Справа № 2-а-4946/11/0206
Суддя: Граб Л.С.
Дата ухвалення: 2014-06-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 2-а-4946/11/0206
Головуючий у 1-й інстанції: Воробйов В.В.
Суддя-доповідач: Граб Л.С.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 червня 2014 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

Головуючий суддя: Граб Л.С.

судді: Біла Л.М. Боровицький О. А.

розглянувши у порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
Департаменту праці і соціального
захисту населення Вінницької міської
ради на постанову Замостянського
районного суду м.Вінниці від 09 серпня
2011 року у справі за адміністративним
позовом ОСОБА_2 до Департаменту праці і
соціального захисту населення
Вінницької міської ради про стягнення
заборгованості,

В С Т А Н О В И В :

В липні 2011 року позивач звернувся до
Замостянського районного суду м.
Вінниці з позовом до Департамента
праці та соціального захисту населення
Вінницької міської ради, про стягнення
допомоги на оздоровлення.

Замостянський районний суд м. Вінниці
постановою від 09 серпня 2011 року позов
задовольнив частково.

Не погодившись з прийнятим рішенням,
Департамент праці та соціального
захисту населення Вінницької міської
ради подало апеляційну скаргу, в якій
просить скасувати постанову
Замостянського районного суду м.
Вінниці та прийняти нову, якою в
задоволенні позову відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача,
дослідивши матеріали справи та
перевіривши доводи апеляційної скарги,
колегія суддів вважає, що апеляційну
скаргу необхідно залишити без
задоволення, а постанову суду першої
інстанції - без змін, виходячи з
наступного.

Як видно з матеріалів справи, позивач
належить до першої категорії осіб,
постраждалих внаслідок Чорнобильської
катастрофи, інвалідом другої групи.

Відповідно до ст. 48 Закону України "Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи", учасники
ліквідації аварії на Чорнобильські АЕС
1 категорії (інваліди 2-ї групи) мають
право на отримання щорічної допомоги
на оздоровлення у розмірі 5 мінімальних
заробітних плат.

Всупереч ст. 48 Закону України "Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" позивачу
виплата допомоги на оздоровлення
проведена у розмірі, визначеному
постановою Кабінету Міністрів України
№562 від 12.07.2005 року, нараховано в
розмірі 120 грн.

Не погодившись з наведеними діями
відповідача, позивач звернувся до суду
з відповідним адміністративним
позовом.

Так, ч. 2 ст. 19 Конституції України
визначає, що органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Колегія суддів зазначає, що положення
ст. 48 Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи", у редакції станом на 05.07.2007
року, є діючими. На час спірних
правовідносин їх не зупиняли та не
змінювали інші нормативно-правові
акти.

Відтак, виходячи із загальних засад
пріоритетності законів над урядовими
нормативними актами, при вирішенні
даного спору повинні застосовуватись
приписи ст. 48 Закону України "Про статус
і соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" та Закону України "Про
Державний бюджет України на 2010 рік",
якими встановлено розмір мінімальної
заробітної плати на 2010 рік.

Ст. 48 Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" також визначає, що щорічна
допомога на оздоровлення виплачується
інвалідам другої групи в розмірі 5
мінімальних заробітних плат на момент
виплати допомоги. Тобто, це є щорічна
одноразова допомога на оздоровлення,
яка не може бути поділена, і
виплачується у повному обсязі за весь
рік.

Отже, доводи апеляційної скарги не
дають підстав для висновку про
порушення судом першої інстанції норм
матеріального права, які призвели до
неправильного вирішення справи.
Прийнята постанова відповідає
матеріалам справи та вимогам закону.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову - без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

На підставі наведеного колегія суддів
вважає, що суд першої інстанції дійшов
правильного висновку щодо задоволення
заявлених вимог у спосіб, строках та
межах, визначених законом. ня суд
апеляційної інстанції не вбачає.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 183-2, 195, 196, 198, 200, 205,
206, 254 КАС України , суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Департаменту праці
і соціального захисту населення
Вінницької міської ради, -залишити без
задоволення, а постанову
Замостянського районного суду
м.Вінниці від 09 серпня 2011 року, -без
змін.

Відповідно до ч. 10 ст. 183-2 КАС України у
разі оскарження в апеляційному порядку
постанови, прийнятої у скороченому
провадженні, судове рішення
апеляційної інстанції є остаточним та
оскарженню не підлягає.

Головуючий
Граб Л.С.

Судді
Біла Л.М.

Боровицький О. А.