Справа № 813/1562/14
Суддя: Рибачук А.І.
Дата ухвалення: 2014-07-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 липня 2014 року м.
Львів Справа № 876/5447/14

Львівський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючого судді - Рибачука А.І.,

суддів - Курильця А.Р., Мікули О.І.,

з участю секретаря - Волошин М.М.,

позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - Сидор О.Б.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на
постанову Львівського окружного
адміністративного суду від 06
травня 2014 року по справі № 813/1562/14 за
позовом ОСОБА_1 до Головного управління
Міністерства внутрішніх справ України
у Львівській області про скасування
наказу та поновлення на роботі,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 26 лютого 2014 року звернувся
до суду з позовом до Головного
управління Міністерства внутрішніх
справ України у Львівській області
(далі - ГУ МВС України у Львівській
області), в якому, з урахуванням заяви
про уточнення позовних вимог, просив
скасувати наказ начальника Головного
управління Міністерства внутрішніх
справ України у Львівській області від
12 вересня 2013 року № 372 о/с «По особовому
складу» в частині звільнення його з
органів внутрішніх справ з посади
дільничного інспектора міліції
сектору дільничних інспекторів
міліції Жидачівського РВ ГУ МВС
України у Львівській області та
поновити його на роботі в органах
внутрішніх справ на вказаній посаді.

Позов обґрунтовував посиланням
на те, що його звільнено з органів
внутрішніх справ незаконно. Зазначав,
що про незаконність свого звільнення
він дізнався лише 21 лютого 2014 року,
після отримання ним постанови старшого
слідчого Миколаївської міжрайонної
прокуратури Львівської області від 07
жовтня 2013 року про закриття
кримінального провадження у зв'язку з
відсутністю в його діях складу
кримінального правопорушення,
передбаченого частиною 1 статті 366
Кримінального кодексу України.

Постановою Львівського окружного
адміністративного суду від 06 травня
2014 року в задоволенні вказаного
позову відмовлено.

Не погоджуючись із вказаною постановою
суду, позивач подав апеляційну скаргу,
у якій, з посиланням на порушення судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права, просить її
скасувати та прийняти нову, якою
задовольнити його позов повністю.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує
посиланням на ті ж обставини, якими
обґрунтований його позов.

В судовому засіданні позивач підтримав
вимоги поданої ним апеляційної скарги,
посилаючись на викладені в ній доводи,
просив її задовольнити.

Представник відповідача в судовому
засіданні заперечила проти вимог
апеляційної скарги, посилаючись на те,
що оскаржуване рішення ухвалене з
дотриманням норм матеріального та
процесуального права, просила
відмовити в її задоволенні.

Заслухавши суддю-доповідача, позивача,
представника відповідача, обговоривши
доводи апеляційної скарги, дослідивши
матеріали справи, суд приходить до
висновку, що апеляційна скарга
підлягає частковому задоволенню з
наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та
підтверджується матеріалами справи, що
ОСОБА_1 з 01 квітня 2010 року прийнятий на
службу в органи внутрішніх справ та на
момент звільнення працював на посаді
дільничного інспектора міліції
сектору дільничних інспекторів
міліції Жидачівського РВ ГУМВС України
у Львівській області.

Наказом начальника ГУ МВС України у
Львівській області від 12 вересня
2013 року № 372 о/с «По особовому складу»
ОСОБА_1 звільнено з органів внутрішніх
справ України у запас збройних сил за
пунктом 64 «є» (за порушення дисципліни).

Підставою для звільнення ОСОБА_1 з
органів внутрішніх справ послужив
встановлений службовим розслідуванням
факт скоєння ним дисциплінарного
проступку, суть якого полягала в тому,
що ОСОБА_1, будучи службовою особою,
уповноваженою на виконання службових
обов'язків та перебуваючи на посаді
дільничного інспектора міліції
сектору дільничних інспекторів
міліції Новороздільського МВ ГУ МВС
України у Львівській області,
отримавши на виконання 09 листопада 2010
року та 15 лютого 2012 року завдання на
перевірку умов зберігання мисливської
вогнепальної зброї за місцем
проживання її власника ОСОБА_3, який
помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року, вніс в офіційні
документи, а саме в рапорти за
результатами перевірки, завідомо
неправдиві дані про результати
перевірки, вказавши в них, що ним
проводилась перевірка за місцем
проживання ОСОБА_3, в результаті якої
встановлено, що ОСОБА_3 має мисливську
зброю ІЖ-58 НОМЕР_1, з сусідами підтримує
добросусідські відносини, веде
нормальний спосіб життя, спиртними
напоями не зловживає, за місцем
проживання має металевий сейф, який
зачиняється на врізний замок, сторонні
особи та діти доступу до зброї не мають.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд
першої інстанції виходив з того, що
ОСОБА_1 правомірно звільнений з органів
внутрішніх справ, оскільки вніс в
офіційні документи, а саме рапорти за
результатами перевірки, завідомо
неправдиві дані про результати
перевірки, чим допустив грубе
порушення службової дисципліни.

Щодо строку звернення до суду, то суд
першої інстанції виходив з того, що
такий пропущений позивачем з поважних
причин, оскільки про порушення своїх
прав він дізнався лише з постанови
старшого слідчого Миколаївської
міжрайонної прокуратури Львівської
області від 07 жовтня 2013 року про
закриття кримінального провадження,
яку він отримав лише 21 лютого 2014 року.

Суд апеляційної інстанції не
погоджується з такими висновками суду
першої інстанції з огляду на наступне.

Підставою для розгляду справи по суті
заявлених позивачем вимог послужив
висновок суду першої інстанції про
поважність причин пропуску ним строку
звернення до адміністративного суду.

Такий висновок є помилковим з огляду на
те, що позивач був звільнений з органів
внутрішніх справ України у запас
збройних сил за пунктом 64 «є», яким
передбачено звільнення зі служби за
порушення дисципліни, а не за пунктом 64
«й», яким передбачено звільнення зі
служби у зв'язку з набранням законної
сили рішенням суду щодо притягнення до
відповідальності за вчинення
адміністративного корупційного
правопорушення, пов'язаного з
порушенням обмежень, передбачених
Законом України «Про засади
запобігання та протидії корупції», або
кримінального правопорушення.

Оскільки позивач був звільнений зі
служби за порушення дисципліни, то
відповідно в даному випадку строк
звернення до суду необхідно було
обраховувати з дня коли він був
ознайомлений з наказом про звільнення
та отримав трудову книжку, тобто з 12
вересня 2013 року, а не з моменту
отримання ним постанови слідчого про
закриття кримінального провадження.

Частиною 2 статті 99 Кодексу
адміністративного судочинства України
для звернення до адміністративного
суду за захистом прав, свобод та
інтересів особи встановлений
шестимісячний строк, який, якщо не
встановлено інше, обчислюється з дня,
коли особа дізналася або повинна була
дізнатися про порушення своїх прав,
свобод чи інтересів.

Відносини щодо проходження служби в
органах внутрішніх справ не є
трудовими, а відповідно всі питання
щодо звільнення зі служби повинні
вирішуватись відповідно до Положення
про проходження служби рядовим і
начальницьким складом органів
внутрішніх справ та Дисциплінарного
статуту органів внутрішніх справ.

Положення про проходження служби
рядовим і начальницьким складом
органів внутрішніх справ та
Дисциплінарний статут органів
внутрішніх справ не містять норм, які б
регламентували строки звернення до
суду за вирішенням трудового спору, а
тому застосуванню підлягають
відповідні норми Кодексу законів про
працю України.

Згідно з частиною 1 статті 233 Кодексу
законів про працю України працівник
може звернутися з заявою про вирішення
трудового спору безпосередньо до
районного, районного у місті, міського
чи міськрайонного суду в тримісячний
строк з дня, коли він дізнався або
повинен був дізнатися про порушення
свого права, а у справах про звільнення
- в місячний строк з дня вручення копії
наказу про звільнення або з дня видачі
трудової книжки.

До суду позивач звернувся лише 26 лютого
2014 року, тобто після спливу місячного
строку звернення до суду,
встановленого частиною 1 статті 233
Кодексу законів про працю України.

Наведені позивачем обставини щодо
поважності пропуску ним строку
звернення до суду не дають підстав для
висновку, що він пропущений з поважних
причин.

Відповідно до частини 1 статті 100
Кодексу адміністративного судочинства
України адміністративний позов,
поданий після закінчення строків,
установлених законом, залишається без
розгляду, якщо суд на підставі позовної
заяви та доданих до неї матеріалів не
знайде підстав для визнання причин
пропуску строку звернення до
адміністративного суду поважними, про
що постановляється ухвала.

Отже, встановивши, що позовна заява
подана позивачем до суду після спливу
місячного строку звернення до суду,
встановленого частиною 1 статті 233
Кодексу законів про працю України, та
без викладу обставин, які б свідчили
про поважність причин його пропуску,
суд першої інстанції повинен був
залишити такий позов без розгляду, а не
розглядати його по суті заявлених
вимог.

За наведених обставин суд апеляційної
інстанції приходить до висновку, що
оскаржувану постанову необхідно
скасувати, а зазначений вище
адміністративний позов залишити без
розгляду.

Керуючись статтями 160, 195, 196, 198, 203, 205, 207,
254 Кодексу адміністративного
судочинства України,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити
частково, постанову Львівського
окружного адміністративного суду від 06
травня 2014 року по справі № 813/1562/14 -
скасувати, адміністративний позов
ОСОБА_1 до Головного управління
Міністерства внутрішніх справ України
у Львівській області про скасування
наказу та поновлення на роботі
залишити без розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів з дня складання
ухвали в повному обсязі, шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції.

Головуючий:
А.І. Рибачук

Судді
А.Р. Курилець

О.І. Мікула

Повний текст ухвали виготовлено 08
липня 2014 року