Справа № 817/1256/14
Суддя: Махаринець Д. Є.
Дата ухвалення: 2014-06-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 817/1256/14

19 червня 2014 року 9год. 10хв. м. Рівне

Рівненський окружний адміністративний
суд у складі судді Махаринця Д. Є.,
розглянувши в порядку письмового
провадження адміністративну справу за
позовом

СПД ФО ОСОБА_2 до Рокитнівського
відділення Сарненської ОДПІ ГУ
Міндоходів у Рівненській області про
визнання дій протиправними, скасування
вимоги та зобов'язання вчинити певні
дії, ВСТАНОВИВ:

СПД ФО ОСОБА_2 (далі - ОСОБА_2) звернулася
з адміністративним позовом до
Рокитнівського відділення Сарненської
ОДПІ ГУ Міндоходів у Рівненській
області (далі - Рокитнівське відділення
Сарненської ОДПІ) про визнання дій
протиправними щодо винесення вимоги
про сплату боргу, скасування вимоги від
20.02.2014 №Ф-30 про сплату боргу (недоїмки) в
сумі 4757,29грн. та зобов'язання вчинити
дії щодо припинення нарахування
єдиного внеску,

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
позивач має статус фізичної
особи-підприємця та перебуває на
спрощеній системі оподаткування,
обліку та звітності. Одночасно, ОСОБА_2
є пенсіонеркою за віком, а тому
відповідно до норм Закону України "Про
збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування" від 08.07.2010 №2464-VI
(далі - Закон №2464-VI) сплачувати єдиний
внесок на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування не зобов'язана.
Вважає, що вимога Рокитнівського
відділення Сарненської ОДПІ є
протиправною та підлягає скасуванню із
зобов'язанням відповідача в подальшому
припинити нарахування єдиного внеску.

У судове засідання позивач не прибула,
адміністративний позов містить
клопотання про розгляд справи за її
відсутності.

Відповідач, Рокитнівське відділення
Сарненської ОДПІ, позовні вимоги не
визнав повністю з підстав, викладених у
письмових запереченнях. Зазначив, що
відповідно до ч.4 ст.4 Закону №2464-VI
фізичні особи-підприємці, які обрали
спрощену систему оподаткування,
звільняються від сплати за себе
єдиного внеску, якщо вони є
пенсіонерами за віком або інвалідами
та отримують відповідно до закону
пенсію або соціальну допомогу. Фізичні
особи-підприємці, які перебувають на
спрощеній системі оподаткування, та
отримують пенсію, призначену
відповідно до інших законів України,
сплачують єдиний внесок на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на загальних
підставах. Позивачу призначена пенсія
за віком як постраждалому внаслідок
Чорнобильської катастрофи відповідно
до Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" від 28.02.1991 N796-XII (далі - Закон
N796-XII), тобто застосовано пільгову умову
- зменшення пенсійного віку. Відтак,
звільнення від сплати єдиного внеску
позивача не стосується, як особи, що
отримує інші види пенсійних виплат, не
передбачених ст.26 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" від 09.07.2003 №1058-IV (далі -
Закон №1058-IV). Просив у задоволенні
позовних вимог відмовити повністю.

У судове засідання відповідач не
прибув, у поданих суду запереченнях
просив розглянути справу за
відсутності представника податкового
органу.

Судом не визнавалася обов'язковою
участь сторін в судовому засіданні,
тому відповідно до вимог ч.4 ст.122, ч.6
ст.128 КАС України суд розглянув справу в
порядку письмового провадження, на
підставі наявних у справі доказів.

Дослідивши матеріали справи, повно і
всебічно з'ясувавши всі обставини
справи в їх сукупності на підставі
чинного законодавства, перевіривши їх
наявними у справі доказами, суд вважає,
що позов підлягає до часткового
задоволення з огляду на наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_2, 16.02.1961р.н.,
є громадянкою України, яка постраждала
внаслідок Чорнобильської катастрофи
(належить до 3 категорії) та має
відповідне посвідчення від 14.04.2010 серії
НОМЕР_1 (а.а.с.14-16), зареєстрована як
фізична особа-підприємець 25.04.2003, з
01.01.2012 здійснює підприємницьку
діяльність із застосуванням спрощеної
системи оподаткування за видом
діяльності 74.14.0 - консультування з
питань комерційної діяльності та
управління, 74.87.0 - надання інших
комерційних послуг, 74.13.0 - дослідження
кон'юнктури ринку та виявлення
суспільної думки згідно зі свідоцтвом
платника єдиного податку серії НОМЕР_2
від 23.04.2012 (а.с.17).

Згідно з довідкою УПФУ в
Рокитнівському районі Рівненської
області від 14.03.2012 №858/04, ОСОБА_2 отримує
пенсію за віком з 17.02.2010 (а.с.14).

20.02.2014 Рокитнівським відділенням
Сарненської ОДПІ для ОСОБА_2 було
сформовано вимогу про сплату недоїмки
№Ф-30 на суму 4757,29грн. (а.с.9).

Як вбачається з матеріалів справи,
31.03.2014 ОСОБА_2 зверталася до Міндоходів
України із скаргою про скасування
оскаржуваної вимоги та рішення ГУ
Міндоходів у Рівненській області від
25.03.2014 №202/17-00-10-05-105/43 про результати
розгляду первинної скарги, однак
рішенням від 23.04.2014 №2573/Д/99-99-10-01-07-15 дану
скаргу залишено без задоволення
(а.а.с.7-8).

Правові та організаційні засади
забезпечення збору та обліку єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, умови та
порядок його нарахування і сплати,
повноваження органу, що здійснює його
збір та ведення обліку визначаються
Законом №2464-VI.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.1 Закону №2464-VI,
єдиний внесок на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування - це
консолідований страховий внесок, збір
якого здійснюється до системи
загальнообов'язкового державного
соціального страхування в
обов'язковому порядку та на регулярній
основі з метою забезпечення захисту у
випадках, передбачених законодавством,
прав застрахованих осіб та членів
їхніх сімей на отримання страхових
виплат (послуг) за діючими видами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування.

Згідно з п.4. ч.1. ст.4 Закону №2464-VI,
платниками єдиного внеску є фізичні
особи - підприємці, в тому числі ті, які
обрали спрощену систему оподаткування,
та члени сімей цих осіб, які беруть
участь у провадженні ними
підприємницької діяльності.

Відповідно до ч.4 ст.4 Закону №2464-VI,
особи, зазначені у пункті 4 частини 1
цієї статті, які обрали спрощену
систему оподаткування, звільняються
від сплати за себе єдиного внеску, якщо
вони є пенсіонерами за віком або
інвалідами та отримують відповідно до
закону пенсію або соціальну допомогу.
Такі особи можуть бути платниками
єдиного внеску виключно за умови їх
добровільної участі у системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування.

Принципи та структура системи
загальнообов'язкового державного
пенсійного страхування, коло осіб, які
підлягають загальнообов'язковому
державному пенсійному страхуванню,
види пенсійних виплат, умови набуття
права та порядок визначення розмірів
пенсійних виплат; пенсійний вік
чоловіків та жінок, при досягненні
якого особа має право на призначення
пенсії за віком, порядок здійснення
пенсійних виплат за
загальнообов'язковим державним
пенсійним страхуванням визначено
Законом №1058-IV, статтею 1 якого
визначено, що пенсіонер - це особа, яка
відповідно до цього Закону отримує
пенсію, довічну пенсію, або члени її
сім'ї, які отримують пенсію в разі
смерті цієї особи у випадках,
передбачених цим Законом.

Частиною 1 статті 9 Закону № 1058-IV
встановлено, що за рахунок коштів
Пенсійного фонду в солідарній системі
призначаються такі пенсійні виплати: 1)
пенсія за віком; 2) пенсія по
інвалідності внаслідок загального
захворювання (у тому числі каліцтва, не
пов'язаного з роботою, інвалідності з
дитинства); 3) пенсія у зв'язку з втратою
годувальника.

Згідно зі ст.26 Закону №1058-IV, особи мають
право на призначення пенсії за віком
після досягнення віку 60 років та
наявності страхового стажу не менше 15
років.

Разом з тим, статтею 55 Закону №796-XII
встановлено, що особам, які працювали
або проживали на територіях
радіоактивного забруднення, пенсії
надаються із зменшенням пенсійного
віку, встановленого статтею 26 Закону
№1058-IV.

У даному випадку положення ст.55 Закону
№796-XII належить розуміти в контексті з
положеннями ст.26 Закону №1058-IV. Відтак,
пенсія за віком може бути надана особі,
яка не досягла пенсійного віку,
встановленого Законом №1058-IV, за умови,
якщо остання працювала або проживала
на територіях радіоактивного
забруднення.

Аналізуючи наведені норми, суд
приходить до висновку про те, що
пенсіонер за віком - це та особа, яка
перебуває на обліку у відповідному
територіальному управлінні Пенсійного
Фонду України та отримує пенсію за
віком, не зважаючи на те, що її вік
менший, ніж визначений частиною першою
статті 26 Закону №1058, оскільки норми
діючого пенсійного законодавства, за
наявності визначених законом умов,
передбачають призначення пенсії за
віком із зменшенням пенсійного віку,
встановленого ст.26 Закону №1058.

Судом встановлено, що відповідно до
вимог Закону №796-XII ОСОБА_2 була
призначена пенсія за віком, тобто із
зменшенням пенсійного віку,
встановленого ст.26 Закону №1058-IV, у
добровільному порядку у системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування він не
перебуває, а відтак, обов'язок
сплачувати єдиний внесок у позивача
відсутній.

При цьому, суд не бере до уваги
посилання відповідача на те, що ОСОБА_2
призначено пенсію за віком, як
потерпілій внаслідок аварії на ЧАЕС
при повному стажі, тобто пільгову, а не
на загальних підставах, оскільки
вважає, що ця обставина жодним чином не
позбавляє позивача права бути
звільненою від сплати єдиного внеску.
Вказана пільгова пенсія є пенсією за
віком (лише зі зниженням останнього), а
ч.4 ст.4 Закону №2464-VI не передбачено
обов'язковою умовою звільнення від
сплати єдиного внеску призначення
особі пенсії за віком саме на підставі
Закону №1058-IV.

Враховуючи те, що ОСОБА_2 звільнена від
сплати за себе єдиного внеску, жодних
інших обставин щодо існування у
позивача боргу Рокитнівським
відділенням Сарненської ОДПІ суду не
доведено, у відповідача відсутні
правові підстави для прийняття
оспорюваної вимоги.

Згідно з ч.1 ст.71 КАС України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення, крім випадків
встановлених ст.72 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст.71 КАС України, в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дій чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Всупереч цьому, Рокитнівським
відділенням Сарненської ОДПІ не
доведені ті обставини, на яких
ґрунтувалися заперечення на
адміністративний позов, а зокрема
відповідачем не підтверджено
належними доказами у справі обставин
щодо порушення позивачем вимог Закону
№2464-VI.

Зважаючи на викладене, суд прийшов до
висновку про те, що вимога
Рокитнівського відділення Сарненської
ОДПІ від 20.02.2014 №Ф-30 про сплату недоїмки
з єдиного внеску в сумі 4757,29грн. є
протиправною та підлягає до
скасування, а позов в цій частині - до
задоволення.

З приводу позовної вимоги про
зобов'язання відповідача припинити
нарахування ОСОБА_2 єдиного внеску, суд
зазначає, що дана вимога не відповідає
змісту законодавства, адже судове
рішення повинно бути наслідком чинного
правового регулювання та не може
обмежувати волю законодавчого органу в
майбутньому змінювати правове
регулювання суспільних відносин.

Статтею 2 КАС України передбачено, що
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень.

Зі змісту наведеної правової норми
вбачається, що судовому захисту
підлягають лише порушені права,
свободи і інтереси фізичних або права і
інтереси юридичних осіб, а не
можливість їх порушення у майбутньому.

Таким чином, адміністративний суд не
може розглядати вимоги щодо
зобов'язання суб'єкта владних
повноважень вчинити певні дії у
майбутньому у зв'язку із вірогідним
настанням певних наслідків, оскільки у
суду на час розгляду справи відсутні
підстави для прийняття рішення
стосовно законності таких дій.

Отже, позовна вимога про зобов'язання
відповідача припинити нарахування
ОСОБА_2 єдиного внеску є
необґрунтованою та безпідставною, а
тому до задоволення не підлягає.

Відповідно до ч.3 ст.94 КАС України, якщо
адміністративний позов задоволено
частково, судові витрати, здійснені
позивачем, присуджуються йому
відповідно до задоволених вимог, а
відповідачу - відповідно до тієї
частини вимог, у задоволенні яких
позивачеві відмовлено.

Керуючись статтями 160-163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправною та скасувати
вимогу Рокитнівського відділення
Сарненської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Рівненській
області від 20.02.2014 №Ф-30 про сплату боргу
(недоїмки) з єдиного внеску в сумі
4757,29грн.

У задоволенні решти позовних вимог
відмовити.

Присудити на користь позивача СПД ФО
ОСОБА_2 із Державного бюджету України
судовий збір у сумі 111,92грн. (сто
одинадцять гривень дев'яносто дві
копійки).

Постанова суду першої інстанції
набирає законної сили після закінчення
строку подання апеляційної скарги,
якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги
постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до
Житомирського апеляційного
адміністративного суду через
Рівненський окружний адміністративний
суд. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до Житомирського апеляційного
адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 КАС України, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 КАС
України, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Суддя
Махаринець Д.Є.