Справа № 814/1839/14
Суддя: Гордієнко Т. О.
Дата ухвалення: 2014-07-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(вступна і резолютивна частини)

Миколаїв

09:54

11 липня 2014 року
справа № 814/1839/14

Миколаївський окружний
адміністративний суд у складі судді
Гордієнко Т.О., за участю секретаря
судового засідання Зощака В.В., пр.
позивача Щукіна І.І., пр. відповідача
Дяченка В.С. розглянув у відкритому
судовому засіданні адміністративну
справу

за позовомМиколаївського обласного
відділення Фонду соціального захисту
інвалідів, вул. Нікольська, 46, м.
Миколаїв, 54001 доПублічного
акціонерного товариства "Миколаївська
теплоелектроцентраль", вул.
Каботажний узвіз, 18, м. Миколаїв, 54002
простягнення
адміністративно-господарських санкцій
та пені за 2013 рік у сумі 112 351,46 грн
Керуючись статтями 11, 71, 94, 158-163, 167, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні позову відмовити.

Постанова суду першої інстанції, якщо
інше не встановлено Кодексом
адміністративного судочинства
України, набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, встановленого цим Кодексом,
якщо таку скаргу не було подано. У разі
подання апеляційної скарги судове
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до
адміністративного суду апеляційної
інстанції через суд першої інстанції,
який ухвалив оскаржуване судове
рішення. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до суду апеляційної інстанції.
Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 цього Кодексу, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Суддя
Т. О.
Гордієнко

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Миколаїв

11 липня 2014 року
справа № 814/1839/14

Миколаївський окружний
адміністративний суд у складі судді
Гордієнко Т.О., за участю секретаря
судового засідання Зощака В.В., пр.
позивача Щукіна І.І., пр. відповідача
Дяченка В.С. розглянув у відкритому
судовому засіданні адміністративну
справу

за позовомМиколаївського обласного
відділення Фонду соціального захисту
інвалідів, вул. Нікольська, 46, м.
Миколаїв, 54001 доПублічного
акціонерного товариства "Миколаївська
теплоелектроцентраль", вул.
Каботажний узвіз, 18, м. Миколаїв, 54002
простягнення
адміністративно-господарських санкцій
та пені за 2013 рік у сумі 112 351,46 грн

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Миколаївське обласне
відділення Фонду соціального захисту
інвалідів, звернувся до суду з позовом
до ПАТ «Миколаївська
теплоелектроцентраль» про стягнення
адміністративно-господарських санкцій
у розмірі 110008,46 грн. та 2343 грн. пені за
порушення терміну сплати санкцій.

Позов обґрунтовано тим, що відповідач в
порушення приписів статті 19 Закону
України "Про основи соціальної
захищеності інвалідів в Україні" не
працевлаштував необхідну кількість
інвалідів у 2013 році.

У судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги підтримав та
просив суд задовольнити їх у повному
обсязі.

Представник відповідача позов не
визнав та просив суд відмовити у його
задоволенні, оскільки відповідачем
вживались всі заходи щодо
працевлаштування інвалідів на
підприємства та виконання нормативу
передбаченого Законом № 875, а саме:
відповідач надав звіти про зайнятість
та працевлаштування інвалідів,
направлялись листи до Миколаївського
обласного відділення фонду
соціального захисту інвалідів щодо
сприяння працевлаштуванню інвалідів,
розміщувались оголошення про
наявність вакантних місць для
інвалідів у місцевих друкованих
виданнях, розміщувалась інформація на
офіційному сайті відповідача, брав
участь в засіданнях семінарів, та
«Ярмарках вакансій».

11.07.2014 проголошено вступну та
резолютивну частини постанови.

Суд заслухав пояснення представників
сторін, врахував заперечення
відповідача, розглянув подані
документи і матеріали справи, всебічно
і повно з'ясував всі фактичні
обставини, на яких ґрунтується позов та
заперечення, об'єктивно оцінив докази,
які мають юридичне значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, і дійшов наступного висновку.

Звіт про зайнятість та
працевлаштування інвалідів за 2013 р.
відповідача свідчить, що при
середньообліковій кількості штатних
працівників - 567, з них середньооблікова
кількість штатних працівників, яким
відповідно до чинного законодавства
встановлена інвалідність - 21 особа, а
повинно працювати інваліді відповідно
до вимог ст.19 Закону України «Про
основи соціальної захищеності
інвалідів в Україні» - 23.

Відповідно до частини 8 статті 69
Господарського кодексу України
підприємство з правом найму робочої
сили забезпечує визначену відповідно
до закону кількість робочих місць для
працевлаштування, зокрема, інвалідів.
Відповідальність підприємства за
невиконання даної вимоги
встановлюється законом.

Спеціальним законом, який визначає
основи соціальної захищеності
інвалідів в Україні і гарантує їм рівні
з усіма іншими громадянами можливості
є Закон України "Про основи соціальної
захищеності інвалідів в Україні" від 21
березня 1991 року N 875-XII (далі - Закон N
875-XII).

За змістом статті 19 Закону № 875-ХІІ для
підприємств, установ, організацій
встановлюється відповідний норматив
робочих місць для забезпечення
працевлаштування інвалідів (чотири
відсотка середньооблікової
чисельності штатних працівників
облікового складу за рік, а якщо
працює від 8 до 25 осіб, - у кількості
одного робочого місця).

Частиною 1 статті 20 Закону № 875-ХІІ
встановлено, що підприємства, установи,
організації, у тому числі підприємства,
організації громадських організацій
інвалідів, фізичні особи, які
використовують найману працю, де
середньооблікова чисельність
працюючих інвалідів менша, ніж
установлено нормативом, передбаченим
статтею 19 цього Закону, щороку
сплачують відповідним відділенням
Фонду адміністративно-господарські
санкції, сума яких визначається в
розмірі середньої річної заробітної
плати на відповідному підприємстві,
установі, організації, у тому числі
підприємстві, організації громадських
організацій інвалідів, фізичної особи,
яка використовує найману працю, за
кожне робоче місце, призначене для
працевлаштування інваліда і не зайняте
інвалідом.

Відповідно до вимог частини 2 статті 20
Закону N 875-XII порушення термінів сплати
адміністративно-господарських санкцій
тягне за собою нарахування пені.
Пеня обчислюється виходячи з 120
відсотків річних облікової ставки
Національного банку України, що діяла
на момент сплати, нарахованої на
повну суму недоїмки за весь її строк.

При цьому,
адміністративно-господарські санкції
за незайняті інвалідами робочі місця
не є податком, збором, обов'язкова
сплата яких передбачена Конституцією
України чи Податковим Кодексом
України, а є заходом впливу до
правопорушника в сфері господарювання,
у зв'язку зі скоєнням правопорушення.

Згідно зі ст. 218 Господарського кодексу
України підставою господарсько -
правової відповідальності учасника
господарських відносин є вчинене ним
правопорушення у сфері господарювання.
Учасник господарських відносин
відповідає за невиконання або
неналежне виконання господарського
зобов'язання, якщо не доведе, що ним
вжито усіх залежних від нього заходів
для недопущення господарського
правопорушення.

Відповідно до ч.3 ст.50 Закону України
«Про зайнятість населення» № 5067 від
05.07.2012 роботодавці зобов'язані:
своєчасно та в повному обсязі у
порядку, затвердженому центральним
органом виконавчої влади, що реалізує
державну політику у сфері зайнятості
населення та трудової міграції, за
погодженням з центральним органом
виконавчої влади із забезпечення
реалізації державної політики у галузі
статистики, подавати територіальним
органам центрального органу
виконавчої влади, що реалізує державну
політику у сфері зайнятості населення
та трудової міграції, інформацію про:
попит на робочу силу (вакансії).

Згідно з Наказом Міністерства
соціальної політики України від 31.05.2013
№ 316 «Про затвердження форми
звітності № 3-ПН «Інформація про попит
на робочу силу (вакансії)»
та Порядку її подання у п.п. 1.1.,
2.1.зазначено, що форма звітності
заповнюється роботодавцем. Форма
подається за наявності у роботодавця
попиту на робочу силу (вакансії) не
пізніше 10-ти робочих днів з дати
відкриття вакансії(й). Датою відкриття
вакансії є наступний день після
створення робочого місця чи припинення
трудових відносин з працівником,
робоче місце якого стає вакантним, або
дата, починаючи з якої може бути
укладений трудовий договір з найманим
працівником.

Відповідач надав суду звіти форми 3-ПН
за січень - червень 2013 року за формою,
затвердженою Наказом № 420 від 19.12.2005, а з
липня по листопад 2013 року включно надав
центру зайнятості звітність про
інформацію про попит на робочу силу
(вакансії) за новою звітністю
відповідно до Наказу № 316 від 31.05.2013. В
звітах відповідач зазначав про
вакансію на підприємстві, на яку можна
працевлаштувати інваліда.

Відповідно до статті 11 Кодексу
адміністративного судочинства
України розгляд і вирішення справ в
адміністративних судах здійснюється
на засадах змагальності сторін та
свободи в наданні ними суду своїх
доказів і у доведенні перед судом їх
переконливості.

Таким чином, при вирішенні питання про
правомірність стягнення
адміністративно-господарських санкцій
та пені суд виходить із загальних норм
права відносно відповідальності за
порушення зобов'язань та встановлення
в діях або бездіяльності роботодавця
складу правопорушення, тобто
сукупності об'єктивних та суб'єктивних
ознак, які характеризують діяння як
правопорушення та які є необхідними і
достатніми для притягнення до
юридичної відповідальності.

Суд оцінив докази у справі відповідно
до статті 86 Кодексу адміністративного
судочинства України та дійшов висновку
про відсутність об'єктивних та
суб'єктивних ознак, які характеризують
діяння відповідача як правопорушення.

За таких обставин, суд вважає не
обґрунтованими посилання позивача на
те, що відповідач не виконав нормативу
робочих місць для працевлаштування
інвалідів за 2013 рік, тому позов
задоволенню не підлягає.

Судові витрати по справі відсутні.

Керуючись статтями 11, 71, 94, 158-163, 167, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні позову відмовити.

Постанова суду першої інстанції, якщо
інше не встановлено Кодексом
адміністративного судочинства
України, набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, встановленого цим Кодексом,
якщо таку скаргу не було подано. У разі
подання апеляційної скарги судове
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до
адміністративного суду апеляційної
інстанції через суд першої інстанції,
який ухвалив оскаржуване судове
рішення. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до суду апеляційної інстанції.
Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 цього Кодексу, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Суддя
Т. О.
Гордієнко

Повний текст постанови складено
відповідно до частини 3 статті 160 КАС
України та підписано суддею 14.07.2014.