Справа № 826/11373/13-а
Суддя: Вівдиченко Т.Р.
Дата ухвалення: 2014-07-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
Головуючий у 1-й інстанції: Патратій
Суддя-доповідач: Вівдиченко Т.Р.
ПОСТАНОВА

Іменем України

03 липня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

Головуючого судді:
Вівдиченко Т.Р.

Суддів:
Гром Л.М.

Міщука М.С.

За участю секретаря:
Свириди Н.П.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
апеляційною скаргою Державної
податкової інспекції у Святошинському
районі Головного управління
Міндоходів у м. Києві на постанову
Окружного адміністративного суду
міста Києва від 09 серпня 2013 року у
справі за адміністративним позовом
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Авіатехмарк" до
Державної податкової інспекції у
Святошинському районі Головного
управління Міндоходів у м. Києві про
визнання протиправними та скасування
податкових повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач - Товариство з обмеженою
відповідальністю "Авіатехмарк"
звернувся до суду з позовом до
Державної податкової інспекції у
Святошинському районі Головного
управління Міндоходів у м. Києві про
визнання протиправними та скасування
податкових повідомлень-рішень від 20
червня 2013 року № , № ТА №
.

Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
09 серпня 2013 року адміністративний
позов задоволено.

Не погодившись з постановою суду,
відповідач - Державна податкова
інспекція у Святошинському районі
Головного управління Міндоходів у м.
Києві звернувся з апеляційною скаргою,
просить скасувати постанову суду
першої інстанції та прийняти нове
рішення, яким у задоволенні
адміністративного позову відмовити.

Заслухавши у відкритому судовому
засіданні суддю-доповідача, дослідивши
матеріали справи та доводи апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає
задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України,
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом першої інстанції, у
період з 17 травня 2013 року по 29 травня 2013
року Державною податковою інспекцією у
Святошинському районі м. Києва
проведено документальну позапланову
невиїзну перевірку Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Авіатехмарк» з питань правильності
обчислення, повноти та своєчасності
сплати до бюджету податку на додану
вартість та податку на прибуток по
взаємовідносинах ТОВ «Альбіон 2011», ТОВ
«ТК «Смарт», ТОВ «Трейдтех», ТОВ
«Білдінг Груп Плюс» за період з 01 січня
2010 року по 31 грудня 2012 року.

За наслідками проведеної перевірки
відповідачем складено Акт від 04 червня
2013 року №369/22-509/31625377.

Перевіркою встановлено, що позивачем,
всупереч пп.14.1.228 п.14.1 ст.14, п.138.1, п.138.2,
п.138.8 ст.138, пп. 139.1.1 та пп.139.1.9 п.139.1 ст.139,
п.44.1 ст.44, п.201.1 та 201.10 ст.201 Податкового
кодексу України, задекларовано
податковий кредит на період з 01 травня
2012 року по 31 грудня 2012 року на загальну
суму 1 695 800,00 грн. та сформовано валові
витрати за 2012 рік на суму 1 830 696,0 грн. за
наслідками операцій з контрагентами
ТОВ «Альбіон 2011», ТОВ «ТК «Смарт», ТОВ
«Трейдтех», ТОВ «Білдінг Груп Плюс».

На підставі встановлених перевіркою
порушень, 20 червня 2013 року відповідачем
прийнято податкове
повідомлення-рішення №, яким
позивачу збільшено суму грошового
зобов'язання за платежем «податок на
прибуток» у розмірі 480 628,75 грн., з яких 384
503,00 грн. - основного платежу та 96 125,75
грн. штрафних (фінансових) санкцій, №
, яким позивачу збільшено суму
грошового зобов'язання за платежем
«податок на додану вартість» у розмірі
2 057 943,75 грн., з яких 1 646 355,00 грн. -
основного платежу та 411 588,75 грн.
штрафних (фінансових) санкцій та
№, яким позивачу зменшено розмір
від'ємного значення податку на додану
вартість в розмірі 26 260,00 грн.

Не погоджуючись з вищевказаними
податковими повідомленнями-рішеннями
та вважаючи їх протиправними, позивач
звернувся до суду з вказаним позовом.

Так, приймаючи рішення про задоволення
позовних вимог, суд першої інстанції
посилався на наявність підстав для
скасування оскаржуваних податкових
повідомлень-рішень, оскільки позивачем
правомірно сформовано податковий
кредит з ПДВ та валові витрати, а також
доведено факт реальності
господарських операцій за договорами,
укладеними з контрагентами.

Проте, колегія суддів не погоджується з
таким висновком суду першої інстанції,
з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції
України, органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно п.п. 201.4. та 201.8 ст. 201 Податкового
кодексу України, податкова накладна
виписується у двох примірниках у день
виникнення податкових зобов'язань
продавця. Право на нарахування податку
та складання податкових накладних
надається виключно особам,
зареєстрованим як платники податку в
встановленому порядку.

В силу п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу
України, податкова накладна видається
платником податку, який здійснює
операції з постачання товарів/послуг,
на вимогу покупця та є підставою для
нарахування сум податку, що
відносяться до податкового кредиту.

Статтею 1 Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» визначено, що
первинний документ - це документ, який
містить відомості про господарську
операцію та підтверджує її здійснення.

Відповідно до статті 9 Закону України
«Про бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» від 16 липня 1999
року № 996-XIV, підставою для
бухгалтерського обліку господарських
операцій є первинні документи, які
фіксують факти здійснення
господарських операцій. Первинні
документи повинні бути складені під
час здійснення господарської операції,
а якщо це неможливо - безпосередньо
після її закінчення. Господарські
операції, як зазначено в пункті 5 статті
9 цього Закону, повинні бути
відображені в облікових регістрах у
тому звітному періоді, в якому вони
були здійснені.

Первинний документ - документ, який
містить відомості про господарську
операцію та підтверджує її здійснення
(стаття 1 Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні»).

Відповідно до підпункту 134.1.1 пункту 134.1
статті 131 Податкового кодексу України,
об'єктом оподаткування податку на
прибуток підприємств є прибуток із
джерелом походження з України та за її
межами, який визначається шляхом
зменшення суми доходів звітного
періоду, визначених згідно зі статтями
135-137 цього Кодексу, на собівартість
реалізованих товарів, виконаних робіт,
наданих послуг та суму інших витрат
звітного податкового періоду,
визначених згідно зі статтями 138-143
цього Кодексу, з урахуванням правил,
встановлених статтею 152 цього Кодексу.

Витрати, які враховуються для
визначення об'єкта оподаткування,
визнаються на підставі первинних
документів, що підтверджують
здійснення платником податку витрат,
обов'язковість ведення і зберігання
яких передбачено правилами ведення
бухгалтерського обліку, та інших
документів, встановлених розділом II
цього Кодексу (пункт 138.2 статті 138
Податкового кодексу України).

У відповідності до підпункту 14.1.181
пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу
України, податковий кредит - сума, на
яку платник податку на додану вартість
має право зменшити податкове
зобов'язання звітного (податкового)
періоду, визначена згідно з розділом V
цього Кодексу.

Право на віднесення сум податку до
податкового кредиту виникає у разі
здійснення операцій, зокрема, з
придбання або виготовлення товарів та
послуг (пункт 198.1 статті 198 Податкового
кодексу України). Датою виникнення
права платника податку на віднесення
сум податку до податкового кредиту
вважається дата тієї події, що
відбулася раніше: дата списання коштів
з банківського рахунка платника
податку на оплату товарів/послуг; дата
отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною (пункт 198.2 статті
198 Податкового кодексу України).

Пунктом 198.6 статті 198 Податкового
кодексу України встановлено, що не
відносяться до податкового кредиту
суми податку, сплаченого (нарахованого)
у зв'язку з придбанням товарів/послуг,
не підтверджені податковими
накладними (або підтверджені
податковими накладними, оформленими з
порушенням вимог статті 201 цього
Кодексу) чи не підтверджені митними
деклараціями, іншими документами,
передбаченими пунктом 201.11 статті 201
цього Кодексу.

Як вбачається з Акту перевірки,
висновки податкового органу про
порушення позивачем чинного
законодавства у взаємовідносинах з ТОВ
«Альбіон 2011» ґрунтуються на підставі
даних, викладених в Акті Державною
податковою інспекцією у
Шевченківському районі м. Києва від 17
вересня 2012 року №1363/2240/37730190 про
неможливість проведення зустрічної
звірки ТОВ «Альбіон 2011» з питань
взаємовідносин з контрагентами, якими
за рахунок ТОВ «Альбіон 2011» сформовано
податковий кредит за період грудень
місяць 2011 року, січень місяць 2012 року,
травень місяць 2012 року, в якому
встановлено: ТОВ «Альбіон 2011», згідно
бази даних «Інформаційно-пошукова
система ДПІ у Шевченківському районі
Києва» має стан - 9 - «направлено
повідомлення про відсутність за
місцезнаходженням»; у ТОВ «Альбіон 2011»
відсутні майно, основні засоби, трудові
ресурси, виробничо - складські
приміщення; документів, які з
засвідчували проведення
фінансово-господарських операцій
службовими особами ТОВ «Альбіон 2011» до
ДПІ не надані; усі операції ТОВ
«Альбіон 2011» з контрагентами-покупцями
та постачальниками не спричиняють
реального настання правових наслідків,
вчинені с порушенням ч.1 ст.203, ч.1 ст.207,
ст.215, п.1 ст.216, ст.228 ЦК України.

Стосовно взаємовідносин з ТОВ «ТК
«Смарт» висновки податкового органу
про порушення позивачем зазначених
положень законів, ґрунтуються на даних,
викладених в Акті від 22 серпня 2012 року
№1196/2240/33751018 про результати проведення
зустрічної звірки ТОВ «ТК «Смарт» з
питань взаємовідносин з контрагентами,
якими за рахунок ТОВ «ТК «Смарт»
сформовано податковий кредит за період
квітень та травень місяці 2012 року, та
Акті від 05 жовтня 2012 року №1547/22-20/33751018
про неможливість проведення
зустрічної звірки з питань дотримання
вимог податкового законодавства по
податку на додану вартість ТОВ «ТК
«Смарт» за період з 01 липня 2012 року по 31
липня 2012 року, в якому встановлено: ТОВ
«ТК «Смарт» має стан - 3 - «прийнято
рішення про припинення (розпочато
ліквідаційну процедури)» та стан - 7 -
«до ЄДР внесено запис про відсутність
підтвердження відомостей, відповідно
до відомостей з ЄДР юридичних осіб від
08 жовтня 2012 року»; у ТОВ «ТК «Смарт»
відсутні майно, основні засоби, трудові
ресурси, виробничо - складські
приміщення; відсутні документів, які б
засвідчували проведення
фінансово-господарських операцій ТОВ
«ТК «Смарт» з контрагентами; - усі
операції ТОВ «ТК «Смарт» не
спричиняють реального настання
правових наслідків, вчинені с
порушенням ч.1 ст.203, ч.1 ст.207, ст.215, п.1
ст.216, ст.228 ЦК України.

З приводу господарських правовідносин
з ТОВ «Трейдтех» висновки податкового
органу про порушення позивачем
зазначених положень законів
ґрунтуються на даних, викладених в Акті
від 26 грудня 2012 року №2342/2220/38123948 про
неможливість проведення зустрічної
звірки з питань дотримання вимог
податкового законодавства по податку
на додану вартість ТОВ «Трейдтех» за
липень - серпень місяці 2012 року та Акту
від 23 жовтня 2012 року про неможливість
проведення зустрічної звірки ТОВ
«Трейдтех» з питань взаємовідносин з
контрагентами, якими за рахунок ТОВ
«Трейдтех» сформовано податковий
кредит за період липень-серпень місяці
2012 року, в якому встановлено:
відсутність у ТОВ «Трейдтех»
необхідних умов для ведення
господарської діяльності, відсутність
власних основних засобів, технічного
персоналу у необхідній кількості,
власних виробничих активів, власних
складських приміщень, транспортних
засобів у необхідній кількості,
відсутність ведення бухгалтерського
обліку; документально не підтверджено
реальність здійснення господарських
відносин ТОВ «Трейдтех» з питань
взаємовідносин з контрагентами, якими
за рахунок ТОВ «Трейдтех» сформовано
податковий кредит за липень, серпень 2012
року, їх вид, обсяг, якість та
розрахунки; ТОВ «Трейдтех», згідно бази
даних «Інформаційно-пошукова система
ДПІ у Шевченківському районі Києва»
має стан - 9 - «направлено повідомлення
про відсутність за місцезнаходженням»;
усі операції ТОВ «ТК «Смарт» не
спричиняють реального настання
правових наслідків, вчинені с
порушенням ч.1 ст.203, ч.1 ст.207, ст.215, п.1
ст.216, ст.228 ЦК України.

Крім того, як вбачається з Акту
перевірки, висновки податкового органу
про порушення позивачем податкового
законодавства у взаємовідносинах з ТОВ
«Білдінг Груп Плюс» ґрунтуються на
підставі даних, викладених в Акті від 05
квітня 2013 року №959/2240/37614989 про
неможливість проведення зустрічної
звірки ТОВ «Білдінг Груп Плюс» з питань
підтвердження відомостей по
взаємовідносинам з контрагентами,
якими сформовано податковий кредит за
жовтень 2012 року, в якому встановлено:
ТОВ «Білдінг Груп Плюс», згідно бази
даних «Інформаційно-пошукова система
ДПІ у Шевченківському районі Києва»
має стан - 9 - «направлено повідомлення
про відсутність за місцезнаходженням»;
у ТОВ «Білдінг Груп Плюс» відсутні
майно, основні засоби, трудові ресурси,
виробничо - складські приміщення;
відсутні документи, які б засвідчували
проведення фінансово-господарських
операцій ТОВ «Білдінг Груп Плюс» з
контрагентами.

Щодо господарських правовідносин ТОВ
«Авіатехмарк» з контрагентами, колегія
суддів зазначає наступне.

У період, що перевірявся, між ТОВ «ТК
«Смарт» та ТОВ «Авіатехмарк» укладено
договір постачання авіаційного майна
№26-06-2012 від 20 червня 2012 року (а.с.50-51, Т.1),
відповідно до умов якого Продавець (ТОВ
«ТК «Смарт») зобов'язується поставити,
а покупець (ТОВ «Авіатехмарк») оплатити
та прийняти авіаційне майно для літака
Як-40 у кількості та за цінами, вказаними
в додатку до договору, який є його
невід'ємною частиною.

До вказаного договору сторонами було
підписано додаток № 1, яким встановлено
перелік авіаційного майна, що підлягає
постачанню (а.с.52, Т. 1).

Так, відповідно до п. 1.2 вищевказаного
Договору, на момент поставки Покупцю
авіаційне майно має перебувати в
укомплектованому стані та відповідати
технічним умовам та вимогам,
встановленими відповідними
нормативними документами.

Аналогічний пункт обумовлений у
договорі №12-12-2012 від 12 грудня 2012 року
(а.с.216-217, Т.1), відповідно до умов якого
продавець (ТОВ «Білдінг Груп Плюс»)
зобов'язується поставити, а покупець
(ТОВ «Авіатехмарк») оплатити та
прийняти два блоки автономного
живлення АРМ-043 для АРМ 406 (далі -
авіаційне майно) у кількості та за
цінами в цьому договорі.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про
стандартизацію» від 17 травня 2001 року №
2408-III, технічні умови - документ, що
встановлює технічні вимоги, яким
повинні відповідати продукція, процеси
чи послуги. Технічні умови можуть бути
стандартом, частиною стандарту або
окремим документом.

Нормативний документ - документ, який
установлює правила, загальні принципи
чи характеристики різних видів
діяльності або їх результатів. Цей
термін охоплює такі поняття як
"стандарт", "кодекс усталеної практики"
та "технічні умови";

Разом з тим, в матеріалах відсутні
сертифікати якості, стандарти або інші
документи, які б підтверджували
відповідність продукції (авіаційного
майна), що поставлялась за договором,
технічним умовам та вимогам
відповідних нормативних документів.

З огляду на вищенаведене, колегія
суддів вважає, що ненадання позивачем
документів, передбачених умовами
договорів та додатками до них свідчить
про відсутність наміру між
контрагентами на настання реальних
наслідків при укладанні правочинів,
оскільки поставка авіаційного майна
без встановлення їх відповідності
технічним умовам суперечить вимогам
законодавства.

Також, між ТОВ «ТК «Смарт» та ТОВ
«Авіатехмарк» укладено договір №23-05-2012
від 23 травня 2012 року (а.с.58-60, Т.1),
відповідно до умов якого продавець (ТОВ
«ТК «Смарт») зобов'язується продати
монтажний комплект згідно КД (далі
обладнання) для встановлення на
літаках Ту-134А-3 реєстраційний номер
UR-65718 (зав. 63668) автоматичної
стаціонарної системи для пасажирів та
бортпровідників з хімічним джерелом
кисню, а покупець (ТОВ «Авіатехмарк»)
зобов'язується сплатити вартість та
прийняти обладнання.

Згідно п. 2.1.2 вищевказаного договору,
обладнання, що підлягає поставці
повинно бути виготовлене у 2010 році або
пізніше.

Аналогічні пункти викладені у
договорах між ТОВ «Авіатехмарк» та ТОВ
«Трейдтех»: №25-06-20/27 від 25 червня 2012
року (а.с.102-104, Т.1), №05-07-20/28 від 05 липня 2012
року (а.с.111-113, Т.1), №05-07-20/27 від 05 липня 2012
року (а.с.115-117, Т.1), №26-06-20/28 від 26 червня
2012 року (а.с.142-144, Т.1).

Водночас, колегія суддів звертає увагу
на те, що позивачем не надано доказів на
підтвердження дати випуску монтажного
комплекту та комплекту авіаційного
обладнання, перелік яких визначений в
Додатках №1 до вищевказаних договорів,
що також свідчить про відсутність
наміру між контрагентами на настання
реальних наслідків при здійсненні
господарської діяльності.

Згідно Інформаційного листа Вищого
адміністративного суду України №
742/11/13-11 від 02 червня 2011 року, з метою
встановлення факту здійснення
господарської операції, формування
витрат для цілей визначення об'єкта
оподаткування податком на прибуток або
податкового кредиту з податку на
додану вартість належить з'ясовувати,
зокрема, обставини щодо руху активів у
процесі здійснення господарської
операції, установлення спеціальної
податкової правосуб'єктності
учасників господарської операції,
установлення зв'язку між фактом
придбання товарів (послуг),
спорудженням основних фондів, імпортом
товарів (послуг), понесенням інших
витрат і господарською діяльністю
платника податку.

Дослідженню підлягають усі первинні
документи, які належить складати
залежно від певного виду господарської
операції: договори, акти виконаних
робіт, документи про перевезення,
зберігання товарів, тощо.

Так, на підтвердження здійснення
господарських операцій з
контрагентами, позивачем надано:
договори, податкові та видаткові
накладні, рахунки-фактури, акти
виконаних робіт.

Відповідно до п. 2.4 Положення про
документальне забезпечення записів у
бухгалтерському обліку, затвердженого
наказом Наказ Міністерства фінансів
України від 24 травня 1995 року №88,
первинні документи повинні мати такі
обов'язкові реквізити: найменування
підприємства, установи, від імені яких
складений документ, назва документа
(форми), дата і місце складання, зміст та
обсяг господарської операції, одиниця
виміру господарської операції (у
натуральному та/або вартісному виразі),
посади і прізвища осіб, відповідальних
за здійснення господарської операції і
правильність її оформлення, особистий
чи електронний підпис або інші дані, що
дають змогу ідентифікувати особу, яка
брала участь у здійсненні
господарської операції.

Разом з тим, більшість первинних
документів, що містяться в матеріалах
справи містять недоліки, зокрема в
первинних документах не зазначено:
прізвища особи яка їх склала та її
посаду, а також, відсутні підписи особи,
що отримала відповідний товар/послуги.

Наведені документи первинної
звітності також суперечать положенням
ст. 9 Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні», відповідно до
якої, первинні та зведені облікові
документи можуть бути складені на
паперових або машинних носіях і
повинні мати такі обов'язкові
реквізити: назву документа (форми); дату
і місце складання; назву підприємства,
від імені якого складено документ;
зміст та обсяг господарської операції,
одиницю виміру господарської операції;
посади осіб, відповідальних за
здійснення господарської операції і
правильність її оформлення; особистий
підпис або інші дані, що дають змогу
ідентифікувати особу, яка брала участь
у здійсненні господарської операції.

За таких обставин, колегія суддів
вважає, що надані позивачем документи
на підтвердження господарських
правовідносин з контрагентами не є
належно оформленими первинними
документами, оскільки не відповідають
встановленим п. 201.1 ст. 201 Податкового
кодексу України та частини другої ст. 9
Закону України «Про бухгалтерський
облік та фінансову звітність в
Україні» вимогам щодо їх складення і
підписання повноважною особою
платника податків, тому не можуть бути
належним документальним
підтвердженням проведення
господарських операцій та підставою
для формування спірних сум валових
витрат і податкового кредиту з ПДВ.

З урахуванням вищезазначеного, колегія
суддів не погоджується з висновком
суду першої інстанції про те, що
правочини, укладені між ТОВ
«Авіатехмарк» та контрагентами
реально виконувались.

Таким чином, колегія суддів вважає, що
позивачем документально не
підтверджено право на включення до
валових витрат та податкового кредиту
сум податку на додану вартість по
операціям з ТОВ «Альбіон 2011», ТОВ «ТК
«Смарт», ТОВ «Трейдтех», ТОВ «Білдінг
Груп Плюс» за період з 01 січня 2010 року
по 31 грудня 2012 року.

Крім того, колегія суддів зазначає, що
товари придбані позивачем у ТОВ
«Трейдтех», ТОВ «Білдінг Груп Плюс»,
ТОВ «ТК «Смарт» фактично замовлялися з
метою виконання своїх зобов'язань
перед замовниками - Державним
авіаційним підприємством «Україна» та
компанією «Fenist Limited».

За наявними в справі матеріалами,
позивачем було укладено договір
№18-09-2012 від 18 вересня 2012 року з
компанією «Fenist Limited», відповідно до
умов якого продавець (ТОВ
«Авіатехмарк») зобов'язувався
поставити, а покупець - прийняти та
оплатити вартість авіаційного майна
для літака Ан-26Б, бортовий номер НК-4730,
серійний номер 9510 (том ІІ, а.с. 53-57).

Колегія суддів звертає увагу на те, що
пунктом 6.1 вищевказаного договору
визначено, що разом із товаром
продавець передає покупцю паспорти на
вироби, необхідні для експлуатації
товару.

Проте, в матеріалах справи відсутні
докази передачі ТОВ «Авіатехмарк»
технічної документації Компанії «Fenist
Limited», в тому числі паспортів на
авіаційне майно за договором №18-09-2012
від 18 вересня 2012 року, що ставить під
сумнів реальність такого правочину.

Також, згідно умов договорів №2177 від 21
червня 2012 року, №2178 від 21 червня 2012
року, №2179 від 21 червня 2012 року, №2180 від
21 червня 2012 року, № 2359 від 09 липня 2013
року, № 2360 від 09 липня 2013 року про
закупівлю послуг з технічного
обслуговування, ремонту і модернізації
літальних апаратів та авіаційних
двигунів, укладених позивачем з
Державним авіаційним підприємством
«Україна» (ІІ том, а.с.25-38, а.с.39-52, 116-130),
ТОВ «Авіатехмарк» (Виконавець)
зобов'язувався надати послуги
технічного обслуговування, ремонту і
модернізації літальних апаратів.

Відповідно до п.5 вищевказаних
договорів, послуги щодо установки
системи (авіаційного майна)
виконуються на базі Замовника після
оцінки можливості надання послуг
(виконання вимог щодо забезпечення
умов, передбачених цим договором) з
оформленням відповідного Акту. Перед
початком установки замовник разом з
Виконавцем проводить перевірку
укомплектованості літака та наявності
електричних схем, справності
обладнання літака в частині, що
стосується надання послуг. Надання
послуг з установки Систем виконується
Виконавцем у термін 30 календарних днів
(на одному літаку) з моменту надання
літака під монтаж. Замовник здійснює
приймання наданих послуг у обсязі
конструкторської та
експлуатаційно-технічної
документації, розробленої Розробником
ПС та схвалено Державіаслужбою з
оформлення технічного акту. У випадку
мотивованої відмови Замовника від
приймання послуг з установки Системи,
сторони складають двосторонній акт із
переліком послуг і термінів їх
виконання. Виконавець разом із
Замовником робить запис про надання
комплекту послуг з установки Систем у
Формуляр літака та в паспортах
(етикетках) на встановлене обладнання
на підставі затвердженого обома
сторонами технічного акту.

Крім того, п. 6 договорів передбачено, що
Виконавець (ТОВ «Авіатехмарк»)
зобов'язаний: - надати на ознайомлення
Замовнику комплект конструкторської
та експлуатаційно-технічної
документації, яка передбачена
Розробником ПС (технічне завдання,
службові записки та інше) щодо надання
послуг на літаку, затвердженої
Розробником ПС та схваленої
Державіаслужбою; - отримати матеріали,
комплектуючі вироби та додаткове
устаткування (відповідно до КД) для
надання комплексу послуг з установки
Системи на літак; - отримати
комплектуючі (відповідно до КД 2-ої
категорії, не раніше 2011 року випуску); -
надати комплекс послуг з установки та
налагодження на літаку, з виконанням
монтажу електропроводки, елементів
керування, комутації, захисту,
освітлення та елементами відповідно до
КД; - організувати разом з Замовником
проведення наземної перевірки
встановленої системи у відповідності
до КД; - оформити необхідну
документацію, передбачену
Керівництвом по ТОВ «Авіатехмарк»
(затвердженого Державіатехслужбою) -
технічний акт, сертифікат виконання
ТО/сертифікат передачі до
експлуатації); - передати Замовнику
технічну (експлуатаційну)
документацію, затверджену Розробником
ПС та схвалену Державіатехслужбою
(зміни до керівництва з льотної
експлуатації, доповнення до
керівництва з технічної експлуатації,
доповнення до регламенту технічного
обслуговування на літак, електричні
схеми).

З наведеного слідує, що виконання
укладених договорів з Державним
авіаційним підприємством «Україна»
передбачало надання позивачем, як
Замовником, низки документів, а саме:
технічне завдання, службові записки,
акти надання послуг, технічний акт,
сертифікат виконання ТО/сертифікат
передачі до експлуатації, акт передачі
технічної (експлуатаційної)
документації, зміни до керівництва з
льотної експлуатації, доповнення до
керівництва з технічної експлуатації,
доповнення до регламенту технічного
обслуговування на літак, електричні
схеми.

Однак, позивач не надав суду доказів
надання Замовнику вищепереліченої
документації для забезпечення
виконання ним робіт у відповідності до
умов договорів.

Таким чином, колегія суддів зазначає,
що відсутність документів,
передбачених умовами договорів та
додатками до них свідчить про
відсутність наміру між позивачем
замовниками (ДАП «Україна» та
Компанією «Fenist Limited») на настання
реальних наслідків при укладанні
правочинів.

Посилання позивача на те, що платник
податків не може нести
відповідальність за порушення
податкової дисципліни його
контрагентами загалом є вірною, однак в
даному випадку дане твердження не
спростовує допущені саме позивачем
порушення податкового законодавства і
не може звільняти останнього від
настання відповідних юридичних
наслідків.

Крім цього, згідно Акту перевірки, до
відповідача надійшла постанова
слідчого групи слідчих Генеральної
прокуратури України Коваль Б.В. від 27
березня 2013 року про призначення
позапланової перевірки ТОВ
«Авіатехмарк» по матеріалам
кримінального провадження №000004,
внесеного до Єдиного реєстру досудових
розслідувань від 21 листопада 2012 року.

Так, у ході досудового розслідування
встановлено, що на території України
групою осіб створено ряд підприємств з
ознаками фіктивності, з метою
укладання фіктивних (безтоварних)
правочинів для надання послуг з
мінімізації податкового навантаження
підприємствам реального сектору
економіки та переводу безготівкових
коштів у готівку.

Колегія суддів звертає увагу на те, що
згідно пояснень директорів ТОВ
«Трейдтех», ТОВ «Альбіон 2011», ТОВ «ТК
«Смарт», ТОВ «Білдінг Груп Плюс»,
жодної господарської діяльності вони
не здійснювали та функцій директорів
даних підприємств фактично не
виконували, жодних документів не
підписували, а директорами виступили
на прохання невстановлених досудовим
слідством осіб за грошову винагороду.

Вищевказане підтверджується
протоколами допиту свідків від 07
лютого 2014 року, від 27 лютого 2014 року, від
20 березня 2014 року та від 09 липня 2014 року,
наявними в матеріалах справи (а.с. 164-185,
Т. 2).

З огляду на вищенаведене, колегія
суддів звертає увагу на правову
позицію Верховного Суду України
викладену в постанові від 05 березня 2012
року у справі № 21-421а11, у якій зазначено,
що сама лише наявність у платника
податків податкових накладних,
виписаних від імені його контрагентів,
не є достатньою підставою для
включення сум ПДВ до податкового
кредиту, якщо особи, від імені яких
складено такі документи заперечують
свою участь у створенні та діяльності
цих товариств, зокрема, й у підписанні
будь-яких первинних документів, отже,
виписані від їх імені податкові
накладні не можна вважати належно
оформленими та підписаними
повноважними особами звітними
документами, які посвідчують факт
придбання товарів, робіт чи послуг, а
тому віднесення відображених у них сум
ПДВ до податкового кредиту є
безпідставним.

Відповідно до частини першої ст. 244-2 КАС
України, суди зобов'язані привести свою
судову практику у відповідність з
рішенням Верховного Суду України.

В свою чергу, статус контрагентів
позивача як платників ПДВ не
спростовує наявність порушень
податкового законодавства та не може
свідчити про правомірність формування
податкового кредиту з ПДВ, адже за
змістом п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу
України не дозволяється віднесення до
податкового кредиту сум ПДВ на
підставі податкових накладних, що
оформлені з порушенням вимог ст. 201
Податкового кодексу України.

Аналізуючи обставини справи та норми
законодавства, колегія суддів вважає
помилковим висновок суду першої
інстанції про визнання протиправними
та скасування податкових
повідомлень-рішень Державної
податкової інспекції у Святошинському
районі Головного управління
Міндоходів у м. Києві від 20 червня 2013
року №, № та №, а тому
постанова суду підлягає скасуванню з
винесенням нового рішення про відмову
у задоволенні позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України,
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову (ч. 2 ст. 71 КАС
України).

При цьому, Державною податковою
інспекцією у Святошинському районі
Головного управління Міндоходів у м.
Києві, як суб'єктом владних
повноважень, доведено правомірність
своїх дій та рішень.

Крім того, доводи, викладені в
апеляційній скарзі, повністю
спростовують висновки суду першої
інстанції та знайшли своє належне
підтвердження в суді апеляційної
інстанції.

Відповідно до ст. 159 КАС України,
обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин у адміністративній
справі, підтверджених такими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

Таким чином, колегія суддів вважає, що
висновки суду першої інстанції не
відповідають встановленим обставинам
по справі, допущені судом першої
інстанції порушення норм
матеріального права призвели до
неправильного вирішення справи, а тому
оскаржувана постанова підлягає
скасуванню з прийняттям нового
рішення.

Згідно ст. 202 КАС України, підставами
для скасування постанови або ухвали
суду першої інстанції та ухвалення
нового рішення є порушення норм
матеріального або процесуального
права, що призвело до неправильного
вирішення справи або питання.

Керуючись ст. ст. 160, 167, 198, 202, 205, 206, 212, 254
КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у Святошинському
районі Головного управління
Міндоходів у м. Києві - задовольнити.

Постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 09 серпня 2013 року
скасувати та прийняти нове рішення.

У задоволенні адміністративного
позову Товариства з обмеженою
відповідальністю "Авіатехмарк"
відмовити.

Постанова набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржена протягом двадцяти днів з дня
складення в повному обсязі шляхом
подання касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий суддя:
Вівдиченко Т.Р.

Судді:
Гром Л.М.

Міщук М.С.

Повний текст постанови виготовлено
09.07.2014 року.

Головуючий суддя

Вівдиченко Т.Р.

Судді:

Гром Л.М.