Справа № 2-а-448/2010
Суддя: Онишкевич Т.В.
Дата ухвалення: 2014-07-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

09 липня 2014 року Справа № 876/13837/13

Львівський апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді
Онишкевича Т.В.,

суддів
Дяковича В.П., Іщук Л.П.,

розглянувши в порядку письмового
провадження у м. Львові апеляційну
скаргу управління праці та соціального
захисту населення Рівненської
районної державної адміністрації
Рівненської області на постанову
Рівненського районного суду
Рівненської області від 22 січня 2010 року
у справі за позовом ОСОБА_1 до
управління праці та соціального
захисту населення Рівненської
районної державної адміністрації
Рівненської області про визнання дій
протиправними та зобов'язання провести
нарахування і виплату допомоги по
догляду за дитиною по досягненню нею
трирічного віку,

ВСТАНОВИВ :

У квітні 2009 року ОСОБА_1 звернулася до
суду з адміністративним позовом, у
якому просила визнати протиправними
дії управління праці та соціального
захисту населення Рівненської
районної державної адміністрації
Рівненської області (далі - УПСЗН
Рівненської РДА) щодо невиплати їй
щомісячної грошової допомоги по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку у розмірі прожиткового
мінімуму для дітей віком до 6 років
згідно із ст. 15 Закону України «Про
державну допомогу сім'ям з дітьми» та
виплатити на її користь пов'язану із
цим недоплату в сумі 6769,64 грн. за період
з 09 липня 2007 року по 31 грудня 2008 року.

Постановою Рівненського районного
суду Рівненської області від 22 січня 2010
року вказаний позов задоволено
частково. Визнано протиправними дії
УПСЗН Рівненської РДА щодо невиплати
ОСОБА_1 допомоги по догляду за дитиною
до досягнення нею трирічного віку і
зобов'язано відповідача нарахувати і
виплатити позивачці допомогу по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку згідно із ст. 15 Закону
України «Про державну допомогу сім'ям з
дітьми», в розмірі прожиткового
мінімуму, встановленого Законом
України «Про Державний бюджет України
на 2007 рік» для дітей віком до шести
років за період з 09 липня по 31 грудня 2007
року з урахуванням виплачених сум. Крім
того, з Державного бюджету України на
користь позивачки стягнуто судові
витрати в розмірі 71,10 грн. У задоволенні
решти позовних вимог відмовлено.

У поданій апеляційній скарзі УПСЗН
Рівненської РДА просить зазначену
постанову скасувати і залишити позовну
заяву без розгляду або закрити
провадження у справі. Апеляційну
скаргу обґрунтовує тим, що воно
належним чином виконало свій обов'язок
перед позивачкою щодо виплати їй
щомісячної грошової допомоги по
догляду за дитиною у 2007 році. Просить
врахувати, що виключно законом про
Державний бюджет України визначаються
видатки на загальносуспільні потреби,
їх розмір та цільове спрямування і
органи праці та соціального захисту
населення не вправі їх змінювати.
Стверджує, що при ухваленні
оскаржуваного судового рішення було
допущено порушення норм бюджетного
законодавства України та не враховано
видаткові можливості основного
фінансового документу держави.
Наполягає на застосуванні строку
звернення до суду, що був пропущений
позивачкою без поважних причин.

Особи, які беруть участь у справі, в
судове засідання апеляційного суду не
з'явилися, а відтак на підставі п. 2 ч. 1
ст. 197 КАС України суд прийшов до
висновку про можливість розгляду
справи у порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апелянта у їх сукупності, апеляційний
суд приходить до переконання, що подана
апеляційна скарга підлягає частковому
задоволенню з таких мотивів.

Частково задовольняючи позовні вимоги
ОСОБА_1, суд першої інстанції виходив із
того, що вона як особа, яка здійснює
догляд за дитиною, є незастрахованою
особою, має право на одержання
щомісячної допомоги по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку у розмірі прожиткового мінімуму
для дітей віком до 6 років. Рішенням
Конституційного Суду України від 09.07.2007
року № 6-рп/2007 визнано таким, що не
відповідає Конституції України,
положення п. 14 ст. 71 Закону України «Про
Державний бюджет України на 2007 рік»,
яким було зупинено і обмежено право на
отримання зазначеної виплати у 2007 році.
Розмір отриманої позивачкою
щомісячної допомоги по догляду за
дитиною за період з 09 липня по 31 грудня
2007 року суперечить вимогам ст. 15 Закону
України «Про державну допомогу сім'ям з
дітьми» і має обчислюватися виходячи
із законодавчо встановленого розміру
прожиткового мінімуму для дітей віком
до 6 років. Обов'язок щодо виплати
позивачці пов'язаної із цим
заборгованості слід покласти на органи
праці та соціального захисту населення
за місцем її проживання, тобто на
відповідача УПСЗН Рівненської РДА. При
вирішенні справи річний строк
звернення до адміністративного суду не
застосовується, оскільки допущене
відповідачем порушення прав ОСОБА_1 є
триваючим.

Такі висновки суду першої інстанції, на
думку апеляційного суду, частково
відповідають нормам матеріального і
процесуального права та фактичним
обставинам справи.

Встановлено, що позивачка є матір'ю, яка
у 2007 році здійснювала догляд за дитиною
до досягнення нею трирічного віку і не
була застрахована в системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування, а тому
відповідно до вимог ст. 15 Закону
України «Про державну допомогу сім'ям з
дітьми» у редакції, що була чинною на
час виникнення та існування спірних
правовідносин, мала право на отримання
щомісячної допомоги у розмірі
встановленого законом прожиткового
мінімуму для дітей віком до 6 років.

Рішенням Конституційного Суду України
№ 6-рп/2007 від 09.07.2007 року визнано такими,
що не відповідають Конституції України
положення п. 14 ст. 71 Закону України «Про
Державний бюджет на 2007 рік», якими було
зупинено на 2007 рік дію вищевказаної ст.
15 Закону України «Про державну
допомогу сім'ям з дітьми», із вказівкою
на те, що дане рішення Конституційного
Суду України має преюдиціальне
значення для судів загальної
юрисдикції при розгляді ними позовів у
зв'язку з правовідносинами, які виникли
внаслідок дії положень статей
зазначених законів, що визнані
неконституційними.

Відповідно до ст. 152 Конституції
України закони, інші правові акти або
їх окремі положення, що визнані
неконституційними, втрачають чинність
з дня ухвалення Конституційним Судом
України рішення про їх
неконституційність.

З огляду на викладене та виходячи із
фактично заявлених позовних вимог,
апеляційний суд погоджується із
висновком судом першої інстанції про
неправомірність відмови УПСЗН
Рівненської РДА у проведенні
нарахування і виплати позивачці ОСОБА_1
недоплаченої щомісячної допомоги по
догляду за дітьми у розмірі
прожиткового мінімуму для дітей віком
до 6 років за період з 09 липня по 31
грудня 2007 року.

Разом із тим, згідно із ч. 2 ст. 99 КАС
України в редакції, що діяла в момент
виникнення та існування спірних
правовідносин, для звернення до
адміністративного суду за захистом
прав, свобод та інтересів особи
встановлюється річний строк, який, якщо
не встановлено інше, обчислюється з
дня, коли особа дізналася або повинна
була дізнатися про порушення своїх
прав, свобод чи інтересів.

Пропущення строку звернення до
адміністративного суду є підставою для
відмови у задоволенні
адміністративного позову за умови,
якщо на цьому наполягає одна із сторін
(ч.1 ст. 100 КАС України в редакції, що
діяла в момент виникнення та існування
спірних правовідносин).

Відповідно до матеріалів справи,
позивачка ОСОБА_1 з даним
адміністративним позовом звернулася
до суду лише у квітні 2009 року, тобто з
пропущенням встановленого законом
строку звернення до адміністративного
суду, на застосуванні якого наполягає
відповідач.

Поважних причин, які б позбавляли
можливості своєчасно звернутися до
суду за захистом своїх порушених прав з
часу прийняття 09 липня 2007 року
Конституційним Судом України рішення
за № 6-рп/2007, позивачкою не наведено, а
тому у задоволенні її позовних вимог
про перерахунок та виплату спірної
допомоги за період з 09 липня по 31 грудня
2007 року слід відмовити.

При цьому апеляційний суд вважає
помилковим і таким, що суперечить
вимогам ст. 99 КАС України висновок суду
першої інстанції про неможливість
визначення початку перебігу строку
позовної давності для захисту ОСОБА_1
своїх порушених прав та інтересів.

Таким чином, оскільки при вирішенні
даного публічно-правового спору судом
першої інстанції було допущено
порушення норм матеріального і
процесуального права, а мотиви, з яких
виходив суд під час ухвалення свого
рішення, не відповідають фактичним
обставинам справи, оскаржувана
постанова підлягає скасуванню з
прийняттям нової постанови про відмову
у задоволенні адміністративного
позову ОСОБА_1

У іншій частині постанова суду першої
інстанції не оскаржена учасниками
судового розгляду, а відтак суд
апеляційної інстанції позбавлений
права робити правові висновки щодо
неоскарженої частини судового рішення.

Крім того, оскільки у задоволенні вимог
позивачки відмовлено, апеляційний суд
не вбачає підстав для стягнення на її
користь понесених судових витрат.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 197, 198, 202, 205, 207, 254
КАС України апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ :

апеляційну скаргу управління праці та
соціального захисту населення
Рівненської районної державної
адміністрації Рівненської області
задовольнити частково.

Постанову Рівненського районного суду
Рівненської області від 22 січня 2010 року
у справі № 2а-448/10 у частині задоволення
позовних вимог ОСОБА_1 скасувати та
прийняти нову постанову, якою у їх
задоволенні відмовити.

У решті постанову Рівненського
районного суду Рівненської області від
22 січня 2010 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, що беруть участь у справі, та
може бути оскаржена до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя Т.В.Онишкевич

Судді В.П.Дякович

Л.П.Іщук