Справа № 2а-1870/8137/11
Суддя: Тракало В.В.
Дата ухвалення: 2014-07-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"15" липня 2014 р. м. Київ
К/9991/40811/12

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

головуючого - судді суддівТракало
В.В., Іваненко Я.Л., Мойсюка М.І., секретар
Буденко В.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні касаційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в м. Суми на
постанову Сумського окружного
адміністративного суду від 24 січня 2012
року та ухвалу Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 14 травня 2012 року у справі за позовом
Публічного акціонерного товариства
«Сумихімпром» до управління
Пенсійного фонду України в м. Суми про
визнання протиправною та скасування
вимоги,

в с т а н о в
и л а :

У листопаді 2011 року позивач
звернувся до суду із зазначеним
позовом до відповідача. Просив визнати
протиправною та скасувати вимогу
управління Пенсійного фонду України в
м. Суми від 3 листопада 2011 року № Ю - 3 про
сплату Публічним акціонерним
товариством «Сумихімпром» недоїмки зі
страхових внесків, фінансових санкцій
та пені в сумі 28 836 290 грн. 84 коп.

Постановою Сумського окружного
адміністративного суду від 24 січня 2012
року, залишеною без змін ухвалою
Харківського апеляційного
адміністративного суду від 14
травня 2012 року, позов задоволено
частково. Визнано протиправною та
скасовано вимогу № Ю - 3 від 3
листопада 2011 року про сплату позивачем
недоїмки зі страхових внесків в сумі 20
292 645 грн. 97 коп., фінансових санкцій в
сумі 94 247 грн. 64 коп., пені в сумі 27 512 грн.
99 коп. В решті позову відмовлено.

У касаційній скарзі ставиться питання
про скасування судових рішень судів
першої та апеляційної інстанцій з
підстав порушення норм матеріального
та процесуального права та ухвалення
нового судового рішення про відмову у
задоволенні позову.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
пояснення осіб, які беруть участь у
справі, перевіривши правильність
застосування судами попередніх
інстанцій норм матеріального та
процесуального права у межах доводів
касаційної скарги, правової оцінки
обставин у справі, колегія суддів
приходить до висновку, що касаційна
скарга не підлягає задоволенню з таких
підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій
встановлено, що 3 листопада 2011 року
управлінням Пенсійного фонду України в
м. Суми було сформовано вимогу про
сплату боргу № Ю-3, відповідно до якої
Публічне акціонерне товариство
«Сумихімпром» зобов'язано сплатити
недоїмку зі страхових внесків,
фінансових санкцій та пені на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування в сумі 28 836 290 грн. 84 коп., з
яких 20 292 645 грн. 97 коп. - недоїмка зі
страхових внесків за період з липня 2010
року по грудень 2010 року, 2 169 605 грн. 10 коп.
- фінансові санкції та 6 374 039 грн. 77 коп. -
пеня.

Однак, до загальної суми боргу,
визначеної в оскаржуваній вимозі,
включені суми недоїмки зі страхових
внесків за період з липня 2010 року по
грудень 2010 року в розмірі 20 292 645 грн. 97
коп., фінансових санкцій в розмірі 94 247
грн. 64 коп. та пені в розмірі 27 512 грн. 99
коп., які стягнуті в судовому порядку і
судові рішення набрали законної сили,
та відносно яких триває виконавче
провадження.

Задовольняючи позовні вимоги
суд першої інстанції, з яким погодився
суд апеляційної інстанції,
обґрунтовано виходив з того, що частина
сум, які включені до оскаржуваної
вимоги, зокрема, недоїмка зі страхових
внесків за період з липня 2010 року по
грудень 2010 року, фінансові санкції та
пеня вже стягнуті з позивача в судовому
порядку, тому оскаржувана вимога є
неправомірною та підлягає скасуванню в
частині включення до неї сум вказаної
недоїмки, фінансових санкцій та пені.

Відповідно до ст. 106 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», суми страхових внесків
своєчасно не нараховані та/або не
сплачені страхувальниками у строки,
визначені статтею 20 цього Закону, в
тому числі обчислені територіальними
органами Пенсійного фонду у випадках,
передбачених частиною третьою статті 20
цього Закону, вважаються простроченою
заборгованістю із сплати страхових
внесків (далі - недоїмка) і стягуються з
нарахуванням пені та застосуванням
фінансових санкцій. Територіальні
органи Пенсійного фонду за формою і у
строки, визначені правлінням
Пенсійного фонду, надсилають
страхувальникам, які мають недоїмку,
вимогу про її сплату. Вимога про сплату
недоїмки є виконавчим документом.

У разі якщо страхувальник, який
одержав вимогу територіального органу
Пенсійного фонду про сплату недоїмки і
протягом десяти робочих днів після її
отримання не сплатив зазначену у
вимозі суму недоїмки разом з
застосованою до нього фінансовою
санкцією, включеної до вимоги, або не
узгодив вимогу з відповідним органом
Пенсійного фонду, або не оскаржив
вимогу в судовому порядку, а також у
разі якщо страхувальник узгодив
вимогу, але не сплатив узгоджену суму
недоїмки протягом десяти робочих днів
після отримання узгодженої вимоги,
відповідний орган Пенсійного фонду
звертається в установленому законом
порядку і подає вимогу про сплату
недоїмки до відповідного підрозділу
державної виконавчої служби. У
зазначених випадках орган Пенсійного
фонду також має право звернутися до
суду чи господарського суду з позовом
про стягнення недоїмки. У разі
звернення органу Пенсійного фонду з
позовом про стягнення недоїмки до
господарського суду, передбачені
законодавством заходи досудового
врегулювання спорів не застосовуються.
Зазначеною нормою встановлено порядок
стягнення заборгованості, в якому
направлення вимоги про сплату боргу
передує зверненню до суду з
відповідним позовом. Вчинення дій в
зворотному напрямку не передбачено.

Положення зазначеної статті Закону
кореспондуються з приписами п. 8.6.
Інструкції про порядок обчислення і
сплати страхувальниками та
застрахованими особами внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування до Пенсійного фонду
України.

Згідно положень цієї норми вимога
вважається відкликаною, якщо є рішення
суду на стягнення відповідних сум
боргу, що зазначені у вимозі.

Пунктом 8.3 Інструкції про порядок
обчислення і сплати страхувальниками
та застрахованими особами внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування передбачено, що до
Пенсійного фонду України вимога
формується на підставі актів
документальних перевірок та облікових
даних з карток особових рахунків
страхувальників за формою згідно з
додатком 9 цієї Інструкції (для
страхувальника - юридичної особи) або
за формою згідно з додатком 10 цієї
Інструкції (для страхувальника -
фізичної особи).

Таким чином, при формуванні
вимоги відповідач зобов'язаний
враховувати як дані облікових даних
карток особових рахунків так і дані
судових рішень, якими задоволені
вимоги Управління про стягнення
недоїмки (штрафів, пені).

За таких обставин, суди дійшли вірного
висновку щодо неправомірності
включення до оскаржуваної вимоги сум
недоїмки зі страхових внесків,
штрафних санкцій та пені, які вже були
стягнуті в судовому порядку з позивача,
а відтак обґрунтовано скасували цю
вимогу.

Відповідно до вимог частини 1 статті 220
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції не
може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу.

За правилами статті 224 цього Кодексу
суд касаційної інстанції залишає
касаційну скаргу без задоволення, а
судові рішення -без змін, якщо визнає,
що суди першої та апеляційної
інстанції не допустили порушень норм
матеріального і процесуального права
при ухваленні судових рішень чи
вчиненні процесуальних дій. Не може
бути скасовано судове рішення з
мотивів порушення норм процесуального
права, якщо це не призвело і не могло
призвести до неправильного вирішення
справи.

Доводи касаційної скарги про порушення
судами першої та апеляційної інстанцій
норм матеріального та процесуального
права безпідставні, не ґрунтуються на
доказах та спростовуються висновками
судів. Тому колегія суддів, перевіривши
у межах доводів касаційної скарги
правильність застосування судами норм
матеріального та процесуального,
приходить до висновку, що касаційну
скаргу необхідно залишити без
задоволення, а судові рішення - без
змін.

Керуючись статтями 220, 220-1, 223, 224, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в м. Суми
залишити без задоволення, а постанову
Сумського окружного адміністративного
суду від 24 січня 2012 року та ухвалу
Харківського апеляційного
адміністративного суду від 14 травня 2012
року - без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий: Судді:В.В. Тракало Я.Л.
Іваненко М.І. Мойсюк