Справа № 2-а-3521/11/0213
Суддя: Граб Л.С.
Дата ухвалення: 2014-06-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 2-а-3521/11/0213
Головуючий у 1-й інстанції: Кривенко Д.Т.
Суддя-доповідач: Граб Л.С.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 червня 2014 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

Головуючий суддя: Граб Л.С.

судді: Біла Л.М. Боровицький О. А.

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
управління праці та соціального
захисту населення Липовецької
районної державної адміністрації
Вінницької області на постанову
Липовецького районного суду
Вінницької області від 09 серпня 2011 року
у справі за адміністративним позовом
ОСОБА_2 до правління праці та
соціального захисту населення
Липовецької районної державної
адміністрації Вінницької області про
перерахунок пенсії,

В С Т А Н О В И В :

Позивачка звернулася в суд з
адміністративним позовом до
управління праці та соціального
захисту населення Липовецької
районної державної адміністрації
Вінницької області про визнання
відмови по нарахуванню і виплаті
недоплаченої разової щорічної
грошової допомоги учасникам війни до 5
травня за 2009 - 2011 роки - протиправною та
стягнення недоплачених сум за вказаний
період в розмірі 5084 гривень.

Ухвалою Липовецького районного суду
Вінницької області від 09 серпня 2011 року
возовні вимоги в частині визнання
протиправною відмови та стягнення
недоплачених сум разової щорічної
грошової допомоги до 5 травня за період
з 2009 по 2010 роки - залишено без розгляду.

Постановою Липовецького районного
суду Вінницької області від 09 серпня 2011
року позов задоволено частково:
визнано протиправною відмову
управління праці та соціального
захисту населення Липовецької
райдержадміністрації Вінницької
області щодо виплати позивачці
щорічної грошової допомоги до 5 травня,
як учаснику війни в розмірі трьох
мінімальних пенсій за 2011 рік
відповідно до ч.5 ст.14 Закону України
«Про статус ветеранів війни, гарантії
їх соціального захисту"; стягнено з
управління праці та соціального
захисту населення Липовецької
райдержадміністрації Вінницької
області на користь позивачки
недоотриману суму щорічної грошової
допомоги до 5 травня за 2011 рік в розмірі
2172 гривні; зобов'язано управління праці
та соціального захисту населення
Липовецької райдержадміністрації
Вінницької області виплачувати на
користь позивача щорічну грошову
допомогу до 5 травня відповідно до ч.5
ст.14 Закону України «Про статус
ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту».

Не погодившись з постановою суду,
відповідач подав апеляційну скаргу, в
якій просив скасувати постанову та
відмовити в задоволені позовних вимог
посилаючись при цьому на неповне
з'ясування обставин, які мають значення
для справи та порушення норм
матеріального права, що призвело до
неправильного вирішення спору.

Перевіривши законність і
обґрунтованість постанови суду першої
інстанції, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає
задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, та
підтверджено під час апеляційного
розгляду, що позивач є учасником війни,
з врахуванням чого до 05 травня йому
виплачується разова щорічна грошова
допомога у розмірах встановлених за
відповідний рік.

Задовольняючи вимоги позивача, суд
першої інстанції виходив з того, що він
є учасником війни, якому відповідно до
вимог ст. 14 Закону України "Про статус
ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту" щорічно до 05
травня виплачується грошова допомога у
розмірі трьох мінімальних пенсій за
віком.

Тобто, у даному випадку на період
виникнення зазначених спірних
правовідносин, які є предметом спору в
цій справі, були наявні
нормативно-правові акти, які мають
однакову юридичну силу, але по-різному
встановлювали розмір щорічної
допомоги до 05 травня учасникам війни.

Отже для вирішення цього спору суду
першої інстанції необхідно було
визначитись, який з цих законів є
пріоритетним та підлягає застосуванню
у виниклих правовідносинах.

Згідно з ст. 75 Конституції України
Верховна Рада України є єдиним органом
законодавчої влади в Україні.

Конституція України не встановлює
пріоритету застосування того чи іншого
закону, в тому числі залежно від
предмета правового регулювання. Немає
також закону України, який би регулював
питання подолання колізії норм
законів, що мають однакову юридичну
силу.

Водночас Конституційний Суд України у
п. 3 мотивувальної частини рішення від 03
жовтня 1997 року № 4-зп у справі про
набуття чинності Конституції України
зазначив: "Конкретна сфера суспільних
відносин не може бути водночас
врегульована одно предметними
нормативними правовими актами
однакової сили, які за змістом
суперечать один одному. Звичайною є
практика, коли наступний у часі акт
містить пряме застереження щодо
повного або часткового скасування
попереднього. Загальновизнаним є й те,
що з прийняттям нового акта, якщо інше
не передбачено самим актом,
автоматично скасовується одно
предметний акт, який діяв у часі
раніше".

За змістом ч. 3 ст. 150 Конституції
України рішення Конституційного Суду
України є обов'язковими до виконання на
території України.

Отже за наявності декількох законів,
норми яких по-різному регулюють сферу
суспільних відносин, під час вирішення
спорів у цих відносинах суди повинні
застосовувати положення з урахуванням
дії законів в часі за принципом
пріоритету тієї норми, яка прийнята
пізніше.

Водночас, згідно з ст. 147 Конституції
України Конституційний Суд України
вирішує питання про відповідність
законів та інших правових актів
Конституції України і дає офіційне
тлумачення Конституції України та
законів України. При цьому відповідно
до ч. 2 ст. 152 Конституції України закони,
інші правові акти або їх окремі
положення, що визнані
неконституційними, втрачають чинність
з дня ухвалення Конституційним Судом
України рішення про їх
неконституційність. Тобто рішення
Конституційного Суду України мають
перспективну дію.

На момент виникнення спірних відносин,
а саме: на дату нарахування і виплати
позивачу органами праці та соціального
захисту населення відповідних коштів,
положення Законів України "Про
Державний бюджет на 2011 року" були
діючими, а відповідно до ст. 19
Конституції України органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.

Таким чином підстав для стягнення з
відповідача на користь позивача
щорічної одноразової допомоги до 05
травня в 2011 році - немає, оскільки
вищезазначені орган державної влади
діяв на підставі, в межах повноважень
та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.

Також, враховуючи, що відповідачем за
2011 рік виплачено позивачу вищевказану
допомогу в розмірі, визначеному
Постановою КМ України від 7 квітня 2010
року № 299, колегія суддів не
погоджується з висновоком суду першої
інстанції щодо неправомірності дій
відповідача та в задоволенні позовних
вимог позивача про стягнення з
відповідача недоплаченої разової
грошової допомоги до 5 травня за 2011 рік.

Крім того, судом першої інстанції не
надано оцінки вимогам частини 4 статті
171 Закону України "Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального
захисту", за якими особи, які не
отримали разової грошової допомоги до 5
травня, мають право звернутися за нею
та отримати її до 30 вересня
відповідного року, в якому
здійснюється виплата допомоги.

Як вбачається з позову, позивач
звернувся до суду першої інстанції 19
липня 2011 року, тобто з порушенням
терміну, встановленого частиною 4
статті 17-1 Закону України "Про статус
ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту".

На підставі викладеного і статті 202 КАС
України підставою для скасування
постанови або ухвали суду першої
інстанції та ухвалення нового рішення
є порушення норм матеріального або
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи або
питання, та є підставою для скасування
судового рішення та ухвалення нової
постанови про відмову в задоволенні
позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 183-2, 195, 196, 198, 202, 205,
207, 254 КАС України , суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу управління праці та
соціального захисту населення
Липовецької районної державної
адміністрації Вінницької області
задовольнити повністю.

Постанову Липовецького районного суду
Вінницької області від 09 серпня 2011 року
у справі за адміністративним позовом
ОСОБА_2 до правління праці та
соціального захисту населення
Липовецької районної державної
адміністрації Вінницької області про
перерахунок пенсії, - скасувати.

Прийняти нову постанову, якою у
задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до
управління праці та соціального
захисту населення Липовецької
районної державної адміністрації
Вінницької області про стягнення
недоплаченої разової щорічної
грошової допомоги як учаснику війни -
відмовити

Відповідно до ч. 10 ст. 183-2 КАС України у
разі оскарження в апеляційному порядку
постанови, прийнятої у скороченому
провадженні, судове рішення
апеляційної інстанції є остаточним та
оскарженню не підлягає.

Головуючий
Граб Л.С.

Судді
Біла Л.М.

Боровицький О. А.