Справа № 2а-108/10
Суддя: Мойсюк М.І.
Дата ухвалення: 2014-07-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 липня 2014 року м. Київ
К/9991/42998/11

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

Іваненко Я.Л., Мойсюка М.І.,
Тракало В.В.,

розглянувши у попередньому судовому
засіданні справу за адміністративним
позовом ОСОБА_4 до Головного управління
Пенсійного фонду України в Луганській
області про перерахунок пенсії, за
касаційною скаргою ОСОБА_4 на постанову
Алчевського міського суду Луганської
області від 28 травня 2010 року та ухвалу
Апеляційного суду Луганської області
від 14 червня 2011 року, -

у с т а н о в и л а :

У січні 2010 року ОСОБА_4 звернулась з
позовом до Головного управління
Пенсійного фонду України в Луганській
області (далі УПФ) в якому просила
визнати незаконною відмову
відповідача у перерахунку пенсії з
урахуванням положень частини 4 статті 15
Закону України від 22 жовтня 1993 року №
3551-ХІІ «Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту» (далі
Закон № 3551-ХІІ) та стягнути недоплачену
пенсію за період з 1 січня 2000 року по 31
грудня 2009 року.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що є
дружиною померлого учасника бойових
дій, а тому має право на підвищення
пенсії у відповідності до частини 4
статті 15 Закону № 3551-ХІІ, проте УПФ
відмовило в перерахунку пенсії.

Вважаючи це порушенням своїх прав
просила про задоволення позову з
вищезазначених підстав.

Постановою Алчевського міського суду
Луганської області від 28 травня
2010 року, залишеною без змін ухвалою
Апеляційного суду Луганської області
від 14 червня 2011 року у задоволенні
позову відмовлено.

У касаційній скарзі позивач,
посилаючись на неправильне
застосування судами норм
матеріального і порушення норм
процесуального права, просить
скасувати рішення судів першої та
апеляційної інстанцій та ухвалити нове
про задоволення позову.

Заслухавши доповідача, перевіривши
доводи касаційної скарги, матеріали
справи колегія суддів, в межах статті 220
Кодексу адміністративного судочинства
України, дійшла висновку про
відхилення скарги з таких підстав.

Відмовляючи в задоволенні позову, суди
на підставі наявних у справі даних
встановили і правильно виходили з того,
що УПФ правомірно відмовило позивачу у
задоволенні її заяви про перерахунок
пенсії у відповідності до частини 4
статті 15 Закону № 3551-ХІІ, оскільки на
неї не поширюється дія цього Закону.

Так, у відповідності до частини 1 статті
10 Закону № 3551-ХІІ до членів сімей
загиблих (тих, які пропали безвісти)
військовослужбовців, партизанів та
інших осіб, зазначених у цій статті,
належать, зокрема, один з подружжя, який
не одружився вдруге, незалежно від
того, виплачується йому пенсія чи ні.

Частиною 4 статті 15 Закону № 3551-ХІІ
передбачено, що членам сімей,
зазначеним у пункті 1 статті 10 цього
Закону, а також дружинам (чоловікам)
померлих інвалідів Великої
Вітчизняної війни, які не одружилися
вдруге, пенсії або щомісячне довічне
грошове утримання чи державна
соціальна допомога, що виплачується
замість пенсії, підвищуються на 25
процентів прожиткового мінімуму для
осіб, які втратили працездатність.
Дружинам (чоловікам) померлих
учасників війни і бойових дій,
партизанів і підпільників, визнаних за
життя інвалідами від загального
захворювання, трудового каліцтва та з
інших причин, які не одружилися вдруге,
пенсії або щомісячне довічне грошове
утримання чи державна соціальна
допомога, що виплачується замість
пенсії, підвищуються на 10 процентів
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність.

Судами встановлено, що позивач
перебувала у шлюбі з
військовослужбовцем ОСОБА_5, який помер
ІНФОРМАЦІЯ_1 року, а з 3 березня 1989 року
по 29 листопада 1990 року була одружена
вдруге, що підтверджується матеріалами
справи.

З огляду на викладене, суди дійшли
правильних висновків про те, що позивач
не має права на підвищення пенсії
згідно частини 4 статті 15 Закону №
3551-ХІІ, оскільки не є членом сім'ї у
розумінні пункту 1 статті 10 цього
Закону і його дія на неї не поширюється.

Таким чином, суди вірно встановили
обставини справи, судові рішення
ухвалені відповідно до норм
матеріального права з дотриманням норм
процесуального права, доводи
касаційної скарги висновків судів не
спростовують а тому підстав для
скасування судових рішень колегія
суддів не вбачає.

За правилами частини першої статті 224
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд касаційної інстанцій
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

Керуючись статтями 223, 224, 231 Кодексу
адміністративного судочинства України
колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити, а
постанову Алчевського міського суду
Луганської області від 28 травня 2010 року
та ухвалу Апеляційного суду Луганської
області від 14 червня 2011 року залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
сторонам і оскарженню не підлягає.

Судді: Я.Л. Іваненко

М.І. Мойсюк

В.В. Тракало