Справа № 2а-36/08
Суддя: Бутенко В.І.
Дата ухвалення: 2014-07-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

03 липня 2014 року м. Київ
В/800/2455/14

Вищий адміністративний суд України в
складі колегії суддів:

Бутенка В.І (доповідач),

Амєліна С.Є.,

Кобилянського М.Г.,

Черпака Ю.К.,

Штульман І.В.,

розглянувши заяву ОСОБА_6 -
представника позивача ОСОБА_7 про
перегляд Верховним Судом України
ухвали Вищого адміністративного суду
України від 4 березня 2014 року у справі
за позовом ОСОБА_7 до Управління праці
та соціального захисту населення
Могилів-Подільської міської ради
Вінницької області про поновлення на
роботі, стягнення середнього заробітку
за час вимушеного прогулу та
відшкодування моральної шкоди,-

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду із позовом до
Управління праці та соціального
захисту населення Могилів-Подільської
міської ради Вінницької області про
поновлення на роботі, стягнення
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу та відшкодування моральної
шкоди.

Постановою Могилів-Подільського
міськрайонного суду Вінницької
області від 17 грудня 2008 року, залишеною
без змін ухвалою Київського
апеляційного адміністративного суду
від 19 жовтня 2011 року, у задоволенні
позову відмовлено.

Ухвалою Вищого адміністративного суду
України від 4 березня 2014 року рішення
судів першої та апеляційної інстанцій
залишені в силі.

У заяві про перегляд Верховним Судом
України ухвали Вищого
адміністративного суду України від 4
березня 2014 року представник позивача
просить скасувати це рішення,
посилаючись не неоднакове
застосування судом касаційної
інстанції норм матеріального права.

В обґрунтування своїх вимог заявник
додає копії ухвал Вищого
адміністративного суду України: від
8.04.2014 року у справі №К/9991/10520/12; від 7.05.2014
року у справі №К/999154547/13; від 15.04.2014 року
у справі №К/9991/44307/12. На думку заявника,
у цих справах норми матеріального
права судом касаційної інстанції
застосовано інакше ніж у даній справі.

Відповідно до положень ст.2391 Кодексу
адміністративного судочинства України
заява про перегляд судових рішень
подається до Верховного Суду України
через Вищий адміністративний суд
України, який за змістом ст.ст.2392 та 240
Кодексу адміністративного судочинства
України перевіряє відповідність заяви
вимогам цього Кодексу та вирішує
питання про допуск справи до
провадження.

Згідно ст. 237 Кодексу адміністративного
судочинства України заява про перегляд
судових рішень в адміністративних
справах може бути подана виключно з
мотивів:

1) неоднакового застосування судом
(судами) касаційної інстанції одних і
тих самих норм матеріального права, що
потягло ухвалення різних за змістом
судових рішень у подібних
правовідносинах;

2) встановлення міжнародною судовою
установою, юрисдикція якої визнана
Україною, порушення Україною
міжнародних зобов'язань при вирішенні
справи судом.

Перевіривши доводи даної заяви та
надані матеріали, колегія суддів
приходить до висновку про відсутність
передбачених ст. 237 Кодексу
адміністративного судочинства України
підстав для перегляду судових рішень з
огляду на наступне.

Приймаючи рішення у даній справі, Вищий
адміністративний суд України
розглядав вимоги стосовно поновлення
позивача на посаді і дійшов висновку,
що звільнення відбулось відповідно до
вимог діючого законодавства.

В свою чергу, із рішень суду касаційної
інстанції, на які посилається заявник
(К/999110520/12; К/9991/54547/13), слідує, що судом
касаційної інстанції ці справи не було
розглянуто з ухваленням кінцевих
судових рішень, оскільки їх було
направлено на новий розгляд до суду
першої інстанції, а тому в усіх
зазначених випадках розгляд позовних
вимог по суті і відповідно
застосування норм матеріального права
не здійснювалося.

Також у заяві міститься посилання на
неоднакове застосування судом
касаційної інстанції норм
матеріального права у рішенні від
15.04.2014 року №К/9991/44307/12.

Однак у даному випадку судом першої
інстанції було відмовлено у
задоволенні позову і ухвалами судів
апеляційної та касаційної інстанцій це
рішення залишено в силі.

У пункті 4 постанови Пленуму Вищого
адміністративного суду України від
13.12.2010 року №2 "Про судову практику
застосування статей 235- 240 Кодексу
адміністративного судочинства
України" передбачено, що ухвалення
різних за змістом судових рішень
матиме місце в разі, коли суд (суди)
касаційної інстанції у розгляді двох
чи більше справ за тотожних предмета
спору, підстав позову та за аналогічних
обставин і однакового
матеріально-правового регулювання
спірних правовідносин дійшов (дійшли)
протилежних висновків щодо заявлених
позовних вимог.

При вирішенні питання стосовно допуску
справи до провадження Верховного Суду
України враховується сукупність всіх
наявних складових ознак неоднакового
застосування одних і тих самих норм
матеріального права у подібних
правовідносинах.

Водночас із доданих до даної заяви
копій ухвал судів касаційних інстанцій
колегія суддів не вбачає неоднакового
застосування одних і тих самих норм
матеріального права у подібних
правовідносинах, що, в свою чергу,
виключає можливість перегляду
Верховним Судом України ухвали Вищого
адміністративного суду України від 12
листопада 2013 року з підстав,
визначених пунктом 1 частини 1 статті 237
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Керуючись статтями 236-240 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд,-

у х в а л и в :

Відмовити у допуску до провадження
Верховного Суду України справи за
позовом ОСОБА_7 до Управління праці та
соціального захисту населення
Могилів-Подільської міської ради
Вінницької області про поновлення на
роботі, стягнення середнього заробітку
за час вимушеного прогулу та
відшкодування моральної шкоди.

Ухвала оскарженню не підлягає.

С у д д і : В.І. Бутенко

С.Є.Амєлін

М.Г.Кобилянський

Ю.К.Черпак

І.В.Штульман