Справа № 2-а-12746/11/2218
Суддя: Граб Л.С.
Дата ухвалення: 2014-06-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий у 1-й інстанції: Сарбей О.Ф.
Суддя-доповідач: Граб Л.С.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 червня 2014 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

Головуючий суддя: Граб Л.С.

судді: Біла Л.М. Боровицький О. А.

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
Головного управління Пенсійного фонду
України в Хмельницькій області на
постанову Хмельницького
міськрайонного суду Хмельницької
області від 01 серпня 2011 року у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_2 до
Головного управління Пенсійного фонду
України в Хмельницькій області про
перерахунок пенсії,

В С Т А Н О В И В :

В липні 2011 року Позивач звернувся в суд
з адміністративним позовом до
Головного управління Пенсійного фонду
України в Хмельницькій області про
зобов'язання провести перерахунок та
виплатити державну та додаткову
пенсію, відповідно до ст. 50, ч. 4 ст. 54
Закону України "Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи"
за період з 22.05.2008 року та виплачувати
її в подальшому.

Постановою Хмельницького
міськрайонного суду Хмельницької
області від 01 серпня 2011 року позов
задоволено: визнано дії відповідача
протиправними; зобов'язано відповідача
провести перерахунок та виплатити
пенсію по інвалідності, відповідно до
вимог ст.ст. 50, 54 Закону України "Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" із
розрахунку 8 мінімальних пенсій за
віком та 75% мінімальної пенсії за віком,
за період з 22 травня 2008 року.

Не погоджуючись з постановленим
рішенням суду першої інстанції,
відповідач подав апеляційну скаргу, в
якій просить скасувати постанову
Хмельницького міськрайонного суду
Хмельницької області, як таку, що
винесена з порушенням та неправильним
застосуванням норм матеріального
права, прийнявши нову постанову про
відмову у задоволенні позову позивачу.

Згідно зі ст.ст.183-2, 197 КАС України суд
апеляційної інстанції розглядає
справу в порядку письмового
провадження, при цьому згідно частини 6
статті 12, частини 1 статті 41 КАС України,
повне фіксування судового засідання за
допомогою звукозаписувального
технічного засобу не відбувається.

Перевіривши законність і
обґрунтованість постанови суду першої
інстанції, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає частковому
задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено та матеріалами
справи підтверджено, що Позивач є
потерпілим від Чорнобильської
катастрофи та отримує пенсію та
часткову доплату за шкоду, заподіяну
здоров'ю, призначену у відповідності до
статтей 50, 54 Закону України "Про статус
і соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи".

Відповідно до статті 50 Закону України
"Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" особам,
віднесеним до постраждалих 1 категорії,
що є інвалідами 2 групи, призначається
щомісячна додаткова пенсія за шкоду,
заподіяну здоров'ю, в розмірі 75
відсотків мінімальної пенсії за віком.

У частині 3 статті 54 цього Закону,
передбачено, що в усіх випадках розмір
пенсії для інвалідів 2 групи, щодо яких
встановлено зв'язок з Чорнобильською
катастрофою, не може бути нижчим 8-ми
мінімальних пенсій за віком.

Всупереч статтей 50, 54 Закону України
"Про статус і соціальний захист
громадян, що постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" Позивачу
вказані доплати виплачувалися
частково, у фіксованому розмірі,
визначеному Постановою Кабінету
Міністрів України № 836 від 26.07.1996 року
Постановою Кабінету Міністрів України
№530 від 28.05.2008 року та Постановою
Кабінету Міністрів України № 654 від
16.07.2008 року, а не в розмірі, як того
вимагає вказаний Закон.

З огляду на те, що Закон України "Про
статус і соціальний захист громадян, що
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" має вищу юридичну силу в
порівняні з Постановою Кабінету
Міністрів України № 836 від 26.07.1996 року,
Постановою Міністрів України №530 від
28.05.2008 року та Постановою Кабінету
Міністрів України №654 від 16.07.2008 року
Відповідач неправомірно виплачував
додаткову пенсію в меншому розмірі ніж
це передбачено статтями 50, 54
зазначеного Закону.

Своїми діями Відповідач допустив
звуження змісту та обсягу прав та
свобод Позивача, передбачених статтею
22 Конституції України, в якій
зазначено, що права і свободи людини і
громадянина, закріплені цією
Конституцією, не є вичерпними.
Конституційні права і свободи
гарантуються і не можуть бути
скасовані. При прийнятті нових законів
або внесенні змін до чинних законів
не допускається звуження змісту та
обсягу існуючих прав і свобод.

При цьому колегія суддів погоджується
з висновками суду першої інстанції, що
розмір мінімальної пенсії за віком
необхідно обраховувати відповідно до
частини 1 статті 28 Закону України "Про
загальнообов`язкове державне пенсійне
страхування", оскільки чинним
законодавством не встановлено іншого,
крім передбаченого частиною першою
цієї статті, мінімального розміру
пенсії за віком.

Згідно частини 2 статті 99 КАС України
для звернення до адміністративного
суду за захистом прав, свобод та
інтересів особи встановлюється
шестимісячний строк, який, якщо не
встановлено інше, обчислюється з дня,
коли особа дізналася або повинна була
дізнатися про пропущення своїх прав,
свобод чи інтересів.

Отже, враховуючи відсутність
пропущеного строку для звернення до
суду, суд першої інстанції позов в
частині вимог, які стосуються періоду
починаючи з 28.05.2008 року по 19.01.2011 року, ще
на стадії відкриття провадження у
справі повинен був залишити без
розгляду, та продовжувати розгляд
справи по суті тільки щодо вимог,
заявлених в межах шестимісячного
строку.

Таким чином, враховуючи положення ч. 2
ст. 99 КАС України, право позивача на
отримання щомісячної державної
соціальної допомоги у вигляді
підвищення до пенсії в розмірі 75%
мінімальної пенсії за віком підлягає
захисту за період з 20.01.2011 року,
оскільки позов подано до суду 20.07.2011
року.

Також, при винесенні рішення, судом
першої інстанції не було враховане те,
що пенсія - це щомісячна пенсійна
виплата в солідарній системі
загальнообов'язкового державного
пенсійного страхування, яку отримує
застрахована особа в разі досягнення
нею передбаченого Законами пенсійного
віку. Таким чином, пенсія є періодичним
платежем, виплата якої, за загальним
правилом, не обмежена у часі. Отже,
вирішуючи питання про зобов'язання
нарахувати та виплатити позивачу
пенсії, не має підстав обмежувати
відповідача за здійснення її
нарахування і виплати, певним часовим
проміжком.

В силу пункту 3 частини 1 статті 198 КАС
України, за наслідками розгляду
апеляційної скарги на постанову суду
першої інстанції має право скасувати
її та прийняти нову постанову суду.

Відповідно до пункту 4 частини 1
статті 202 КАС України підставами для
скасування постанови або ухвали суду
першої інстанції та ухвалення нового
рішення є порушення норм матеріального
або процесуального права, що призвело
до неправильного вирішення справи або
питання.

Враховуючи викладене, беручи до уваги
положення ст. 195 КАС України, яким суду
апеляційної інстанції надано право
перегляду рішень суду першої інстанції
в межах доводів апеляційної скарги,
судова колегія вважає, що постанова
суду першої інстанції підлягає
скасуванню з ухваленням нової
постанови про часткове задоволення
позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 183-2, 195, 196, 198, 202, 205,
207, 254 КАС України , суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного
управління Пенсійного фонду України в
Хмельницькій області задовольнити
частково.

Постанову Хмельницького
міськрайонного суду Хмельницької
області від 01 серпня 2011 року у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_2 до
Головного управління Пенсійного фонду
України в Хмельницькій області про
перерахунок пенсії, - скасувати.

Позовні вимоги в частині зобов'язання
Головного управління Пенсійного фонду
України в Хмельницькій області
нарахувати та виплатити позивачу як
інваліду ІІ групи пенсію в розмірі не
нижче 8 мінімальних пенсій за віком та
щомісячну додаткову пенсію за шкоду,
заподіяну здоров"ю, у розмірі не нижче 75
% мінімальної пенсії за віком за період
з 28 травня 2008 року по 19 січня 2011 року, -
залишити без розгляду.

Прийняти нову постанову, якою позов
задовольнити частково.

Визнати дії Головного управління
Пенсійного фонду України в
Хмельницькій області щодо невиплати
ОСОБА_2 пенсії на підставі Закону
України "Про статус і соціальний захист
громадян, що постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" в розмірі
не нижче 8 мінімальних пенсій за віком
та щомісячної додаткової пенсії за
шкоду, заподіяну здоров"ю, у розмірі 75 %
мінімальної пенсії за віком.

Зобов'язати Головне управління
Пенсійного фонду України в
Хмельницькій області нарахувати та
виплатити ОСОБА_2 як інваліду ІІ групи
пенсію в розмірі не нижче 8 мінімальних
пенсій за віком та щомісячну додаткову
пенсію за шкоду, заподіяну здоров"ю, у
розмірі не нижче 75 % мінімальної пенсії
за віком за період з 20 січня 2011 року по
день припинення права на таку допомогу,
з урахуванням фактично отриманих сум.

В задоволенні решти позовних вимог
відмовити.

Присудити на користь ОСОБА_2 судові
витрати у розмірі 1,70 грн. (судовий збір),
які підлягають обов'язковому стягненню
органами Державної казначейської
служби України із Державного бюджету
України шляхом їх безспірного списання
із рахунка суб'єкта владних
повноважень - управління Пенсійного
фонду України у м. Хмельницькому.

Відповідно до ч. 10 ст. 183-2 КАС України у
разі оскарження в апеляційному порядку
постанови, прийнятої у скороченому
провадженні, судове рішення
апеляційної інстанції є остаточним та
оскарженню не підлягає.

Головуючий
Граб Л.С.

Судді
Боровицький О. А.

Біла Л.М.