Справа № 2-а-2387/11/0219
Суддя: Граб Л.С.
Дата ухвалення: 2014-06-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 2-а-2387/11/0219
Головуючий у 1-й інстанції: Боднар В.В.
Суддя-доповідач: Граб Л.С.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 червня 2014 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

Головуючий суддя: Граб Л.С.

судді: Біла Л.М. Боровицький О. А.

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
управління праці та соціального
захисту населення Піщанської
райдержадміністрації на постанову
Піщанського районного суду Вінницької
області від 10 жовтня 2011 року у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_2 до
управління праці та соціального
захисту населення Піщанської
райдержадміністрації про позов на
суму,

В С Т А Н О В И В :

В вересні 2011 року позивачка звернулась
до суду з позовом до Управління праці
та соціального захисту населення
Піщанської районної державної
адміністрації Вінницької області про
стягнення недоплаченої разової
щорічної грошової допомоги як учаснику
війни.

Постановою Піщанського районного суду
Вінницької області від 10.10.2011 року
позов задоволено частково: визнано
протиправною бездіяльність управління
праці та соціального захисту населення
Піщанської районної державної
адміністрації Вінницької області по не
нарахуванню та не виплаті позивачу
щорічної разової грошової допомоги до 5
Травня у розмірі трьох мінімальних
пенсій за віком відповідно до ч. 5 ст. 14
Закону України "Про статус ветеранів
війни, гарантії соціального захисту",
виходячи з розміру мінімальної пенсії
за віком, встановленого ч.І ст. 28 Закону
України " Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування" за 2010
рік; зобов'язано управління праці та
соціального захисту населення
Піщанської районної державної
адміністрації Вінницької області
здійснити перерахунок та виплату
позивачу щорічної разової грошової
допомоги до 5 Травня у розмірі трьох
мінімальних пенсій за віком відповідно
до ч. 5 ст. 14 Закону України "Про статус
ветеранів війни, гарантії соціального
захисту", виходячи з розміру
мінімальної пенсії за віком,
встановленого ч.І ст. 28 Закону України "
Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування" за 2010 рік, з
урахуванням фактично отриманих сум.

Не погодившись з постановою суду
першої інстанції, відповідач подав
апеляційну скаргу, в якій просить
скасувати постанову суду першої
інстанції, посилаючись на невірне
застосування судом норм матеріального
та процесуального права, та ухвалити
нове рішення, яким відмовити у
задоволенні позовних вимог .

Суд апеляційної інстанції, відповідно
до положень ст.ст.197, 183-2 КАС України,
проводить розгляд справи в порядку
письмового провадження, при цьому
згідно частини 6 статті 12, частини 1
статті 41 КАС України, повне фіксування
судового засідання за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не відбувається.

Відповідно до ч.1 ст. 195 КАС України, суд
апеляційної інстанції переглядає
судові рішення суду першої інстанції в
межах апеляційної скарги.

Перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційну скаргу необхідно
задовольнити, а постанову суду першої
інстанції -скасувати, з наступних
підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
позивач є учасником війни, з
врахуванням чого до 05 травня йому
виплачується разова щорічна грошова
допомога у розмірах встановлених за
відповідний рік.

Задовольняючи вимоги позивача, суд
першої інстанції виходив з того, що він
є учасником війни, якому відповідно до
вимог ст. 14 Закону України "Про статус
ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту" щорічно до 05
травня виплачується грошова допомога у
розмірі трьох мінімальних пенсій за
віком.

Безспірно встановлено, що позивач є
учасником війни, якому відповідно до
вимог ст. 14 Закону України "Про статус
ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту" щорічно до 05
травня виплачується грошова допомога у
розмірі трьох мінімальних пенсій за
віком.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції, щодо
залишення позовних вимог за 2004-2009 роки
без розгляду, оскільки позивачем не
надано доказів правомірності пропуску
строку звернення до суду.

Щодо вимог позивача за 2010 рік, слід
зазначити, що Законом України "Про
Державний бюджет України на 2010 рік"
учасникам війни передбачена разова
допомога в розмірі 120 гривень.

Тобто в даному випадку на період
виникнення зазначених спірних
правовідносин, які є предметом спору в
цій справі, були наявні
нормативно-правові акти, які мають
однакову юридичну силу, але по-різному
встановлювали розмір щорічної
допомоги до 05 травня учасникам війни.

Отже для вирішення цього спору суду
першої інстанції необхідно було
визначитись, який з цих законів є
пріоритетним та підлягає застосуванню
у виниклих правовідносинах.

Згідно з ст. 75 Конституції України
Верховна Рада України є єдиним органом
законодавчої влади в Україні.

Конституція України не встановлює
пріоритету застосування того чи іншого
закону, в тому числі залежно від
предмета правового регулювання. Немає
також закону України, який би регулював
питання подолання колізії норм
законів, що мають однакову юридичну
силу.

Водночас Конституційний Суд України у
п. 3 мотивувальної частини рішення від 03
жовтня 1997 року № 4-зп у справі про
набуття чинності Конституції України
зазначив: "Конкретна сфера суспільних
відносин не може бути водночас
врегульована одно предметними
нормативними правовими актами
однакової сили, які за змістом
суперечать один одному. Звичайною є
практика, коли наступний у часі акт
містить пряме застереження щодо
повного або часткового скасування
попереднього. Загальновизнаним є й те,
що з прийняттям нового акта, якщо інше
не передбачено самим актом,
автоматично скасовується одно
предметний акт, який діяв у часі
раніше".

За змістом ч. 3 ст. 150 Конституції
України рішення Конституційного Суду
України є обов'язковими до виконання на
території України.

Отже за наявності декількох законів,
норми яких по-різному регулюють сферу
суспільних відносин, під час вирішення
спорів у цих відносинах суди повинні
застосовувати положення з урахуванням
дії законів в часі за принципом
пріоритету тієї норми, яка прийнята
пізніше.

Водночас, згідно з ст. 147 Конституції
України Конституційний Суд України
вирішує питання про відповідність
законів та інших правових актів
Конституції України і дає офіційне
тлумачення Конституції України та
законів України. При цьому відповідно
до ч. 2 ст. 152 Конституції України закони,
інші правові акти або їх окремі
положення, що визнані
неконституційними, втрачають чинність
з дня ухвалення Конституційним Судом
України рішення про їх
неконституційність. Тобто рішення
Конституційного Суду України мають
перспективну дію.

На момент виникнення спірних відносин,
а саме: на дату нарахування і виплати
позивачу органами праці та соціального
захисту населення відповідних коштів,
положення Законів України "Про
Державний бюджет на 2010 року"були
діючими, а відповідно до ст. 19
Конституції України органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.

Таким чином підстав для стягнення з
управління праці та соціального
захисту населення Піщанської РДА
Вінницької області на користь позивача
щорічної одноразової допомоги до 05
травня в 2010 році - немає, оскільки
вищезазначені орган державної влади
діяв на підставі, в межах повноважень
та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.

Також, враховуючи, що відповідачем за
2010 рік виплачено позивачу вищевказану
допомогу в розмірі, визначеному
Постановою КМ України від 7 квітня 2010
року № 299, колегія суддів не
погоджується з висновоком суду першої
інстанції щодо неправомірності дій
відповідача та в задоволенні позовних
вимог позивача про стягнення з
відповідача недоплаченої разової
грошової допомоги до 5 травня за 2010 рік.

Крім того, судом першої інстанції не
надано оцінки вимогам частини 4 статті
171 Закону України "Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального
захисту", за якими особи, які не
отримали разової грошової допомоги до 5
травня, мають право звернутися за нею
та отримати її до 30 вересня
відповідного року, в якому
здійснюється виплата допомоги.

Як вбачається з позову, позивач
звернувся до суду першої інстанції 09
березня 2011 року, тобто з порушенням
терміну, встановленого частиною 4
статті 171 Закону України "Про статус
ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту".

На підставі викладеного і статті 202 КАС
України підставою для скасування
постанови або ухвали суду першої
інстанції та ухвалення нового рішення
є порушення норм матеріального або
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи або
питання, та є підставою для скасування
судового рішення та ухвалення нової
постанови про відмову в задоволенні
позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 183-2, 195, 196, 198, 202, 205,
207, 254 КАС України , суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу управління праці та
соціального захисту населення
Піщанської райдержадміністрації
задовольнити повністю.

Постанову Піщанського районного суду
Вінницької області від 10 жовтня 2011 року
у справі за адміністративним позовом
ОСОБА_2 до управління праці та
соціального захисту населення
Піщанської райдержадміністрації про
позов на суму, - скасувати.

Прийняти нову постанову, якою в
задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до
управління праці та соціального
захисту населення Піщанської районної
державної адміністрації Вінницької
області про стягнення недоплаченої
разової щорічної грошової допомоги як
учаснику війни - відмовити.

Відповідно до ч. 10 ст. 183-2 КАС України у
разі оскарження в апеляційному порядку
постанови, прийнятої у скороченому
провадженні, судове рішення
апеляційної інстанції є остаточним та
оскарженню не підлягає.

Головуючий
Граб Л.С.

Судді
Біла Л.М.

Боровицький О. А.