Справа № 1570/3642/2012
Суддя: Димерлій О.О.
Дата ухвалення: 2014-07-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

----------------------
У Х В А Л А

18 липня 2014 р.м.ОдесаСправа № 1570/3642/2012

Категорія: 8.2.3.Головуючий в 1 інстанції:
Марин П. П.

Одеський апеляційний адміністративний
суд у складі колегії суддів:

доповідача, судді - Димерлія О.О.

суддів - Романішина В.Л., Лук'янчук О.В.

за участю секретаря - Цуцкірідзе М.О.

розглянув у відкритому судовому
засіданні в м. Одесі адміністративну
справу за апеляційною скаргою фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 на постанову
Одеського окружного адміністративного
суду від 04 липня 2012 року за
адміністративним позовом заступника
прокурора Київського району м.Одеси в
інтересах держави в особі Державної
податкової інспекції у Київському
районі м.Одеси Одеської області
Державної податкової служби до
фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про
стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

В червні 2012 року заступник прокурора
Київського району м.Одеси звернувся до
Одеського окружного адміністративного
суду в інтересах держави в особі
Державної податкової інспекції у
Київському районі м.Одеси Одеської
області Державної податкової служби
(на даний час - Державна податкова
інспекція у Київському районі м.Одеси
Головного управління Міндоходів в
Одеській області) з адміністративним
позовом до ФОП ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості в сумі 11190 грн. Позов
обґрунтовував тим, що станом на 23.03.2012р.
за відповідачем рахується борг зі
сплати штрафних (фінансових) санкцій у
вказаній сумі, застосованих згідно
рішення № від 08 листопада 2010 року
за порушення п.1, п.3, п.9, п.10 ст.3 Закону
України «Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг», однак ФОП ОСОБА_1
заборгованість в добровільному
порядку не сплатила, а тому вона
підлягає стягненню в примусовому
порядку.

За наслідками розгляду
адміністративного позову Одеським
окружним адміністративним судом 04
липня 2012 року ухвалено постанову про
задоволення адміністративного позову
заступника прокурора Київського
району м.Одеси.

Суд першої інстанції постановив
стягнути з ФОП ОСОБА_1 заборгованість
перед бюджетом в сумі 11190 грн.

Приймаючи означене рішення, суд першої
інстанції виходив з того, що оскільки
рішення № від 08 листопада 2010 року
про застосування штрафних (фінансових)
санкцій в розмірі 11190 грн. відповідачем
в судовому порядку не оскаржено, тому
дана сума грошового зобов'язання є
узгодженою і підлягає стягненню з ФОП
ОСОБА_1 в дохід бюджету.

В апеляційній скарзі ФОП ОСОБА_1,
посилаючись на допущені судом
порушення норм матеріального і
процесуального права, невідповідність
висновків суду обставинам справи,
просить рішення суду скасувати та
повністю відмовити позивачу у
задоволенні заявлених позовних вимог.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної
скарги апелянт зазначила, що в
мотивувальній частині оскаржуваного
судового рішення Одеський окружний
адміністративний суд безпідставно
посилається на положення Податкового
кодексу України, так як накладені
рішенням № від 08 листопада 2010
року штрафні санкції не являються
податковим боргом, оскільки Закон
України «Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг» не є Законом
України з питань оподаткування.
Апелянт також зазначила, що при
вирішенні спору судом першої інстанції
не враховано, що позивачем пропущено
строк звернення з позовом до суду,
встановлений ст.99 КАС України.

Суд апеляційної інстанції заслухав
суддю-доповідача, розглянув та
обговорив доводи апеляційної скарги,
перевірив матеріали справи та вважає,
що апеляційна скарга не підлягає
задоволенню.

Перевіряючи повноту з'ясування судом
першої інстанції обставин справи та
правильність застосування правових
норм, апеляційний суд звертає увагу на
таке.

З матеріалів справи вбачається, що
19.10.2010р. посадовими особами Державної
податкової адміністрації в Одеській
області здійснено перевірку за
дотриманням суб'єктами господарювання
порядку проведення розрахунків за
товари (послуги), вимог з регулювання
обігу готівки, наявності торгових
патентів і ліцензій господарської
одиниці - бару «ІНФОРМАЦІЯ_1», який
розташований за адресою: АДРЕСА_1 та
належить суб'єкту господарської
діяльності - фізичній особі ОСОБА_1, за
результатами якої складено акт
перевірки №3931/15/32/23/НОМЕР_1 від 19.10.2010р.

Актом перевірки зафіксовано порушення
відповідачем п.1, 3, 9, 10 ст.3 Закону
України «Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг». Зокрема,
встановлено не забезпечення щоденного
друкування фіскальних звітних чеків
Z-звітів (не роздруковані чеки Z-звіти за
13.09.2010р. та 14.10.2010р.), проведення
розрахункових операцій через
реєстратор розрахункових операцій не
зареєстрований належним чином (РРО не
взятий на тимчасовий облік у ДПІ у
Приморському районі м. Одеси), не
забезпечення зберігання протягом
трьох років контрольних стрічок. Також
в ході перевірки встановлено, що
31.05.2010р. розрахунки в барі
«ІНФОРМАЦІЯ_1» проводились без
застосування реєстраторів
розрахункових операцій, а саме
розрахункові операції на загальну суму
2000 грн. проведені без застосування РРО.

08 листопада 2010 року на підставі
вказаного акту перевірки ДПІ у
Київському районі м.Одеси прийнято
рішення №, яким на підставі
ст.17Закону України «Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг», до ФОП ОСОБА_1
застосовано штрафні (фінансові)
санкції в сумі 11190 грн. за порушення п. 1,
3, 9, 10 ст.3 зазначеного Закону.

Як встановлено судом першої інстанції
та не заперечується відповідачем
вказане рішення про застосування
штрафних (фінансових) санкцій було
вручено ФОП ОСОБА_1 08.11.2010р. В
матеріалах справи відсутні відомості
про оскарження відповідачем рішення
№ від 08.11.2010р. в судовому порядку,
а тому визначена ним сума грошового
зобов'язання є узгодженою.

На виконання вимог п.59.1 ст.59
Податкового кодексу України 24.01.2011р.
ДПІ у Київському районі м. Одеси
складено податкову вимогу №17 за
узгодженими податковими
зобов'язаннями на суму 11190 грн., яку
02.02.2011р. направлено на адресу
відповідача, однак поштове
відправлення 03.03.2011р. повернуто до ДПІ з
відміткою посадової особи відділення
поштового зв'язку «за закінченням
терміну зберігання».

Задовольняючи позов
заступника прокурора Київського
району м.Одеси про стягнення з ФОП
ОСОБА_1 заборгованості в сумі 11190 грн.,
суд першої інстанції, з яким
погоджується суд апеляційної
інстанції, дійшов висновку про
обґрунтованість заявленого позову з
огляду на наявність у відповідача
заборгованості, яка являється
узгодженою, однак не погашеною в
добровільному порядку.

В поданій апеляційній скарзі ФОП
ОСОБА_1 не заперечує наявність порушень
ст.3 Закону України «Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг», зафіксованих
актом перевірки №3931/15/32/23/НОМЕР_1 від
19.10.2010р., однак вважає, що визначена
податковим органом у рішенні сума
штрафних (фінансових) санкцій не є
податковим боргом, а тому застосування
судом до спірних правовідносин норм
Податкового кодексу України є
безпідставним.

Колегія суддів не бере до уваги такі
твердження апелянта, оскільки
відповідно до п.п.14.1.175 ст.14 Податкового
кодексу України податковий борг - це
сума узгодженого грошового
зобов'язання (з урахуванням штрафних
санкцій за їх наявності), але не
сплаченого платником податків у
встановлений цим Кодексом строк, а
також пеня, нарахована на суму такого
грошового зобов'язання.

В свою чергу, відповідно до п.14.1.39
вказаної статті Кодексу, грошове
зобов'язання платника податків - це
сума коштів, яку платник податків
повинен сплатити до відповідного
бюджету як податкове зобов'язання
та/або штрафну (фінансову) санкцію, що
справляється з платника податків у
зв'язку з порушенням ним вимог
податкового законодавства та іншого
законодавства, контроль за дотриманням
якого покладено на контролюючі органи,
а також санкції за порушення
законодавства у сфері
зовнішньоекономічної діяльності.

Крім того, за змістом ст.239
Господарського кодексу України штраф є
одним з видів
адміністративно-господарських
санкцій.

Як зазначено в ч.1 ст.241 Господарського
кодексу України,
адміністративно-господарський штраф -
це грошова сума, що сплачується
суб'єктом господарювання до
відповідного бюджету у разі порушення
ним встановлених правил здійснення
господарської діяльності.

Відповідно до ч. 2 вказаної статті,
перелік порушень, за які з суб'єкта
господарювання стягується штраф,
розмір і порядок його стягнення
визначаються законами, що регулюють
податкові та інші відносини, в яких
допущено правопорушення.

На підставі викладеного колегія суддів
приходить до висновку, що суд першої
інстанції вірно виходив з того, що
вказаний штраф є також податковим
боргом відповідача і порядок його
стягнення регулюється Податковим
кодексом України.

Колегія суддів відхиляє доводи
апелянта про порушення позивачем
шестимісячного строку звернення до
суду з зазначеним позовом, оскільки
згідно ч.3 ст.99 КАС України для захисту
прав, свобод та інтересів особи цим
Кодексом та іншими законами можуть
встановлюватися інші строки для
звернення до адміністративного суду,
які, якщо не встановлено інше,
обчислюються з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів. В правовідносинах, що
виникли, таким законом є Податковий
кодекс України, пунктом 102.4 статті 102
якого передбачено, що у разі, якщо
грошове зобов'язання нараховане
контролюючим органом до закінчення
строку давності, визначеного у пункті
102.1 цієї статті, податковий борг, що
виник у зв'язку з відмовою у
самостійному погашенні такого
грошового зобов'язання, може бути
стягнутий протягом наступних 1095
календарних днів з дня виникнення
податкового боргу; якщо платіж
стягується за рішенням суду, строки
стягнення встановлюються до повного
погашення такого платежу або
визначення боргу безнадійним.

Що ж до посилань ФОП ОСОБА_1 на
неправильний розрахунок штрафних
санкцій за виявлені перевіркою
порушення Закону України «Про
застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг», то суд апеляційної інстанції
не бере їх до уваги, оскільки вважаючи
неправильним такий розрахунок
відповідач не позбавлена була права
оскаржити рішення про застосування
штрафних (фінансових) санкцій №
від 08 листопада 2010 року в судовому
порядку, однак таким правом не
скористалася.

Поряд з цим, судова колегія критично
ставиться до тверджень апелянта, що під
час розгляду справи судом першої
інстанції не розглядалися подані нею
заперечення проти позову, оскільки зі
змісту оскаржуваної постанови
Одеського окружного адміністративного
суду вбачається, що суд надав
відповідну правову оцінку доводам
відповідача.

Доводи апеляційної скарги висновків
суду не спростовують, а тому колегія
суддів вважає, що суд першої інстанції
дійшов вірного висновку про наявність
підстав для задоволення позову
заступника прокурора Київського
району м.Одеси в інтересах держави в
особі Державної податкової інспекції у
Київському районі м.Одеси Одеської
області Державної податкової служби до
ФОП ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості.

Колегія суддів вважає, що при розгляді
справи судом першої інстанції
правильно застосовано норми
матеріального та процесуального права,
вірно встановлено фактичні обставини
справи та дана відповідна правова
оцінка. Підстав для скасування рішення
суду та задоволення апеляційної скарги
не вбачається.

В силу ст.200 КАС України, суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Керуючись ст. ст. 185, 195, 196, 198 ч.1 п.1, 200, 205
ч.1 п.1, 206 КАС України, апеляційний суд

УХВАЛИВ :

Апеляційну скаргу фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 залишити без
задоволення, а постанову Одеського
окружного адміністративного суду від 04
липня 2012 року за адміністративним
позовом заступника прокурора
Київського району м.Одеси в інтересах
держави в особі Державної податкової
інспекції у Київському районі м.Одеси
Одеської області Державної податкової
служби до фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 про стягнення заборгованості -
залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили
негайно після її проголошення та може
бути оскаржена безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів.

Суддя-доповідач:
Димерлій О.О.

Судді:
Романішин В.Л.

Лук’янчук О.В.