Справа № 820/7794/14
Суддя: Чалий І.С.
Дата ухвалення: 2014-07-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 липня 2014 р.Справа № 820/7794/14Колегія
суддів Харківського апеляційного
адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Чалого І.С.

Суддів: Зеленського В.В. , П'янової Я.В.

розглянувши в порядку письмового
провадження у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Товариства з обмеженою
відповідальністю "Фрегат-К" на
постанову Харківського окружного
адміністративного суду від 28.05.2014р.
по справі № 820/7794/14 за позовом
Харківського обласного відділення
Фонду соціального захисту інвалідів до
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Фрегат-К" про
стягнення адміністративно -
господарських санкцій за незайняті
робочі місця, призначені для
працевлаштування інвалідів,-

ВСТАНОВИЛА:

До Харківського окружного
адміністративного суду звернулась
Харківське обласне відділення Фонду
соціального захисту інвалідів з
адміністративним позовом до
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Фрегат-К" (далі - ТОВ
"Фрегат-К") про стягнення
адміністративно - господарських
санкцій за незайняті робочі місця,
призначені для працевлаштування
інвалідів у сумі 61386,48 грн..

Постановою Харківського окружного
адміністративного суду від 28.05.2014р.
адміністративний позов Харківського
обласного відділення Фонду
соціального захисту інвалідів до
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Фрегат-К" про
стягнення адміністративно -
господарських санкцій за незайняті
робочі місця, призначені для
працевлаштування інвалідів було
задоволено.

Стягнуто з Товариства з обмеженою
відповідальністю "Фрегат-К" (пр.Маршала
Жукова, б.18-А, кв.7, м.Харків, 61100, , МФО 380805, р/р 4 у ВАТ
"Райффайзен Банк Аваль") на користь
Харківського обласного відділення
Фонду соціального захисту інвалідів
(61022, м.Харків, Держпром, 1 під., 1 пов., к.16,
, одержувач: р/р 0003,
МФО 851011, код одержувача: 37999654, УДКСУ у
Дзержинському районі м. Харкова)
адміністративно - господарські санкції
за незайняті робочі місця, призначені
для працевлаштування інвалідів в сумі
61386.48 грн.

Відповідач, не погодившись з рішенням
суду першої інстанції, подав
апеляційну скаргу, в якій просить
скасувати постанову Харківського
окружного адміністративного суду від
28.05.2014р. та прийняти нове судове
рішення, яким відмовити в задоволенні
позовних вимог у повному обсязі.

На адресу суду повернулось поштове
відправлення з повісткою, яка не була
вручена апелянту "в зв'язку з
закінченням терміну зберігання", тобто
з незалежних від суду причин, а тому
відповідно до п. 11 ст. 35 КАС України,
вказана повістка вважається врученої
належним чином.

Сторони в судове засідання не
з'явились, були повідомлені належним
чином про дату, час та місце слухання
справи.

Суд апеляційної інстанції розглядає
справу відповідно до ст. 197 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Колегія суддів, заслухавши доповідь
обставин справи, перевіривши рішення
суду першої інстанції, доводи
апеляційної скарги, дослідивши
матеріали справи, вважає, що вимоги
апеляційної скарги задоволенню не
підлягають, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що
ТОВ "Фрегат-К" зареєстровано в якості
юридичної особи Виконавчим комітетом
Харківської міської ради 17.12.2003 року.

Відповідно до Звіту про зайнятість та
працевлаштування інвалідів, форми 10-ПІ
затвердженої Наказом Міністерства
праці України №42 від 10.02.2007 року, за 2013
рік середньооблікова кількість
штатних працівників облікового складу
підприємства склала 148 осіб. Також,
згідно даних, наданих відповідачем у
звіті, середньооблікова чисельність
інвалідів - штатних працівників на
підприємстві становить 4 особи при
нормативі для працевлаштування
інвалідів 6 робочих місць.

Таким чином, у відповідача було в
наявності 2 вакантних робочих місця для
працевлаштування інвалідів.

Відповідач у березні, квітні та травні
2013 року не інформував центр зайнятості
про наявність вільних робочих місць
шляхом подання звітів за формою № 3-ПН.

Суд першої інстанції, задовольняючи
позов, виходив з того, що відповідачем
не було вжито всіх необхідних заходів
для працевлаштування на товаристві
інвалідів, що свідчить про не виконання
відповідачем вимог щодо створення
робочих місць відповідно до
нормативів, встановлених ст. 18 Закону
України „Про основи соціальної
захищеності інвалідів".

Колегія суддів погоджується з таким
висновками суду першої інстанції та
зазначає.

Постановою Кабінету Міністрів України
від 31.01.2007 №70 затверджено порядок
подання підприємствам, установами,
організаціями та фізичними особами, що
використовують найману працю звітів
про зайнятість і працевлаштування
інвалідів та інформації, необхідної
для організації їх працевлаштування
(далі - Порядок). Відповідно до цього
Порядку звіт про зайнятість і
працевлаштування інвалідів
роботодавці подають (надсилають
рекомендованим листом) щороку до 1
березня відділенням Фонду соціального
захисту інвалідів, в яких вони
зареєстровані, за формою №10-ПІ "Звіт
про зайнятість та працевлаштування
інвалідів", затвердженою наказом
Міністерства праці та соціальної
політики України від 10.02.2007р. №42.

Як вбачається зі звіту відповідача про
зайнятість та працевлаштування
інвалідів за 2013 рік (форма №10-П1,
затверджена наказом Міністерства
праці та соціальної політики України
від 10.02.2007 року № 42; далі - Звіт), датою
його надходження до відділення є
19.02.2014р. (№ 4935).

Згідно з вказаним звітом відповідача
середньооблікова кількість штатних
працівників у 2013 році становила 148
особи, з них середньооблікова
чисельність фактично працюючих
інвалідів - 2 особи, а також кількість
інвалідів - штатних працівників, які
повинні працювати на робочих місцях
створених, відповідно до вимог ст. 19
Закону України "Про основи соціальної
захищеності інвалідів в Україні" - 6
осіб.

Норматив робочих місць для
працевлаштування інвалідів визначено
у розмірі 4 % середньооблікової
чисельності штатних працівників
облікового складу за рік.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про
основи соціальної захищеності
інвалідів в Україні» для підприємств
(об'єднань), установ і організацій
незалежно від форм власності і
господарювання встановлюється
норматив робочих місць для
забезпечення працевлаштування
інвалідів у розмірі 4 % від
середньооблікової чисельності штатних
працівників облікового складу за рік, а
якщо працює від 8 до 25 чоловік - у
кількості одного робочого місця.
Підприємства, установи, організації, у
тому числі підприємства, організації
громадських організацій інвалідів,
фізичні особи, які використовують
найману працю, самостійно здійснюють
працевлаштування інвалідів у
рахунок нормативів робочих місць
виходячи з вимог статті 18 цього закону.
Виконанням нормативу робочих місць у
кількості, визначеній частиною першою
цієї статті, вважається
працевлаштування підприємством,
установою, організацією тому числі
підприємством, організацією, в тому
числі громадських організацій
інвалідів, фізичною особою, яка
використовує найману працю, інвалідів,
для яких це місце роботи є основним.

Згідно з ч.2 ст.19 Закону норматив
робочих місць для забезпечення
працевлаштування інвалідів
визначається виключно цим Законом.
Якщо іншими законами встановлюються
нормативи робочих місць для
забезпечення працевлаштування
інвалідів, які відрізняються від
зазначених у цій статті
застосовуються положення цього Закону.

Відповідно до листа Харківського
міського центру зайнятості від 08.05.2014 р.
підприємство відповідача надавало
звіти (Форма 3-ПН) про наявність вільних
робочих місць для інвалідів за 2013 рік, а
саме: за січень, лютий, червень, липень,
серпень, вересень, жовтень, листопад,
грудень 2013 року

Тобто за березень, квітень, травень 2013
р. підприємством відповідача звіти
(Форма 3-ПН) про наявність вільних
робочих місць для інвалідів надані не
були.

Викладене свідчить про не виконання
відповідачем в повному обсязі вимог
щодо створення робочих місць,
відповідно до нормативів, встановлених
ст. 19 Закону України "Про основи
соціальної захищеності інвалідів".

Статтею 18 Закону України "Про основи
соціальної захищеності інвалідів в
Україні" встановлено, що забезпечення
прав інвалідів на працевлаштування та
оплачувану роботу, в тому числі з
умовою про виконання роботи вдома,
здійснюється шляхом їх
безпосереднього звернення до
підприємств, установ, організацій чи до
державної служби зайнятості.

Підбір робочого місця здійснюється
переважно на підприємстві, де настала
інвалідність, з урахуванням побажань
інваліда, наявних у нього професійних
навичок і знань, а також рекомендацій
медико-соціальної експертизи.

Підприємства, установи, організації,
фізичні особи, які використовують
найману працю, зобов'язані виділяти та
створювати робочі місця для
працевлаштування інвалідів, у тому
числі спеціальні робочі місця,
створювати для них умови праці з
урахуванням індивідуальних програм
реабілітації і забезпечувати інші
соціально-економічні гарантії,
передбачені чинним законодавством,
надавати державній службі зайнятості
інформацію, необхідну для організації
працевлаштування інвалідів, і
звітувати Фонду соціального захисту
інвалідів про зайнятість та
працевлаштування інвалідів у порядку,
встановленому Кабінетом Міністрів
України.

Згідно до ч.3 ст.18-1 Закону України "Про
основи соціальної захищеності
інвалідів в Україні" державна служба
зайнятості здійснює пошук підходящої
роботи відповідно до рекомендації
МСЕК, наявних у інваліда кваліфікації
та знань, з урахуванням його побажань.

Тобто, на підприємства, установи,
організації, у тому числі підприємства,
організації громадських організацій
інвалідів, фізичні особи, які
використовують найману працю
покладено обов'язок по перше: виділити
та створювати робочі місця для
працевлаштування інвалідів, по друге:
надавати державній службі зайнятості
інформацію, необхідну для організації
працевлаштування інвалідів, і
звітувати Фонду соціального захисту
інвалідів про зайнятість та
працевлаштування інвалідів у порядку,
встановленому Кабінетом Міністрів
України, по третє: якщо
середньооблікова чисельність
працюючих інвалідів менша, ніж
установлено нормативом, сплатити
відповідним відділенням Фонду
соціального захисту інвалідів
адміністративно-господарські санкції.

Колегія судів зазначає, що
відповідачем не було щомісячно
проінформовано службу зайнятості про
наявність вільних робочих місць для
інвалідів за 2013 рік шляхом подання
звітів по формі № 3-ПН, що саме не
заперечується відповідачем.

Тобто підприємство відповідача не
надавало в повному обсязі державній
службі зайнятості інформацію щодо
наявності вакансій, необхідну для
організації працевлаштування
інвалідів, що свідчить про не
виконання відповідачем вимог Закону
України "Про основи соціальної
захищеності інвалідів в Україні" щодо
прийняття заходів для
працевлаштування інвалідів.

Стаття 20 Закону України "Про основи
соціальної захищеності інвалідів в
Україні" передбачено, що підприємства,
установи, організації, у тому числі
підприємства, організації громадських
організацій інвалідів, фізичні особи,
які використовують найману працю, де
середньооблікова чисельність
працюючих інвалідів менша, ніж
установлено нормативом, передбаченим
статтею 19 цього Закону, щороку
сплачують відповідним відділенням
Фонду соціального захисту інвалідів
адміністративно-господарські санкції,
сума яких визначається в розмірі
середньої річної заробітної плати на
відповідному підприємстві, установі,
організації, у тому числі підприємстві,
організації громадських організацій
інвалідів, фізичної особи, яка
використовує найману працю, за кожне
робоче місце, призначене для
працевлаштування інваліда і не зайняте
інвалідом.

Відповідно до ч.1 ст.218 ГК України
підставою господарсько-правової
відповідальності учасника
господарських відносин є вчинене ним
правопорушення у сфері господарювання.

Частиною 2 наведеної статті
встановлено, зокрема, що учасник
господарських відносин відповідає за
невиконання або неналежне виконання
господарського зобов'язання чи
порушення правил здійснення
господарської діяльності, якщо не
доведе, що ним вжито усіх залежних від
нього заходів для пропущення
господарського правопорушення.

Статтею 238 Господарського кодексу
України передбачено, що за порушення
встановлених законодавчими актами
правил здійснення господарської
діяльності до суб'єктів господарювання
можуть бути застосовані
уповноваженими органами державної
влади або органами місцевого
самоврядування
адміністративно-господарські санкції,
тобто заходи організаційно-правового
або майнового характеру, спрямовані на
припинення правопорушення суб'єкта
господарювання та ліквідацію його
наслідків.

Доводи апеляційної скарги, з наведених
підстав, висновків суду першої
інстанції не спростовують.

Таким чином, колегія суддів
переглянувши, у межах апеляційної
скарги, рішення суду першої інстанції,
вважає, що суд першої інстанції вірно
встановив фактичні обставини справи,
ретельно дослідив наявні докази, дав їм
належну оцінку та прийняв законне та
обґрунтоване рішення у відповідності з
вимогами матеріального та
процесуального права.

Відповідно до ст. 200 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд апеляційної інстанції
залишає апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову суду -без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Керуючись ст. ст. 160, 167, 195, 196, 197, п.1 ч.1 ст.
198, 200, 205, 206, 209, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю "Фрегат-К"
залишити без задоволення.

Постанову Харківського окружного
адміністративного суду від 28.05.2014р. по
справі № 820/7794/14 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили.

Головуючий суддя Чалий І.С.Судді
Зеленський В.В. П'янова Я.В.