Справа № 2-а-2485/11/2206
Суддя: Граб Л.С.
Дата ухвалення: 2014-06-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 2-а-2485/11/2206
Головуючий у 1-й інстанції: Кучерява А.В.
Суддя-доповідач: Граб Л.С.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 червня 2014 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

Головуючий суддя: Граб Л.С.

судді: Біла Л.М. Боровицький О. А.

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
управління праці та соціального
захисту населення Дунаєвецької
районної державної адміністрації
Хмельницької області на постанову
Дунаєвського районного суду
Хмельницької області від 12 травня 2011
року у справі за адміністративним
позовом ОСОБА_2 до управління праці та
соціального захисту населення
Дунаєвецької районної державної
адміністрації Хмельницької області
про перерахунок пенсії,

В С Т А Н О В И В :

У квітні 2011 року позивач звернувся з
позовом до управління соціального
захисту населення Дунаєвецької
районної державної адміністрації
Хмельницької області та просив суд
визнати протиправними дії відповідача
при виплаті щорічної допомоги на
оздоровлення та одноразової
компенсації за 2006-2010 роки не у
відповідності із ст.48 Закону України"
Про статус та соціальний захист
громадян, як постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи".

Постановою Дунаєвського районного
суду Хмельницької області від 12 травня
2011 року позовні вимоги задоволено.
Визнано протиправними дії відповідача
щодо невиплати позивачу щорічної
допомоги на оздоровлення та
одноразової компенсації як інваліду ІІ
групи. Зобов"язано управління праці та
соціального захисту населення
Дунаєвецької районної державної
адміністрації Хмельницької області
провести позивачу виплату суми
недоплаченої щорічної допомоги на
оздоровлення та виплату одноразової
компенсації, відповідно до ст.48 Закону
України" Про статус та соціальний
захист громадян, як постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи"
за 2007 - 2010 роки.

Не погодившись з постановою суду,
відповідач подав апеляційну скаргу, в
якій просив скасувати постанову суду,
оскільки вона винесена з порушенням
норм матеріального та процесуального
права та ухвалити нове рішення по
справі, яким відмовити в задоволенні
позовних вимог.

Перевіривши матеріали справи,
законність і обґрунтованість
оскаржуваного рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги і заявлених
позовних вимог, а також правильність
застосування судом норм матеріального
та процесуального права та правової
оцінки обставин у справі, колегія
суддів приходить до висновку, що
апеляційна скарга підлягає частковому
задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач має
статус особи яка постраждала внаслідок
чорнобильської катастрофи 1 категорії
та перебуває на обліку у відповідача як
інвалід ІІ групи захворювання
пов'язаного з наслідками аварії на
ЧАЕС. Виплати одноразової компенсації
та щорічної допомоги на оздоровлення
позивачу проводились відповідно до
постанови Кабінету Міністрів України
№ 836 від 26 липня 1996 року "Про
компенсаційні виплати особам, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" та Постанови Кабінету
міністрів України №562 від 12.07.2005р. «Про
щорічну допомогу на оздоровлення
громадянам, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи».

Відповідно до ч. 4 ст. 48 Закону № 796 (в
редакції від 20.06.1996 року) передбачена
щорічна допомога на оздоровлення в
таких розмірах: інвалідам І і ІІ групи
-п'ять мінімальних заробітних плат;
інвалідам ІІІ групи, дітям інвалідам
-чотири мінімальні заробітної плати;
учасникам ліквідації наслідків аварії
на Чорнобильській АЕС 2 категорії -
п'ять мінімальних заробітних плат; 3
категорії -три мінімальні заробітні
плати.

Відповідно до ст. 48 Закону України
„Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи"
передбачена компенсаціями при
встановленні групи інвалідності,
учасникам ліквідації наслідків аварії
на Чорнобильській АЕС І категорії
інвалідам II групи - 45 мінімальних
заробітних плат.

Виходячи з пріоритетності законів над
урядовими нормативними актами, при
вирішенні даного спору, колегія суддів
погоджується з висновками суду першої
інстанції та вважає, що при визначенні
розміру щорічної допомоги на
оздоровлення, застосуванню підлягають
норми ст. 48 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи»від 28 лютого 1991 року з
наступними змінами та доповненнями, а
не положення постанови Кабінету
Міністрів України за № 562 від 12.07.2005 р.

Дія частини 4 статті 48 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи»зупинялась
Законом України «Про державний бюджет
України на 2006 рік», Законом України
«Про державний бюджет України на 2007
рік»та Законом України «Про державний
бюджет України на 2008 рік та про
внесення змін до деяких законодавчих
актів України». Проте рішеннями
Конституційного Суду України від 09.07.2007
у справі №6рп/2007 та від 22.05.2008 року у
справі № 10-рп/2008 такі зупинення визнано
неконституційним. Відповідно до статті
73 Закону України «Про Конституційний
Суд України», в разі якщо акти або їх
окремі положення визнаються такими, що
не відповідають Конституції України,
вони оголошуються нечинними і
втрачають чинність від дня прийняття
Конституційним Судом України рішення
про їх неконституційність. Відповідно
до статті 69 Закону України «Про
Конституційний Суд України», рішення і
висновки Конституційного Суду України
рівною мірою є обов'язковими до
виконання.

В подальшому змін та доповнень до ст.48
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи»не вносилось та не
приймалося. Тому ст. 48 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи»діє в
редакції до внесення відповідних змін
Законом України «Про Державний бюджет
України на 2008 рік та про внесення змін
до деяких законодавчих актів України»,
та передбачає виплату щорічної
допомоги на оздоровлення в розмірі
кратному мінімальній заробітній платі.

Так, з матеріалів справи вбачається, що
позивач з даним позовом звернувся до
суду 11 квітня 2011 року, тобто, після
внесення змін Законом України «Про
судоустрій і статус суддів»змін до КАС
України, якими змінено строки
звернення до адміністративного суду за
захистом порушених прав, свобод чи
інтересів.

Відповідно до частини першої статті 99
КАС України адміністративний позов
може бути подано в межах строку
звернення до адміністративного суду,
встановленого цим Кодексом або іншими
законами. Частиною другою вказаної
статті визначено, що для звернення до
адміністративного суду за захистом
прав, свобод та інтересів особи
встановлюється шестимісячний строк,
який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів.

Згідно ч. 1 ст. 100 КАС України,
адміністративний позов, поданий після
закінчення строків, установлених
законом, залишається без розгляду, якщо
суд за заявою особи, яка його подала, не
знайде підстав для поновлення строку,
про що постановляється ухвала.

Тому, враховуючи дату звернення
позивача до суду першої інстанції з
адміністративним позовом, а саме 11
квітня 2011 року, та відсутність
поважності строків звернення до суду,
колегія суддів приходить до висновку,
що позовні вимоги за 2006-2009 роки слід
залишити без розгляду.

Таким чином, через порушення судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права, неповне
з'ясування обставин, що мають значення
для правильного вирішення справи,
колегія суддів приходить до висновку,
що апеляційна скарга відповідача
підлягає частковому задоволенню,
постанова суду першої інстанції
підлягає скасуванню, із прийняттям
нової постанови часткове задоволення
позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 183-2, 195, 196, 198, 202, 205,
207, 254 КАС України , суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу управління праці та
соціального захисту населення
Дунаєвецької районної державної
адміністрації Хмельницької області
задовольнити частково.

Постанову Дунаєвського районного суду
Хмельницької області від 12 травня 2011
року у справі за адміністративним
позовом ОСОБА_2 до управління праці та
соціального захисту населення
Дунаєвецької районної державної
адміністрації Хмельницької області
про перерахунок пенсії, - скасувати.

Прийняти нову постанову, якою позовні
вимоги ОСОБА_2 задовольнити частково.

Позовні вимоги ОСОБА_2 за 2006-2009 роки -
залишити без розгляду.

Визнати дії управління праці та
соціального захисту населення
Дунаєвецької районної державної
адміністрації Хмельницької області
щодо невиплати ОСОБА_2 щорічної
допомоги на оздоровлення та
одноразової компенсації, як інваліду
ІІ групи Чорнобильської катастрофи,
відповідно до ст.48 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи»
неправомірними.

Зобов"язати управління праці та
соціального захисту населення
Дунаєвецької районної державної
адміністрації Хмельницької області
провести ОСОБА_2 виплату суми
недоплаченої щорічної допомоги на
оздоровлення, як інваліду ІІ групи, в
розмірі 5 мінімальних заробітних плат
та виплату одноразової компенсації в
розмірі 45 мінімальних заробітних плат
за 2010 рік, відповідно до ст. 48 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»,
з урахуванням виплачених сум.

Відповідно до ч. 10 ст. 183-2 КАС України у
разі оскарження в апеляційному порядку
постанови, прийнятої у скороченому
провадженні, судове рішення
апеляційної інстанції є остаточним та
оскарженню не підлягає.

Головуючий
Граб Л.С.

Судді
Біла Л.М.

Боровицький О. А.