Справа № 500/3907/14-а
Суддя: Бальжик О. І.
Дата ухвалення: 2014-07-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 500/3907/14-а
Провадження № 2-а/500/128/14
П О С Т А Н О В А

Іменем України

18 липня 2014 року Ізмаїльський
міськрайонний суд Одеської області у
складі:

головуючого - судді:
Бальжик О.І.

при секретарі:
Івановій Ю.П.

за участю позивача:
ОСОБА_1

представника третьої
особи:Смирнова Р.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Ізмаїлі
адміністративну справу за позовом
ОСОБА_1 до Кирничанської сільської ради
Ізмаїльського району Одеської області,
третя особа, яка не заявляє самостійних
вимог щодо предмету спору, - Управління
державної казначейської служби в
Ізмаїльському районі Одеської області,
про поновлення на роботі та стягнення
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до
Кирничанської сільської ради
Ізмаїльського району Одеської області
та Управління державної казначейської
служби в Ізмаїльському районі Одеської
області про поновлення на посаді
сільського голови Кирничанської
сільської ради Ізмаїльського району
Одеської області з 08.07.2011 року по 22.04.2014
року, та стягнення середнього
заробітку за час вимушеного прогулу в
сумі 125 703 гривні 30 копійок. Позовні
вимоги обґрунтовані тим, що 08.11.2010 року
рішенням №1-VI 1-ої сесії він був обраний
сільським головою Кирничанської
сільської ради Ізмаїльського району
Одеської області VI скликання та йому
привласнений 9 ранг IV категорії
службовця місцевого самоврядування.
08.07.2011 року рішенням №69-VI він був
звільнений у зв'язку із достроковим
припиненням повноважень
Кирничанського сільського голови.
Постановою Ізмаїльського
міськрайонного суду Одеської області
від 07.11.2011 року визнано незаконним
та скасовано рішення Кирничанської
сільської ради Ізмаїльського району
Одеської області №69-VI від 08.07.2011 року
«Про дострокове припинення
повноважень Кирничанського сільського
голови ОСОБА_1». Ухвалою Вищого
адміністративного суду України від
08.04.2014 року вищевказана постанова
залишена в силі. На підставі
розпорядження №14/К-2014 від 22.04.2014 року
він приступив до виконання свої
повноважень сільського голови
Кирничанської сільської ради з 23.04.2014
року. Таким чином, він перебував у
вимушеному прогулі з 08.07.2011 року по
22.04.2014 року.

У судовому засіданні позивач позов
підтримав у повному обсязі та
наполягав на його задоволенні. На
додаткове запитання пояснив, що
звернувся із позовом про поновлення на
роботі майже через три роки, так як
юрист, який складав позов про визнання
незаконним та скасування рішення
Кирничанської сільської ради
Ізмаїльського району Одеської області
№69-VI від 08.07.2011 року, одночасно не
поставила вимоги про поновлення на
роботі.

Представник відповідача вирішення
позову залишила на розсуд суду.

Представник третьої особи, яка не
заявляє самостійних вимог щодо
предмету спору, не заперечував проти
задоволення позову.

Вислухавши пояснення осіб, які беруть
участь у справі, розглянувши подані
ними документи, з'ясувавши фактичні
обставини справи, на яких ґрунтуються
позовні вимоги, оцінивши докази, які
мають юридичне значення для розгляду
справи і вирішення спору по суті, суд
дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Частиною 3 ст.2 КАС України
передбачено, що у справах щодо
оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); безсторонньо
(неупереджено); добросовісно;
розсудливо; з дотриманням принципу
рівності перед законом,
запобігаючи несправедливій
дискримінації; пропорційно, зокрема з
дотриманням необхідного балансу між
будь-якими несприятливими наслідками
для прав, свобод та інтересів особи і
цілями, на досягнення яких спрямоване
це рішення (дія); з урахуванням права
особи на участь у процесі прийняття
рішення; своєчасно, тобто протягом
розумного строку.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.71 КАС України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу. В
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Спеціальним законом, який визначає
систему та гарантії місцевого
самоврядування в Україні, засади
організації та діяльності, правового
статусу і відповідальності органів та
посадових осіб місцевого
самоврядування є Закон України «Про
місцеве самоврядування в Україні» від
21.05.1997 року за №280/97-ВР (далі - Закон
№280/97-ВР).

Частиною 3 ст.42 Закону №280/97-ВР
передбачено, що повноваження
сільського, селищного, міського голови
можуть бути припинені достроково у
випадках, передбачених статтею 79 цього
Закону, що має наслідком звільнення
його з посади.

Згідно з ч.ч.2, 3 ст.79 Закону №280/97-ВР
повноваження сільського, селищного,
міського голови можуть бути також
достроково припинені, якщо він порушує
Конституцію або закони України, права і
свободи громадян, не забезпечує
здійснення наданих йому повноважень.

Повноваження сільського, селищного,
міського голови за наявності підстав,
передбачених частиною другою цієї
статті, можуть бути припинені
достроково за рішенням місцевого
референдуму або за рішенням
відповідної ради, прийнятим шляхом
таємного голосування не менш як двома
третинами голосів депутатів від
загального складу ради. Порядок
проведення місцевого референдуму щодо
дострокового припинення повноважень
сільського, селищного, міського голови
визначається законом про місцеві
референдуми.

У судовому засіданні встановлено, що
рішенням Кирничанської сільської ради
Ізмаїльського району Одеської області
№1-VI 1-ої сесії від 08.11.2010 року ОСОБА_1 був
обраний сільським головою
Кирничанської сільської ради
Ізмаїльського району Одеської області
VI скликання.

На підставі рішення Кирничанської
сільської ради Ізмаїльського району
Одеської області «Про дострокове
припинення повноважень Кирничанського
сільського голови ОСОБА_1» за №69-VI від
08.07.2011 року ОСОБА_1 був звільнений з
посади голови Кирничанської сільської
ради Ізмаїльського району Одеської
області.

Постановою Ізмаїльського
міськрайонного суду Одеської області
від 07.11.2011 року рішення Кирничанської
сільської ради Ізмаїльського району
Одеської області «Про дострокове
припинення повноважень Кирничанського
сільського голови ОСОБА_1» за №69-VI від
08.07.2011 року визнано незаконним та
скасовано.

Ухвалою Вищого адміністративного суду
України від 08.04.2014 року постанова
Ізмаїльського міськрайонного суду
Одеської області від 07.11.2011 року
залишена в силі.

На підставі розпорядження в.о.
сільського голови Кирничанської
сільської ради Ізмаїльського району
Одеської області за №14/К-2014 від 22.04.2014
року ОСОБА_1 приступив до виконання
обов'язків сільського голови
Кирничанської сільської ради з 23.04.2014
року.

Відповідно до ч.ч.1, 3 ст.7 Закону України
«Про службу в органах місцевого
самоврядування» від 07.06.2011 року за
№2493-ІІІ правовий статус посадових осіб
місцевого самоврядування визначається
Конституцією України, законами України
«Про місцеве самоврядування в
Україні», «Про статус депутатів
місцевих рад», «Про вибори депутатів
місцевих рад та сільських, селищних,
міських голів», цим та іншими законами
України.

На посадових осіб місцевого
самоврядування поширюється дія
законодавства України про працю з
урахуванням особливостей,
передбачених цим Законом.

Стаття 235 КЗпП України визначає, що у
разі звільнення без законної підстави
або незаконного переведення на іншу
роботу працівник повинен бути
поновлений на попередній роботі
органом, який розглядає трудовий спір.

При винесені рішення про поновлення на
роботі орган, який розглядає трудовий
спір, одночасно приймає рішення про
виплату працівнику середнього
заробітку за час вимушеного прогулу,
але не більш як за один рік. Якщо заява
про поновлення на роботі розглядається
більше одного року, не з вини
працівника, орган, який розглядає
трудовий спір, виносить рішення про
виплату середнього заробітку за весь
час вимушеного прогулу.

Відтак, враховуючи, що ОСОБА_1 був
звільнений з посади без законної
підстави, суд дійшов до висновку про те,
що позовні вимоги про поновлення на
роботі та стягнення середнього
заробітку за весь час вимушеного
прогулу є обґрунтованими.

Проте, порушене право позивача захисту
не підлягає з наступних підстав.

Згідно з ч.1 ст.233 КЗпП України у справах
про звільнення працівник може
звернутися з заявою про вирішення
трудового спору безпосередньо до
районного, районного в місті, міського
чи міськрайонного суду в місячний
строк з дня вручення копії наказу про
звільнення або з дня видачі трудової
книжки.

Стаття 234 КЗпП України визначає, що у
разі пропуску з поважних причин
строків, установлених статтею 233 цього
Кодексу, районний, районний у місті,
міський чи міськрайонний суд може
поновити ці строки.

За позицією Верховного Суду України,
викладеною в п.4 постанови Пленуму «Про
практику розгляду судами трудових
спорів» за №9 від 06.11.1992 року,
встановлені статтями 228, 223 КЗпП строки
звернення до суду застосовуються
незалежно від заяви сторін. У кожному
випадку суд зобов'язаний перевірити і
обговорити причини пропуску цих
строків, а також навести у рішенні
мотиви, чому він поновлює або вважає
неможливим поновити порушений строк.
Передбачений ст.233 КЗпП місячний строк
поширюється на всі випадки звільнення
незалежно від підстав припинення
трудового договору.

Практика Європейського суду з прав
людини, яка відповідно до ст.17 Закону
України «Про виконання рішень та
застосування практики Європейського
суду з прав людини» є джерелом права,
також свідчить про те, що право на
звернення до суду не є абсолютним і
може бути обмеженим, в тому числі і
встановленням строків для звернення до
суду за захистом порушених прав (справа
«Стаббігс та інші проти
Великобританії», «Девеер проти
Бельгії»).

Поважними причинами пропуску строку
звернення до суду визнаються лише такі
обставини, які є об'єктивно
непереборними, не залежать від
волевиявлення особи, що звертається до
суду, та пов'язані з дійсно істотними
перешкодами чи труднощами для
своєчасного вчинення процесуальних
дій та підтверджені належними
доказами.

Відтак, враховуючи, що ОСОБА_1 звернувся
до суду за захистом свого порушеного
трудового права з пропуском місячного
строку, встановленого ст.233 КЗпП
України, доказів на підтвердження
поважності причин, які б
унеможливлювали і не залежали б від
його волі своєчасно звернутись за
судовим захистом, не надав, питання про
поновлення строку на пред'явлення
позову перед судом не ставив, суд
дійшов до висновку про те, що за
наведених підстав у задоволенні позову
належить відмовити.

Керуючись ст.ст.6-11, 35, 71, 158-163, 167, 171-2 КАС
України, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до
Кирничанської сільської ради
Ізмаїльського району Одеської області,
третя особа, яка не заявляє самостійних
вимог щодо предмету спору, - Управління
державної казначейської служби в
Ізмаїльському районі Одеської області,
про поновлення на роботі та стягнення
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу, - відмовити.

Копію рішення надіслати для відома
відповідачу.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається до адміністративного суду
апеляційної інстанції через суд першої
інстанції, протягом десяти днів з дня
його проголошення. У разі застосування
судом ч.3 ст.160 КАС України, а також
прийняття постанови у письмовому
проваджені апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Суддя: