Справа № 734/1274/14
Суддя: Петрик І.Й.
Дата ухвалення: 2014-07-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 734/1274/14
Головуючий у 1-й інстанції:
Суддя-доповідач:
У Х В А Л А

Іменем України

17 липня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

Головуючого суддіПетрика
І.Й.СуддівБорисюк Л.П., Ключковича В.Ю.,

розглянувши у порядку письмового
провадження адміністративну справу за
апеляційною скаргою Управління
пенсійного фонду України в
Козелецькому районі Чернігівської
області на постанову Козелецького
районного суду Чернігівської області
від 20 травня 2014 року у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_4 до
Управління пенсійного фонду України в
Козелецькому районі Чернігівської
області про зобов'язання виправити
помилки та внести відповідні зміни до
системи персоніфікованого обліку,-

ВСТАНОВИВ:

Постановою Козелецького районного
суду Чернігівської області від 20
травня 2014 року позовні вимоги
задоволено.

Не погоджуючись з постановою суду
першої інстанції відповідач звернувся
з апеляційною скаргою, в якій просить
скасувати постанову суду першої
інстанції та прийняти нове рішення
яким у задоволені позовних вимог
позивачу відмовити. В обґрунтування
апеляційної скарги апелянт вказує, що
судом першої інстанції неповно
з'ясовано обставини, що мають значення
для справи, судове рішення прийнято з
порушенням норм матеріального та
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
залишенню без задоволення, а постанова
суду - без змін з таких підстав.

Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 198, 200 КАС України,
суд апеляційної інстанції залишає
скаргу без задоволення, а постанову або
ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що
суд першої інстанції правильно
встановив обставини справи та ухвалив
судове рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Як вбачається із матеріалів справи та
встановленому судом першої інстанції,
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, з 1981 року по 12
листопада 2005 року працювала в
дослідному господарстві «Прогрес»
Чернігівського інституту АПВ, що
підтверджується копією трудової
книжки (а.с. 7-8).

Згідно виписки індивідуальні
відомості про застраховану особу на
ім'я ОСОБА_4 від 25.02.2014 року відомості за
звітний місяць (сума заробітку для
нарахування пенсії; кількість днів
стажу в місяць; позначки про сплату
страхових внесків), обліковувались на
номер облікової картки НОМЕР_1 (а.с. 11).

Відповідно до довідки про присвоєння
ідентифікаційного номера від 09.12.1999
року ОСОБА_4 одержала ідентифікаційний
номер НОМЕР_2 (а.с. 6).

З метою виправлення недостовірних
даних персоніфікованого обліку за
період з 2000 року по 2004 рік позивач
звернулася з заявою до УПФ України в
Чернігівській області про внесення
відповідних змін до системи
персоніфікованого обліку.

Згідно роз'яснення відповідача від
04.04.2014 року не оспорювалась наявність
недостовірності в даних
персоніфікованого обліку стосовно
позивача, однак вказувалось, що у разі
ліквідації підприємства без
визначення правонаступника та
передачі документів до державної
архівної установи, у випадку
невідповідності даних про
застраховану особу внесення змін до
системи персоніфікованого обліку
здійснюється на підставі рішення суду.

Виходячи з меж заявлених позовних
вимог, системного аналізу положень
чинного законодавства України та
матеріалів справи, суд першої
інстанції дійшов висновку про
задоволення позовних вимог.

Із такою правовою позицією суду першої
інстанції колегія суддів може
погодитись із огляду на наступне.

Згідно п. 17.1. Інструкції про порядок
обчислення і сплати підприємствами,
установами, організаціями та
громадянами збору на обов'язкове
державне пенсійне страхування, інших
платежів, а також обліку їх надходження
до Пенсійного фонду України,
затвердженої Постановою правління
Пенсійного фонду України № 4-6 від 03.06.1999
року, встановлено , що контроль за
правильним нарахуванням, своєчасним і
повним перерахуванням та надходженням
збору, інших платежів здійснюється
органами Пенсійного фонду України
відповідно до Закону України від 21
травня 1999 року N 700-ХІУ ( 700-14 ) "Про
здійснення контролю за сплатою збору
на обов'язкове державне пенсійне
страхування та збору на обов'язкове
соціальне страхування".

Відповідно до п. 11 Положення про
організацію персоніфікованого обліку
відомостей у системі
загальнообов'язкового державного
пенсійного страхування, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 4 червня 1998 р. № 794 фізична особа має
право у разі незгоди з відомостями,
внесеними до системи
персоніфікованого обліку, звертатися
до уповноваженого органу із заявою про
їх виправлення, а відповідно до п.15
Положення спори, що виникають з питань
правовідносин, пов'язаних з
персоніфікованим обліком,
розв'язуються за згодою сторін, а у разі
недосягнення згоди - у судовому
порядку.

Відповідно ст. 19 Конституції України
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України та у відповідності до
ст. 22 конституційні права і свободи
гарантуються і не можуть бути
скасовані.

Оцінивши зібрані у справі докази в їх
сукупності, колегія суддів
погоджується із висновком суду першої
інстанції, що позов підлягає до
задоволення, оскільки на відповідача
законом покладений обов'язок
забезпечувати вжиття заходів щодо
достовірності даних персоніфікованого
обліку. Використання при обчисленні
пенсійних виплат даних, які не є
достовірними, є порушенням закону.
Персоніфікований облік полягає в
збиранні, обробленні, систематизації
та зберіганні передбачених
законодавством про пенсійне
забезпечення відомостей про фізичних
осіб, що пов'язані з визначенням права
на виплати з Пенсійного фонду та їх
розмір за загальнообов'язковим
державним пенсійним страхуванням (п.1
Положення про організацію
персоніфікованого обліку відомостей у
системі загальнообов'язкового
державного пенсійного страхування,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 4.06.1998 р. № 794).

З огляду на викладене, колегія суддів
приходить до висновку, що суд першої
інстанції вірно встановив фактичні
обставини справи, дослідив наявні
докази, надав їм належну оцінку та
прийняв законне і обґрунтоване
рішення, з дотриманням норм
матеріального і процесуального права.

Оскільки, доводи апеляційної скарги
висновків суду не спростовують, то
колегія суддів апеляційної інстанції
підстав для його скасування не вбачає.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 160, 183-2, 197, 198, 200, 205, 206, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Управління
пенсійного фонду України в
Козелецькому районі Чернігівської
області на постанову Козелецького
районного суду Чернігівської області
від 20 травня 2014 року залишити без
задоволення.

Постанову Козелецького районного суду
Чернігівської області від 20 травня 2014
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів з дня складання
в повному обсязі шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України
в порядку ст. 212 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий суддя:
Петрик І.Й.

Судді:
Борисюк Л.П.

Ключкович В.Ю.

.

Головуючий суддя
Петрик І.Й.

Судді:
Борисюк Л.П.

Ключкович В.Ю.