Справа № 2а/0825/190/12
Суддя: Сірош М.В.
Дата ухвалення: 2014-07-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"03" липня 2014 р. м. Київ
К/800/11643/13

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

головуючого судді:
Сіроша М.В.,

суддів:
Блажівської Н.Є.,

Юрченко В.П.

розглянувши у письмовому провадженні
касаційну скаргу Головного управління
Пенсійного фонду України в Запорізькій
області (далі - ГУПФУ) на постанову
Хортицького районного суду м.
Запоріжжя від 26 вересня 2012 року та
постанову Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 7 лютого 2013 року у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_2 до
ГУПФУ,

про перерахунок пенсії, -

В С Т А Н О В И Л А :

У липні 2012 року ОСОБА_2 звернулася до
суду з адміністративним позовом про
визнання незаконним рішення ГУПФУ від
14.11.2011 року (далі - Рішення від 14.11.2011
року) щодо призначення пенсії в частині
визначення суми грошового
забезпечення для обчислення пенсії та
визначення її розміру; зобов'язання
ГУПФУ обчислити призначену пенсію з
розміру грошового забезпечення за
останньою штатною посадою перед
звільненням (листопад 2010р.), враховуючи
відповідні оклади за посадою,
військовим (спеціальним) званням,
процентну надбавку за вислугу років,
щомісячні додаткові види грошового
забезпечення (надбавки, доплати,
підвищення) та премії у розмірах
відповідно до ч. 3 ст. 43 Закону України
«Про пенсійне забезпечення осіб,
звільнених з військової служби, та
деяких інших осіб», в подальшому
виплачувати пенсію у нарахованому
розмірі; зобов'язання ГУПФУ виплатити
суму недоплаченої пенсії, нарахованої
виходячи з розміру грошового
забезпечення за останньою штатною
посадою перед звільненням (листопад
2010р.), враховуючи відповідні оклади за
посадою, військовим (спеціальним)
званням, процентну надбавку за вислугу
років, щомісячні додаткові види
грошового забезпечення (надбавки,
доплати, підвищення) та премії у
розмірах, установлених відповідно до ч.
3 ст. 43 Закону України «Про пенсійне
забезпечення осіб, звільнених з
військової служби, та деяких інших
осіб» з 30.11.2010 року.

На обґрунтування позову зазначила, що
використання ГУПФУ при розрахунку
призначеної пенсії середньомісячної
суми додаткових видів грошового
забезпечення отриманих за останні 24
місяці перед звільненням є
протиправним та суперечить вимогам ст.
43 Закону України «Про пенсійне
забезпечення осіб, звільнених з
військової служби, та деяких інших
осіб» в редакції, яка діяла на час
звільнення з ОВС.

26 вересня 2012 року постановою
Хортинського районного суду м.
Запоріжжя, позов задоволений частково.

Рішення від 14.11.2011 року визнане
незаконним.

Зобов'язано ГУПФУ обчислити призначену
ОСОБА_2 пенсію з розміру грошового
забезпечення за останньою штатною
посадою перед звільненням у листопаді
2010 року, враховуючи відповідні оклади
за посадою, військовим (спеціальним)
званням, процентну надбавку за вислугу
років, щомісячні додаткові види
грошового забезпечення (надбавки,
доплати, підвищення) та премії у
розмірах, установлених відповідно до ч.
3 ст. 43 Закону України «Про пенсійне
забезпечення осіб, звільнених з
військової служби, та деяких інших
осіб» і в подальшому виплачувати
пенсію у нарахованому розмірі.

Зобов'язано ГУПФУ виплатити ОСОБА_2
суму недоплаченої пенсії, нарахованої
виходячи з розміру грошового
забезпечення за останньою штатною
посадою перед звільненням у листопаді
2010 року, враховуючи відповідні оклади
за посадою, військовим (спеціальним)
званням, процентну надбавку за вислугу
років, щомісячні додаткові види
грошового забезпечення (надбавки,
доплати, підвищення) та премії у
розмірах, установлених відповідно до ч.
3 ст. 43 Закону України «Про пенсійне
забезпечення осіб, звільнених з
військової служби, та деяких інших
осіб», з 31.01.2012 року.

Задовольняючи позов частково, суд
першої інстанції зазначив, що на час
призначення ОСОБА_2 пенсії була чинною
ч. 3 ст. 43 Закону України «Про пенсійне
забезпечення осіб, звільнених з
військової служби, та деяких інших
осіб» в редакції Закону України від
4.04.2006 року, яка передбачає призначення
пенсії особам офіцерського складу з
розміру грошового забезпечення за
останньою штатною посадою перед
звільненням, враховуючи відповідні
оклади за посадою, військовим
(спеціальним) званням, процентну
надбавку за вислугу років, щомісячні
додаткові види грошового забезпечення
(надбавки, доплати, підвищення) та
премії в розмірах, установлених
законодавством.

7 лютого 2013 року постановою
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду постанова
Хортинського районного суду м.
Запоріжжя від 26 вересня 2012 року
скасована, позов задоволений частково.

Дії ГУПФУ щодо відмови ОСОБА_2 у
перерахунку пенсії, відповідно до ч. 3
ст. 43 Закону України «Про пенсійне
забезпечення осіб, звільнених з
військової служби, та деяких інших
осіб», виходячи з розміру грошового
забезпечення за останньою штатною
посадою перед звільненням, враховуючи
відповідні оклади за посадою,
військовим (спеціальним) званням,
процентну надбавку за вислугу років,
щомісячні додаткові види грошового
забезпечення (надбавки, доплати,
підвищення) та премії у розмірах,
установлених відповідно до
законодавства визнані неправомірними.

Зобов'язано ГУПФУ перерахувати та
виплатити ОСОБА_2 суму пенсії,
обчисленої відповідно до ч. 3 ст. 43
Закону України «Про пенсійне
забезпечення осіб, звільнених з
військової служби, та деяких інших
осіб», виходячи з розміру грошового
забезпечення за останньою штатною
посадою перед звільненням, враховуючи
відповідні оклади за посадою,
військовим (спеціальним) званням,
процентну надбавку за вислугу років,
щомісячні додаткові види грошового
забезпечення (надбавки, доплати,
підвищення) та премії у розмірах,
установлених відповідно до
законодавства, з 14.06.2011 року, з
урахуванням вже виплачених сум.

Позовні вимоги ОСОБА_2 щодо
зобов'язання ГУПФУ обчислити
призначену пенсію з розміру грошового
забезпечення за останньою штатною
посадою перед звільненням (листопад
2010р.), враховуючи відповідні оклади за
посадою, військовим (спеціальним)
званням, процентну надбавку за вислугу
років, щомісячні додаткові види
грошового забезпечення (надбавки,
доплати, підвищення) та премії у
розмірах, установлених відповідно до ч.
3 ст. 43 Закону України «Про пенсійне
забезпечення осіб, звільнених з
військової служби, та деяких інших
осіб» та здійснення виплат
недоплаченої суми пенсії, за період з
30.11.2010 року до 13.06.2011 року, включно
залишенні без розгляду у зв'язку з
пропуском строку звернення.

У задоволенні іншої частини позовних
вимог відмовлено.

ГУПФУ звернулося із касаційною скаргою
про скасування постанови Хортинського
районного суду м. Запоріжжя та
постанови Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду і
ухвалення нової постанови про відмову
у задоволенні позову, посилаючись на
порушення судами норм матеріального та
процесуального права.

Перевіривши правильність застосування
судами норм матеріального та
процесуального права, обговоривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів вважає, що касаційна скарга не
підлягає задоволенню з таких підстав.

Як встановлено судами першої та
апеляційної інстанцій, 30.11.2010 року
ОСОБА_2 була звільнена з ОВС України та
зарахована на облік в ГУПФУ, отримує
пенсію, призначену відповідно до
Закону України «Про пенсійне
забезпечення осіб, звільнених з
військової служби, та деяких інших
осіб».

31 жовтня 2011 року ОСОБА_2 звернулася до
ГУПФУ із заявою щодо нарахування їй
пенсії з розміру грошового
забезпечення за останньою штатною
посадою перед звільненням, враховуючи
відповідні оклади за посадою,
військовим (спеціальним) званням,
процентну надбавку за вислугу років,
щомісячні додаткові види грошового
забезпечення (надбавки, доплати,
підвищення) та премії у розмірах,
установлених відповідно до ч. 3 ст. 43
Закону України «Про пенсійне
забезпечення осіб, звільнених з
військової служби, та деяких інших
осіб» в редакції Закону України від 4
квітня 2006 року та виплатити суму
недоплаченої пенсії з часу звільнення
зі служби в ОВС України.

14 листопада 2011 року ГУПФУ повідомило
ОСОБА_2, що пенсія їй призначена та
виплачується відповідно до вимог
чинного законодавства України.

Відповідно до ч. 3 ст. 43 Закону України
«Про пенсійне забезпечення осіб,
звільнених з військової служби, та
деяких інших осіб» (в редакції чинній
до 1.01.2008 року) пенсії особам
офіцерського складу, прапорщикам і
мічманам, військовослужбовцям
надстрокової служби та військової
служби за контрактом, особам, які мають
право на пенсію за цим Законом, та
членам їх сімей обчислюються з розміру
грошового забезпечення за останньою
штатною посадою перед звільненням,
враховуючи відповідні оклади за
посадою, військовим (спеціальним)
званням, процентну надбавку за вислугу
років, щомісячні додаткові види
грошового забезпечення (надбавки,
доплати, підвищення) та премії в
розмірах, установлених законодавством.

Згідно з Законом України №3591-IV від
4.04.2006 року «Про внесення змін до деяких
законів України з питань пенсійного
забезпечення та соціального захисту
військовослужбовців» (який набрав
чинності з 29.04.2006 року), внесені зміни до
Закону України «Про пенсійне
забезпечення осіб, звільнених з
військової служби, та деяких інших
осіб», статтю 43 цього Закону викладено
в іншій редакції, але положення частини
третьої цієї статті залишились
незмінними.

Відповідно до рішення Конституційного
Суду України №10-рп/2008 від 22.05.2008 року
внесені Законом України «Про Державний
бюджет України на 2008 рік та про
внесення змін до деяких законодавчих
актів України» зміни до ч. 3 ст. 43 Закону
України «Про пенсійне забезпечення
осіб, звільнених з військової служби,
та деяких інших осіб», а саме: слова «за
останньою штатною посадою перед
звільненням» виключено та доповнено
словами «та у порядку, встановленому
Кабінетом Міністрів України» визнані
неконституційними.

Рішення Конституційного Суду України є
обов'язковими до виконання на
території України, остаточними і не
можуть бути оскаржені, крім того, вони
мають преюдиціальне значення для судів
загальної юрисдикції при розгляді ними
позовів у зв'язку з правовідносинами,
які виникли внаслідок дії положень
статей зазначених законів, що визнані
неконституційними.

Відповідно до статті 1-1 Закону України
«Про пенсійне забезпечення осіб,
звільнених з військової служби, та
деяких інших осіб» (яка набрала
чинності з 29.04.2006 року), законодавство
про пенсійне забезпечення осіб, які
мають право на пенсію за цим Законом,
базується на Конституції України і
складається з цього Закону, Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» та
інших нормативно-правових актів
України, прийнятих відповідно до цих
законів; при цьому зміна умов і норм
пенсійного забезпечення названих осіб
здійснюється виключно шляхом внесення
змін до цього Закону та Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування».

У 2010 році не приймалося рішень стосовно
зупинення дії статті 1-1 Закону України
«Про пенсійне забезпечення осіб,
звільнених з військової служби, та
деяких інших осіб» та ч. 3 ст. 43 Закону
України «Про пенсійне забезпечення
осіб, звільнених з військової служби,
та деяких інших осіб» та не приймалося
законів, яким би встановлювався інший
порядок визначення заробітку
(грошового забезпечення) для
обчислення пенсії особам офіцерського
складу, прапорщикам і мічманам,
військовослужбовцям надстрокової
служби та військової служби за
контрактом, особам, які мають право на
пенсію за цим Законом.

Суди попередній інстанцій
обґрунтовано зазначили, що ГУПФУ при
призначенні з 1.12.2010 року ОСОБА_2 пенсії
повинно було керуватись ч. 3 ст. 43 Закону
України «Про пенсійне забезпечення
осіб, звільнених з військової служби,
та деяких інших осіб» в редакції Закону
України «Про внесення змін до деяких
законів України з питань пенсійного
забезпечення та соціального захисту
військовослужбовців» від 4.04.2006 року.

Згідно з грошовим атестатом № 186 види
грошового забезпечення ОСОБА_2 за
останньою штатною посадою перед
звільненням складають 5189,60 грн., у
зв'язку з чим розмір її пенсії повинен
розраховуватись з видів грошового
забезпечення за останньою штатною
посадою перед звільненням.

Посилання ГУПФУ на те, що розрахунок
призначеної ОСОБА_2 пенсії регулюється
постановою Кабінету Міністрів України
№ 393 від 17.07.1992 року «Про порядок
обчислення вислуги років, призначення
та виплати пенсій і грошової допомоги
особам офіцерського складу,
прапорщикам, мічманам,
військовослужбовцям надстрокової
служби та військової служби за
контрактом, особам начальницького і
рядового складу органів внутрішніх
справ та членам їхніх сімей» є
необґрунтованим, оскільки Закон
України «Про пенсійне забезпечення
осіб, звільнених з військової служби,
та деяких інших осіб» має вищу юридичну
силу.

Відповідно до ч. 2 ст. 99 Кодексу
адміністративного судочинства України
(в редакції чинній на час звернення до
суду) для звернення до
адміністративного суду за захистом
прав, свобод та інтересів особи
встановлюється шестимісячний строк,
який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів.

Згідно з ч. 1 ст. 100 Кодексу
адміністративного судочинства України
адміністративний позов, поданий після
закінчення строків, установлених
законом, залишається без розгляду, якщо
суд на підставі позовної заяви та
доданих до неї матеріалів не знайде
підстав для визнання причин пропуску
строку звернення до адміністративного
суду поважними, про що постановляється
ухвала.

Суд апеляційної інстанції правильно
зазначив, що за період з 30.11.2010 року до
13.06.2011 року ОСОБА_2 пропустила строк
звернення до суду, передбачений ч. 2 ст.
99 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Підстав для визнання причин поважного
пропуску даного строку немає.

Щодо здійснення виплати пенсії в
подальшому, суд апеляційної інстанції
правильно зазначив, що захисту
підлягає вже порушене право, а не те,
яке може бути порушене у майбутньому і
щодо якого невідомо, буде воно порушено
чи ні. Необхідною умовою для звернення
особи до суду з адміністративним
позовом є обов'язкова наявність
порушення прав, свобод чи інтересів
цієї особи у сфері публічно-правових
відносин.

За таких обставин, суд першої інстанції
помилково зобов'язав ГУПФУ вчинити дії
в подальшому.

Крім того, суд першої інстанції
помилково визнав незаконним рішення
ГУПФУ від 14.11.2011 року щодо призначення
ОСОБА_2 пенсії в частині визначення
суми грошового забезпечення для
обчислення пенсії та визначення
розміру пенсії, оскільки будь-яких
рішень з питання перерахунку або
відмови в перерахунку розміру пенсії
за її заявою від 31.10.2011 року, ГУПФУ не
приймалося.

Висновок суду апеляційної
інстанції про часткове задоволення
позову є обґрунтованим.

Згідно з ч. 1 ст. 224 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права під час ухвалення
судових рішень чи вчинення
процесуальних дій.

Колегія суддів дійшла висновку, що
судове рішення ухвалене з дотриманням
норм матеріального та процесуального
права, правова оцінка обставинам у
справі дана правильно, підстав для його
скасування з мотивів, викладених в
касаційній скарзі, немає.

Керуючись ст., ст. 220, 222, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України,

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу Головного управління
Пенсійного фонду України в Запорізькій
області залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 7 лютого 2013 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі і
оскарженню не підлягає, але може бути
переглянута Верховним Судом України з
підстав, визначених ст. 237 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Судді:
Сірош М.В.

Блажівська Н.Є.

Юрченко В.П.