Справа № 2-а-567/2010
Суддя: Уханенко С.А.
Дата ухвалення: 2014-07-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

14 липня 2014 рокусправа № 2-а-567/2010

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Уханенка С.А.

суддів: Богданенка І.Ю.
Дадим Ю.М.

розглянувши в порядку письмового
провадження в місті Дніпропетровську
апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в м.
Олександрії та Олександрійському
районі Кіровоградської області на
постанову Олександрійського
міськрайонного суду Кіровоградської
області від 16 лютого 2010 року по справі
за позовом ОСОБА_1 до управління
Пенсійного фонду України в м.
Олександрії Кіровоградської області
про зобов'язання вчинити певні дії , -

В С Т А Н О В И В:

У січні 2010 року позивач звернувся до
суду з позовом, в якому просив визнати
незаконною бездіяльність відповідача
щодо нарахування підвищення до пенсії
у меншому розмірі, ніж це передбачено
ст.6 Закону України "Про соціальний
захист дітей війни" та зобов'язати
відповідача здійснити перерахунок та
виплатити різницю у період за період з
09.07.2007 року по 01.01.2010 року та проводити
виплату в подальшому.

Постановою Олександрійського
міськрайонного суду Кіровоградської
області від 16 лютого 2010 року
адміністративний позов задоволено
частково. Визнано неправомірною
бездіяльність управління Пенсійного
фонду України в м. Олександрії
Кіровоградської області щодо
нарахування та виплати підвищення
пенсії за віком позивачу як дитині
війни за період з 29 січня 2009 року по 31
грудня 2010 року включно. Зобов'язано
управління Пенсійного фонду України в
м. Олександрії Кіровоградської області
здійснити позивачу перерахунок
підвищення пенсії, як особі, що має
статус дитини війни, відповідно до ст. 6
Закону України «Про соціальний захист
дітей війни» в розмірі 30 % мінімальної
пенсії за віком з урахуванням виплат,
що вже були здійснені, починаючи з 29
січня 2009 року по 31 грудня 2009 року
включно. В задоволенні іншої частини
позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з постановою суду,
відповідач подав апеляційну скаргу, в
якій просить скасувати оскаржувану
постанову та прийняти нову постанову,
якою відмовити в задоволенні вимог у
повному обсязі.

Під час розгляду справи судом
апеляційної інстанції допущено
процесуальне правонаступництво
управління Пенсійного фонду України в
м. Олександрії Кіровоградської області
на управління Пенсійного фонду України
в м. Олександрії та Олександрійському
районі Кіровоградської області.

Перевіривши законність і
обґрунтованість постанови суду першої
інстанції, суд апеляційної інстанції
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Судом встановлено та матеріалами
справи підтверджено, що позивач
відповідно до абз. 1 ч. 1 ст. 1 Закону
України "Про соціальний захист дітей
війни" має статус дитини війни, що
підтверджується відміткою в
пенсійному посвідченні і має право
відповідно до ст. 6 Закону України "Про
соціальний захист дітей війни" на
підвищення до пенсії в розмірі 30
відсотків мінімальної пенсії за віком.

Дане право позивача у 2007 та 2008 роках
обмежувалось положеннями Закону
України "Про державний бюджет" на
відповідні роки.

Проте, рішеннями Конституційного Суду
України № 6-рп від 9 липня 2007 року та №
10-рп від 22 травня 2008 року положення
даних законів визнані
неконституційними.

Отже, права відповідача відновлені
відповідно з 09.07.2007 року та з 22.05.2008 року.
Проте

відповідні перерахунки у 2007 та 2008 роках
відповідач не здійснював. Підстави для
перерахунку за період з січня 2007 по
9.07.2007 року, а також з січня 2008 року по
22.05.2008 року - були відсутні, оскільки дії
відповідача щодо невиплати у цей
період підвищення до пенсії
ґрунтувалися на Законі України "Про
Державний бюджет України на 2007 рік", та
Закону України "Про державний бюджет
України на 2008 рік та про внесення змін
до деяких законодавчих актів України"
відповідно, які діяли на той час.

За таких обставин суд апеляційної
інстанції вважає, що відповідач
припустився бездіяльності щодо
своєчасного перерахунку та виплати
підвищення до пенсії в розмірі,
передбаченому ст. 6 Закону України "Про
соціальний захист дітей війни".

У 2009 році дія ст. 6 Закону України "Про
соціальний захист дітей війни" не
призупинялася, а застосування
відповідачем положень постанови КМ
України № 530 від 28.05.2008 року щодо
визначення розміру підвищення пенсії є
безпідставним, оскільки розмір
підвищення пенсії визначений Законом
України "Про соціальний захист дітей
війни", який має вищу юридичну силу, ніж
постанова КМ України.

При цьому, розмір мінімальної пенсії за
віком необхідно обраховувати
відповідно до ч.1 ст.28 Закону України
"Про загальнообов`язкове державне
пенсійне страхування", оскільки чинним
законодавством не встановлено іншого,
крім передбаченого частиною першою
цієї статті, мінімального розміру
пенсії за віком.

При цьому, на час звернення позивача до
суду ст. 99 Кодексу адміністративного
судочинства України був встановлений
річний строк для звернення до суду.

Пропущення строку звернення до суду є
підставою для відмови у задоволенні
позову за умови, якщо на цьому
наполягає одна із сторін.

З матеріалів справи суд вбачає, що
відповідач в своїх запереченнях
наполягав на застосуванні наслідків
пропущення строку звернення до суду, а
позивач не навів поважних причин
пропуску строку.

Враховуючи, що про своє порушене право
позивач мав відомості під час
щомісячного отримання пенсії, то
поважні причини пропуску строку
звернення до суду за висновком суду
відсутні, тому наслідки пропуску
строку звернення до суду підлягають
застосуванню. Тому висновок суду
першої інстанції щодо відмови в
задоволенні позовних вимог за період з
09 липня 2007 року по 28 січня 2009 року, у
зв'язку з пропуском строку звернення до
суду з викладеним адміністративним
позовом є обґрунтованим.

Також суд апеляційної інстанції
погоджується з висновком суду першої
інстанції щодо безпідставності вимог
про зобов'язання відповідача проводити
нарахування та виплату підвищення до
пенсії в подальшому, оскільки
завданням адміністративного
судочинства є захист порушених прав
позивачів, а не тих прав, які виникнуть
в майбутньому.

За таких обставин суд апеляційної
інстанції дійшов висновку, що судом
першої інстанції було повно
встановлені обставини справи та надана
правильна юридична оцінка, у зв'язку з
чим підстави для задоволення
апеляційної скарги та скасування
постанови суду відсутні.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. ст. 200, 205, 206
КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в м.
Олександрії та Олександрійському
районі Кіровоградської області -
залишити без задоволення.

Постанову Олександрійського
міськрайонного суду Кіровоградської
області від 16 лютого 2010 року - залишити
без змін.

Ухвала Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
набирає законної сили через п'ять днів
після направлення її копій, та може
бути оскаржена в касаційному порядку
до Вищого адміністративного суду
України протягом двадцяти днів з дня
набрання чинності.

Головуючий:
С.А. Уханенко

Суддя:
І.Ю. Богданенко

Суддя:
Ю.М. Дадим