Справа № 804/8005/14
Суддя: Власенко Денис Олександрович
Дата ухвалення: 2014-07-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 липня 2014 р. Справа № 804/8005/14
Дніпропетровський окружний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді
Власенка Д.О.

при секретарі судового засідання
Пасічнику Т.В.

без участі сторін

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в порядку письмового
провадження адміністративну справу за
позовом Дніпропетровського обласного
відділення Фонду захисту інвалідів до
Публічного акціонерного товариства
"Дніпрогаз" про стягнення
заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

ВСТАНОВИВ :

Дніпропетровське обласне відділення
Фонду соціального захисту інвалідів
звернулось до Дніпропетровського
окружного адміністративного суду з
позовом до Публічного акціонерного
товариства «Дніпрогаз», в якому
просило стягнути з відповідача
адміністративно-господарські санкції
у розмірі 955057,29 грн. та пеню за
порушення термінів сплати
адміністративно-господарських санкцій
у розмірі 286,52 грн. В обґрунтування
заявлених вимог, посилається на те, що
відповідачем порушено вимоги Закону
України «Про основи соціальної
захищеності інвалідів», самостійно
адміністративно-господарські санкції
та пеню відповідач не сплачує.

В судове засідання представник
позивача не прибув, направив до суду
клопотання про розгляд справи без
участі представника управління.

Представник відповідача у судове
засідання не з'явився, надав
заперечення на позовну заяву. В
обґрунтування заперечення посилався
на те, що відповідачем було виконано
обов'язок ч. 3 ст. 18 Закону України «Про
основи соціальної захищеності
інвалідів» № 875-ХІІ, а саме:

- протягом 2013 року до відповідного
відділення служби зайнятості поштою
направлялися звіти, які містять
інформацію про наявність вакантних
посад у формі Звіт №3-ПН, тобто звіти з
інформацією можливості
працевлаштування інвалідів, але робочі
місця залишилися вакантними, у зв'язку
з не направленням для працевлаштування
інваліда уповноваженими органами;

- ПАТ «Дніпрогаз» постійно приймає
участь у ярмарку вакансій, на якому
також доводяться до населення м.
Дніпропетровська про наявність
вакансій для інвалідів.

Таким чином, відповідач вважає, що
виконав вимоги Закону України «Про
основи соціальної захищеності
інвалідів». Крім того, відповідач
зазначає, що обов'язок відповідача
створити робочі місця для інвалідів не
супроводжується його обов'язком їх
працевлаштовувати і зважати на те, що
органами працевлаштування не
приймались заходи, визначені ст. 18
Закону, а також не встановлено фактів
відмови відповідача у
працевлаштуванні направлених на
вакантні місця інвалідів.

Заслухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали, всебічно і повно
з'ясувавши всі фактичні обставини
справи, на яких ґрунтуються вимоги
позову, об'єктивно оцінивши докази, які
мають юридичне значення для розгляду
справи і вирішення спору по суті, суд
встановив наступні обставини справи та
надав їм правову оцінку.

З матеріалів справи вбачається, що ПАТ
«Дніпрогаз» (далі - відповідач), 16.04.2014
подано до Дніпропетровського
обласного відділення Фонду
соціального захисту інвалідів (далі -
позивач) звіт за формою № 10-П1 (річна)
про зайнятість та працевлаштування
інвалідів за 2013 р., копія якого
знаходиться у матеріалах справи.

Відповідно до звіту за формою № 10-П1 про
зайнятість та працевлаштування
інвалідів за 2013 р. встановлено:

- середньооблікова кількість штатних
працівників облікового складу (осіб) -
1845;

- середньооблікова кількість штатних
працівників, яким відповідно до
законодавства встановлена
інвалідність (осіб) - 51;

- кількість інвалідів - штатних
працівників, які повинні працювати на
робочих місцях, відповідно до вимог ст.
19 Закону України «Про основи
соціальної захищеності інвалідів в
Україні» (осіб) - 74;

- фонд оплати праці штатних працівників
(тис. грн.) - 76612,20;

- середньорічна заробітна плата
штатного працівника (грн.) - 41524,23;

- сума адміністративно - господарських
санкцій за невиконання нормативу
робочих місць для працевлаштування
інвалідів (грн.) - 955057,29 грн.

ПАТ «Дніпрогаз» протягом 2013 року
подавало до Бабушкінського районного
центру зайнятості звіти у формі №3-ПН,
які містять інформацію про наявність
вакантних посад для інвалідів, що
підтверджується штампом
Бабушкінського районного центру
зайнятості на копіях звітів.

ПАТ «Дніпрогаз» постійно приймає
участь у ярмарку вакансій, на якому
також доводяться до населення м.
Дніпропетровська про наявність
вакансій для інвалідів.

Відповідно до частин другої, третьої
статті 19 Закону роботодавці самостійно
здійснюють працевлаштування інвалідів
у рахунок нормативів робочих місць,
виходячи з вимог статті 18 цього Закону.

Забезпечення прав інвалідів на
працевлаштування та оплачувану роботу,
в тому числі з умовою про виконання
роботи вдома, здійснюється шляхом їх
безпосереднього звернення до
підприємств, установ, організацій чи до
державної служби зайнятості (частина
перша статті 18 Закону).

Відповідно до частини першої статті 2
Закону України "Про зайнятість
населення" інваліди, які не досягли
пенсійного віку, не працюють та
зареєстровані як такі, що шукають
роботу, визнаються безробітними.

Згідно з частиною п'ятою пункту 1 статті
7 зазначеного Закону працевлаштування
інвалідів здійснюється відповідно до
рекомендацій МСЕК, наявних у інваліда
кваліфікації і знань, з урахуванням
його побажань.

Абзацом четвертим пункту 2 статті 19
Закону України "Про зайнятість
населення" визначено право державної
служби зайнятості направляти для
працевлаштування на підприємства, в
установи і організації всіх форм
власності при наявності там вільних
робочих місць (вакантних посад)
інвалідів, які звертаються до служби
зайнятості, відповідно до рівня їх
освіти і професійної підготовки та
рекомендацій МСЕК, наявних у них
кваліфікації і знань та з урахуванням
їх побажань.

З огляду на викладене, обов'язок по
працевлаштуванню інвалідів відповідно
до встановленого Законом нормативу
покладається як на роботодавців так і
на державну службу зайнятості.

Обов'язки роботодавців стосовно
забезпечення прав інвалідів на
працевлаштування визначені частиною
третьою статті 18 Закону, а саме:

а) виділення та створення робочих місць
для працевлаштування інвалідів, у тому
числі спеціальних робочих місць;

Поняття робоче місце інваліда,
спеціальне робоче місце інваліда
визначено статтею 1 Закону України "Про
реабілітацію інвалідів в Україні" і
розуміється як:

робоче місце інваліда - місце або
виробнича ділянка постійного або
тимчасового знаходження особи у
процесі трудової діяльності на
підприємствах, в установах і
організаціях;

спеціальне робоче місце інваліда -
окреме робоче місце або ділянка
виробничої площі, яка потребує
додаткових заходів з організації праці
особи з урахуванням її індивідуальних
функціональних можливостей,
обумовлених інвалідністю, шляхом
пристосування основного і додаткового
устаткування, технічного обладнання
тощо.

Підбір робочого місця здійснюється
переважно на підприємстві, де настала
інвалідність, з урахуванням побажань
інваліда, наявних у нього професійних
навичок і знань, а також рекомендацій
медико-соціальної експертизи (частина
друга статті 18 Закону).

Виконанням нормативу робочих місць
вважається працевлаштування
роботодавцями інвалідів, для яких це
місце роботи є основним (частина п'ята
статті 19 Закону).

б) створення для інвалідів умов праці з
урахуванням індивідуальних програм
реабілітації;

Відповідно до статті 1 Закону України
"Про реабілітацію інвалідів в Україні"
індивідуальна програма реабілітації -
комплекс оптимальних видів, форм,
обсягів, термінів реабілітаційних
заходів з визначенням порядку і місця
їх проведення, спрямованих на
відновлення та компенсацію порушених
або втрачених функцій організму і
здібностей конкретної особи до
виконання видів діяльності, визначених
у рекомендаціях медико-соціальної
експертної комісії.

Частиною третьою статті 23 зазначеного
Закону визначено, що індивідуальна
програма реабілітації інваліда є
обов'язковою для виконання органами
виконавчої влади, органами місцевого
самоврядування, реабілітаційними
установами, підприємствами,
роботодавцями.

Відповідно до пунктів 5, 8 Положення про
індивідуальну програму реабілітації
інваліда індивідуальна програма
розробляється протягом одного місяця з
дня звернення інваліда до МСЕК і
розробляється за участю інваліда.

З огляду на викладене, створення
роботодавцями для інвалідів умов праці
з урахуванням індивідуальних програм
реабілітації неможливе без наявності
інваліда.

в) забезпечення інших
соціально-економічних гарантії,
передбачених чинним законодавством;

Відповідно до частини третьої статті 17
Закону відмова в укладенні трудового
договору, звільнення за ініціативою
адміністрації, з мотивів інвалідності
не допускається, за винятком випадків,
коли за висновком медико-соціальної
експертизи стан його здоров'я
перешкоджає виконанню професійних
обов'язків, загрожує здоров'ю і безпеці
праці інших осіб, або продовження
трудової діяльності чи зміна її
характеру та обсягу загрожує
погіршенню здоров'я інвалідів.

г) надання державній службі зайнятості
інформації, необхідної для організації
працевлаштування інвалідів;

Відповідно до абзацу другого пункту 2
статті 19 Закону України "Про зайнятість
населення" державна служба зайнятості
має право одержувати від підприємств,
установ і організацій, незалежно від
форм власності, адміністративні дані
про наявність вакантних робочих місць,
у тому числі призначених для
працевлаштування інвалідів, характер і
умови праці на них, про всіх
вивільнюваних, прийнятих і звільнених
працівників та інформацію про
передбачувані зміни в організації
виробництва і праці, інші заходи, що
можуть призвести до вивільнення
працівників;

Процедуру подання інформації про
наявність вільних робочих місць
(вакантних посад) для працевлаштування
інвалідів центру зайнятості визначено
Порядком подання підприємствами,
установами, організаціями та фізичними
особами, що використовують найману
працю, звітів про зайнятість і
працевлаштування інвалідів та
інформації, необхідної для організації
їх працевлаштування.

Інформацію про наявність вільних
робочих місць (вакантних посад) для
працевлаштування інвалідів
роботодавці подають центру зайнятості
за місцем їх реєстрації як платників
страхових внесків на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття за формою затвердженою
Мінпраці за погодженням з
Держкомстатом.

д) звітування Фонду соціального
захисту інвалідів про зайнятість та
працевлаштування інвалідів у порядку,
встановленому Кабінетом Міністрів
України.

Правила подання роботодавцями звітів
про зайнятість і працевлаштування
інвалідів відділенням Фонду та
інформації про наявність вільних
робочих місць (вакантних посад)
передбачено Порядком подання
підприємствами, установами,
організаціями та фізичними особами, що
використовують найману працю, звітів
про зайнятість і працевлаштування
інвалідів та інформації, необхідної
для організації їх працевлаштування.

Звіт про зайнятість і працевлаштування
інвалідів роботодавці подають
(надсилають рекомендованим листом)
щороку до 1 березня відділенням Фонду, в
яких вони зареєстровані, за формою №
10-ПІ (річна) "Звіт про зайнятість і
працевлаштування інвалідів". Порядок
складання звіту встановлено
Інструкцією щодо заповнення форми
звітності № 10-ПІ (річна) "Звіт про
зайнятість і працевлаштування
інвалідів".

Згідно п. 4.4. Рекомендацій президії
Вищого адміністративного суду України
від 14.04.2008р. за № 07.2-10/2 «Про деякі
питання практики застосування
адміністративними судами
законодавства про забезпечення права
інвалідів на працевлаштування»: «при
розгляді зазначеної категорії справ
адміністративним судам потрібно
встановлювати такі обставини:

- створення робочих місць відповідно до
встановленого нормативу;

- інформування центру зайнятості про
наявність вільних робочих місць
(вакантних посад);

- спрямування центрами зайнятості
інвалідів до роботодавців та випадки
безпосереднього звернення інвалідів
до роботодавців з питань
працевлаштування;

- причини непрацевлаштування
роботодавцями інвалідів.

Статтею 71 КАС визначено, що кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення.

При вирішенні питання про
правомірність стягнення
адміністративно-господарських санкцій
слід виходити із загальних норм права
відносно відповідальності за
порушення зобов'язань та встановлення
в діях або бездіяльності роботодавця
складу правопорушення з метою
застосування юридичної
відповідальності у вигляді
адміністративно-господарських
санкцій.

При цьому слід враховувати, що
елементами правопорушення є вина та
наявність причинного зв'язку між самим
порушенням та його наслідками.
Вважається, що застосування принципу
вини як умови відповідальності
пов'язане з необхідністю доведення
порушення зобов'язання.

Якщо при розгляді справи буде
встановлено, що роботодавець вжив усіх
необхідних заходів для недопущення
господарського правопорушення, то
адміністративним судам потрібно
визнавати незаконним застосування
адміністративно-господарських санкцій
за невиконання нормативу робочих місць
і відмовляти у задоволенні позову.»

Таким чином, судом встановлено, що
відповідачем, відповідно до вимог
статті 18 Закону України "Про зайнятість
населення" були створенні робочі місця
відповідно до встановленого нормативу;
протягом 2013 року відповідач інформував
центр зайнятості про наявність вільних
робочих місць (вакантних посад);
центром зайнятості інваліди до
відповідача не направлялися, випадки
безпосереднього звернення інвалідів
до відповідача з питань
працевлаштування відсутні.

Враховуючи викладене, суд вважає, що
відповідач вжив усіх необхідних
заходів для недопущення
господарського правопорушення, тому
застосування позивачем
адміністративно-господарських санкцій
за невиконання нормативу робочих
місць, в даному випадку, є не законним, у
зв'язку з чим суд відмовляє в
задоволенні позову.

На підставі викладеного, керуючись,
ст.ст. 2, 4-12, 41, 69,71, 94, 158-163, 185-186, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позову
Дніпропетровського обласного
відділення Фонду соціального захисту
інвалідів до Публічного акціонерного
товариства «Дніпрогаз» про стягнення
заборгованості - відмовити.

Судові витрати по справі не стягуються.

Апеляційна скарга на постанову суду
подається до Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
через Дніпропетровський окружний
адміністративний суд протягом десяти
днів з дня отримання копії постанови.
Копія апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
суду апеляційної інстанції.

Постанова суду набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги, якщо таку скаргу не
було подано. У разі подання апеляційної
скарги постанова суду, якщо її не
скасовано, набирає законної сили після
повернення апеляційної скарги, відмови
у відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Суддя Д.О.
Власенко