Справа № 2а-571/13 (754/20609/13)
Суддя: Борисюк Л.П.
Дата ухвалення: 2014-07-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
інстанції: Таран Н.Г.
Суддя-доповідач: Борисюк Л.П.
У Х В А Л А

Іменем України

15 липня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

Головуючого судді суддів при
секретаріБорисюк Л.П., Кобаля М.І.,
Петрика І.Й. Чайка О.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
апеляційною скаргою Управління
Пенсійного фонду України в
Деснянському районі м. Києва на
постанову Деснянського районного суду
м. Києва від 12 грудня 2013 року у справі за
позовом ОСОБА_5 до Управління
Пенсійного фонду України в
Деснянському районі м. Києва про
визнання дій щодо відмови у здійсненні
перерахунку та виплати щомісячного
довічного грошового утримання судді у
відставці неправомірними та
зобов'язання провести перерахунок та
виплату щомісячного довічного
грошового утримання судді, -

ВСТАНОВИВ:

В листопаді 2013 року ОСОБА_5 звернувся до
Деснянського районного суду м. Києва із
позовом до Управління Пенсійного фонду
України в Деснянському районі м. Києва
в якому просив визнати дії відповідача
щодо відмови у здійсненні перерахунку
та виплати щомісячного довічного
грошового утримання судді у відставці
неправомірними та зобов'язати провести
перерахунок та виплату щомісячного
довічного грошового утримання судді з
03.06.2013.

Постановою Деснянського районного
суду м. Києва від 12 грудня 2013 року позов
задоволено частково.

Визнано неправомірними дії Управління
Пенсійного фонду України в
Деснянському районі м. Києва щодо
відмови ОСОБА_5 у здійсненні
перерахунку та виплаті щомісячного
довічного грошового утримання судді у
відставці відповідно до ч. 3 ст. 138
Закону України «Про судоустрій і
статус суддів».

Зобов'язано Управління Пенсійного
фонду України в Деснянському районі м.
Києва провести з 07.10.2013 перерахунок та
виплату ОСОБА_5 щомісячного довічного
грошового утримання судді у відставці
відповідно до ст. 129 та ч. 3 ст. 138 Закону
України «Про судоустрій і статус
суддів», виходячи із заробітної плати
згідно довідки ТУ ДСА у Київській
області № 316 від 30.08.2013.

В іншій частині позовних вимог
відмовлено.

Відповідач, не погоджуючись з
прийнятим рішенням суду, звернувся з
апеляційною скаргою, в якій зазначає,
що оскаржувана постанова суду не
відповідає вимогам матеріального та
процесуального права, а саме, судом
першої інстанції неповно з'ясовано та
не доведено обставини, що мають
значення для справи, висновки суду
першої інстанції не відповідають
обставинам справи, в зв'язку з чим
просить скасувати постанову суду та
прийняти нове рішення, яким у
задоволенні позову відмовити.

Сторони, будучи належним чином
повідомлені про дату, час та місце
апеляційного розгляду справи, в судове
засідання не з'явилися. Про причини
своєї неявки суд не повідомили.

Враховуючи, що в матеріалах справи
достатньо письмових доказів для
правильного вирішення апеляційної
скарги, а особиста участь сторін в
судовому засіданні - не обов'язкова,
колегія суддів у відповідності до ч. 4
ст. 196 КАС України визнала можливим
проводити апеляційний розгляд справи
за відсутності представників сторін.

Згідно ст. 41 КАС України, фіксування
судового засідання за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 200 КАС України, суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом першої інстанції,
позивач ОСОБА_5 перебуває на обліку в
Управлінні Пенсійного фонду України в
Деснянському районі м. Києва як суддя у
відставці, отримує щомісячне довічне
грошове утримання відповідно до Закону
України «Про статус суддів», стаж
роботи на посаді судді становить 28
років.

Територіальним управління Державної
судової адміністрації України в
Київській області 30.08.2013 позивачу була
видана довідка про заробітну плату для
обчислення щомісячного довічного
грошового утримання судді у відставці
за вих. № 316 з якої вбачається, що
заробітна плата, яка враховується при
призначенні щомісячного довічного
грошового утримання суддям у відставці
станом на 01.01.2013 склала 18 352,00 грн. у тому
числі: оклад 11 470,00 грн., надбавка за
вислугу років (60%) 6 882,00 грн.

07 жовтня 2013 року з приєднанням вказаної
довідки позивач подав заяву до
Управління Пенсійного фонду України в
Деснянському районі м. Києва про
перерахунок щомісячного довічного
грошового утримання судді у відставці
з огляду на збільшення заробітної
плати працюючого судді і виплату цього
утримання у збільшеному розмірі.

Однак, листом № 3699/09/С-546 від 11.10.2013
відповідачем йому було відмовлено у
зазначеному перерахунку.

Не погоджуючись з вказаною відмовою
відповідача щодо здійснення довічного
грошового утримання, позивач звернувся
до суду з позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції виходив з того, що при
збільшенні розміру суддівської
винагороди судді, який працює на
відповідній посаді перерахунку
підлягає розмір щомісячного довічного
утримання судді, для приведення його у
відповідність з вимогами ч. 3 ст. 138
Закону України «Про судоустрій і
статус суддів».

З таким висновком суду колегія суддів
погоджується, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 4 ст. 43 Закону України
«Про статус суддів» (в редакції, чинній
на момент виникнення спірних
правовідносин), судді у відставці, який
має стаж роботи на посаді судді не
менше 20 років, виплачується за його
вибором пенсія або звільнене від
сплати податку щомісячне довічне
грошове утримання в розмірі 80
відсотків заробітної плати працюючого
на відповідній посаді судді. За кожний
повний рік роботи понад 20 років на
посаді судді розмір щомісячного
довічного грошового утримання
збільшується на два відсотки
заробітку, але не більше ніж до 90
відсотків заробітку судді без
обмеження граничного розміру
щомісячного довічного грошового
утримання.

Частиною 3 статті 138 Закону України «Про
судоустрій і статус суддів»
встановлено, що щомісячне довічне
грошове утримання виплачується судді у
розмірі 80 відсотків грошового
утримання судді, який працює на
відповідній посаді. За кожний повний
рік роботи на посаді судді понад 20
років розмір щомісячного довічного
грошового утримання збільшується на
два відсотки заробітку, але не більше
ніж 90 відсотків заробітної плати судді,
без обмеження граничного розміру
щомісячного довічного грошового
утримання.

Разом з тим, Законом України від 08 липня
2011 року № 3668-VI «Про заходи щодо
законодавчого забезпечення
реформування пенсійної системи», який
набрав чинності з 1 жовтня 2011 року,
частини третю і п'яту статті 138 Закону
України «Про судоустрій і статус
суддів» викладено в новій редакції,
згідно з якою щомісячне довічне
грошове утримання виплачується судді у
розмірі 80 відсотків грошового
утримання судді, з якого було сплачено
єдиний внесок на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування, а до 1
січня 2011 року - страхові внески на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування, який працює на
відповідній посаді (частина третя
статті 138 Закону). Максимальний розмір
щомісячного довічного грошового
утримання суддів у відставці (з
урахуванням надбавок, підвищень,
додаткової пенсії, цільової грошової
допомоги, пенсії за особливі заслуги
перед Україною, індексації та інших
доплат до пенсії, встановлених
законодавством, крім доплати до
надбавок окремим категоріям осіб, які
мають особливі заслуги перед
Батьківщиною) не може перевищувати
десяти прожиткових мінімумів,
установлених для осіб, які втратили
працездатність (частина п'ята статті 138
Закону).

Таким чином, з 01 жовтня 2011 року
розрахунок розміру довічного
грошового утримання позивача слід
здійснювати з заробітної плати судді,
який працює на відповідній посаді,
відповідно до частини третьої статті 138
Закону України «Про судоустрій і
статус суддів» в редакції Закону
України від 08 липня 2011 року № 3668-VI.

Крім того, положення частини третьої
статті 138 Закону України «Про
судоустрій і статус суддів» в редакції
Закону України від 08 липня 2011 року №
3668-VI визнано такими, що не відповідають
Конституції України (є
неконституційними), згідно з Рішенням
Конституційного Суду України від 03
червня 2013 року № 3-рп/2013, тобто з цього
часу визнані неконституційними
положення частини 3 статті 138 Закону
України «Про судоустрій і статус
суддів».

Відповідно до статті 152 Конституції
України, закони та інші правові акти за
рішенням Конституційного Суду України
визнаються неконституційними повністю
чи в окремій частині, якщо вони не
відповідають Конституції України або
якщо була порушена встановлена
Конституцією України процедура їх
розгляду, ухвалення або набрання ними
чинності.

Закони, інші правові акти або їх окремі
положення, що визнані
неконституційними, втрачають чинність
з дня ухвалення Конституційним Судом
України рішення про їх
неконституційність.

Отже, починаючи з 03.06.2013 до спірних
правовідносин необхідно застосовувати
положення частини третьої статті 138
Закону № 2453 в редакції до змін,
внесених Законом № 3668, а саме:
«Щомісячне довічне грошове утримання
виплачується судді у розмірі 80
відсотків грошового утримання судді,
який працює на відповідній посаді. За
кожний повний рік роботи на посаді
судді понад 20 років розмір щомісячного
довічного грошового утримання
збільшується на два відсотки
заробітку, але не більше ніж 90
відсотків заробітної плати судді, без
обмеження граничного розміру
щомісячного довічного грошового
утримання».

За таких підстав, відмова відповідача у
проведенні перерахунку розміру
щомісячного грошового утримання судді
у відставці є неправомірною.

З огляду на викладене, суд першої
інстанції дійшов обґрунтованого
висновку, що відповідач, ігноруючи
зазначені норми матеріального права та
не здійснюючи перерахунок щомісячного
грошового утримання у розмірі
визначеному Законом № 2453, порушив
вказане право позивача, а відтак,
позовні вимоги підлягають до
задоволення з 07.10.2013 (день звернення із
заявою до Управління Пенсійного фонду
України в Деснянському районі м. Києва).

Згідно зі ст. 159 КАС України, судове
рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права.

З підстав вищенаведеного, колегія
суддів дійшла висновку, що суд першої
інстанції вірно встановив фактичні
обставини справи, дослідив наявні
докази, надав їм належну оцінку та
прийняв законне і обґрунтоване
рішення, з дотриманням норм
матеріального і процесуального права,
а тому підстав для його скасування не
вбачається.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 198 КАС України,
за наслідками розгляду апеляційної
скарги на постанову суду першої
інстанції суд апеляційної інстанції
має право залишити апеляційну скаргу
без задоволення, а постанову суду без
змін.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212,
254 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в
Деснянському районі м. Києва на
постанову Деснянського районного суду
м. Києва від 12 грудня 2013 року - залишити
без задоволення.

Постанову Деснянського районного суду
м. Києва від 12 грудня 2013 року - залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
постановлення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів з дня складання
в повному обсязі, шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя
суддя суддя Л.П. Борисюк
М.І. Кобаль І.Й. Петрик

Повний текст ухвали складено та
підписано - 18.07.2014

Головуючий суддя
Борисюк Л.П.

Судді:
Кобаль М.І.

Петрик І.Й.