Справа № 382/1333/14-а
Суддя: Литвин Л. І.
Дата ухвалення: 2014-07-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Яготинський районний суд Київської
Справа 382/1333/14-а
Провадження 2-а/382/36/14
ПОСТАНОВА

Іменем України

07 липня 2014 року
Яготинський
районний суд Київської області у
складі:

головуючого судді Литвин Л. І.

при секретарі Чемерис С. О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Яготин справу за позовом
ОСОБА_1 до Управління праці та
соціального захисту населення
Яготинської районної державної
адміністрації, м. Яготин вул.
Пирятинська-1 про визнання
неправомірними дій та зобов"язання
здійснити перерахунок та виплату
щорічної допомоги на оздоровлення за
2014 рік,

Встановив:

Позивачка звернулася до суду
з позовом до Управління праці та
соціального захисту населення
Яготинської районної державної
адміністрації про визнання
неправомірними дій та зобов"язання
здійснити перерахунок та виплату
щорічної допомоги на оздоровлення за
2014 рік, в котрому зазначено, що вона є
учасником ліквідації наслідків
аварії на ЧАЕС 1 категорії, що
підтверджується посвідченням серії
НОМЕР_1, виданим Яготинським
управлінням праці та соціального
захисту населення
райдержадміністрації та перебуває на
обліку в Управлінні праці та
соціального захисту населення
Яготинської райдержадміністрації
Київської області. Згідно ч.4 ст. 48
Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" вона , як учасниця
ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 1
категорії 2 групи інвалідності, має
право на щорічну разову грошову
допомогу на оздоровлення у розмірі
п"яти мінімальних заробітних плат.
Розмір мінімальної заробітної плати на
2014 рік встановлено ст. 8 Закону України
"Про державний бюджет України на 2014
рік", з 1 січня-1218 грн. Згідно ст. 48
Закону № 796 недоплата щорічної
грошоовї допомоги на оздоровлення за
2014 рік склала: 1218х5=6090-120=5970 грн. На її
звернення від 6 травня 2014 року до
начальника управління праці та
соціального захисту населення
Яготинської РДА про перерахунок та
виплату належних сум, вона отримала
відповідь від 19 травня 2014 року № 0308/1003,
за якою щорічна допомога на
оздоровлення виплачується в порядку та
розмірах, встановлених Кабінетом
Міністрів України -120 грн.-інвалідам 2
групи. Встановлений постановою КМУ № 562
розмір щорічної грошової допомоги на
оздоровлення протягом багатьох років
не змінювався, незважаючи на постійне
збільшення мінімальної заробітної
плати, і не відповідає розміру,
встановленому Законами України. З
врахуванням вищевикладеного, просила
визнати дії відповідача
неправомірними та зобов"язати
здійснити перерахунок та виплату
щорічної допомоги на оздоровлення за
2014 рік.

В судовому засіданні позивачка
підтримала позовні вимоги.

Представник відповідача в судове
засідання не з"явився, про день та час
розгляду справи повідомлений належним
чином, звернувся до суду з заявою про
розгляд справи у його відсутності та
надав письмові заперечення, котрі
обгрунтував наступним.

ОСОБА_1 перебуває на обліку в
управлінні соціального захисту
населення Яготинської районної
державної адміністрації, як ліквідатор
аварії на ЧАЕС 1 категорії, інвалід ІІ
групи з 2001 року та отримує щорічну
одноразову допомогу на оздоровлення в
розмірі, визначеному постановою
Кабінету Міністрів України від 12.07.2005 №
562 «Про щорічну допомогу на
оздоровлення громадянам, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи». Статтею 48 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи»
регламентовано «одноразова
компенсація учасникам ліквідації
наслідків аварії на Чорнобильській
АЕС, які стали інвалідами внаслідок
Чорнобильської катастрофи та сім'ям,
які втратили годувальника із числа
осіб, віднесених до учасників
ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС та смерть яких
пов'язана з Чорнобильською
катастрофою, щорічна допомога на
оздоровлення виплачується в порядку та
розмірах, встановлених Кабінетом
Міністрів України». Статтею 62
вищевказаного Закону передбачено, що
роз'яснення порядку застосування цього
Закону провадиться у правовому режимі,
визначеному Кабінетом Міністрів
України, та є відповідно до ст.117
Конституції України обов'язковими для
виконання міністерствами та іншими
центральними органами державної
виконавчої влади, всіма суб'єктами
господарювання незалежно від їх
відомчої підпорядкованості та форм
власності.Відповідно до пункту 3 ст. 116
Конституції України Кабінет Міністрів
України забезпечує проведення
політики у сфері соціального захисту,
зокрема, приймає нормативно-правові
документи які регламентують порядок
виплати щорічної одноразової допомоги
на оздоровлення постраждалим
внаслідок Чорнобильської катастрофи;
Стаття 2 Закону України «Про
встановлення розміру мінімальної
заробітної плати на відповідні роки, до
прийняття Верховною Радою України змін
до законів, у нормах яких для
розрахунків застосовується мінімальна
заробітна плата передбачає -
здійснювати застосування цих норм,
виходячи з реальних можливостей
видаткової частини державного бюджету
України на відповідні роки. Крім того,
починаючи з 1996 року в Законах України
«Про встановлення розміру мінімальної
заробітної плати», які були прийняті
Верховною Радою України на відповідні
роки, встановлено, що до прийняття
Верховною Радою України змін до
законів, у нормах яких для розрахунків
застосовується мінімальний розмір
заробітної плати, не застосовувати
його як розрахункову величину для
визначення розмірів допомоги,
компенсаційних та інших державних
виплат. Законом України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» статтею 63 закріплено
норму, якою стверджується, що
фінансування витрат, пов'язаних з
реалізацією цього Закону здійснюється
за рахунок Державного бюджету, а
відповідно до ст. 47 Бюджетного
Кодексу України - Кабінет Міністрів
України забезпечує виконання
державного бюджету України. Згідно з
ч. 2 ст. 95 Конституції України виключно
Законом України «Про Державний бюджет
України» визначаються будь-які видатки
держави на загальносуспільні потреби,
розмір і цільове спрямування цих
видатків. Також ч. ч. 2, 5 ст. 4 Бюджетного
Кодексу України встановлено, що при
здійсненні бюджетного процесу в
Україні положення нормативно-правових
актів застосовується лише в частині, в
якій вони не суперечать положенням
Конституції України, цього Кодексу та
закону про Державний бюджет України, а
нормативно-правові акти Кабінету
Міністрів України, прийняті на
підставі і на виконання цього Кодексу.
Частинами 2, 5 ст. 51 Бюджетного Кодексу
України передбачено, що відповідно до
затвердженого бюджетного розпису
розпорядники коштів Державного
бюджету України одержують бюджетні
асигнування, які є підставою для
затвердження кошторисів. Кошторис є
основним плановим документом
бюджетної установи, який надає
повноваження щодо отримання доходів і
здійснення видатків, визначає обсяг і
спрямування коштів для виконання
бюджетною установою своїх функцій та
досягнення цілей, визначених на
бюджетний період відповідно до
бюджетних призначень та провадять
видатки тільки в межах бюджетних
асигнувань, встановлених кошторисами.
Розпорядження коштами виділеними для
виплати щорічної одноразової допомоги
громадянам постраждалим внаслідок
Чорнобильської катастрофи здійснює
безпосередньо Міністерством
соціальної політики України, яке діє
згідно бюджетних програм в межах
встановлених бюджетних асигнувань та
затверджених кошторисів відповідно до
п.1 ч.1 ст. 22 Бюджетного Кодексу України
де йдеться про те, що головними
розпорядниками бюджетних коштів
можуть бути виключно за бюджетними
призначеннями, передбаченими законом
про Державний бюджет України, - органи,
уповноважені Верховною Радою України,
Президентом України, Кабінетом
Міністрів України забезпечувати їх
діяльність в особі, їх керівників, а
також міністерства, інші центральні
органи виконавчої влади. Постановою
Кабінет Міністрів України встановлено
гарантований мінімальний розмір
розрахункової величини для всіх
виплат, передбачених Законом України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», тобто,
норми цієї постанови не суперечать
нормам Конституції України, цього
Закону та інших Законів України. Таким
чином, Кабінет Міністрів України,
виконуючи Закон України «Про Державний
бюджет України" на відповідні роки,
здійснював видатки на реалізацію
положень Закону України « Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» в межах асигнувань,
затверджених Верховною Радою України.
Конституційний Суд України у рішеннях
від 26.11.2011 № 20-рп/2011 та від 25.01.2012 №
3-рп/2012 визначив, що згідно з частиною
першою статті 46 Конституції України
громадяни мають право на соціальний
захист, що включає право на
забезпечення їх у разі повної,
часткової або тимчасової втрати
працездатності, втрати годувальника,
безробіття з незалежних від них
обставин, а також у старості та в інших
випадках, передбачених законом. Із цим
конституційним правом громадян
кореспондується обов'язок держави щодо
його забезпечення. Конституцією
України передбачені гарантії прав
громадян на соціальний захист, зокрема
такі, як законодавче закріплення основ
соціального захисту, форм і видів
пенсійного забезпечення (пункт 6
частини першої статті 92), визначення
джерел державного соціального
забезпечення (частина друга статті 46),
контроль за використанням коштів
державного бюджету України (стаття 98).
Розміри соціальних виплат залежать від
соціально-економічних можливостей
держави, проте мають забезпечувати
конституційне право кожного на
достатній життєвий рівень для себе і
своєї сім'ї, гарантоване статтею 48
Конституцією України. Конституційний
Суд України у Рішенні від 26.12.2011 №
20-рп/2011 визначив, що одним з
визначальних елементів у регулюванні
суспільних відносин у соціальній
сфері є додержання принципу
пропорційності між соціальним
захистом громадян та фінансовими
можливостями держави, а також
гарантування права кожного на
достатній життєвий
рівень.Конституційний Суд України
виходить із того, що додержання
конституційних принципів соціальної і
правової держави, верховенства права
(стаття 1, частина перша статті 8
Основного Закону України) обумовлює
здійснення законодавчого регулювання
суспільних відносин на засадах
справедливості та розмірності з
урахуванням обов'язку держави
забезпечувати гідні умови життя
кожному громадянину України.Таким
чином, передбачені законами
соціально-економічні права не є
абсолютними. Механізм реалізації цих
прав може бути змінений державою,
зокрема, через неможливість їх
фінансового забезпечення шляхом
пропорційного перерозподілу коштів з
метою збереження балансу інтересів
усього суспільства. Крім того, такі
заходи можуть бути обумовлені
необхідністю запобігання чи усунення
реальних загроз економічній безпеці
України, що згідно з частиною першою
статті 17 Конституції України є
найважливішою функцією держави.
Водночас зміст основного права не може
бути порушений. Отже, зміна механізму
нарахування певних видів соціальних
виплат та допомоги є конституційно
допустимою до тих меж, за якими
ставиться під сумнів сама сутність
змісту права на соціальний захист.
Відповідно до норм Конституції України
органи законодавчої, виконавчої та
судової влади здійснюють свої
повноваження у встановлених
Конституцією України межах і
відповідно до законів України
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією України та
законами України ( частина друга статті
6, частина друга статті 19); Кабінет
Міністрів України у своїй діяльності
керується Конституцією та законами
України, здійснює визначені
Конституцією та законами України
повноваження, видає постанови і
розпорядження в межах своєї
компетенції (частина третя статті 113,
пункт 10 статті 116, частина перша статті
117). Одночасно й положення Конституції
України, зокрема стаття 95 зазначає, що
виключно законом про Державний бюджет
України визначаються будь-які видатки
держави на загальносуспільні потреби,
розмір і цільове спрямування цих
видатків. Відповідно до пункту 2 статті
4 Бюджетного кодексу України при
здійсненні бюджетного процесу в
Україні положення нормативно-правових
актів застосовуються лише в частині, в
якій вони не суперечать положенням
Конституції України, Бюджетного
кодексу України та закону про
державний бюджет України. Враховуючи
викладене розмір державної допомоги
виплачувався без порушень чинного
законодавства, а отже вимоги, які
викладені позивачем в позовній заяві
безпідставні та суперечать вимогам
діючого законодавства. Просив в
задоволенні позову відмовити.

Перевіривши матеріали справи,
дослідивши докази, суд ваажає, що позов
підлягає до задоволення.

З листа Управління праці та
соціального захисту населення
Яготинської районної державної
адміністрації від 19 травня 2014 року,
адресованого ОСОБА_1 (а.с.5) вбачається,
що ОСОБА_1 є інвалідом 2 групи, розмір
виплат ОСОБА_1 за 2012 рік становив 120 грн
(виплачено 02.2013 року), за у 2013 рік-120 грн.
(виплачено 03.2014 року), за 2014 рік -120 грн.(
виплачено 05.2014 року). УПСЗН не має права
діяти всупереч постановам Кабінету
Міністрів України, в яких чітко
визначений розмір виплат на одноразову
щорічну допомогу на оздоровлення, і які
виділяються з держбюджету у розмірах,
визначених постановами КМУ, а тому не
має змоги виплатити ОСОБА_1 кошти,
зазначені у її заяві.

З посвідчення особи, яка постраждала
внаслідок Чорнобильської катастрофи
серія А № 085671, виданого 22.05.1998 року
Київською облдержадміністрацією (а.с.7)
вбачається, що ОСОБА_1 є учасником
ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 1
категорії.

Таким чином, в судовому засіданні
встановлено, що позивачка є учасником
ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 1
категорії та інвалідом 2 групи. З 2001
року ОСОБА_1 перебуває на обліку в
Управлінні праці та соціального
захисту населення Яготинської
районної державної адміністрації. При
зверненні позивачки до Управління
праці та соціального захисту населення
Яготинської РДА щодо проведення
перерахунку та виплати належних сум, їй
було відмовлено з тих підстав, що
інвалідам 2 групи щорічна допомога на
оздоровлення виплачується в порядку та
розмірах встановлених Кабінетом
Міністрів України у розмірі 120 грн.
Статтею 48 Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" № 796-ХII від 28.02.1991 року
передбачено, що інвалідам 2 групи
щорічна допомога на оздоровлення
виплачується в розмірі п"яти
мінімальних заробітних плат.
Відповідачем зазначена допомога була
виплачена позивачці у розмірі,
передбаченому Постановою Кабінету
Міністрів України від 12.07.2005 року № 562
"Про щорічну грошову допомогу на
оздоровлення громадянам, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи", а саме, за 2012 рік у розмірі
120 грн, за 2013 рік у розмірі 120 грн. та за
2014 рік у розмірі 120 грн. Постанова
Пленуму Вищого адміністративного суду
України від 16.03.2013 року № 4 "Про судову
практику вирішення адміністративними
судами спорів, що виникають у зв"язку із
застосуванням статей 39, 48,50,52,54 Закону
України "Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" містить
роз"яснення, що судам варто
враховувати рішення Конституційного
Суду України від 25 січня 2012 року №
3-рп/2012, яким дано тлумачення, що
нормативно-правові акти Кабінету
Міністрів України під час вирішення
справ про соціальний захист підлягають
застосуванню тоді, коли видані у межах
його компетенції на основі і на
виконання Бюджетного кодексу України,
Закону про державний бюджет України на
відповідний рік та інших законів
України. За конституційними нормами,
виходячи з пріоритетності законів над
підзаконними актами, при визначенні
розміру допомоги на оздоровлення
застосуванню підлягають норми закону
України "Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи",
а не приписи постанови Уряду, яка
істотно звужує обсяг встановлених
законом прав. Відповідно до ч.2 ст. 19
Конституції України органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов"язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України. Невиконання законодавства
України у повному осязі порушує
майнові права чорнобильців.
Враховуючи, що будь-якими законами
України зміни до ст. 48 Закону України
"Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" не
вносились, то нарахування одноразової
допомоги на оздоровлення повинно
здійснюватися відповідно до ст. 48
Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи". Застосування відповідачем
положень постанови Кабінету Міністрів
України від 12 липня 2005 року № 562 при
нарахуванні одноразової допомоги на
оздоровлення суперечить положенням
Закону № 796 та не може бути віднесено до
реалізації права визначеного Законом
України "Про державний бюджет України
на 2014 рік".

З врахуванням вищевикладених обставин,
суд вважає, що вимоги позову
грунтуються на законі та є такими, що
підлягають до задоволення.

Керуючись ст.ст. ст.ст. 9, 11, 71, 86, 87, 99, 160
Кодексу адміністративного судочинства
України, ст.ст.1,13,48,67,71 Закону України
"Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи"",
ст.ст.8,19,22,41 Конституції України, суд ,

ПОСТАНОВИВ:

Позов ОСОБА_1 до Управління праці
та соціального захисту населення
Яготинської районної державної
адміністрації, м. Яготин вул.
Пирятинська-1 про визнання
неправомірними дій та зобов"язання
здійснити перерахунок та виплату
щорічної допомоги на оздоровлення за
2014 рік, задовольнити.

Визнати неправомірними дії
Управління праці та соціального
захисту населення Яготинської
районної державної адміністрації щодо
не перерахування та не виплати ОСОБА_1 в
повному обсязі щорічної допомоги на
оздоровлення, передбаченої ст. 48
Закону України "Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Зобов"язати Управління праці та
соціального захисту населення
Яготинської районної державної
адміністрації здійснити відповідний
перерахунок та виплату щорічної
допомоги на оздоровлення,
передбаченої ст. 48 Закону України "Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" за 2014 рік у
розмірі п"яти мінімальних заробітних
плат з урахуванням проведених виплат.

Постанова може бути оскаржена до
Київського Апеляційного
Адміністративного суду шляхом подачі
через Яготинський районний суд
Київської області апеляційної скарги
протягом 10 днів з моменту отримання
копії постанови.

Суддя
Литвин Л.І.