Справа № 2а-4976/11/1370
Суддя: Обрізко І.М.
Дата ухвалення: 2014-07-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 липня 2014 року
Справа №
49987/11/9104

Львівський апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді
Обрізко І.М.

суддів
Левицької Н.Г., Сапіги В.П

за участю секретаря судового засідання
Сердюк О.Ю.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Львові апеляційну
скаргу Державної податкової інспекції
у Залізничному районі міста Львова на
постанову Львівського окружного
адміністративного суду від 30 травня 2011
року у справі за позовом ОСОБА_1 до
Державної податкової інспекції у
Залізничному районі м. Львова,
Управління державного казначейства у
Залізничному районі міста Львова про
зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся із адміністративним
позовом до ДПІ у Залізничному районі м.
Львова, Управління державного
казначейства України у Залізничному
районі м. Львова про зобов'язання
провести перерахунок сум податку з
доходів фізичної особи (надалі ПДФО) та
підготувати висновок про повернення
суми надмірно сплаченого податку з
доходів фізичної особи у розмірі 581,64
грн., зобов'язати ДПІ у Залізничному
районі м. Львова направити висновок до
Управління державного казначейства у
Залізничному районі міста Львова для
прийняття рішення про нарахування
штрафу за несвоєчасне повернення суми
надміру сплаченого податку у розмірі
581,64 грн., зобов'язати Управління
державного казначейства у
Залізничному районі м. Львова
повернути суму надмірно сплаченого
податку з доходів фізичної особи у
розмірі 581,54 грн. та суму штрафу за
несвоєчасне повернення надмірно
сплаченого ПДФО у розмірі 581,54 грн.

В обґрунтування позовних вимог
покликається на те, що податковим
органом порушено вимоги Закону України
«Про податок з доходів фізичних осіб»,
чинного на момент виникнення спірних
правовідносин, а саме, при визначенні
суми надміру сплаченого податку, яка
поверталась внаслідок застосування
права на податковий кредит, відповідач
протиправно виходив не із загального
річного оподаткування доходу, а з суми
загального річного доходу, що призвело
до зменшення суми податкового кредиту,
яка підлягає поверненню.

Постановою Львівського окружного
адміністративного суду від 30 травня 2011
року позовні вимоги задоволено. Суд
виходив із того, що загальна сума
річного доходу з основного місця
роботи та за сумісництвом становить
129083,25 грн., відтак сума податкового
кредиту, що підлягає поверненню - 581,64
грн. розрахунок має бути здійснений з
врахуванням зборів і внесків..

Не погодившись із зазначеним судовим
рішенням, сторона відповідача подала
апеляційну скаргу, з якої із-за
порушення норм матеріального та
процесуального права, невідповідності
висновків суду обставинам справи,
просить його скасувати та постановити
рішення, яким відмовити в задоволенні
позовних вимог.

Покликання маються на те, що для
розрахунку береться за основу
нарахована зарплата без виключення сум
внесків до соціальних фондів та
податкової пільги.

Судова колегія заслухавши доповідь
судді-доповідача, пояснення учасника
розгляду, перевіривши матеріали справи
і обговоривши підстави апеляційної
скарги, вважає за необхідне її
відхилити.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Розглядаючи спір, судова колегія
вважає, що місцевий суд повно і
всебічно дослідив і оцінив обставини
по справі, надані сторонами докази,
правильно визначив юридичну природу
спірних правовідносин і закон, який їх
регулює.

Судом встановлено, що 01.12.2009 року
позивач сплатив по договору
довгострокового страхування життя за
поліс 100079647 суму в розмірі 3878,00 грн., що
підтверджується квитанцією № 90 від
01.12.2009 року. 25.03.2010 року позивачем подано
до ДПІ у Залізничному районі м. Львова
декларацію про доходи, отримані у 2009
році, до якої було долучено перелік сум
витрат, що включаються до складу
податкового кредиту, розрахунок суми
податку з доходів фізичних осіб, що
підлягає поверненню платнику податку
або сплаті до бюджету, у тому числі у
зв'язку з нарахуванням податкового
кредиту, довідку про отримані доходи за
2009 рік за основним місцем роботи,
довідку про отримані доходи за 2009 рік
за роботу по сумісництву, копію
квитанції про сплату страхового внеску
за договором довгострокового
страхування життя у розмірі 3878,00 грн.

Відповідно до підпункту 1.16 статті 1
Закону України «Про податок з фізичних
осіб» № 889-IV (далі - Закону № 889-IV)
податковий кредит - це сума (вартість)
витрат, понесених платником податку -
резидентом у зв'язку з придбанням
товарів (робіт, послуг) у резидентів -
фізичних або юридичних осіб протягом
звітного року (крім витрат на сплату
податку на додану вартість та
акцизного збору), на суму яких
дозволяється зменшення суми його
загального річного оподатковуваного
доходу, одержаного за наслідками
такого звітного року, у випадках,
визначених цим Законом.

Пунктом 1.6 статті 1 Закону № 889-IV
визначено, що загальний
оподатковуваний дохід - це будь-який
дохід, який підлягає оподаткуванню
згідно з цим Законом, нарахований
(виплачений) на користь платника
податку протягом звітного податкового
періоду (далі - оподатковуваний дохід).
Оподатковуваний дохід складається з
доходів, які підлягають кінцевому
оподаткуванню при їх нарахуванні
(виплаті); доходів, які підлягають
оподаткуванню у складі загального
річного оподатковуваного доходу;
доходів, які оподатковуються за іншими
правилами, визначеними цим Законом.
Загальний місячний оподатковуваний
дохід дорівнює сумі оподатковуваних
доходів, виплачених (нарахованих)
протягом такого звітного податкового
місяця. Загальний річний
оподатковуваний дохід дорівнює сумі
загальних місячних оподатковуваних
доходів, отриманих (нарахованих)
протягом такого звітного податкового
року.

Пунктом 3.5 статті 3 Закону № 889-IV
встановлено, що при нарахуванні
доходів у вигляді заробітної плати
об'єкт оподаткування визначається як
нарахована сума такої заробітної
плати, зменшена на суму збору до ПФУ та
внесків до фондів
загальнообов'язкового державного
соціального страхування, які
відповідно до закону справляються за
рахунок доходу найманої особи.

Системне тлумачення цих норм дає
підстави вважати, що оскільки об'єктом
оподаткування податком з доходів
фізичних осіб, які отримують доходи у
вигляді заробітної плати (що мало місце
в цьому випадку), є сума такої
заробітної плати, зменшена на суму
зборів до ПФУ та внесків до фондів
загальнообов'язкового державного
соціального страхування, то і до
їхнього загального річного
оподаткованого доходу (що дорівнює
сумі загальних місячних оподаткованих
доходів) при визначенні об'єкта
оподаткування суми цих зборів і
внесків не включаються.

Про наведене свідчать також положення
чинного законодавства, зокрема розділу
IV Податкового кодексу України (далі -
ПК), яким врегульовано питання щодо
права платника податку на податкову
знижку. Так, відповідно до абзацу
третього пункту 164.1 статті 164 цього
Кодексу у разі використання права на
податкову знижку базою оподаткування є
чистий річний оподатковуваний дохід,
який визначається шляхом зменшення
загального оподатковуваного доходу з
урахуванням пункту 164.6 цієї статті на
суми податкової знижки такого звітного
року.

Пунктом 164.6 статті 164 ПК визначено, що
під час нарахування доходів у формі
заробітної плати база оподаткування
визначається як нарахована заробітна
плата, зменшена на суму єдиного внеску
на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, страхових
внесків до накопичувального
Пенсійного фонду, а у випадках,
передбачених законом, - обов'язкових
страхових внесків до недержавного
Пенсійного фонду, які відповідно до
закону сплачуються за рахунок
заробітної плати працівника, а також на
суму податкової соціальної пільги за
її наявності.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів приходить до висновку про
протиправність дій податкового органу
при розрахунку суми надмірно
сплаченого позивачем податку з доходів
фізичних осіб, що ґрунтується на
неправильному застосуванні норм
матеріального права, оскільки наведене
вище законодавство передбачає
виключення із нарахованої заробітної
плати зборів та інших внесків.

Відповідно до ч. 1 ст. 161 КАС України
передбачено, що при виборі правової
норми, що підлягає застосуванню до
спірних правовідносин, суд
зобов'язаний враховувати висновки
Верховного Суду України, викладені у
рішеннях, прийнятих за результатами
розгляду заяв про перегляд судового
рішення з підстави, передбаченої
пунктом 1 частини першої статті 237 цього
Кодексу. (Справа: Особи 9 до
Кременчуцької ОДПІ Полтавської
області та ГУ Державного казначейства
України у Полтавській області про
визнання дій протиправними та
зобов'язання вчинити дії. Суд. ріш від
25.09.2012 року.)

З огляду на наведене, доводи
апеляційної скарги суттєвими не
являються і не дають підстав для
висновку про неправильне застосування
судом першої інстанції норм
матеріального чи процесуального права,
які призвели до неправильного
вирішення справи, а також відсутня
невідповідність висновків суду
обставинам справи.

Керуючись ст.ст. 160 ч.3, 195, 198, 200, 205, 206, 254
КАС України, Львівський апеляційний
адміністративний суд,-

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у Залізничному
районі міста Львова залишити без
задоволення, постанову Львівського
окружного адміністративного суду від 30
травня 2011 року по справі № 2а-2526/11/1370 -
без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення та може бути
оскаржена протягом двадцяти днів з дня
виготовлення ухвали в повному обсязі,
шляхом подання касаційної скарги
безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Головуючий суддя
І.М. Обрізко

Судді
Н.Г.Левицька

В.П. Сапіга

Повний текст виготовлено 14.07.2014 року