Справа № 2а-5980/10/0670
Суддя: Епель О.В.
Дата ухвалення: 2014-07-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий у 1-й інстанції: Токарев М.С.
Суддя-доповідач: Епель О.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2014 року
Справа: № 2а-5980/10/0670

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі:

Головуючого судді: Епель О.В.,

суддів: Ісаєнко Ю.А.,
Федотова І.В.,

за участю секретаря Бабенка Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду апеляційну
скаргу публічного акціонерного
товариства «Житомирський маслозавод»
на постанову Житомирського окружного
адміністративного суду від 21 вересня
2010 року у справі за адміністративним
позовом Житомирської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Житомирській області до публічного
акціонерного товариства «Житомирський
маслозавод» про стягнення фінансових
санкції у розмірі 22 501,10 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Житомирська об'єднана державна
податкова інспекція Головного
управління Міндоходів у Житомирській
області ( далі - позивач ) звернулася до
суду з адміністративним позовом до
публічного акціонерного товариства
«Житомирський маслозавод» ( далі -
відповідач ) про стягнення в дохід
держави фінансових санкції у розмірі 22
501,10 грн.

Постановою Житомирського окружного
адміністративного суду від 21.09.2010 року
адміністративний позов було
задоволено.

Не погоджуючись з таким судовим
рішенням, відповідач подав апеляційну
скаргу, в якій просить скасувати
зазначену постанову та ухвалити нову
про відмову в задоволенні позовних
вимог у повному обсязі, так як, на його
думку, оскаржуване рішення суду
прийнято з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи.

Ухвалою Київського апеляційного
адміністративного суду від 18.01.2011 року
апеляцій скаргу було залишено без
задоволення, а постанову суду першої
інстанції - без змін.

Ухвалою Вищого адміністративного суду
України було скасовано зазначене
рішення Київського апеляційного
адміністративного суду та направлено
справу на новий розгляд до суду
апеляційної інстанції.

Згідно до ч. 4 ст. 196 КАС України,
неприбуття у судове засідання сторін
або інших осіб, які беруть участь у
справі, належним чином повідомлених
про дату, час і місце апеляційного
розгляду, не перешкоджає судовому
розгляду справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 41 КАС України, у
разі неявки у судове засідання всіх
осіб, які беруть участь у справі, чи
якщо відповідно до положень цього
Кодексу розгляд справи здійснюється за
відсутності осіб, які беруть участь у
справі (у тому числі при розгляді
справи в порядку письмового
провадження), фіксування судового
засідання за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача,
розглянувши доводи апеляційної скарги,
перевіривши повноту встановлення
судом першої інстанції фактичних
обставин справи та правильність
застосування ним норм матеріального і
процесуального права, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
залишенню без задоволення, а постанова
суду - без змін, з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції
та вбачається з матеріалів справи,
публічне акціонерне товариство
«Житомирський маслозавод» є юридичною
особою, яка перебуває на податковому
обліку Житомирської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Житомирській області.

23.10.2009 року позивачем було проведено
документальну планову виїзну
перевірку відповідача з питань
дотримання вимог податкового,
валютного та іншого законодавства за
період з 01.01.2008 року по 30.06.2009 року, за
результатами якої складено акт від
23.10.2009 року № 7018/23-1/00182863/0110.

Згідно з висновками даного акту
перевірки, позивачем було встановлено
порушення ВАТ «Житомирський
маслозавод» вимог законодавства в
галузі застосування реєстраторів
розрахункових операцій, а саме: п.п. 1, 2, 5
ст. 3 Закону України «Про застосування
реєстраторів розрахункових операції у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг» та п.п. 2.11, 3.1, 3.2
Положення про ведення касових операцій
у національній валюті в Україні.

На підставі акту від 23.10.2009 року №
7018/23-1/00182863/0110 Державною податковою
інспекцією у м. Житомирі винесено
податкові повідомлення-рішення від
05.11.2009 року № та № , згідно з
якими на позивача накладено штрафні
санкції в розмірі 2931,40 грн. та 19569,70 грн.

Спірні правовідносини регулюються
Конституцією України, нормами Закону
України «Про застосування
реєстраторів розрахункових операції у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг» у редакції,
чинній на моменть виникнення спірних
правовідносин ( далі - Закон № 265/95-ВР ),
Законом України «Про Державну
податкову службу в Україні», який діяв
на час виникнення спірних
правовідносин ( далі - Закон № 509-ХІІ ),
Положенням про ведення касових
операцій у національній валюті в
Україні, яка затверджена постановою
Правління Національного банку України
від 15.12.2004 року № 637 ( далі - Положення №
637 ).

Так, відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції
України, органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

У п.п. 1, 2, 5 ст. 3 Закону № 265/95-ВР, суб'єкти
господарювання, які здійснюють
розрахункові операції в готівковій
та/або в безготівковій формі (із
застосуванням платіжних карток,
платіжних чеків, жетонів тощо) при
продажу товарів (наданні послуг) у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг зобов'язані:
проводити розрахункові операції на
повну суму покупки (надання послуги)
через зареєстровані, опломбовані у
встановленому порядку та переведені у
фіскальний режим роботи реєстратори
розрахункових операцій з
роздрукуванням відповідних
розрахункових документів, що
підтверджують виконання розрахункових
операцій, або у випадках, передбачених
цим Законом, із застосуванням
зареєстрованих у встановленому
порядку розрахункових книжок; видавати
особі, яка отримує або повертає товар,
отримує послугу або відмовляється від
неї, розрахунковий документ
встановленої форми на повну суму
проведеної операції; у разі
незастосування реєстраторів
розрахункових операцій у випадках,
визначених цим Законом, проводити
розрахунки з використанням книги
обліку розрахункових операцій та
розрахункової книжки з додержанням
встановленого порядку їх ведення, крім
випадків, коли ведеться облік через
електронні системи прийняття ставок,
що контролюються у режимі реального
часу центральним органом виконавчої
влади, що реалізує державну політику у
сфері казначейського обслуговування
бюджетних коштів

Згідно з п. 2.11 Положення № 637, видача
готівкових коштів під звіт або на
відрядження (далі - під звіт)
здійснюється відповідно до
законодавства України. Видача
готівкових коштів під звіт на
закупівлю сільськогосподарської
продукції та заготівлю вторинної
сировини, крім металобрухту,
дозволяється на строк не більше 10
робочих днів від дня видачі готівкових
коштів під звіт, а на всі інші виробничі
(господарські) потреби на строк не
більше двох робочих днів, уключаючи
день отримання готівкових коштів під
звіт.

Якщо підзвітній особі одночасно видана
готівка як на відрядження, так і для
вирішення в цьому відрядженні
виробничих (господарських) питань (у
тому числі для закупівлі
сільськогосподарської продукції у
населення та заготівлі вторинної
сировини), то строк, на який видана
готівка під звіт на ці завдання, може
бути продовжено до завершення терміну
відрядження.

Видача відповідній особі готівкових
коштів під звіт проводиться за умови
звітування нею у встановленому порядку
за раніше отримані під звіт суми.

Звітування за одержані під звіт
готівкові кошти здійснюється
відповідно до законодавства України.

П. 3.1 Положення № 637 передбачено, що
касові операції оформляються касовими
ордерами, видатковими відомостями,
розрахунковими документами,
документами за операціями із
застосуванням електронних платіжних
засобів, іншими касовими документами,
які згідно із законодавством України
підтверджували б факт продажу
(повернення) товарів, надання послуг,
отримання (повернення) готівкових
коштів.

Відповідно до п. 3.2 Положення № 637,
Касові операції, що проводяться
відповідно до Закону № 265/95-ВР,
оформляються згідно з вимогами цього
Закону.

У п. 1 ст. 17 Закону № 265/95-ВР визначено, що
за порушення вимог цього Закону до
субєктів підприємницької діяльності,
які здійснюють розрахункові операції
за товари (послуги), за рішенням
відповідних органів державної
податкової служби України
застосовуються фінансові санкції у
пятикратному розмірі вартості
проданих товарів (наданих послуг), на
які виявлено невідповідність, - у разі
непроведення розрахункових операцій
через реєстратори розрахункових
операцій, у разі не роздрукування
відповідного розрахункового
документа, що підтверджує виконання
розрахункової операції або проведення
її без використання розрахункової
книжки.

Згідно з п. 6 ст. 10 Закону № 509-ХІІ,
державні податкові інспекції в
районах, містах без районного поділу,
районах у містах, міжрайонні та
об'єднані спеціалізовані державні
податкові інспекції забезпечують
застосування та своєчасне стягнення
сум фінансових санкцій, передбачених
цим Законом та іншими законодавчими
актами України за порушення
податкового законодавства, а також
стягнення адміністративних штрафів за
порушення податкового законодавства,
допущені посадовими особами
підприємств, установ, організацій та
громадянами.

Отже, законодавством регламентований
обов'язок суб'єктів господарювання, які
використовують у своїй діяльності
реєстратори розрахункових операції,
дотримуватися приписів Закону № 265/95-ВР
і норм Положення № 637, а також
повноваження податкових органів
здійснювати нагляд і контроль за
виконанням платниками податків вимог
законодавства в цій галузі,
застосовувати санкції до
господарюючих суб'єктів при виявленні
вчинених ними порушень та звертатися
до суду з вимогами про стягнення з
правопорушників штрафних санкцій, якщо
вони не були сплачені ними в
добровільному порядку.

Таким чином, оскільки відповідачем не
було сплачено штрафні санкції,
застосовані до нього на підставі
податкових повідомлень-рішень
позивача від 05.11.2009 року № та №
, а також не було надано належних і
допустимих у розумінні ст. 70 КАС
України доказів, які б свідчили про
скасування зазначених податкових
повідомлень-рішень в
адміністративному досудовому або
судовому порядку, то колегія суддів
вважає, що в даному випадку наявні
достатні та необхідні правові підстави
для стягнення з ПАТ «Житомирський
маслозавод» фінансових санкції у
розмірі 22 501,10 грн.

При цьому. колегія суддів звертає увагу
на те, що відповідач неодноразово
посилається у своїй апеляційній скарзі
на те, що податкові
повідомлення-рішення, на підставі яких
позивач звернувся до суду з позовом про
стягнення з ПАТ «Житомирський
маслозавод» суми боргу в розмірі 22 501,10
грн., були скасовані в судовому порядку
рішеннями суду, які набрали законної
сили. Однак, ані з власної ініціативи,
ані на вимогу суду апеляційної
інстанції відповідачем не було надано
належним чином завірених копій
вказаних судових рішень, як і не було
зазначено жодних поважних причин, які б
перешкоджали ПАТ «Житомирський
маслозавод» надати суду ці докази.

Виходячи з приписів ст.ст. 69, 70 КАС
України, судова колегія не приймає до
уваги не завірені належним чином
ксерокопії та фотокопії судових
рішень, які були подані відповідачем до
суду апеляційної інстанції. Більш того,
колегія суддів відзначає, що навіть в
цих ксерокопіях і фотокопіях відсутні
відомості щодо набрання судовими
рішеннями, на які посилається апелянт в
огрунтування своїх вимог і заперечень,
законної сили.

Викладене переконує судову колегію у
свідомому ігноруванні відповідачем
вимог ч. 1 ст. 71 КАС України, а також у
необхідності розгляду судом
апеляційної інстанції даної справи та
ухваленні відповідного судового
рішення на основі наявних у справі
доказів, згідно з приписами ч. 6 ст. 71 КАС
України.

З огляду на це, колегія суддів
погоджується з висновками суду першої
інстанції щодо наявності достатніх та
необхідних правових підстав для
задоволення адміністративного позову
та приходить до висновку про те, що
судом першої інстанції було правильно
визначено норми матеріального та
процесуального права, які підлягають
застосуванню та прийнято законне і
обґрунтоване судове рішення у
відповідності зі змістом ст. 159 КАС
України.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

З огляду на це, колегія суддів вважає за
необхідне апеляційну скаргу
відкритого акціонерного товариства
«Житомирський маслозавод» залишити
без задоволення, а постанову
Житомирського окружного
адміністративного суду від 21 вересня
2010 року - без змін.

Керуючись ст. ст. 41, 159, 160, 195, 196, 198, 200, 205,
206, 212, 254 КАС України, суд,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу публічного
акціонерного товариства «Житомирський
маслозавод» залишити без задоволення,
а постанову Житомирського окружного
адміністративного суду від 21 вересня
2010 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржена протягом двадцяти днів в
касаційному порядку шляхом подачі
касаційної скарги до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий суддя:

Судді:

Головуючий суддя
Епель О.В.

Судді:
Ісаєнко Ю.А.

Федотов І.В.