Справа № 819/2366/13-а
Суддя: Шавель Р.М.
Дата ухвалення: 2014-07-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 липня 2014 року
Справа №
1096/14/876

Колегія суддів Львівського
апеляційного адміністративного суду в
складі:

головуючого судді
Шавеля Р.М.,

суддів
Костіва М.В. та Савицької Н.В.,

з участю секретаря судового засідання -
Гнатик А.З.,

а також сторін (їх представників):

від позивача -
ОСОБА_1;

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Львові апеляційну скаргу
ОСОБА_1 на ухвалу Тернопільського
окружного адміністративного суду від
27.12.2013р. про закриття провадження в
адміністративній справі за позовом
ОСОБА_1 до судді Львівського окружного
адміністративного суду ОСОБА_2 про
визнання дій протиправними, стягнення
матеріальної та моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И Л А:

Оскаржуваною ухвалою Тернопільського
окружного адміністративного суду від
27.12.2013р. закрито в порядку п.1 ч.1 ст.157 КАС
України провадження у
адміністративній справі за позовом
ОСОБА_1 до судді Львівського окружного
адміністративного суду ОСОБА_2 про
визнання дій протиправними, стягнення
матеріальної та моральної шкоди
(а.с.90-91).

Не погодившись із вказаною ухвалою, її
оскаржив позивач ОСОБА_1, який в
апеляційній скарзі просить судову
ухвалу визнати неправомірною та
скасувати; направити справу до суду
першої інстанції для відкриття
провадження у справі; визнати дії
головуючого судді ОСОБА_3 як порушення
неупередженості, неналежне виконання
обов'язків судді, порушення присяги
судді та Кодексу суддівської етики,
покликаючись на порушення судом норм
процесуального права, що призвело до
неправильного закриття провадження в
адміністративній справі (а.с.98-106).

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує
тим, що незважаючи на клопотання
позивача, судом не були витребувані
належні докази самовідводу судді
ОСОБА_2, документи автоматизованої
системи документообігу, розпорядження
керівника апарату суду про призначення
повторного автоматичного розподілу
справ. Під час розгляду справи судом не
враховані вимоги Положення про
автоматизовану систему документообігу
суду, затв. рішення Ради суддів України
№ 30 від 26.11.2010р., ст.36 Закону України
«Про судоустрій та статус суддів» та не
дотримані приписи ст.ст.8, 27, 30, 31, 32, 70, 86,
151, 159 КАС України.

Також апелянтом неодноразово
вказувалося на те, що у заявленому
позові відсутня вимога про визнання
будь-якого судового рішення
неправомірним, яке стосується
встановлення головуючим суддею
обставин справи згідно ст.86 КАС
України.

Заслухавши суддю-доповідача, позивача
на підтримання поданої скарги,
перевіривши матеріали справи та доводи
поданої скарги, колегія суддів дійшла
до висновку, що апеляційна скарга в
межах заявлених вимог не підлягає до
задоволення, з наступних підстав.

Як слідує із змісту позовної
заяви ОСОБА_1 (із урахуванням нової
редакції позовної заяви від 28.10.2013р.),
позивач просить визнати дії судді
ОСОБА_2 незаконними та як порушення
неупередженості, присяги судді,
неналежне виконання обов'язків судді
та зловживання службовим становищем;
притягнути суддю ОСОБА_2 до
встановленої законом відповідальності
за зловживання службовим становищем;
при виявлені порушень закону, які
залишилися поза межами вимог позову,
виконати вимоги ст.166 КАС України;
відшкодувати заподіяну матеріальну та
моральну шкоду (а.с.2-3, 35-36).

Заявлені вимоги позивач
обґрунтовує тим, що 13.11.2012р. ним була
подана заява про відвід головуючій
судді ОСОБА_2, яка обіймає посаду
заступника голови Львівського
окружного адміністративного суду.
Вказана заява відповідачем не була
розглянута та навмисно постановлена
ухвала про повернення позовної заяви.
Такі дії спрямовані на створення
перешкод для здійснення судочинства і
на приховування неправомірного
визначення автоматизованою системою
документообігу суду відповідача для
розгляду справи. Ухвала відповідача
про повернення позовної заяви у
подальшому була скасована судом
апеляційної інстанції, що призвело до
затримки розгляду його позову, чим
завдано моральної та матеріальної
шкоди.

Також судом першої інстанції
з'ясовано, що ОСОБА_1 звернувся до
Львівського окружного
адміністративного суду із
адміністративним позовом до голови
Львівського окружного
адміністративного суду про визнання
дій незаконними та відшкодування
шкоди.

Ухвалою Львівського окружного
адміністративного суду від 07.11.2012р.
позовна заява ОСОБА_1 залишена без руху
у зв'язку із несплатою позивачем
судового збору та надано термін для
усунення недоліків.

13.11.2012р. позивач подав до суду заяву про
відвід головуючій по справі судді
ОСОБА_2 на підставі п.2 ч.1 ст.27 КАС
України, оскільки вона є заступником
голови суду і не може розглядати справи
за участі голови цього суду.

По причині невиконання позивачем вимог
ухвали від 07.11.2012р. та неусунення у
наданий судом строк недоліків позовної
заяви, позовна заява ОСОБА_1 була в
порядку ст.108 КАС України повернута
позивачу з усіма доданими до неї
матеріалами, про що винесено ухвалу
суду від 27.11.2012р.

Ухвалою Львівського апеляційного
адміністративного суду від 14.03.2013р.
ухвала суду першої інстанції від
27.11.2012р. скасована у зв'язку із
невирішенням судом заяви про відвід
головуючої судді, а справа направлена
для продовження розгляду до суду
першої інстанції.

В подальшому ухвалою Львівського
окружного адміністративного суду від
04.04.2013р. заяву позивача про відвід судді
задоволено, а справу за позовом ОСОБА_1
до голови Львівського окружного
адміністративного суду про
відшкодування шкоди, заподіяної
незаконними рішеннями, діями,
бездіяльністю передано на розгляд
Тернопільського окружного
адміністративного суду.

Приймаючи рішення про закриття
провадження в адміністративній справі
згідно п.1 ч.1 ст.157 КАС України та
виносячи спірну ухвалу від 27.12.2013р., суд
першої інстанції фактично виходив з
того, що рішення, процесуальні дії чи
бездіяльність судів та суддів у межах
провадження конкретних справ можуть
бути оскаржені лише шляхом перевірки
відповідних судових рішень в порядку,
визначеному відповідним процесуальним
законодавством, а не через звернення до
суду з відповідним позовом до судді чи
суду.

Колегія суддів вважає наведений
висновок підставним і обґрунтованим,
при цьому враховує наступне.

Статтею 55 Конституції України кожному
гарантовано право на оскарження в суді
рішень, дій чи бездіяльності органів
державної влади, органів місцевого
самоврядування, посадових і службових
осіб.

Відповідно до ч.3 ст.7 Закону України
«Про судоустрій і статус суддів» кожен
має право на участь у розгляді своєї
справи у визначеному процесуальним
законом порядку в суді будь-якої
інстанції.

Звідси, законність процесуальних актів
і дій (бездіяльності) суду (судді),
вчинених при розгляді конкретної
справи, не може перевірятися за межами
передбаченого законом процесуального
контролю. Намагання зробити це в
конкретній справі шляхом подання
окремого позову проти суду чи судді є
протиправним втручанням у здійснення
правосуддя і посяганням на
процесуальну незалежність суду.

Судам не підвідомчі скарги на
акти і дії службових осіб суду, якщо
законодавством встановлений інший
порядок оскарження. Як зазначено у п.4
резолютивної частини рішення
Конституційного Суду України № 6-рп/2001
від 23.05.2001р., це положення слід розуміти
так, що судами не розглядаються скарги
громадян на акти і дії суддів, пов'язані
із здійсненням правосуддя, оскарження
яких встановлюється відповідним
процесуальним законодавством.

Таким чином, дії суду (судді),
вчинені при виконанні ним своїх
обов'язків щодо здійснення правосуддя
є не управлінськими, а процесуальними.
Тому їх законність може перевірятися
лише судом вищої інстанції в порядку,
передбаченому процесуальним законом.

При цьому, оскарження дій судді шляхом
подання позовної заяви до суду першої
інстанції чинним законодавством не
передбачено.

Наведені висновки узгоджуються з
роз'ясненнями, які наведені в постанові
Пленуму ВС України № 6 від 12.06.2009р. «Про
деякі питання, що виникають в судовій
практиці при прийнятті до провадження
адміністративних судів та розглядів
ними адміністративних позовів до судів
і суддів», згідно яких у розумінні
положень ч.1 ст.2, п.п.1, 7 і 9 ст.3, ст.17, ч.3
ст.50 КАС України суди та судді при
розгляді ними цивільних,
господарських, кримінальних,
адміністративних справ та справ про
адміністративні правопорушення не є
суб'єктами владних повноважень, які
здійснюють владні управлінські
функції, і не можуть бути відповідачами
у справах про оскарження їх рішень, дій
чи бездіяльності, вчинених у зв'язку з
розглядом судових справ.

Відповідно до п.22 постанови
Пленуму ВАС України № 8 від 20.05.2013р. «Про
окремі питання юрисдикції
адміністративних судів» дії суду
(судді), вчинені при виконанні ним своїх
обов'язків щодо здійснення правосуддя
(самостійного виду державної
діяльності, яка здійснюється шляхом
розгляду і вирішення у судових
засіданнях в особливій, встановленій
законом, процесуальній формі
адміністративних, цивільних,
кримінальних та інших справ), є не
управлінськими, а процесуальними, і
оскаржуються у порядку, визначеному
процесуальними законами.

У порядку адміністративного
судочинства можуть бути оскаржені
акти, дії або бездіяльність посадових і
службових осіб судів, що належать до
сфери управлінської діяльності.

З наведеного слідує, що суди та судді
при розгляді конкретних справ не є
суб'єктами владних повноважень, які
здійснюють управлінські функції, і не
можуть бути відповідачами у справах
про оскарження їх рішень, дій чи
бездіяльності, вчинених у зв'язку з
розглядом судових справ.

Таким чином, вимоги про визнання
дій суддів та суду під час розгляду
конкретних справ протиправними не
підлягають розгляду в порядку
адміністративного судочинства.

Окрім цього, за наведених
обставин (за неможливості розгляду
вимог про визнання протиправними дій)
позовні вимоги про відшкодування шкоди
також не можуть бути розглянуті у
порядку адміністративного
судочинства, оскільки згідно вимог ч.2
ст.21 КАС України вимоги про
відшкодування шкоди, заподіяної
протиправними рішеннями, діями чи
бездіяльністю суб'єкта владних
повноважень або іншим порушенням прав,
свобод та інтересів суб'єктів
публічно-правових відносин,
розглядаються адміністративним судом,
якщо вони заявлені в одному
провадженні з вимогою вирішити
публічно-правовий спір. Інакше вимоги
про відшкодування шкоди вирішуються
судами в порядку цивільного або
господарського судочинства.

При цьому, позивач вправі заявити
позовні вимоги про відшкодування шкоди
в порядку цивільного судочинства,
шляхом звернення до місцевого
загального суду.

Повноваження суду апеляційної
інстанції за наслідками апеляційного
перегляду скарги на ухвалу суду
визначені ст.199 КАС України.

Виходячи із цих приписів
процесуального закону, в суду
апеляційної інстанції не має
повноважень щодо вирішення питань про
визнання дій головуючого судді ОСОБА_3
як порушення неупередженості,
неналежне виконання обов'язків судді,
порушення присяги судді та Кодексу
суддівської етики.

Наведені висновки відповідають
роз'ясненням, які містяться в п.25
постанови Пленуму ВАС України № 2 від
06.03.2008р. «Про практику застосування
адміністративними судами окремих
положень Кодексу адміністративного
судочинства України під час розгляду
адміністративних справ».

З огляду на викладене, суд першої
інстанції правильно і повно встановив
обставини справи, підставно і
обґрунтовано прийняв рішення про
закриття провадження у справі, ухвала
суду відповідає нормам матеріального і
процесуального права, доводи
апеляційної скарги не спростовують
висновків ухвали суду, а тому підстав
для її скасування колегія суддів не
вбачає і вважає, що апеляційну скаргу
на неї слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.94, ч.3 ст.160, ст.ст.195, 196, п.1 ч.1
ст.199, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 254 КАС
України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу
Тернопільського окружного
адміністративного суду від 27.12.2013р. про
закриття провадження в
адміністративній справі № 819/2366/13-а
залишити без задоволення, а згадану
ухвалу суду - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення, але може бути оскаржена у
касаційному порядку шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
адміністративного суду касаційної
інстанції протягом двадцяти днів з дня
набрання ухвалою законної сили.

Головуючий суддя:
Р.М.Шавель

Судді:
М.В.Костів

Н.В.Савицька