Справа № 2а-11086/10/2070
Суддя: Пилипчук Н.Г.
Дата ухвалення: 2014-06-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"23" червня 2014 р. м. Київ
К/9991/19963/11

Вищий адміністративний суд України в
складі колегії суддів:

головуючого судді Пилипчук Н.Г.

суддів Федорова М.О.

Цвіркуна Ю.І.

розглянувши у попередньому судовому
засіданні

касаційну скаргу Державної податкової
інспекції у Київському районі міста
Харкова

на постанову Харківського окружного
адміністративного суду від 21.12.2010

та ухвалу Харківського апеляційного
адміністративного суду від 22.03.2011

у справі № 2а-11086/10/2070

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «Пластілюкс груп»

до Державної податкової інспекції у
Київському районі міста Харкова

про визнання дій протиправними та
зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Постановою Харківського окружного
адміністративного суду від 21.12.2010,
залишеною без змін ухвалою
Харківського апеляційного
адміністративного суду від 22.03.2011,
позов задоволено повністю.

Визнано протиправними дії Державної
податкової інспекції у Київському
районі міста Харкова щодо невизнання
декларацій з податку на додану
вартість за квітень, травень, червень
та липень 2010 року та декларацій з
податку на прибуток підприємства за І
півріччя 2010 року як податкової
звітності. Скасовано податкові
повідомлення-рішення від 03.09.2010 №
/0 та від 09.09.2010 № /0.
Зобов'язано Державну податкову
інспекцію у Київському районі міста
Харкова прийняти до обліку податкові
декларації з податку на додану
вартість за квітень, травень, червень,
липень 2010 року, а також декларацію з
податку на прибуток підприємств за І
півріччя 2010 року як податкову
звітність Товариства з обмеженою
відповідальністю «Пластілюкс груп».

ДПІ у Київському районі міста Харкова
подала касаційну скаргу, в якій просить
скасувати вказані судові рішення та
ухвалити нове судове рішення про
відмову в задоволенні позову.
Посилається на порушення судами норм
матеріального та процесуального права:
п.п. 3.4 п. 3 Порядку заповнення і подання
податкової декларації з податку на
додану вартість, затвердженого наказом
Державної податкової адміністрації
України від 30.05.1997 № 166, зареєстрованого
в Міністерстві юстиції України від
09.07.1997 за N 250/2054, п.п. 4.1.2 п. 4.1 ст. 4 Закону
України «Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед
бюджетами та державними цільовими
фондами» від 21.12.2000 № 2181-ІІІ, ст. 159
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача
про обставини, необхідні для ухвалення
судового рішення судом касаційної
інстанції, дослідивши доводи
касаційної скарги, матеріали справи,
судові рішення, суд касаційної
інстанції дійшов висновку, що
касаційна скарга не підлягає
задоволенню.

Судами попередніх інстанцій
встановлено такі обставини.

Товариство з обмеженою
відповідальністю «Пластілюкс груп»
20.05.2010 подало податкову декларацію з
податку на додану вартість за квітень
2010 року, 18.06.2010 - за травень 2010 року,
20.07.2010 - за червень 2010 року, 20.08.2010 - за
липень 2010 року та 05.08.2010 - податкову
декларацію з податку на прибуток
підприємств за І півріччя 2010 року.

Вказані документи відповідач не визнав
податковою звітністю, про що позивача
було повідомлено листами від 26.05.2010 №
10685/10/28-318, від 28.06.2010 № 13071/10/28-317, від
21.07.2010 № 15558/10/28-317, від 10.08.2010 № 17178/10/28317,
від 21.08.2010 № 18045/10/28317 та запропоновано
надати нові декларації.

Позиція податкового органу полягає в
тому, що відсутність прочерків у
значеннях показників декларації, що не
заповнюються через відсутність
інформації, всупереч п. 3.3 Порядку
заповнення і подання податкової
декларації з податку на додану
вартість, затвердженого наказом
Державної податкової адміністрації
України від 30.05.1997 № 166, зареєстрованого
в Міністерстві юстиції України від
09.07.1997 за N 250/2054 (далі - Порядок № 166) та п.
1.6 Порядку складання декларації з
податку на прибуток підприємства,
затвердженого Наказом Державної
податкової адміністрації України від
29.03.2003 № 143, зареєстрованого в
Міністерстві юстиції України 08.04.2003 за N
271/7592 (далі - Порядок № 143), має наслідком
невизнання її податковою звітністю у
відповідності до п.п. 4.1.2 п. 4.1 ст. 4
Закону України «Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед
бюджетами та державними цільовими
фондами» від 21.12.2000 № 2181-ІІІ (далі -
Закон № 2181-ІІІ).

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції, з яким погодився суд
апеляційної інстанції, виходив з того,
що направлені відповідачу податкові
декларації за квітень, травень, червень
та липень 2010 року, а також декларація з
податку на прибуток підприємств за І
півріччя 2010 року позивачем заповнені
належним чином, а тому підстав,
передбачених у п.п. 4.1.2 п. 4.1 ст. 4 Закону
№ 2181-ІІІ, для невизнання зазначеної
декларації як податкової звітності у
контролюючого органу не було.

Суд касаційної інстанції не вбачає
порушень судами попередніх інстанцій
норм матеріального права та вважає, що
суди повно встановили обставини, що
мають значення для вирішення справи, та
надали їм правову оцінку.

Відповідно до абз. 1 п.п. 4.1.2. п. 4.1 ст. 4
Закону № 2181-ІІІ прийняття податкової
декларації є обов'язком контролюючого
органу. Податкова декларація
приймається без попередньої перевірки
зазначених у ній показників через
канцелярію, чий статус визначається
відповідним нормативно-правовим актом.
Відмова службової (посадової) особи
контролюючого органу прийняти
податкову декларацію з будь-яких
причин або висування нею будь-яких
передумов щодо такого прийняття
(включаючи зміну показників такої
декларації, зменшення або скасування
від'ємного значення об'єктів
оподаткування, сум бюджетних
відшкодувань, незаконного збільшення
податкових зобов'язань тощо)
забороняється та розцінюється як
перевищення службових повноважень
такою особою, що тягне за собою її
дисциплінарну та матеріальну
відповідальність у порядку,
визначеному законом.

Згідно з абз. 5 п.п. 4.1.2 п. 4.1 ст. 4
вказаного Закону визначає вичерпний
перелік підстав, за яких контролюючий
орган має право не визнавати надану
платником податків звітність
податковою звітністю. Такою підставою
є заповнення податкової декларації
всупереч правилам, зазначеним у
затвердженому порядку її заповнення,
зокрема, якщо в ній не зазначено
обов'язкових реквізитів, її не
підписано відповідними посадовими
особами, не скріплено печаткою
платника податків.

Таким чином, наведеними положеннями
Закону встановлено обов'язковість
прийняття контролюючим органом
податкової декларації без попередньої
перевірки зазначених у ній показників
та передбачено вичерпний перелік
підстав для невизнання податкової
звітності платника податків, серед
яких відсутні такі підстави як
незазначення в декларації
необов'язкових реквізитів, серед яких є
«прочерки в показниках, які не
заповнюються», проставлення яких
передбачено п. 3.3. Порядку № 166 та п. 1.6
Порядку № 143.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що Товариством з
обмеженою відповідальністю
«Пластілюкс груп» в поданих
деклараціях з податку на додану
вартість за квітень, травень, червень
та липень 2010 року, а також в декларації
з податку на прибуток підприємств за І
півріччя 2010 року заповнено рядки та
проставлено прочерки у рядках, що
дозволяє ідентифікувати позивача як
платника податку на додану вартість та
податку на прибуток підприємств. Крім
того, прочерки проставлені у всіх
нумерованих рядках декларацій, а
відсутність прочерків у рядках
декларацій, що не заповнюються через
відсутність інформації, не впливає на
їхні показники та не призводить до
неможливості або ускладнення
перевірки податковим органом
зазначених у них даних.

Враховуючи наведене, суди попередніх
інстанцій дійшли правильних висновків
про протиправність дій відповідача
щодо невизнання декларацій з податку
на додану вартість за квітень, травень,
червень та липень 2010 року, а також
декларації з податку на прибуток
підприємств за І півріччя 2010 року
податковими звітностями.

Зважаючи на викладене, касаційна
скарга залишається без задоволення, а
оскаржені судові рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 220, 2201, 223, 224, 231 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд касаційної інстанції, -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Державної податкової
інспекції у Київському районі міста
Харкова залишити без задоволення, а
постанову Харківського окружного
адміністративного суду від 21.12.2010 та
ухвалу Харківського апеляційного
адміністративного суду від 22.03.2011- без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути переглянута
Верховним Судом України з підстав,
передбачених статтею 237 Кодексу
адміністративного судочинства
України, за заявою про перегляд даної
ухвали, поданою через Вищий
адміністративний суд України у
порядку, встановленому статтями 236-2391
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Головуючий суддя Н.Г.
Пилипчук

Судді
М.О. Федоров

Ю.І. Цвіркун