Справа № 2а-0107/379/2012
Суддя: Сірош М.В.
Дата ухвалення: 2014-06-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"26" червня 2014 р. м. Київ
К/800/19304/13

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

головуючого судді:
Сіроша М.В.,

суддів:
Блажівської Н.Є.,

Карася О.В.

розглянувши у письмовому провадженні
касаційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в
Залізничному районі м. Сімферополя
Автономної Республіки Крим (далі - УПФУ)
на постанову Севастопольського
апеляційного адміністративного суду
від 13 лютого 2013 року у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_2 до
УПФУ,

про зобов'язання здійснити перерахунок
пенсії , -

В С Т А Н О В И Л А :

У серпні 2012 року ОСОБА_2 звернувся до
суду з адміністративним позовом про
визнання протиправною відмову УПФУ
щодо поновлення нарахування та виплати
пенсії за віком та зобов'язання
поновити виплату з 7.08.2012 року з
урахуванням індексації.

3 жовтня 2012 року постановою
Залізничного районного суду м.
Сімферополя Автономної Республіки
Крим у задоволенні позову відмовлено.

13 лютого 2013 року постановою
Севастопольського апеляційного
адміністративного суду постанова
Залізничного районного суду м.
Сімферополя Автономної Республіки
Крим від 3 жовтня 2012 року скасована,
позов задоволений частково.

Дії УПФУ щодо відмови ОСОБА_2 в
поновленні виплати пенсії за віком
визнані протиправними; зобов'язано
УПФУ поновити ОСОБА_2 виплату пенсії за
віком з 7.08.2012 року.

УПФУ звернулося із касаційною скаргою
про скасування постанови
Севастопольського апеляційного
адміністративного суду і ухвалення
нової постанови про відмову у
задоволені позову, посилаючись на
порушення апеляційним
адміністративним судом норм
матеріального та процесуального права.

Перевіривши правильність застосування
апеляційним адміністративним судом
норм матеріального та процесуального
права, обговоривши доводи касаційної
скарги, колегія суддів вважає, що
касаційна скарга не підлягає
задоволенню з таких підстав.

Як встановлено судами першої та
апеляційної інстанцій, ОСОБА_2 є
громадянином України і постійно мешкає
в Ізраїлі.

ОСОБА_2 перебував на обліку в УПФУ та
отримував призначену пенсію за віком
на підставі його заяви відповідно до
ст. 12 Закону України «Про пенсійне
забезпечення». З 19.12.1999 року виплата
пенсії була припинена відповідно до ст.
47, 49 Закону України «Про пенсійне
забезпечення» №1788-XII від 5.11.1991 року.

7 серпня 2012 року ОСОБА_2 звернувся до
УПФУ із заявою щодо поновлення виплати
пенсії за віком, на що йому УПФУ було
відмовлено з підстав неможливості
перераховування пенсії, оскільки він
проживає за межами України.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 49 Закону
України «Про загальнообов'язкове
пенсійне страхування» виплата пенсії
за рішенням територіальних органів
Пенсійного фонду або за рішенням суду
припиняється на весь час проживання
пенсіонера за кордоном, якщо інше не
передбачено міжнародним договором
України, згода на обов'язковість якого
надана Верховною Радою України.

Згідно з ст. 51 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» (в редакції, чинній на
момент виникнення правовідносин) у
разі виїзду пенсіонера на постійне
місце проживання за кордон пенсія,
призначена в Україні, за заявою
пенсіонера може бути виплачена йому за
шість місяців наперед перед від'їздом,
рахуючи з місяця, що настає за місяцем
зняття з обліку за місцем постійного
проживання. Під час перебування за
кордоном пенсія виплачується в тому
разі, якщо це передбачено міжнародним
договором України, згода на
обов'язковість якого надана Верховною
Радою України.

Рішенням Конституційного Суду України
№ 25-рп/2009 від 7 жовтня 2009 року пункт 2
частини 1 статті 49, другого речення
статті 51 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» щодо припинення виплати
пенсії пенсіонерам на час постійного
проживання за кордоном у разі, якщо
Україна не уклала з відповідною
державою міжнародний договір з питань
пенсійного забезпечення і якщо згода
на обов'язковість такого міжнародного
договору не надана Верховною Радою
України було визнано таким, що не
відповідає Конституції України (є
неконституційним).

Отже, з 7.10.2009 року порядок виплати
пенсії громадянам, які виїхали на
постійне місце проживання за кордон,
регулюється нормами Закону України
«Про загальнообов'язкове пенсійне
страхування» з урахуванням рішення
Конституційного Суду України щодо
неконституційності положень п.2 ч.1 ст.
49, другого речення ст. 51 Закону України
«Про загальнообов'язкове пенсійне
страхування».

Після прийняття даного рішення
Конституційного Суду України і на
теперішній час інших законів, які
регламентують виплату пенсій
пенсіонерам, які постійно проживають у
державах, з якими Україною не укладено
відповідного договору, не прийнято.

Суд апеляційної інстанції
обґрунтовано зазначив, що позовні
вимоги в частині зобов'язання УПФУ
поновити ОСОБА_2 виплату пенсії за
віком з 7.08.2012 року підлягають
задоволенню.

Щодо позовних вимог про зобов'язання
УПФУ перерахувати ОСОБА_2 пенсію з
19.12.1999 року з урахуванням індексації
слід зазначити наступне.

УПФУ пенсія ОСОБА_2 була призначена
відповідно до Закону України №1788-ХІІ
від 5.11.1991 року «Про пенсійне
забезпечення», який з 1.01.2004 року
втратив чинність.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про
індексацію грошових доходів
населення» індексація грошових
доходів населення проводиться в разі,
коли величина індексу споживчих цін
перевищила поріг індексації, який
установлюється в розмірі 101 відсотка.
Обчислення індексу споживчих цін для
індексації грошових доходів населення
провадиться наростаючим підсумком,
починаючи з місяця введення в дію цього
Закону. Підвищення грошових доходів
населення у зв'язку з індексацією
здійснюється з першого числа місяця, що
настає за місяцем, у якому опубліковано
індекс споживчих цін.

Згідно з ч. 5 ст. 4 цього Закону у разі
якщо грошові доходи населення
підвищено з урахуванням прогнозного
рівня інфляції випереджаючим шляхом,
при визначенні обсягу підвищення
грошових доходів у зв'язку із
індексацією враховується рівень
такого підвищення у порядку,
визначеному Кабінетом Міністрів
України.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про
індексацію грошових доходів
населення» порядок проведення
індексації грошових доходів населення
визначається Кабінетом Міністрів
України.

Згідно з пунктом 3 Порядку проведення
індексації грошових доходів населення,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України № 1078 від 17.07.2003 року,
до об'єктів індексації, визначених у
пункті 2, не відносяться соціальні
виплати, які визначаються залежно від
прожиткового мінімуму (пенсії,
обчислені з урахуванням абзацу першого
частини першої статті 28 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування»).

Відповідно до пункту 5 зазначеного
Порядку у разі підвищення розмірів
мінімальної заробітної плати, пенсії,
виплат, що здійснюються відповідно до
законодавства про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування,
стипендій, а також у разі зростання
грошових доходів населення без
перегляду їх мінімальних розмірів
місяць, в якому відбулося підвищення,
вважається базовим при обчисленні
індексу споживчих цін для індексації
грошових доходів населення. Індексація
грошових доходів, отриманих
громадянами за цей місяць, не
провадиться.

Висновок суду апеляційної
інстанції про часткове задоволення
позову є обґрунтованим.

Згідно з ч. 1 ст. 224 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права під час ухвалення
судових рішень чи вчинення
процесуальних дій.

Колегія суддів дійшла висновку, що
судове рішення ухвалене з дотриманням
норм матеріального та процесуального
права, правова оцінка обставинам у
справі дана правильно, підстав для його
скасування з мотивів, викладених в
касаційній скарзі, немає.

Керуючись ст., ст. 220, 222, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України,

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в
Залізничному районі м. Сімферополя
Автономної Республіки Крим залишити
без задоволення.

Постанову Севастопольського
апеляційного адміністративного суду
від 13 лютого 2013 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі і
оскарженню не підлягає, але може бути
переглянута Верховним Судом України з
підстав, визначених ст. 237 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Судді:
Сірош М.В.

Блажівська Н.Є.

Карась О.В.