Справа № 805/5048/14
Суддя: Васильєва І. А.
Дата ухвалення: 2014-07-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Кірієнко В.О.
Суддя-доповідач - Васильєва І. А.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 липня 2014 року
справа №805/5048/14

приміщення суду за адресою:83017, м.
Донецьк, бул. Шевченка, 26

Донецький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

Васильєвої І.А., Яманко В.Г., Шальєвої
В.А., розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
Красноармійської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Донецькій
області на постанову Донецького
окружного адміністративного суду від
26 травня 2014 року у справі № 805/5048/14 за
позовом Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_4 до Красноармійської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Донецькій області, третя особа -
Управління Пенсійного фонду України в
м. Димитров про скасування вимоги про
сплату боргу (недоїмки) № Ф-39-17 від 13
лютого 2014 року на суму 10400,00 грн., -

ВСТАНОВИВ:

22 квітня 2014 року позивач звернувся до
суду з позовом до Красноармійської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Донецькій області, третя
особа Управляння Пенсійного Фонду
України в Димитров, в якому просив
скасувати вимогу №Ф-39-17 від 13 лютого 2014
року Красноармійської Об'єднаної ДПІ
про сплату мною боргу (недоїмки) з
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування в
розмірі 10400,00грн. (а.с. 5-7).

Постановою Донецького окружного
адміністративного суду від 26 травня
2014 року адміністративний позов
Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4
задоволений, скасовано вимогу
Красноармійської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Донецькій
області про сплату боргу (недоїмки) №
Ф-39-17 від 13.02.2014 року на суму 10400,00 грн.
(а.с. 67-69).

Відповідач з постановою суду першої
інстанції не погодився, подав
апеляційну скаргу, в якій посилається
на порушення судом першої інстанції
норм матеріального та процесуального
права, неповне з'ясування судом
обставин, що мають значення для справи.
Просив скасувати постанову суду першої
інстанції, та прийняти нову, якою
відмовити в задоволенні позовних вимог
в повному обсязі (а.с. 71-72).

В доводах апеляційної скарги апелянт
посилається на те, що звільняються від
сплати єдиного внеску фізичні
осіби-підприємці, які обрали спрощену
систему оподаткування, лише після
досягнення пенсійного віку,
встановленого нормами ст.26 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування». Інші
категорії осіб, які отримують пенсію на
пільгових умовах, зобов'язані
сплачувати єдиний внесок. Інших норм
чинним законодавством не передбачено.

Сторони в судове засідання суду
апеляційної інстанції не з'явились, про
дату, час та місце розгляду справи
повідомлені належним чином. За
приписами п.2 ч.1 ст.197 Кодексу
адміністративного судочинства України
розгляд справи колегією суддів
здійснюється в письмовому провадженні
за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 195 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд апеляційної інстанції
переглядає судові рішення суду першої
інстанції в межах апеляційної
скарги. Суд апеляційної інстанції
може вийти за межі доводів
апеляційної скарги в разі встановлення
під час апеляційного провадження
порушень, допущених судом першої
інстанції, які призвели до
неправильного вирішення справи.

Колегія суддів, перевіривши матеріали
справи та доводи апеляційної скарги,
встановила наступне.

Позивач - ОСОБА_4 перебуває на спрощеній
системі оподаткування, є платником
єдиного податку (а.с. 20), зареєстрований
в єдиному державному реєстрі юридичних
осіб та фізичних осіб-підприємців
26.05.2004 року за № 0000388 (а.с.19).
Позивач перебуває на обліку в
Управлінні Пенсійного фонду України в
м. Димитров та отримує пенсію за віком
згідно Закону України «Про пенсійне
забезпечення» з 03 березня 2008 року
довічно (а.с. 21).

Як вбачається з матеріалів справи, 13
лютого 2014 року Красноармійською
об'єднаною державною податковою
інспекцією Головного управління
Міндоходів у Донецькій області у
відношенні позивача прийнята вимога №
Ф-39-17 зі сплати недоїмки з єдиного
внеску у сумі 10400,30 грн., станом на 31.01.2014
року, яка направлена позивачу (а.с. 22-23).

Між сторонами немає розбіжностей щодо
обставин справи, встановлених судом
першої інстанції та апеляційним судом.

Статтею 19 Конституції України
встановлено, що правовий порядок в
Україні ґрунтується на засадах,
відповідно до яких ніхто не може бути
примушений робити те, що не передбачено
законодавством. Органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до ст. 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних та юридичних осіб у
сфері публічно-правових відносин від
порушень з боку у тому числі органів
державної влади. У справах щодо
оскарження рішень суди перевіряють чи
прийняті вони на підставі, у межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.

Згідно ст. 9 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд при вирішенні
справи керується принципом законності,
відповідно до якого суд вирішує справи
відповідно до Конституції та законів
України, а також міжнародних договорів,
згода на обов'язковість яких надана
Верховною Радою України.

Спірним питанням у справі є наявність
правових підстав у позивача для
звільнення від сплати за себе єдиного
внеску згідно ч.4 ст.4 Закону України
«Про збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування».

Задовольняючи адміністративний позов,
суд першої інстанції зробив висновок
про те, що фізичні особи-підприємці, які
є пенсіонерами за віком та які обрали
спрощену систему оподаткування, до
яких відноситься позивач, звільняються
від сплати за себе єдиного внеску.

Судова колегія погоджується з
висновком суду першої інстанції та
зазначає наступне.

Відповідно до пункту 4 частини першої
статті 4 Закону № 2464-VI платниками
єдиного внеску є фізичні
особи-підприємці, в тому числі ті, які
обрали спрощену систему оподаткування,
та члени сімей цих осіб, які беруть
участь у провадженні ними
підприємницької діяльності.

Особи, зазначені у пункті 4 частини
першої цієї статті, які обрали спрощену
систему оподаткування, звільняються
від сплати за себе єдиного внеску, якщо
вони є пенсіонерами за віком або
інвалідами та отримують відповідно до
закону пенсію або соціальну допомогу.
Такі особи можуть бути платниками
єдиного внеску виключно за умови їх
добровільної участі у системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування (частина
четверта статті 4 Закону № 2464-VI).

Таким чином, за змістом цієї норми
фізичні особи-підприємці, які обрали
спрощену систему оподаткування,
звільняються від сплати єдиного внеску
за себе, за умови, якщо вони є
пенсіонерами за віком (незалежно від
того чи досягли вони загального
пенсійного віку чи така пенсія
оформлена на пільгових умовах - зі
зменшенням пенсійного віку) та
отримують відповідно до закону пенсію.

Згідно із абзацами першим та другим
пункту 16 Прикінцевих положень Закону
України від 9 липня 2003 року № 1058-IV "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" (далі - № 1058-IV) до
приведення законодавства України у
відповідність із цим Законом закони
України та інші нормативно-правові
акти застосовуються в частині, що не
суперечить цьому Закону. Положення
Закону України від 5 листопада 1991 року
№ 1788-ХІІ "Про пенсійне забезпечення"
(далі - Закон № 1788-ХІІ) застосовуються,
зокрема в частині визначення права на
пенсію за віком на пільгових умовах.

Статтею 2 Закону № 1788-ХІІ визначено
виключний перелік трудових пенсій, які
призначаються за цим Законом (за віком;
по інвалідності; в разі втрати
годувальника; за вислугу років).
Загальні умови призначення пенсій за
віком визначені статтею 12 Закону №
1788-ХІІ та частиною першою статті 26
Закону № 1058-IV. Таке право виникало у
чоловіків після досягнення 60 років та
за наявності відповідного стажу. При
цьому, як встановлено судом першої так
і апеляційної інстанції, позивач
отримує пенсію, за віком на пільгових
умовах - зі зменшенням віку,
зазначеного у статті 12 цього Закону, та
за наявності відповідного трудового
стажу.

Проаналізувавши наведені норми
матеріального права, враховуючи
закріплені Конституцією України
гарантії громадян на соціальний
захист, колегія суддів дійшла висновку,
що особи, яким пенсія за віком зі
зниженням віку, не є платниками
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування за себе
згідно з частиною четвертою статті 4
Закону № 2464-VI, так само як і особи, які є
пенсіонерами за віком на загальних
умовах, оскільки згадана норма не
містить будь-яких винятків щодо
пенсіонерів за віком.

Аналогічна правова позиція щодо
застосування зазначених норм
матеріального права висловлена
колегією суддів Судової палати в
адміністративних справах Верховного
Суду України у постановах від 15 квітня
2014 року № 21-57а14 та № 21-70а14 від 13 травня
2014 року № 21-74а14.

На підставі викладеного, судова
колегія робить висновок, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права,
що відповідно до вимог ст. 200 Кодексу
адміністративного судочинства України
є підставою для залишення
апеляційної скарги без задоволення, а
судового рішення без змін. Доводи
апеляційної скарги не спростовують
висновків суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 195, 196, 197, 198, 200, 205, 206
Кодексу адміністративного судочинства
України, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Красноармійської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Донецькій області на
постанову Донецького окружного
адміністративного суду від 26 травня
2014 року у справі № 805/5048/14 -залишити без
задоволення.

Постанову Донецького окружного
адміністративного суду від 26 травня
2014 року у справі № 805/5048/14 -залишити
без змін.

Ухвала може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили. Ухвала прийнята за
наслідками розгляду в письмовому
проваджені набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі.

Колегія суддів
І.А. Васильєва

В.Г. Яманко

В.А. Шальєва