Справа № 2а-6646/12/0170/2
Суддя: Олексієнко М.М.
Дата ухвалення: 2014-03-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

26 березня 2014 року м.
Київ В/800/1207/14

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

головуючого: Олексієнка М.М.,

суддів: Бутенка В.І.,

Весельської Т.Ф.,

Винокурова К.С.,

Ємельянової В.І.,

розглянувши заяву ОСОБА_4 про перегляд
Верховним Судом України ухвали Вищого
адміністративного суду України від 23
січня 2014 року, постановленої за
результатами розгляду справи за
адміністративним позовом Керченського
міського центру зайнятості до ОСОБА_4,
третя особа: Кримський державний
аграрний навчально-консультаційний
центр про стягнення заборгованості,

встановила:

17 березня 2014 року ОСОБА_4 у порядку
статті 239-1 Кодексу адміністративного
судочинства України (далі - КАС України)
звернувся з заявою про перегляд
Верховним Судом України ухвали Вищого
адміністративного суду України від 23
січня 2014 року (справа №К/800/19724/13) з
підстав неоднакового застосування
судами касаційної інстанції одних і
тих самих норм матеріального права, що
потягло ухвалення різних за змістом
судових рішень у подібних
правовідносинах.

На обґрунтування заяви додав судове
рішення Вищого адміністративного суду
України від 18 жовтня 2012 року (справа
№К-41675/10), у якому, на думку заявника, по
іншому ніж в оскаржуваній ухвалі,
застосовано положення статті 36 Закону
України від 2 березня 2000 року №1533-III
«Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття» (далі - Закон №1533-III).

Перевіривши наведені в заяві доводи,
колегія суддів дійшла висновку про
відмову в допуску справи до перегляду
Верховним Судом України з урахуванням
наступного.

Статтею 237 КАС України наведено перелік
підстав для подання сторонами та
іншими особами, які беруть участь у
справі, заяви про перегляд судових
рішень в адміністративних справах
Верховним Судом України.

Відповідно до положень цієї статті
заява про перегляд судових рішень в
адміністративних справах може бути
подана виключно з мотивів:

1) неоднакового застосування судом
(судами) касаційної інстанції одних і
тих самих норм матеріального права, що
потягло ухвалення різних за змістом
судових рішень у подібних
правовідносинах;

2) встановлення міжнародною судовою
установою, юрисдикція якої визнана
Україною, порушення Україною
міжнародних зобов'язань при вирішенні
справи судом.

При цьому, під неоднаковим
застосуванням одних і тих самих норм
матеріального права розуміється,
зокрема, таке:

різне тлумачення змісту і сутності
правових норм, на підставі якого
зроблено висновок про різний зміст
суб'єктивних прав і обов'язків
учасників відповідних правовідносин, у
тому числі про наявність та обсяг прав
і/або обов'язків осіб, які беруть участь
у справі;

різне застосування правил конкуренції
правових норм при вирішенні колізій
між ними з урахуванням ієрархії цих
правових норм, а також дії норм у часі,
просторі та за колом осіб, тобто різне
незастосування закону, який підлягав
застосуванню;

різне визначення предмета регулювання
правових норм, зокрема застосування
різних правових норм для регулювання
одних і тих самих відносин або
поширення дії норми на певні
правовідносини в одних випадках і
незастосування цієї самої норми до
аналогічних відносин в інших випадках,
тобто різне застосування закону, який
не підлягав застосуванню;

різне застосування правил аналогії
права чи закону в подібних
правовідносинах.

Подібність правовідносин означає,
зокрема, тотожність суб'єктного складу
учасників відносин, об'єкта та предмета
правового регулювання, а також умов
застосування правових норм (зокрема
часу, місця, підстав виникнення,
припинення та зміни відповідних
правовідносин)

Доводи, викладені в заяві про перегляд
судових рішень, не дають підстав
вважати, що судами касаційної
інстанції у подібних правовідносинах
неоднаково застосовані одні й ті самі
норми матеріального права, що потягло
ухвалення різних за змістом судових
рішень.

При постановленні ухвали від 23.01.2014
року (справа №К/800/19724/13), яка є предметом
оскарження, касаційний суд, залишаючи
постанову апеляційного суду без змін,
виходив з того, що на дату звернення
відповідача до міського центру
зайнятості про визнання безробітним,
дія договору, за умовами якого він
отримував доходи, не припинилася, тому
витрати на відшкодування дострокової
пенсії за період з 01.07.2011 року по 01.01.2012
року підлягають стягненню.

В той же час, в судовому рішенні від 18
жовтня 2012 року (справа №К-41675/10)
касаційний суд погодився з висновком
судів попередніх інстанцій про
недоведеність обставин, передбачених
статтею 36 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття», за якими пов'язується
наявність підстав для стягнення
виплаченого забезпечення по
безробіттю.

Тобто, в зазначених випадках відсутні
подібні правовідносини, тому підстав у
допуску справи до провадження
Верховного Суду України немає.

Зважаючи на викладене, та керуючись
статтями 236-240 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів Вищого
адміністративного суду України

у х в а л и л а :

Відмовити в допуску до перегляду
Верховним судом України справи за
адміністративним позовом Керченського
міського центру зайнятості до ОСОБА_4,
третя особа: Кримський державний
аграрний навчально-консультаційний
центр про стягнення заборгованості.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:
М.М. Олексієнко

В.І. Бутенко

Т.Ф. Весельська

К.С. Винокуров

В.І. Ємельянова