Справа № 804/9008/14
Суддя: Парненко Вікторія Станіславівна
Дата ухвалення: 2014-07-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 липня 2014 р. Справа № 804/9008/14

Дніпропетровський окружний
адміністративний суд у складі:

головуючий суддя Парненко
В.С.

при секретарі судового засідання
Драгота С.А.,

за участю:

представник позивача ОСОБА_1

представник відповідача
Немченко К.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у місті Дніпропетровську
адміністративну справу за
адміністративним позовом фізичної
особи-підприємця ОСОБА_3 до
Лівобережної об'єднаної державної
податкової інспекції
м.Дніпропетровська Головного
управління Міндоходів у
Дніпропетровській області про
визнання протиправним та скасування
наказу, -

ВСТАНОВИВ:

02.07.2014 року фізична особа-підприємець
ОСОБА_3 (надалі - позивач) звернувся до
Дніпропетровського окружного
адміністративного суду з
адміністративним позовом до
Лівобережної об'єднаної державної
податкової інспекції
м.Дніпропетровська Головного
управління Міндоходів у
Дніпропетровській області (надалі -
відповідач) з позовною вимогою про
визнання протиправним та скасування
наказу №520 від 16.05.2014 р. «Про проведення
документальної позапланової невиїзної
перевірки ФОП ОСОБА_3 з питань
дотримання податкового законодавства
за лютий 2014 р.».

Позовні вимоги позивач обґрунтував
тим, що даний наказ прийнятий з
порушенням вимог чинного
законодавства, а отже є всі підстави
для його скасування.

Позивач в судовому засіданні позовні
вимоги підтримав, просив позов
задовольнити.

Відповідач в судовому засіданні проти
позовних вимог заперечував, просив в
задоволенні позову відмовити. Надав
письмові заперечення проти позову.

Заслухавши представників сторін,
розглянувши подані документи і
матеріали справи, з'ясувавши фактичні
обставини, на яких ґрунтується позов,
оцінивши докази, які мають юридичне
значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті, суд вважає
встановленими наступні обставини та
відповідні їм правовідносини.

Повноваження, компетенція
контролюючих органів, обов'язки їх
посадових осіб під час здійснення
податкового контролю, а також
відповідальність за порушення
податкового законодавства регулюється
Податковим кодексом України. Державні
податкові інспекції є контролюючими
органами щодо податків, які
справляються до бюджетів та державних
цільових фондів. Податкове
законодавство України ґрунтується на
таких принципах: загальність
оподаткування; рівність усіх платників
перед законом; невідворотність
настання визначеної законом
відповідальності у разі порушення
податкового законодавства; презумпція
правомірності рішень платника податку;
фіскальна достатність; соціальна
справедливість; економічність
оподаткування; нейтральність
оподаткування; стабільність;
рівномірність та зручність сплати;
єдиний підхід до встановлення податків
та зборів. Зазначені принципи
спрямовані на недопущення будь-яких
проявів податкової дискримінації.

У відповідності п. 75.1 ст. 75 Податкового
кодексу України контролюючі органи
мають право проводити камеральні,
документальні (планові або
позапланові; виїзні або невиїзні) та
фактичні перевірки.

Документальною перевіркою вважається
перевірка, предметом якої є
своєчасність, достовірність, повнота
нарахування та сплати усіх
передбачених цим Кодексом податків та
зборів, а також дотримання валютного та
іншого законодавства, контроль за
дотриманням якого покладено на
контролюючі органи, дотримання
роботодавцем законодавства щодо
укладення трудового договору,
оформлення трудових відносин з
працівниками (найманими особами) та яка
проводиться на підставі податкових
декларацій (розрахунків), фінансової,
статистичної та іншої звітності,
регістрів податкового та
бухгалтерського обліку, ведення яких
передбачено законом, первинних
документів, які використовуються в
бухгалтерському та податковому обліку
і пов'язані з нарахуванням і сплатою
податків та зборів, виконанням вимог
іншого законодавства, контроль за
дотриманням якого покладено на
контролюючі органи, а також отриманих в
установленому законодавством порядку
контролюючим органом документів та
податкової інформації, у тому числі за
результатами перевірок інших
платників податків (пп. 75.1.2 п. 75.1 ст. 75
Податкового кодексу України).

Документальна позапланова перевірка
не передбачається у плані роботи
контролюючого органу і проводиться за
наявності хоча б однієї з обставин,
визначених цим Кодексом.

Документальною невиїзною перевіркою
вважається перевірка, яка проводиться
в приміщенні контролюючого органу.

Про проведення документальної
позапланової перевірки керівник
контролюючого органу приймає рішення,
яке оформлюється наказом.

Право на проведення документальної
позапланової перевірки платника
податків надається лише у випадку, коли
йому до початку проведення зазначеної
перевірки вручено під розписку копію
наказу про проведення документальної
позапланової перевірки (п. 78.4 ст. 78
Податкового кодексу України).

Судом встановлено, що 16.05.2014 р.
відповідачем було видано наказ №520
«Про проведення документальної
позапланової невиїзної перевірки ФОП
ОСОБА_3 з питань дотримання податкового
законодавства за лютий 2014 р.».

Як свідчать матеріали справи та не
заперечується сторонами, виданню
наказу передував запит №11744/6/04-64-17-01 від
15.04.2014 р. про надання пояснень та
документального підтвердження щодо
здійснення господарських операцій,
постачання товарів, послуг, повноти
декларування податкових зобов'язань та
правомірності формування податкового
кредиту протягом 2014 р., в якому
зазначено про необхідність надання
вказаної інформації не пізніше
10-денного терміну від дати отримання
цього запиту.

В запиті податковий орган запитував
наступні документи: господарські
договори, укладені ФОП ОСОБА_3;
фінансово-господарські документи, що
підтверджують сплату грошових коштів
за вчиненим правочином - платіжні
доручення, виписки банківських
установ, прибуткові та видаткові
касові ордери, чеки РРО та інші;
фінансово - господарські документи, що
підтверджують передачу товарів,
виконання робіт (надання послуг) з
вчиненим правочином -
товарно-транспортні накладні,
накладні, податкові накладні,
рахунки-фактури, довіреності на
отримання товарно-матеріальних
цінностей, акти приймання-передачі
виконаних робіт (надання послуг);
реєстри триманих та виданих накладних;
документи, які підтверджують
реалізацію придбаного у лютому 2014 р.
товару в подальшому.

Порядок отримання інформації
державною податкової інспекцією за їх
письмовим запитом визначено
Податковим кодексом України та
Порядком періодичного подання
інформації органам державної
податкової служби та отримання
інформації зазначеними органами за
письмовим запитом, затвердженим
постановою Кабінету Міністрів України
від 27.12.2010 р. (надалі - Порядок).

Так, відповідно до ст. 73 Податкового
кодексу України контролюючі органи
мають право звернутися до платників
податків та інших суб'єктів
інформаційних відносин із письмовим
запитом про подання інформації
(вичерпний перелік та підстави надання
якої встановлено законом), необхідної
для виконання покладених на
контролюючі органи функцій, завдань, та
її документального підтвердження.

Такий запит підписується керівником
(заступником керівника) контролюючого
органу і повинен містити перелік
інформації, яка запитується, та
документів, що її підтверджують, а
також підстави для надіслання запиту.

Письмовий запит про подання інформації
надсилається платнику податків або
іншим суб'єктам інформаційних відносин
за наявності хоча б однієї з таких
підстав: 1) за результатами аналізу
податкової інформації, отриманої в
установленому законом порядку,
виявлено факти, які свідчать про
порушення платником податків
податкового, валютного законодавства,
законодавства у сфері запобігання та
протидії легалізації (відмиванню)
доходів, одержаних злочинним шляхом,
або фінансуванню тероризму та іншого
законодавства, контроль за дотриманням
якого покладено на контролюючі органи;
2) для визначення рівня звичайних цін на
товари (роботи, послуги) під час
проведення перевірок та в інших
випадках, передбачених статтею 39 цього
Кодексу; 3) виявлено недостовірність
даних, що містяться у податкових
деклараціях, поданих платником
податків; 4) щодо платника податків
подано скаргу про ненадання таким
платником податків податкової
накладної покупцю або про порушення
правил заповнення податкової
накладної; 5) у разі проведення
зустрічної звірки; 6) в інших випадках,
визначених цим Кодексом.

Запит вважається врученим, якщо його
надіслано поштою листом з
повідомленням про вручення за
податковою адресою або надано під
розписку платнику податків або іншому
суб'єкту інформаційних відносин або
його посадовій особі.

Платники податків та інші суб'єкти
інформаційних відносин зобов'язані
подавати інформацію, визначену у
запиті контролюючого органу, та її
документальне підтвердження протягом
одного місяця з дня, що настає за днем
надходження запиту (якщо інше не
передбачено цим Кодексом). У разі коли
запит складено з порушенням вимог,
викладених в абзацах першому та
другому цього пункту, платник податків
звільняється від обов'язку надавати
відповідь на такий запит.

Аналогічні положення містяться у
Порядку.

Також, у п.14 Порядку вказано, що у разі
коли за результатами перевірок інших
платників податків або за результатами
аналізу податкової інформації
виявлено факти, що свідчать про можливі
порушення платником податків
податкового, валютного та іншого
законодавства, контроль за дотриманням
якого покладено на органи державної
податкової служби, платник податків
зобов'язаний надати пояснення та їх
документальне підтвердження на
обов'язковий письмовий запит органу
державної податкової служби протягом
10 робочих днів з дня надходження
запиту.

Відповідач вказує, що ним було
дотримано вимоги щодо змісту і форми
запиту, проте необхідні документи ним
отримані не були, що і стало підставою
для винесення оскаржуваного наказу.

Позивач вказує, що на вказаний запит
ним було надано податкові накладні,
акти виконаних робіт, реєстри
податкових накладних, банківські
виписки, договори, що підтверджується
листом б/н від 17.04.2014 р.

Суд зазначає, що даний лист позивачем
до суду не надано, докази отримання
цього листа податковим органом в
матеріалах справи відсутні. Щодо
ненадання інших документів пояснень не
надано.

Таким чином, у суду відсутні докази
надання позивачем у повному обсязі
запитуваних документів податковому
органу.

Документальна позапланова перевірка
здійснюється за наявності хоча б
однієї з обставин, визначений ст. 78
Податкового кодексу України.

Відповідно до пп. 78.1.1 п. 78.1 ст. 78
Податкового кодексу України
документальна позапланова перевірка
здійснюється, зокрема, за наявності
хоча б однієї з таких обставин: за
наслідками перевірок інших платників
податків або отримання податкової
інформації виявлено факти, що свідчать
про можливі порушення платником
податків податкового, валютного та
іншого законодавства, контроль за
дотриманням якого покладено на
контролюючі органи, якщо платник
податків не надасть пояснення та їх
документальні підтвердження на
обов'язковий письмовий запит
контролюючого органу, в якому
зазначаються можливі порушення цим
платником податків податкового,
валютного та іншого законодавства
протягом 10 робочих днів з дня отримання
запиту.

Так, за наявності підстав, визначених у
вказаній статті, податковим органом
20.05.2014 р. було проведено документальну
позапланову невиїзну перевірку ФОП
ОСОБА_3 з питань дотримання вимог
податкового законодавства за лютий 2014
року.

За результатом проведеної перевірки
складено Акт від 20.05.2014р. №1270/17- 3/НОМЕР_1,
яким виявлено порушення вимог ст. 185
Податкового кодексу України в частині
відсутності об'єкту оподаткування
податком на додану вартість по ланцюгу
постачання послуг з контрагентами -
постачальниками та контрагентами -
покупцями у лютому 2014 року, а саме по
ланцюгу придбання послуг за лютий 2014
року: ТОВ «Дніпропетровська логістика»
на суму ПДВ 3180,00 грн., ТОВ «Спец торг
Інвест» на суму ПДВ 200504,00 грн.; по
ланцюгу реалізації послуг за лютий 2014
року: ТОВ «Данон» на суму ПДВ 231701,00 грн.,
ПП «Санта Україна» на суму ПДВ 15321,00
грн.; п.44.1, п.44.6 ст.44 з урахуванням п.85.2
ст.85 Податкового кодексу України в
частині ненадання до перевірки
документів у повному обсязі.

В ході перевірки не підтверджено
наявність поставок транспортних
послуг від
контрагентів-постачальників ФОП
ОСОБА_3 та від ФОП ОСОБА_3
підприємствам-покупцям, що, на думку
податкового органу, свідчить про те, що
правочини між ФОП ОСОБА_3 та
підприємствами - покупцями,
контрагентами-покупцями за період з
01.02.2014 р. по 28.02.2014 р. здійснені без мети
настання реальних наслідків.

До перевірки не надано документів, а
саме: товарно - транспортних накладних,
що підтверджують факт здійснення
великого обсягу операції.

Податковим органом зроблений висновок,
що транспортних послуг здійснено не
було, так як послуги які були
реалізовані ФОП ОСОБА_3 підтверджені
лише договорами, рахунками - фактурами,
податковим накладними та актами
виконаних робіт, у яких зазначено лише
номер та марку автотранспорту.

Позивач проти таких висновків
відповідача заперечував, зазначив, що
до перевірки була надана вся необхідна
первинна документація, яка підтверджує
реальність господарських операцій з
постачальниками.

Суд зазначає, що в контексті заявлених
позовних вимог результати проведення
перевірки не оскаржуються, тому суд не
вбачає необхідності досліджувати
висновки Акту перевірки.

Посадові особи контролюючого органу
мають право приступити до проведення
документальної виїзної перевірки,
фактичної перевірки за наявності
підстав для їх проведення, визначених
цим Кодексом, та за умови пред'явлення
або надіслання у випадках, визначених
цим Кодексом, таких документів:
направлення на проведення такої
перевірки, в якому зазначаються дата
видачі, найменування контролюючого
органу, реквізити наказу про
проведення відповідної перевірки,
найменування та реквізити суб'єкта
(прізвище, ім'я, по батькові фізичної
особи - платника податку, який
перевіряється) або об'єкта, перевірка
якого проводиться, мета, вид
(документальна планова/позапланова або
фактична), підстави, дата початку та
тривалість перевірки, посада та
прізвище посадової (службової) особи,
яка проводитиме перевірку. Направлення
на перевірку у такому випадку є дійсним
за наявності підпису керівника
контролюючого органу або його
заступника, що скріплений печаткою
контролюючого органу; копії наказу про
проведення перевірки; службового
посвідчення осіб, які зазначені в
направленні на проведення перевірки (п.
81.1 ст. 81 Податкового кодексу України).

За поясненнями позивача копію наказу
№520 від 16.05.2014 р. та повідомлення від
16.05.2014 р. №15041/6/17-3 були направлені
останньому лише 19.05.2014 р.

Суд вважає за необхідне зазначити, що
згідно позиції Верховного Суду
України, висловленій в постанові від 24
грудня 2010 року у справі за позовом
товариства з обмеженою
відповідальністю «Foods and Goods L.T.D.» до
Державної податкової інспекції у
Калінінському районі м. Донецька, третя
особа - Державна податкова
адміністрація в Донецькій області, про
скасування рішення про застосування
штрафних (фінансових) санкцій, платник
податків, який вважає порушеним
порядок та підстави призначення
податкової перевірки щодо нього, має
захищати свої права шляхом не допуску
посадових осіб контролюючого органу до
такої перевірки. Якщо ж допуск до
проведення перевірки відбувся, в
подальшому предметом розгляду в суді
має бути лише суть виявлених порушень
податкового та іншого законодавства,
дотримання якого контролюється
контролюючими органами.

Тобто, згідно з правовою позицією
Верховного Суду України, саме на етапі
допуску до перевірки платник податків
може поставити питання про
необґрунтованість її призначення та
проведення, реалізувавши своє право на
захист від безпідставного та
необґрунтованого здійснення
податкового контролю щодо себе.
Водночас, допуск до перевірки нівелює
правові наслідки процедурних порушень,
допущених контролюючим органом при
призначенні податкової перевірки.

Відтак, з огляду на наведене, позови
платників податків, спрямовані на
оскарження рішень (у тому числі наказів
про призначення перевірки), дій або
бездіяльності контролюючих органів
щодо призначення та/або проведення
перевірок можуть бути задоволені лише
в тому разі, якщо до моменту винесення
судового рішення не відбулося
проведення перевірки.

В іншому разі в задоволенні
відповідних позовів має бути
відмовлено, оскільки правові наслідки
оскаржуваних дій за таких обставин є
вичерпаними, а отже, задоволення позову
не може призвести до відновлення
порушених прав платника податків,
оскільки після проведення перевірки
права платника податків порушують лише
наслідки проведення відповідної
перевірки.

Відповідно до ч.1 ст. 244-2 Кодексу
адміністративного судочинства України
рішення Верховного Суду України,
прийняте за результатами розгляду
заяви про перегляд судового рішення з
мотивів неоднакового застосування
судом (судами) касаційної інстанції
одних і тих самих норм матеріального
права у подібних правовідносинах, є
обов'язковим для всіх суб'єктів владних
повноважень, які застосовують у своїй
діяльності нормативно-правовий акт, що
містить зазначені норми права, та для
всіх судів України. Суди зобов'язані
привести свою судову практику у
відповідність з рішенням Верховного
Суду України.

Таким чином, оскаржуваний наказ
припинив свою дію після його виконання
- тобто проведення перевірки, а відтак
вже не може бути скасованим після його
виконання.

В спірних правовідносинах актом, що має
певні правові наслідки, породжує права
та обов'язки для платника податків є
рішення податкового органу (акт
індивідуальної дії), прийняте за
результатами проведеної перевірки.

В даному випадку, податковим органом
фактично реалізована його компетенція
на проведення перевірки та оформлення
результатів такої перевірки, а тому
оспорюваний наказ не є такими, що
порушує права позивача.

Дана правова позиція викладена у ряді
судових рішень Вищого
адміністративного суду України,
зокрема, в ухвалі від 03.12.2013 р. у справі
№ К/800/7381/13.

Згідно з ч.2 ст.71 Кодексу
адміністративного судочинства України
в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

За наведених обставин у сукупності, суд
приходить до висновку про відмову у
задоволенні адміністративного позову
фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до
Лівобережної об'єднаної державної
податкової інспекції
м.Дніпропетровська Головного
управління Міндоходів у
Дніпропетровській області про
визнання протиправним та скасування
наказу.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Керуючись статтями 160-163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного
позову фізичної особи-підприємця
ОСОБА_3 до Лівобережної об'єднаної
державної податкової інспекції
м.Дніпропетровська Головного
управління Міндоходів у
Дніпропетровській області про
визнання протиправним та скасування
наказу, - відмовити.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку апеляційного
оскарження, а у разі її апеляційного
оскарження - з моменту проголошення
судового рішення суду апеляційної
інстанції.

Постанову може бути оскаржено в
апеляційному порядку до
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду через
Дніпропетровський окружний
адміністративний суд у десятиденний
строк з дня отримання копії постанови,
виготовленої у повному обсязі.

Повний текст постанови складено
21 липня 2014 року

Суддя (підпис) Постанова не
набрала законної сили 21.07.14 Суддя З
оригіналом згідно Помічник судді
В.С. Парненко
В.С. Парненко
Ю.Ю. Ковтун