Справа № 2а-3670/11
Суддя: Рибачук А.І.
Дата ухвалення: 2014-07-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 липня 2014 року м.
Львів Справа № 9104/164056/12

Львівський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючого судді - Рибачука А.І.,

суддів - Гінди О.М., Курильця А.Р.,

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
управління Пенсійного фонду України в
Долинському районі Івано-Франківської
області на постанову Долинського
районного суду Івано-Франківської
області від 28 липня 2011 року по справі
№ 2а-3670/11 за позовом ОСОБА_1 до
управління Пенсійного фонду України в
Долинському районі Івано-Франківської
області про визнання дій
неправомірними та зобов'язання
провести перерахунок пенсії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду із
адміністративним позовом до
управління Пенсійного фонду України в
Долинському районі Івано-Франківської,
в якому просила визнати незаконними
дії відповідача при проведенні
перерахунку призначеної їй пенсії із
застосуванням показника середньої
заробітної плати працівників за 2007 рік,
зобов'язати відповідача провести
перерахунок та виплату пенсії із
застосуванням показника середньої
заробітної плати працівників у
середньому на одну застраховану особу
в цілому по Україні, з якої сплачено
страхові внески та яка враховується
для обчислення пенсії за календарний
рік, що передує року перерахунку
пенсії, тобто за 2010 рік, починаючи з 01
червня 2010 року.

Позовні вимоги обґрунтовувала
посиланням на норми постанови Кабінету
Міністрів України від 28 травня 2008 року
№ 530 «Деякі питання соціального
захисту окремих категорій громадян» та
статей 40, 42 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування».

Постановою Долинського районного суду
Івано-Франківської області від 28 липня
2011 року позов задоволено. Визнано
протиправними дії відповідача при
проведенні перерахунку пенсії
позивачу із застосуванням показника
заробітної плати за 2007 рік. Зобов'язано
відповідача здійснити перерахунок та
виплату позивачу пенсії за віком із
застосуванням показника середньої
заробітної плати працівників в
середньому на одну застраховану особу
в цілому по Україні, з якої сплачено
страхові внески та яка враховується
для обчислення пенсії за 2009 рік
починаючи з 01 червня 2010 року з
урахуванням виплачених сум.

Не погодившись із зазначеним судовим
рішенням, відповідач подав апеляційну
скаргу, в якій покликається на
порушення судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права,
просить скасувати постанову суду
першої інстанції та постановити нове
рішення про відмову в задоволенні
позову, посилаючись на те, що
перерахунок пенсії позивача
здійснений у відповідності до норм
чинного законодавства. Також зазначає,
що судом першої інстанції не враховано
факт пропуску позивачем строку
звернення до суду.

Особи, які беруть участь в справі, в
судове засідання не з'явилися, хоча
були належним чином повідомлені про
дату, час і місце судового засідання,
тому на підставі пункту 2 частини 1
статті 197 Кодексу адміністративного
судочинства України суд розглядає
справу в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами.

Заслухавши суддю - доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, суд приходить до
висновку, що апеляційна скарга
підлягає частковому задоволенню з
наступних підстав.

Розглядаючи спір по суті заявлених
вимог, суд першої інстанції виходив з
того, що позовні вимоги заявлені в
межах строку звернення до суду та
підлягають задоволенню, так як
перерахунок пенсії ОСОБА_1 проведений
всупереч вимогам статей 40, 42 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування».

Однак, суд апеляційної інстанції не
погоджується з таким висновком суду
першої інстанції виходячи з
наступного.

Відповідно до частини 2 статті 99
Кодексу адміністративного судочинства
України (в редакції чинній на момент
виникнення спірних правовідносин) для
звернення до адміністративного суду за
захистом прав, свобод та інтересів
особи встановлюється річний строк,
який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів.

Спірні правовідносини у цій справі є
триваючими, тобто пов`язаними із
періодичною можливою недоплатою
пенсії позивачу.

До суду позивач звернулася лише 18 липня
2011 року, тобто позовні вимоги за період
з 01 червня 2010 року по 18 липня 2010 року
заявлені після спливу річного строку
звернення до суду, встановленого
частиною 2 статті 99 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Наведені позивачем обставини щодо
поважності причин пропуску строку
звернення до суду не дають підстав для
висновку про те, що він пропущений з
поважних причин.

Відповідно до частини 1 статті 100
Кодексу адміністративного судочинства
України (в редакції чинній на момент
розгляду справи судом першої
інстанції) адміністративний позов,
поданий після закінчення строків,
установлених законом, залишається без
розгляду, якщо суд за заявою особи, яка
його подала, не знайде підстав для
поновлення строку, про що
постановляється ухвала.

Отже, встановивши, що позовна заява в
частині позовних вимог за період з 01
червня 2010 року по 18 липня 2010 року подана
до суду після спливу річного строку
звернення до суду, встановленого
частиною 2 статті 99 Кодексу
адміністративного судочинства
України, та без викладу обставин, які б
свідчили про поважність причин його
пропуску, суд першої інстанції повинен
був залишити вказаний позов в цій
частині без розгляду, а не розглядати
його по суті заявлених вимог.

Що стосується позовних вимог,
заявлених в межах річного строку
звернення до суду, то слід зазначити
наступне.

Судом встановлено, що позивач будучи
пенсіонером, продовжувала працювати та
звернулася до відповідача із заявою
про проведення перерахунку
призначеної їй пенсії.

Відповідачем такий перерахунок пенсії
був проведений із врахуванням наявного
у позивача страхового стажу та з
врахуванням показника середньої
заробітної плати працівників в
середньому на одну застраховану особу
в цілому по Україні, яка відповідно до
Закону враховується для обчислення
пенсії за 2007 рік.

Перерахунок пенсії регулюється
статтею 42 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», частина 4 якої
передбачає, що у разі якщо застрахована
особа після призначення пенсії
продовжувала працювати, провадиться
перерахунок пенсії з урахуванням
страхового стажу після призначення
пенсії. Кожний наступний перерахунок
пенсії провадиться не раніше як через
два роки після попереднього
перерахунку з урахуванням страхового
стажу після призначення пенсії.
Перерахунок пенсії здійснюється із
заробітної плати (доходу), з якої була
обчислена пенсія, або за періоди
страхового стажу, зазначені в частині 1
статті 40 цього Закону.

Така редакція є чинною після визнання
неконституційними змін, внесених
підпунктом «б» підпункту 10 пункту 35
Розділу 2 Закону України від 28 грудня 2007
року № 107-VI, визнаних такими, що не
відповідають Конституції України (є
неконституційними) Рішенням
Конституційного Суду України від 22
травня 2008 року № 10-рп/2008.

Скасовані зміни надавали можливість
перераховувати пенсію із заробітної
плати за періоди страхового стажу,
зазначені в частині 1 статті 40 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування», із
застосуванням показника середньої
заробітної плати працівників в
середньому на одну застраховану особу
в цілому по Україні, з якої сплачено
страхові внески та яка відповідно до
цього Закону враховується для
обчислення пенсії, за календарний рік,
що передує року перерахунку пенсії.

Чинна норма абзацу 3 частини 4 статті 42
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» передбачає, що
перерахунок пенсії здійснюється із
заробітної плати (доходу), з якої була
обчислена пенсія, або за періоди
страхового стажу, зазначені в частині 1
статті 40 цього Закону.

Тобто правила частини 1 статті 40 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» при
перерахунку пенсії застосовуються
виключно з метою визначення періоду
страхового стажу, за який може бути
обчислена заробітна плата (дохід).

Частина 1 статті 40 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» передбачає, що для
обчислення пенсії враховується
заробітна плата (дохід) за будь-які 60
календарних місяців страхового стажу
підряд до 01 липня 2007 року, незалежно від
перерв, та за весь період страхового
стажу, починаючи з 01 липня 2000 року.

Показник середньої заробітної плати
працівників в середньому на одну
застраховану особу в цілому по Україні,
з якої сплачено страхові внески,
використовується як складова для
призначення пенсії відповідно до
частини 2 статі 40 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» і є незмінною величиною
при перерахунку пенсії, на відміну від
інших показників, які використовуються
при визначенні заробітної плати
(доходу) застрахованої особи для
обчислення пенсії.

Відповідно до пункту 6 статті 92
Конституції України виключно законами
України визначаються, зокрема, форми і
види пенсійного забезпечення. Такими
законами є Закон України «Про пенсійне
забезпечення» та Закон України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування». З огляду на зазначене та
керуючись положеннями принципу
законності, закріпленого в статті 9
Кодексу адміністративного судочинства
України приписи постанови Кабінету
Міністрів України «Деякі питання
соціального захисту окремих категорій
громадян» від 28 травня 2008 року № 530 не
можуть застосовуватись до спірних
відносин.

З урахуванням зазначеного, правові
підстави для перерахунку пенсії
позивача із застосуванням показника
середньої заробітної плати
працівників в середньому на одну
застраховану особу в цілому по Україні,
з якої сплачено страхові внески та яка,
відповідно до цього Закону
враховується для обчислення пенсії за
календарний рік, що передує року
перерахунку пенсії відсутні, так як він
застосовується виключно для
призначення пенсії.

За наведених обставин суд приходить до
висновку, що судом першої інстанції
допущено порушення норм матеріального
та процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи, що
відповідно до пункту 4 статті 202 Кодексу
адміністративного судочинства України
є підставою для скасування
оскаржуваної постанови та ухвалення
нового рішення.

Керуючись статтями 160, 195, 197, 198, 203, 205, 207,
254, 256 Кодексу адміністративного
судочинства України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в Долинському
районі Івано-Франківської області
задовольнити частково.

Постанову Долинського районного суду
Івано-Франківської області від 28 липня
2011 року по справі № 2-а-3670/11 - скасувати
та прийняти нову постанову, якою
відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1
до управління Пенсійного фонду України
в Долинському районі
Івано-Франківської області про
визнання дій неправомірними та
зобов'язання провести перерахунок
пенсії з 18 липня 2010 року.

Адміністративний позов в частині
позовних вимог про зобов'язання
управління Пенсійного фонду України в
Долинському районі Івано-Франківської
області здійснити перерахунок та
виплату ОСОБА_1 пенсії за період з 01
червня 2010 року по 18 липня 2010 року -
залишити без розгляду.

Постанова набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі та
може бути оскаржена протягом двадцяти
днів після набрання нею законної сили,
шляхом подання касаційної скарги
безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Головуючий:
А.І. Рибачук

Судді
О.М. Гінда

А.Р. Курилець