Справа № 810/3675/14
Суддя: Скрипка І.М.
Дата ухвалення: 2014-07-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 липня 2014 року 810/3675/14

Київський окружний адміністративний
суд у складі головуючого судді Скрипки
І.М., секретар судового засідання
Маджар О.М., за участю:

представника позивача - Гісунової Н.В.,

представника відповідача - Завальської
С.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «ФРОНІУС Україна» до
Броварської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Київській
області про визнання протиправними та
скасування податкових
повідомлень-рішень,

в с т а н о в и в:

16 червня 2014 року до Київського
окружного адміністративного суду
звернулось Товариство з обмеженою
відповідальністю «ФРОНІУС Україна»
(ТОВ «ФРОНІУС Україна», товариство) із
позовом до Броварської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Київській області (ДПІ, Інспекція) про
визнання протиправними та скасування
податкових повідомлень-рішень №,
№, № від 15 січня 2014 року.

Зазначали, що товариством дотримано
положень чинного законодавства у
досліджуваних податковим органом
операціях, правильно та правомірно
сформовано показники податкової
звітності, а також представлено усі
необхідні документи на підтвердження
реальності операцій та використання
придбаних товарів, робіт, послуг у
власній господарській діяльності.

Посилаючись на невідповідність
висновків Акта перевірки реальним
обставинам здійснення позивачем
господарської діяльності, згідно з
вимогами чинного законодавства, у тому
числі Податкового кодексу України,
просили визнати оскаржувані податкові
повідомлення-рішення протиправними та
скасувати їх.

У судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги підтримала у
повному обсязі та просила їх
задовольнити.

Представник відповідача у судовому
засіданні позову не визнала,
стверджувала, у тому числі і в
письмових запереченнях, що виявлені у
ході перевірки порушення, з
урахуванням рішення про результати
розгляду заперечення, належним чином
відображені в Акті і є достатньою
підставою для прийняття оскаржуваних
повідомлень-рішень. Будь-яких
відомостей та доказів, окрім тих, що
зазначені в Акті перевірки, -
податковим органом до суду не надано.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть
участь у справі, дослідивши інші
докази, зокрема письмові, що містяться
в матеріалах справи, суд дійшов
висновку про необхідність часткового
задоволення позову, виходячи з такого.

Як видно з матеріалів справи,
Товариство з обмеженою
відповідальністю «ФРОНІУС Україна» є
юридичною особою, зареєстроване 30
червня 2005 року Броварською районною
державною адміністрацією Київської
області, тобто є суб'єктом
господарської діяльності.

Основними видами діяльності позивача
є: виробництво інших машин і
устаткування загального призначення;
надання в оренду інших машин,
устаткування та товарів; надання інших
допоміжних комерційних послуг; оптова
торгівля іншими машинами й
устаткуванням; надання інших
інформаційних послуг; надання в оренду
й експлуатацію власного чи
орендованого нерухомого майна; ремонт
і технічне обслуговування машин і
устаткування промислового призначення
(т.2 а.с.154зв.).

Як вбачається з Акта від 27 грудня 2013
року №391/10-06-22-01/33565713, з 11
листопада 2013 року по 20 грудня 2013 року
відповідачем проведено планову виїзну
перевірку Товариства з обмеженою
відповідальністю «ФРОНІУС Україна» з
питань дотримання вимог податкового,
валютного та іншого законодавства за
період з 1 липня 2011 року по 31 грудня 2012
року (т.1 а.с.15-40; т.3 а.с.156-182).

За висновками цього Акта, на
переконання посадових осіб ДПІ,
товариством порушено, зокрема, вимоги
підпункту 153.1.3 пункту 153.1 статті 153,
підпунктів 138.10.2, 138.10.3 пункту 138.10 статті
138, підпункту 139.1.9 пункту 139.1 статті 139,
пункту 153.8 статті 153 Податкового
кодексу України, у зв'язку з чим
встановлено заниження податку на
прибуток на 501783 грн.; пунктів 198.1, 198.3, 198.6
статті 198 Податкового кодексу України,
через що занижено податкові
зобов'язання по податку на додану
вартість на 154053 грн., завищено
податковий кредит на 73432 грн., занижено
податок на додану вартість до сплати на
178541 грн. та завищено від'ємне значення
по рядку 24 Декларації із податку на
додану вартість на 48944 грн.

3 січня 2014 року позивачем подано до ДПІ
заперечення на вказаний Акт перевірки
(т.1 а.с.65-79).

Листом від 13 січня 2014 року №212/10/10-06-22-01/77
Інспекцією надано відповідь (т.1 а.с.80-84),
у якій, з урахуванням результатів
розгляду заперечень, висновки Акта
перевірки по податку на додану
вартість та податку на прибуток
викладено таким чином (із констатацією
наступних порушень і сум):

1. підпункт 153.1.3 пункту 153.1 статті 153,
підпунктів 138.10.2, 138.10.3, пункту 138.10
статті 138, підпункту 139.1.9 пункту 139.1
статті 139, пункту 153.8 статті 153
Податкового кодексу України ТОВ
«ФРОНІУС Україна» та встановлено
заниження податку на прибуток на 374369,00
грн.;

2. пункти 198.1, 198.3, 198.6 статті 198
Податкового кодексу України ТОВ
«ФРОНІУС Україна» та виявлено
заниження податкових зобов'язань із
податку на додану вартість на 149270 грн.,
завищення податкового кредиту із цього
податку на 30525 грн., в результаті чого
занижено податок на додану вартість на
136077 грн. та завищено від'ємне значення
по рядку 24 Декларації із податку на
додану вартість на 43718 грн.

На підставі Акта перевірки від 27 грудня
2013 року №391/10-06-22-01/33565713, з урахуванням
результатів розгляду заперечення на
Акт, 15 січня 2014 року відповідачем
прийняті оскаржувані податкові
повідомлення-рішення: №, яким
зменшено розмір від'ємного значення
суми податку на додану вартість на 43718
грн.; №, згідно якого збільшено
суму грошового зобов'язання із податку
на додану вартість на 136077 грн. за
основним платежем і на 34019 грн. за
штрафними санкціями; № та
збільшено суму грошового зобов'язання
із податку на прибуток на 374369 грн. за
основним платежем та на 9090 грн. за
штрафними санкціями (т.1 а.с.62-64).

Вказані повідомлення-рішення
оскаржено позивачем в
адміністративному порядку. Однак
Головним управлінням Міндоходів у
Київській області у рішенні від 28
березня 2014 року №767/10/10-36-10-01-04/60 та
Міністерством доходів і зборів України
у рішенні від 23 квітня 2014 року
№7329/6/99-99-10-01-15 за результатами розгляду
скарг такі податкові
повідомлення-рішення залишені без
змін, а скарги - без задоволення.

Зі змісту Акта, із пояснень
представників позивача та відповідача
судом встановлено, що йдеться про
наступні групи порушень законодавства
із оподаткування як податком на
прибуток, так і податком на додану
вартість.

1. Податок на прибуток.

1.1 За операціями із ТОВ «КФ Єврокон».

Інспекція стверджувала про завищення
ТОВ «ФРОНІУС Україна»
адміністративних витрат у цих
договірних відносинах на 62000 грн. Такі
висновки зроблено у зв'язку із тим, що у
протоколі договірної ціни не зазначено
кількості працівників контрагента
позивача, залучених до виконання, а
позивачем не доведено цілі та ділова
мета для отримання економічної вигоди
від понесених витрат для забезпечення
господарської діяльності товариства.

Судом встановлено, що до
адміністративних витрат за 3 квартал 2011
року позивачем віднесено суму в
розмірі 62000 грн., а саме: витрати по
експертній оцінці майнового комплексу
та земельних ділянок ТОВ «ФРОНІУС
Україна».

У судовому засідання представник
позивача пояснила, що метою проведення
експертної оцінки цілісного майнового
комплексу ТОВ «ФРОНІУС Україна» було
визначення ринкової вартості
виробничого обладнання, об'єктів
нерухомості, інженерних комунікацій,
елементів благоустрою, приладів та
пристроїв, що входять до майнового
комплексу, з метою визначення
подальших дій із цим майном, зокрема
щодо продажу або передачі в оренду.

Судом з'ясовано, що 27 вересня 2011 року
позивачем із ТОВ «КФ Єврокон» укладено
договір №42-09/2011 на проведення
експертної оцінки майна, а саме:
цілісного майнового комплексу ТОВ
«ФРОНІУС Україна», який складається з
об'єктів нерухомості, обладнання,
інфраструктури, елементів благоустрою
та земельних ділянок площами 3,0100 га,
0,0300 га, 0,6500 га за адресою: Київська
область, Броварський район, с. Княжичі,
вул. Слави, 24. Вид вартості: ринкова
вартість об'єкта для
фінансово-бухгалтерського обліку (т.1
а.с.180-182).

На підтвердження правомірності
віднесення суми у розмірі 62000 грн. до
адміністративних витрат за 3 квартал 2011
року позивачем, окрім договору, надано:

- протокол договірної ціни (додаток №1
до договору), в якому узгоджено
орієнтовну ціну за одну годину
фактично відпрацьованого часу на рівні
75 грн. та планову кількість годин,
необхідних для експертної оцінки - 827
люд/год. (т.1 а.с.182);

- акт прийняття-передачі робіт від 30
грудня 2011 року;

- витяг зі звіту про експертну оцінку
майна в розрізі кожного з об'єктів (т.1
а.с.184-192);

- картку рахунку 6852 по контрагенту ТОВ
«КФ Єврокон» за період із 1 липня 2011
року по 31 грудня 2012 року (т.2 а.с.174); витяг
із бухгалтерських проводок, руху
регістрів, обліку оборотів запасів (т.2
а.с.175).

1.2 За операціями із ТОВ «Фроніус
Інтернаціональ» ГмбХ.

ДПІ стверджується порушення
товариством положень підпункту 138.10.2
пункту 138.10 статті 138 та підпункту 139.1.9
пункту 139.1 статті 139 Податкового
кодексу України та, як наслідок,
завищення адміністративних витрат на
39034 грн. за 4 квартал 2011 року та на 164233
грн. за 2012 рік по відносинам із ТОВ
«Фроніус Інтернаціональ» ГмбХ.
Вказали, що матеріалізованих доказів
про проведені заходи та про їх зв'язок
із господарською діяльністю не надано;
зазначали, що акти виконаних робіт є
однотипними та недеталізованими.

Так, товариством «ФРОНІУС Україна» за 4
квартал 2011 року до складу
адміністративних витрат віднесено
вартість послуг по наданню програмного
забезпечення та по організації роботи
сервера у розмірі 39034 грн.

Судом встановлено, що 2 січня 2008 року
позивач уклав договір про надання
послуг технічної підтримки
комп'ютерного устаткування №01/2008 із
ТОВ «Фроніус Інтернаціональ» ГмбХ (т.1
а.с.233-235), за умовами якого виконавець
(«Фроніус Інтернаціональ» ГмбХ) бере на
себе зобов'язання по організації
надання послуг технічної підтримки
сервера і комп'ютерної мережі
замовника (ТОВ «ФРОНІУС Україна») на
щомісячній основі. Вартість послуг
становить 230 євро на місяць. Замовник
виплачує виконавцеві винагороду
поквартально відразу за 3 місяці в сумі
690 євро впродовж 30 днів наступних за
останнім днем кожного кварталу.
Підтвердженням наданих послуг є акт
наданих послуг.

1 вересня 2011 року укладено додаткову
угоду №4/09 до договору №01/2008 (т.1
а.с.236-237), згідно якої вартість послуг
складає 460,99 євро за квартал. Замовник
виплачує виконавцеві винагороду
поквартально відразу за 3 місяці в сумі
460,99 євро впродовж 80 днів наступних за
останнім днем кожного кварталу
одноразово після виставляння інвойсів.
Підтвердженням наданих послуг є акт
наданих послуг.

1 грудня 2011 року підписано додаткову
угоду №4/12 до договору №01/2008 (т.1
а.с.249-250), у відповідності до якої
вартість послуг за договором складає
1868,99 євро за квартал. Винагорода
виплачується поквартально відразу за 3
місяці в сумі 1868,99 євро впродовж 80 днів
наступних за останнім днем кожного
кварталу одноразово після виставляння
інвойсів. Підтвердженням наданння
послуг є акт наданих послуг.

З метою засвідчення виконання умов
вказаного договору та правомірності
віднесення відповідних витрат до
адміністративних до суду подано
завірені копії таких документів:

- акт здачі-прийняття робіт від 30
вересня 2011 року на суму 460,99 євро (т.1
а.с.227);

- інвойс від 30 вересня 2011 року на суму
352,00 євро (т.1 а.с.228);

- інвойс від 30 вересня 2011 року на суму
108,99 євро (т.1 а.с.230);

- акт здачі-прийняття робіт від 21 грудня
2011 року на суму 1868,99 євро (т.1 а.с.238);

- інвойс від 21 грудня 2011 року на суму 108,99
євро (т.1 а.с.239);

- інвойс від 21 грудня 2011 року на суму
1760,00 євро (т.1 а.с.241).

1 квітня 2010 року позивачем укладено
контракт про надання послуг з
програмного забезпечення №1/2.10 із ТОВ
«Фроніус Інтернаціональ» ГмбХ (т.1
а.с.193-196), за умовами якого продавець
(«Фроніус Інтернаціональ» ГмбХ) надає,
а покупець (ТОВ «ФРОНІУС Україна»)
отримує послуги з програмного
забезпечення. Найменування, асортимент
і кількість послуг вказується в
додатках, які є невід'ємною частиною
контракту. Загальна сума складає 4000,00
євро. Ціна та вартість на кожну окрему
поставку послуг зазначається в
окремому додатку і не включає податок
на додану вартість та інші податкові
платежі.

На підтвердження виконання умов
вказаного договору та правомірності
віднесення витрат до адміністративних
суду надано завірені копії таких
документів:

- додатки до договору, в яких описано
послуги, які надавались, їх кількість,
ціна за одиницю, загальна вартість (т.1
а.с.197-199);

- додаткові угоди №1 та №2 (т.1 а.с.200-203);

- акт здачі-приймання робіт від 31 серпня
2011 року на суму 515,88 євро (т.1 а.с.204);

- інвойс від 2 серпня 2011 року на суму 257,94
євро (т.1 а.с.205);

- акт здачі-прийняття робіт від 31 жовтня
2011 року на суму 515,88 євро (т.1 а.с.206);

- інвойс №210/11097120 від 3 жовтня 2011 року на
суму 515,88 євро (т.1 а.с.207);

- акт здачі-приймання робіт від 12 грудня
2011 року на суму 257,94 євро (т.1 а.с.208);

- інвойс №210/11124388 від 12 грудня 2011 року на
суму 257,94 євро (т.1 а.с.209).

Крім того, товариством «ФРОНІУС
Україна» за 2012 рік до складу
адміністративних витрат віднесено
вартість наданих послуг по наданню
програмного забезпечення, послуг по
організації роботи сервера у розмірі
164233 грн.

Так, 1 лютого 2012 року позивачем укладено
договір про надання послуг
автоматизації №02/2012 із ТОВ «Фроніус
Інтернаціональ» ГмбХ, за яким
позивачем отримано послуги з ремонту
панелі управління РР180 системи для
орбітальної зварки FPA 2020 на суму 1007,62
євро згідно акта від 29 лютого 2012 року.

У цьому ж періоді позивач також
отримував послуги від ТОВ «Фроніус
Інтернаціональ» ГмбХ на підставі вже
вказаного вище договору про надання
послуг технічної підтримки
комп'ютерного устаткування від 2 січня
2008 року №01/2008 (т.1 а.с.236-237, т.2 а.с.14-16).

Крім того, до згаданого договору
укладалися такі додаткові угоди: №5 від
1 березня 2012 (т.2 а.с.17-18); №6 від 1 червня
2012 року (т.2 а.с.32-33); №8 від 1 вересня 2012
року (т.2 а.с.46-47); №9 від 1 грудня 2012 року
(т.2 а.с.60-61), у яких визначено вартість
послуг, порядок та підстави оплати,
підтверджуючий надання послуг
документ.

На підтвердження виконання вказаних
договірних зобов'язань та
правомірності віднесення витрат до
адміністративних товариством подано
завірені копії таких документів:

- акт здачі-прийняття робіт від 31
березня 2012 року на суму 6064,64 євро (т.2
а.с.1);

- інвойс від 28 березня 2012 року на суму
108,99 євро (т.2 а.с.2-3);

- інвойс від 28 березня 2012 року на суму
1056,00 євро (т.2 а.с.4);

- інвойс від 28 березня 2012 року на суму
4899,65 євро (т.2 а.с.9);

- рахунки на оплату з перекладом (т.2
а.с.5-8);

- відомості щодо встановленого
комп'ютерного устаткування (т.2 а.с.10-12);

- рахунок на оплату (переклад) (т.2 а.с.13);

- акт здачі-прийняття робіт від 26 червня
2012 року на суму 3968,93 євро (т.2 а.с.19);

- інвойс від 26 червня 2012 року на суму
2803,94 євро (т.2 а.с.20);

- інвойс від 26 червня 2012 року на суму
1056,00 євро (т.2 а.с.23);

- відомості щодо встановленого
комп'ютерного устаткування та переклад
рахунку (т.2 а.с.21-22);

- інвойс від 26 червня 2012 року на суму 108,99
євро (т.2 а.с.27);

- акт здачі-прийняття робіт від 19
вересня 2012 року на суму 1164,99 євро (т.2
а.с.34);

- прибуткова накладна №ФУ-0002004 від 19
вересня 2012 року (т.2 а.с.35);

- інвойс від 19 вересня 2012 року на суму
1056,00 євро (т.2 а.с.36,40);

- інвойс від 19 вересня 2012 року на суму
108,99 євро (т.2 а.с.41-42);

- акт здачі-прийняття робіт від 13 грудня
2012 року на суму 1164,99 євро (т.2 а.с.48);

- прибуткова накладна №ФУ-0002926 від 13
грудня 2012 року (т.2 а.с.49);

- інвойс від 13 грудня 2012 року на суму 108,99
євро (т.2 а.с.50-51);

- інвойс від 13 грудня 2012 року на суму
1056,00 євро (т.2 а.с.52,56).

Як вже зазначалось вище, 1 квітня 2010
року позивачем із тим же контрагентом
укладено контракт про надання послуг з
програмного забезпечення №1/2.10.

На засвідчення виконання умов
вказаного договору у 2012 році та
наявності підстав для віднесення
витрат до адміністративних суду надано
завірені копії таких документів:

- акт здачі-прийняття робіт від 31 січня
2012 року на суму 257,94 євро (т.1 а.с.210);

- інвойс №210/12000001 від 2 січня 2012 року на
суму 257,94 євро (т.1 а.с.211);

- акт здачі-прийняття робіт від 29 лютого
2012 року на суму 264,11 євро (т.1 а.с.212);

- інвойс №210/120012311 від 3 лютого 2012 року на
суму 264,11 євро (т.1 а.с.213);

- акт здачі-прийняття робіт від 30 квітня
2012 року на суму 264,11 євро (т.1 а.с.214);

- інвойс №210/12039707 від 17 квітня 2012 року на
суму 264,11 євро (т.1 а.с.215);

- акт здачі-прийняття робіт від 6
вересня 2012 року на суму 264,11 євро (т.1
а.с.216);

- інвойс №210/12089104 від 6 вересня 2012 року
на суму 264,11 євро (т.1 а.с.217);

- прибуткова накладна №ФУ-0002050 від 6
вересня 2012 року (т.1 а.с.218);

- акт здачі-прийняття робіт від 12 жовтня
2012 року на суму 400,33 євро (т.1 а.с.219);

- інвойс №210/12101684 від 12 жовтня 2012 року на
суму 400,33 євро (т.1 а.с.221);

- прибуткова накладна №ФУ-0002467 від 12
жовтня 2012 року (т.1 а.с.223);

- акт здачі-прийняття робіт від 23 жовтня
2012 року на суму 966,28 євро (т.1 а.с.224);

- інвойс №210/12105296 від 23 жовтня 2012 року на
суму 966,28 євро (т.1 а.с.225);

- прибуткова накладна №ФУ-0002468 від 23
жовтня 2012 року (т.1 а.с.226).

Як доказ відображення перерахованих
операцій у бухгалтерському обліку
товариства «ФРОНІУС Україна» подано
документ «Взаєморозрахунки з
постачальниками» за період з 1
липня 2011 року по 31 грудня 2012 року (т.2
а.с.220-223, 229-233).

Також надано підтвердження їх
відображення у бухгалтерських
проводках, у взаєморозрахунках з
постачальниками та в обліку оборотів
запасів (т.2 а.с. 224-228, 234-242).

1.3 За операціями із ПВКФ «Проксин».

В Акті перевірки позивача і у рішенні
за наслідками розгляду заперечень на
нього здійснено посилання на зміст
Акта Броварської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Київській
області від 13 квітня 2012 року №29/222/20576423
«Про неможливість проведення
зустрічної звірки ПВКФ «Проксин» з
питань підтвердження відомостей по
взаємовідносинам з ФОП ОСОБА_4 та ФОП
ОСОБА_5 за жовтень 2011 року», зокрема про
відсутність об'єктів оподаткування при
придбанні та продажу товарів між
такими суб'єктами господарювання, у
результаті чого зроблено висновок про
нікчемність правочинів між позивачем
та ПВКФ «Проксин» і констатовано
завищення товариством «ФРОНІУС
Україна» витрат на 86350 грн. за 4 квартал
2011 року.

Судом встановлено, що 4 жовтня 2011 року
між позивачем та ПВКФ «Проксин»
укладено договір №1/10 (т.2 а.с.62-64), за
умовами якого замовник (ТОВ «ФРОНІУС
Україна») доручає, а підрядник (ПВКФ
«Проксин») зобов'язується виконати
ремонт покрівель будівель ТОВ «ФРОНІУС
Україна», а саме: збирального корпусу,
площею 2393,8 м2, технологічного центру по
роботі з газовимірювальними
пристроями площею 545,1 м2, виробничого
корпусу №3 площею 981,1 м2 по вул. Слави, 24
у с. Княжичі Броварського району
Київської області. Загальна вартість
робіт складає 67460,40 грн. Термін
виконання робіт з 6 жовтня 2011 року по 10
листопада 2011 року. Розрахунки за
виконанні роботи підрядником щомісяця
оформлюється актом за формою КБ-2в і
довідкою про вартість виконаних
будівельно-монтажних робіт за формою
КБ-3.

На засвідчення виконання умов цього
договору до суду подано завірені копії
таких документів:

- прибуткова накладна №ФУ-0002072 від 28
жовтня 2011 року (т.2 а.с.65);

- акти приймання виконаних будівельних
робіт за жовтень 2011 року типової форми
№КБ-2в (т.2 а.с.66-74);

- довідка про вартість виконаних
будівельних робіт типової форми №КБ-3
(т.3 а.с.148);

- копії фотозвіту (т.2 а.с.75-88);

- платіжне доручення №1684 від 26 жовтня
2011 року на суму 51809,80 грн. (призначення
платежу: за ремонт покрівель згідно
договору №1/10 від 4 жовтня 2011 року та за
улаштування покрівлі згідно договору
№2/10 від 4 жовтня 2011 року) (т.3 а.с.86,90),
банківська виписка по рахунку (т.3 а.с.85);

- платіжне доручення №1577 від 6 жовтня 2011
року на суму 51810,60 грн. (призначення
платежу: за ремонт покрівель згідно
договору №1/10 від 4 жовтня 2011 року та за
улаштування покрівлі згідно договору
№2/10 від 4 жовтня 2011 року) (т.3 а.с.96,101),
банківська виписка по рахунку (т.3
а.с.93-95).

4 жовтня 2011 року між тими ж сторонами
укладено договір №2/10 (т.2 а.с.89-91), за
умовами якого замовник (ТОВ «ФРОНІУС
Україна») доручає, а підрядник (ПВКФ
«Проксин») бере на себе зобов'язання
виконати улаштування покрівлі
трансформаторної підстанції ТОВ
«ФРОНІУС Україна» по вул. Слави, 24 у с.
Княжичі Броварського району Київської
області. Загальна вартість робіт
складає 36160,80 грн. і визначена сторонами
на підставі кошторисів, які є
невід'ємною частиною договору. Термін
виконання робіт з 6 жовтня 2011
року по 10 листопада 2011 року. Розрахунки
за виконанні роботи підрядником
щомісяця оформлюється актом про
виконані роботи форми КБ-2в і довідкою
про вартість виконаних
будівельно-монтажних робіт за формою
КБ-3.

З метою підтвердження виконання умов
вказаного договору позивачем подано до
суду засвідчені належним чином копії
наступних документів:

- прибуткова накладна №ФУ-0002071 від 28
жовтня 2011 року (т.2 а.с.92);

- акт приймання виконаних будівельних
робіт за жовтень 2011 року типової форми
№КБ-2в (т.2 а.с.94-95);

- довідка про вартість виконаних
будівельних робіт типової форми №КБ-3
(т.2 а.с.93);

- копії фотозвіту (т.2 а.с.96-104);

- платіжне доручення №1684 від 26 жовтня
2011 року на суму 51809,80 грн. (призначення
платежу: за ремонт покрівель згідно
договору №1/10 від 4 жовтня 2011 року та за
улаштування покрівлі згідно договору
№2/10 від 4 жовтня 2011 року, у тому числі
8634,97 грн. податку на додану вартість) (т.3
а.с.86,90), банківська виписка по рахунку
(т.3 а.с.85);

- платіжне доручення №1577 від 6 жовтня 2011
року на суму 51810,60 грн. (призначення
платежу: за ремонт покрівель згідно
договору №1/10 від 4 жовтня 2011 року та за
улаштування покрівлі згідно договору
№2/10 від 4 жовтня 2011 року, у тому числі
8635,10 грн. податку на додану вартість) (т.3
а.с.96,101), банківська виписка по рахунку
(т.3 а.с.93-95).

Також товариством подано до суду
картки рахунку: 6852, 1522,
оборотно-сальдову відомість по
рахунку: 6852 за 4 квартал 2011 року (т.2
а.с.190-196), як доказ відображення
названих операцій у бухгалтерському
обліку.

Судом з'ясовано, що ТОВ «ФРОНІУС
Україна» перед підписанням згаданих
договорів, з метою запобігання
укладенню правочину із
недобросовісним суб'єктом
господарювання, учинило низку дій щодо
перевірки правосуб'єктності та
добросовісності ПВКФ «Проксин»,
зокрема отримало копію свідоцтва про
його державну реєстрацію, копію
свідоцтва про реєстрацію платником
податку на додану вартість, копію
довідки з ЄДРПОУ, копію довідки про
взяття на облік платником податків, а
також копію ліцензії на провадження
будівельної діяльності та ліцензії на
проектування, монтаж, технічне
обслуговування засобів протипожежного
захисту та систем опалення, оцінку
протипожежного стану об'єктів (т.2
а.с.197-204).

Як-то видно із Акта перевірки
перераховані податкові зобов'язання за
названими договорами задекларовано у
податковому обліку позивача.

Претензій щодо оформлення первинних
документів за цими договорами ДПІ не
вказано.

1.4 За операціями із ТОВ «Енергомікс».

Відповідачем вказано на
неправомірність віднесення до складу
витрат, що враховуються при визначенні
об'єкта оподаткування податком на
прибуток, по взаємовідносинах з ТОВ
«Енергомікс», коштів у розмірі 57749 грн.
за 4 квартал 2012 року.

Такий висновок обумовлено Актом
Броварської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Київській
області від 3 вересня 2013 року
№117/22-02/34465513 «Про результати
документальної позапланової невиїзної
перевірки ТОВ «Енергомікс» з питань
дотримання вимог податкового
законодавства при взаємовідносинах з
Товариством з обмеженою
відповідальністю «БК «Палаццо» за
період з 1 жовтня 2011 року по 28 лютого
2013 року, з ДП «Балу» за період з 1 серпня
2010 року по 31 жовтня 2011 року», у якому
зазначено про нікчемність договорів
цього контрагента позивача із
перерахованими суб'єктами
господарювання, і, як наслідок,
констатовано нікчемність правочинів
товариства «Енергомікс» із позивачем.

Судом встановлено, що 7 вересня 2011 року
між ТОВ «ФРОНІУС Україна» та ТОВ
«Енергомікс» укладено договір №38-Д/11
(т.2 а.с.126-127), за умовами якого замовник
(ТОВ «ФРОНІУС Україна») доручає, а
виконавець (ТОВ «Енергомікс»)
зобов'язується на свій ризик своїми
силами, із своїх матеріалів та своїми
технічними засобами виконати роботи по
проведенню перевірки кратності
повітрообміну та прочистки і перевірки
тяги у димових та вентиляційних
каналах за адресою с. Княжичі, вул.
Слави, 24. Вартість робіт за кошторисом
становить 248,70 грн.

На підтвердження факту виконання умов
договору товариством надано належним
чином засвідчені копії таких
документів:

- кошторис №1 (т.2 а.с.128);

- акт здачі-прийняття робіт (надання
послуг) №ОУ-0000069 від 20 вересня 2011 року
(т.2 а.с.129);

- платіжне доручення №1420 від 13 вересня
2011 року на суму 248,70 грн. (т.3 а.с.146);

- рахунок-фактура №СФ-0000059 від 7 вересня
2011 року на суму 248,70 грн. (т.3 а.с.147).

Крім того, 3 жовтня 2012 року між ТОВ
«ФРОНІУС Україна» та ТОВ «Енергомікс»
укладено договір №25-Д/11 (т.2 а.с.130-131), за
умовами якого замовник доручає, а
виконавець (ТОВ «Енергомікс») приймає
на себе зобов'язання виконати монтажні
роботи з реконструкції комерційного
вузла обліку газу по вул. Слави, 24 у с.
Княжичі, Броварського району,
Київської області. Вартість виконаних
робіт за кошторисом становить 58002,00 грн.

На засвідчення виконання умов такого
договору подано завірені копії таких
документів:

- кошторис щодо монтажу обладнання
вузлу обліку газу (т.2 а.с.132);

- акт приймання виконаних будівельних
робіт за грудень 2012 року типової форми
№КБ-2в (т.2 а.с.135-137);

- платіжне доручення №355 від 21 грудня 2012
року на суму 16002,00 грн. (т.3 а.с.126);

- платіжне доручення №1407 від 4 жовтня 2012
року на суму 42000,00 грн. (т.3 а.с.118).

17 вересня 2012 року між ТОВ «ФРОНІУС
Україна» та ТОВ «Енергомікс» укладено
договір №59-Д/12 (т.2 а.с.138-139), за умовами
якого замовник доручає, а виконавець
зобов'язується виконати роботи по
проведенню перевірки кратності
повітрообміну та прочистки і перевірки
тяги у димових та вентиляційних
каналах за адресою с. Княжичі, вул.
Слави, 24. Вартість робіт за кошторисом
становить 248,70 грн.

З метою підтвердження виконання умов
вказаного договору позивачем подано до
суду засвідчені належним чином копії
наступних документів:

- кошторис №1 (т.2 а.с.140);

- акт здачі-прийняття робіт (надання
послуг) №ОУ-0000103 від 21 вересня 2012 року
(т.2 а.с.144);

- платіжне доручення №1306 від 18 вересня
2012 року на суму 248,70 грн. (т.3 а.с.139);

- рахунок фактура №СФ-0000090 від 17 вересня
2012 року на суму 248,70 грн. (т.3 а.с.140).

4 липня 2012 року між тими ж суб'єктами
господарювання укладено договір №19-п/12
(т.2 а.с.141-142), за умовами якого
виконавець (ТОВ «Енергомікс»)
зобов'язується виконати та передати
замовнику (ТОВ «ФРОНІУС Україна»)
робочий проект з реконструкції
комерційного вузла обліку газу по вул.
Слави, 24 у с. Княжичі Броварського
району Київської області, згідно вимог
завдання з проектування, технічних
умов з проектування, діючих норм та
правил, та погодити його в ПАТ
«Київоблгаз». Загальна вартість робіт
складає 10800,00 грн., у тому числі податок
на додану вартість 1800,66 грн.

На підтвердження виконання умов
договору товариством надано належним
чином засвідчені копії таких
документів:

- платіжне доручення №1016 від 26 липня 2012
року на суму 7560,00 грн. (т.3 а.с.132);

- платіжне доручення №354 від 21 грудня 2012
року на суму 3240,00 грн. (т.3 а.с.124);

- акт здачі-прийняття робіт (надання
послуг) №ОУ-0000195 від 11 грудня 2012 року (т.3
а.с.125).

З метою засвідчення відображення
відповідних операцій із ТОВ
«Енергомікс» у бухгалтерському обліку
подано картки рахунку: 6852, 1521, 1522 (т.2
а.с.176-182).

ТОВ «ФРОНІУС Україна» перед
підписанням згаданих договорів, з
метою запобігання укладенню правочину
із недобросовісним суб'єктом
господарювання, перевірило
правосуб'єктність та добросовісність
ТОВ «Енергомікс», зокрема отримало
копію свідоцтва про реєстрацію
платником податку на додану вартість,
копію ліцензії на провадження
господарської діяльності, пов'язаної
із створенням об'єктів архітектури, та
копію дозволу на продовження виконання
роботи підвищеної небезпеки (т.2
а.с.185-189).

Податкові зобов'язання за вказаними
операціями, як встановлено у ході
перевірки, належно відображено у
податковій звітності товариства.

Претензій щодо оформлення первинних
документів за цими договорами ДПІ не
вказано.

1.5 За операціями із ТОВ Експо-Центр
«Метеор».

В Акті перевірки і під час судового
розгляду податковим органом
стверджувалось неправомірність
віднесення позивачем до складу витрат,
що враховуються при визначенні об'єкта
оподаткування податком на прибуток, по
взаємовідносинам із ТОВ Експо-Центр
«Метеор» сум у розмірі 8531 грн. за 4
квартал 2012 року.

Підставою для цього вказано Акт ДПІ у
Красногвардійському районі міста
Дніпропетровська від 15 лютого 2013 року
№484/22.1-09/31540744 «Про неможливість
проведення зустрічної звірки ТОВ
Експо-Центр «Метеор» щодо
підтвердження здійснення
господарських відносин з
контрагентами за листопад, грудень 2011
року, січень, лютий, березень, червень,
серпень 2012 року та повноти їх
відображення в податковому обліку», у
якому встановлено відсутність об'єктів
оподаткування по операціям з придбання
товарів (послуг) у
підприємств-постачальників та по
операціям з продажу цих товарів
(послуг) підприємствам-покупцям.
Констатовано нікчемність правочинів
між ТОВ «ФРОНІУС Україна» та ТОВ
Експо-Центр «Метеор» у 2012 році.

Судом встановлено, що 26 березня 2012 року
між ТОВ «ФРОНІУС Україна» та ТОВ
Експо-Центр «Метеор» укладено
заявку-договір №12-М/12 (т.2 а.с.117-118), за
умовами якого учасник (ТОВ «ФРОНІУС
Україна») підтверджує участь в 12-ій
Міжнародній виставці промислового
устаткування і металообробки
«МАШПРОМ-2012», яка відбуватиметься на
території ТОВ Експо-Центр «Метеор» у
місті Дніпропетровськ (за адресою: вул.
Макарова, 27А). Термін проведення
виставки: з 16 жовтня 2012 року по 19 жовтня
2012 року. Згідно додатку №1 до
заявки-договору №12-М/12 від 26 березня 2012
року вартість послуг з участі у
виставці складає 10237,50 грн., у тому числі
податок на додану вартість 1706,25 грн.

На підтвердження виконання умов такого
договору позивачем надані до суду
засвідчені копії наступних документів:

- акт виконання послуг від 19 жовтня 2012
року (т.2 а.с.120);

- копії фотозвіту (т.2 а.с.127-125);

- платіжне доручення № 427 від 30 березня
2012 року на суму 10237,50 грн. (т.3 а.с.79);

- виписка по рахунку (т.3 а.с.78).

На засвідчення відображення
відповідної операції із ТОВ
Експо-Центр «Метеор» у бухгалтерському
обліку подано картки рахунку 6852 та
оборотно-сальдову відомість по рахунку
104 за 2012 рік (т.2 а.с.207-2010).

Судом з'ясовано, що ТОВ «ФРОНІУС
Україна» перед підписанням згаданого
договору, з метою запобігання
укладенню правочину із
недобросовісним суб'єктом
господарювання, перевірило
правосуб'єктність та добросовісність
ТОВ Експо-Центр «Метеор», зокрема
отримали копію свідоцтва про його
реєстрацію і копію свідоцтва про
реєстрацію платником податку на додану
вартість (т.2 а.с.212-213).

Претензій щодо оформлення первинних
документів за цим договором ДПІ не
вказано; податкові зобов'язання за ним
відображено у податковому обліку
товариства.

Крім того, суд звертає увагу, що у 2011
році підприємство також перебувало у
договірних відносинах із ТОВ
Експо-Центр «Метеор» (т.2 а.с.105-116) на
подібних умовах, при цьому у ході
перевірки зазначено про
непідтвердження витрат по
відповідному договору у 2011 році як
таких, що пов'язані із господарською
діяльністю підприємства. Разом із тим,
за результатами розгляду заперечень на
Акт перевірки, податковий орган визнав
доведеним здійснення відповідних
витрат із господарською діяльністю
позивача і відсутність порушень
податкового законодавства у цій
частині (т.1 а.с.81зв.)

1.6. Курсові різниці.

Під час перевірки податковим органом
встановлено заниження доходу від
операційної курсової різниці на 1273078
грн. за 4 квартал 2011 року, у зв'язку із
цим констатовано порушення позивачем
підпункту 153.1.3 пункту 153.1 статті 153
Податкового кодексу України та
заниження інших доходів на 1273078 грн.

У судовому засіданні представник
товариства пояснила, що у ході
перевірки посадовими особами
Інспекції не було враховано, що сума у
розмірі 1273078 грн. сформована по
результатам операцій, які виникли до 1
квітня 2011 року. Вказала, що якщо платник
податку придбав товари (роботи,
послуги) за іноземну валюту до 1 квітня
2011 року, то після набрання чинності
розділом 3 Податкового кодексу (з 1
квітня 2011 року) курсові різниці за
заборгованістю за поставлені товари
(виконані роботи, надані послуги) в
іноземній валюті не перераховуються.
Зазначила, що така позиція відображена
і у Листі Державної податкової
адміністрації України від 7 квітня 2014
року №6823/6/15-0315 «Щодо визначення
курсових різниць за заборгованістю за
поставлені товари (виконані роботи,
надані послуги) в іноземній валюті до 1
квітня 2011 року» та міститься в Єдиній
базі податкових знань Державної
податкової адміністрації України (т.1
а.с.170).

Судом досліджено бухгалтерську
довідку щодо включення курсових
різниць за 3-4-й квартали 2011 року по ТОВ
«ФРОНІУС Україна» (т.2 а.с.248-250), з якої
вбачається, що дохід від операційної
різниці відображено на рахунку 714,
зокрема за 3-ій квартал 2011 року - 1417957,86
грн., за 4-ий квартал 2011 року - 1887949,45 грн.;
а у податковій декларації із податку на
прибуток за 3-ій квартал 2011 року - 577067,96
грн., за 4-ий квартал 2011 року - 1455760,72 грн.;
різниця 840889,90 грн. та 432188,73 грн.
відповідно, усього 1273078,63 грн.

У зазначеній бухгалтерській довідці
детально викладено із розшифровкою по
рахункам 632, 506, 612, 6853, 302, 312, 333 сум
курсової різниці, які у загальній сумі
(1273078,63 грн.) відображені на рахунку 714.

Як з'ясовано судом, висновки
податкового органу про заниження
доходу у цій частині зроблені на
підставі порівнянь аналізу рахунку 714
(дохід від операційної курсової
різниці) за 3-4-й квартали 2011 року і
відомостей податкової декларації із
податку на прибуток за цей же період.
Будь-які інші документи, які б
досліджувались Інспекцією з цього
приводу у Акті перевірки не вказано, у
ході судового розгляду також не
повідомлено.

Позивачем у свою чергу надано письмові
пояснення заступника фінансового
директора товариства про те, що 425578,86
грн. - це курсова різниця по
заборгованості перед товариством
«Фроніус Інтернаціонал», Австрія, яка
виникла до 1 квітня 2011 року, але була
оплачена у 3-4-му кварталах 2011 року; 735654,78
грн. - курсова різниця по
заборгованості перед тією ж фірмою, яка
виникла до 1 квітня 2011 року, але не була
оплачена у 3-4-му кварталах 2011 року.

Судом досліджено документ
«Взаєморозрахунки із постачальниками»
за період з 1 липня 2011 року по 30
вересня 2011 року, з 1 жовтня 2011 року по 31
грудня 2011 (т.3 а.с.3-77,т.1 а.с.128-139,144-163), із
якого видно, що протягом
третього-четвертого кварталів 2011 року
оплата на фірму «Фроніус
Інтернаціонал» здійснювалась по
заборгованості, яка виникла до 1 квітня
2011 року. Загальна сума заборгованості і
доходу від курсової різниці у цьому
документі вказана у графі «Зменшення
боргу». Також представник позивача
пояснила, що при оплаті боргу
переоцінка проводилась на дату оплати
і не виділена окремим рядком у
документі «Взаєморозрахунки із
постачальниками»; якщо курс на дату
оплати нижчий, ніж на початок звітного
періоду, то при оплаті закривається
заборгованість і нараховується
курсова різниця по банківській
виписці.

До суду також подано журнал проводок 632,
714 позивача за друге півріччя 2011 року по
контрагенту фірма «Фроніус», Австрія
(т.4 а.с.9-41,т.1 а.с.126,140-143,163-168), де
відображено нарахування курсової
різниці при оплаті зазначеному
контрагенту.

Крім того, представник позивача
вказала, що згідно контрактів №01/05 і
№02/05 від 26 липня 2005 року ТОВ «ФРОНІУС
Україна» отримало у вересні 2005 року від
фірми «Фроніус Інтернаціонал»,
Австрія, обладнання на суму 322579,17 Євро
із відстрочкою платежу. Платежі
повинні були проводитись поквартально
протягом п'яти років починаючи з
четвертого кварталу 2007 року.
Заборгованість обліковувалась на
рахунку 506 (довгострокова позика в
іноземній валюті), а заборгованість,
яка підлягала оплаті у відповідному
кварталі переносилась із рахунку 506 на
рахунок 612 (поточна заборгованість за
довгостроковими зобов'язаннями в
іноземній валюті). Загальна сума доходу
від переоцінки валюти у другому
півріччі 2011 року по зазначеним
розрахункам становить 125549,98 грн., що
видно із журналів проводок 506, 714, 612, 714
за друге півріччя 2011 року (т.4 а.с.42-43).

До того ж у письмових поясненнях
заступник фінансового директора
позивача зазначила, що курсові різниці
по рахунку 302 (каса в іноземній валюті),
рахунку 312 (рахунки в іноземній валюті),
рахунку 333 (грошові кошти в дорозі при
покупці валюти) за другий квартал 2011
року у сумі 18440,29 грн. не були помилково
включені у валові доходи. Однак ця сума
включена у валові доходи у другому
півріччі 2011 року; а по бухгалтерським
проводкам проведена в другому кварталі
2011 року, а в податковому обліку - у
другому півріччі 2011 року, тому ця сума
пішла на зменшення різниці між
бухгалтерським і податковим обліком у
другому півріччі 2011 року, тобто на
збільшення доходу (т.4 а.с.44).

2. Податок на додану вартість.

2.1 Заниження зобов'язань із податку на
додану вартість (реалізація продукції
нижче митної вартості).

У ході перевірки посадовими особами
Інспекції встановлено випадки
реалізації за ціною нижче митної
вартості у 2011-2012 роках (з липня 2011 року
по листопад 2012 року) товарів
(зварювального обладнання та
комплектуючих до нього), ввезених на
митну територію України, на підставі
чого вказано про порушення положень
пункту 188.1 статті 188 Податкового
кодексу України та зроблено висновок
про заниження зобов'язань із податку на
додану вартість на 154053 грн.

За результатами розгляду заперечень на
Акт перевірки у зведеній таблиці
виявлено поодинокі випадки
відображення номенклатури продукції,
один випадок невірного зазначення
номеру та дати митної декларації, у
зв'язку із чим зменшено нараховану суму
зобов'язань із податку на додану
вартість до 149270 грн.

2.2 Завищення податкового кредиту із
податку на додану вартість по
господарським операціям позивача із
ПВКФ «Проксин», ТОВ «Енергомікс», ТОВ
Експо-Центр «Метеор».

2.2.1 За операціями із ПВКФ «Проксин».

Інспекція стверджувала про завищення
ТОВ «ФРОНІУС Україна» податкового
кредиту із податку на додану вартість
на суму 17270 грн., знову ж посилаючись на
Акт Броварської об'єднаної державної
податкової інспекції від 13 квітня 2012
року №29/222/20576423 «Про неможливість
проведення зустрічної звірки ПВКФ
«Проксин» з питань підтвердження
відомостей по взаємовідносинах з ФОП
ОСОБА_4 та ФОП ОСОБА_5 за жовтень 2011
року».

Вище, у розділі 1.3, детально описано
договори та інші документи, а також їх
зміст, по взаємовідносинам позивача із
таким контрагентом.

Крім того, судом досліджено щодо
договору №1/10: податкову накладну №38
від 11 жовтня 2011 року на загальну
суму 33730,20 грн., у тому числі 5621,70 грн.
податку на додану вартість (т.2 а.с.170), та
податкову накладну №153 від 28 жовтня 2011
року на загальну суму 33729,77 грн., у тому
числі 5621,63 грн. податку на додану
вартість (т.2 а.с.171); а також стосовно
договору №2/10 - податкові накладні №37
від 11 жовтня 2011 року на загальну суму
18080,40 грн., у тому числі 3013,40 грн. податку
на додану вартість (т.2 а.с.169), і №152 від 28
жовтня 2011 року на загальну суму 18080,03
грн., у тому числі 3013,34 грн. податку на
додану вартість (т.2 а.с.172).

Податковий орган недоліків у їх
оформленні не виявив, а відповідність
таких документів вимогам
законодавства встановлена під час
розгляду справи.

2.2.2 За операціями із ТОВ «Енергомікс».

Відповідач під час проведення
перевірки і у ході судового розгляду
зазначав про завищення позивачем
податкового кредиту на суму 11549 грн. за
операціями із таким контрагентом,
обґрунтовуючи це Актом від 3 вересня 2013
року №117/22-02/34465513 «Про результати
документальної позапланової невиїзної
перевірки ТОВ «Енергомікс» з питань
дотримання вимог податкового
законодавства при взаємовідносинах із
ТОВ «БК «Палаццо» за період з 1 жовтня
2011 року по 28 лютого 2013 року, з ДП «Балу»
за період з 1 серпня 2010 року по 31 жовтня
2011 року».

У розділі 1.4 цієї постанови викладено
встановлені судом обставини і
документи за цими ж операціями
товариства із ТОВ «Енергомікс»,
детально описано договори та інші
первинні документи, а також їх зміст.
Окрім перерахованих вище досліджених
судом документів, на підтвердження
правомірності віднесення відповідних
сум податку на додану вартість до
податкового кредиту, позивачем подано
наступні належним чином засвідчені
копії податкових накладних:

- по договору №38-Д/11 від 7 вересня 2012
року (т.2 а.с.126-127) - №20 від 13 вересня 2011
року на суму 248,70 грн., у тому числі
податок на додану вартість 41,45 грн. (т.2
а.с.162);

- по договору №25-Д/11 від 3 жовтня 2012 року
(т.2 а.с.130-131): №20 від 5 жовтня 2012 року на
суму 42000,00 грн., у тому числі податок на
додану вартість 7000,00 грн. (т.2 а.с.165), та
№1 від 4 грудня 2012 року на суму 16002,00 грн.,
у тому числі податок на додану вартість
2667,00 грн. (т.2 а.с.167);

- по договору №59-Д/12 від 17 вересня 2012
року (т.2 а.с.138-139) - податкова накладна
№20 від 18 вересня 2012 року на суму 248,70
грн., у тому числі податок на додану
вартість 41,45 грн. (т.2 а.с.164);

- по договору №19-п/12 від 4 липня 2012 року
(т.2 а.с.141-142): №14 від 26 липня 2012 року на
суму 7560,00 грн., у тому числі податок на
додану вартість 1260,00 грн. (т.2 а.с.163), та
№6 від 11 грудня 2012 року на суму 3240,00 грн.,
у тому числі податок на додану вартість
540,00 грн. (т.2 а.с.166).

Інспекцією не встановлено фактів
неналежного оформлення таких
документів, у той же час судом з'ясовано
відповідність їх усім необхідним
законодавчим вимогам.

2.2.3 За операціями із ТОВ Експо-Центр
«Метеор».

Із приводу відносин із ТОВ Експо-Центр
«Метеор», як і стосовно податку на
прибуток, ДПІ вказано на Акт ДПІ у
Красногвардійському районі м.
Дніпропетровська від 15 лютого 2013
року №484/22.1-09/31540744 «Про неможливість
проведення зустрічної звірки ТОВ
Експо-Центр «Метеор» щодо
підтвердження здійснення
господарських відносин з
контрагентами за листопад, грудень 2011
року, січень, лютий, березень, червень,
серпень 2012 року та повноти їх
відображення в податковому обліку» та
констатовано завищення податкового
кредиту на 1706 грн.

Вище, у розділі 1.5 постанови, викладено
зміст договору позивача із ТОВ
Експо-Центр «Метеор» та решти
документів на підтвердження його
виконання.

Також судом досліджено завірену
належним чином копію податкової
накладної №504 від 30 березня 2012 року на
суму 10237,50 грн., у тому числі податку на
додану вартість 1706,25грн. (т.2 а.с.168),
виписаної за договором із названим
контрагентом №12-М/12 від 26 березня 2012
року. Недоліків у її оформлено
відповідачем не виявлено, а судом
встановлено наявність у ній усіх
необхідних визначених законодавцем
реквізитів.

Надаючи правову оцінку обставинам
справи, суд зазначає таке.

За операціями із ТОВ «КФ Єврокон» та із
ТОВ «Фроніус Інтернаціональ» ГмбХ.

За визначенням у підпункті 14.1.27 пункту
14.1 статті 14 Податкового кодексу
України витрати - це сума будь-яких
витрат платника податку у грошовій,
матеріальній або нематеріальній
формах, здійснюваних для провадження
господарської діяльності платника
податку, в результаті яких
відбувається зменшення економічних
вигод у вигляді вибуття активів або
збільшення зобов'язань, внаслідок чого
відбувається зменшення власного
капіталу (крім змін капіталу за рахунок
його вилучення або розподілу
власником).

За нормами підпункту 139.1.9 пункту 139.1
статті 139 Податкового кодексу України
не включаються до складу витрат,
зокрема, витрати, не підтверджені
відповідними розрахунковими,
платіжними та іншими первинними
документами, обов'язковість ведення і
зберігання яких передбачена правилами
ведення бухгалтерського обліку та
нарахування податку.

За правилами пункту 138.2 статті 138
Податкового кодексу України витрати,
які враховуються для визначення
об'єкта оподаткування, визнаються на
підставі первинних документів, що
підтверджують здійснення платником
податку витрат, обов'язковість ведення
і зберігання яких передбачено
правилами ведення бухгалтерського
обліку, та інших документів,
встановлених розділом II цього Кодексу.

За змістом підпункту 138.10.2 пункту 138.10
статті 138 Податкового кодексу України
до складу інших витрат включаються у
тому числі адміністративні витрати,
спрямовані на обслуговування та
управління підприємством: а) загальні
корпоративні витрати, в тому числі
організаційні витрати, витрати на
проведення річних та інших зборів
органів управління, представницькі
витрати; б) витрати на службові
відрядження й утримання апарату
управління підприємством (у тому числі
витрати на оплату праці
адміністративного апарату) та іншого
загальногосподарського персоналу; в)
витрати на утримання основних засобів,
інших необоротних матеріальних
активів загальногосподарського
використання (оперативна оренда (у тому
числі оренда легкових автомобілів),
придбання пально-мастильних
матеріалів, стоянка, паркування
легкових автомобілів, страхування
майна, амортизація, ремонт, опалення,
освітлення, водопостачання,
водовідведення, охорона); г) винагороди
за консультаційні, інформаційні,
аудиторські та інші послуги, що отримує
платник податку для забезпечення
господарської діяльності; ґ) витрати на
оплату послуг зв'язку (пошта, телеграф,
телефон, телекс, телефакс, стільниковий
зв'язок та інші подібні витрати); д)
амортизація нематеріальних активів
загальногосподарського використання;
е) витрати на врегулювання спорів у
судах; є) плата за розрахунково-касове
обслуговування та інші послуги банків;
ж) інші витрати загальногосподарського
призначення.

На підставі викладених норм та
досліджених у ході судового розгляду
доказів, суд констатує, що товариством
подано належні та достатні документи,
які підтверджують факт проведення
експертної оцінки майнового комплексу
з метою обслуговування та управління
підприємством, а також зв'язок
понесених витрат із господарською
діяльністю позивача.

Крім того, до суду подано документи по
договірним відносинам із ТОВ «Фроніус
Інтернаціональ» щодо надання послуг із
установлення програмного забезпечення
та по організації роботи сервера, які
підтверджують правомірність
віднесення витрат за такими операціями
до складу адміністративних. Докази
відсутності права у позивача відносити
такі витрати до адміністративних та
враховувати при визначення податкових
зобов'язань із податку на прибуток -
податковим органом не представлені.

За таких обставин доводи відповідача
про недоведення понесення витрат у
досліджуваних договорах із ТОВ «КФ
Єврокон» та із ТОВ «Фроніус
Інтернаціональ» для забезпечення
господарської діяльності товариства і
порушення ним положень підпункту 138.10.2
пункту 138.10 статті 138 та підпункту 139.1.9
пункту 139.1 статті 139 Податкового
кодексу України не підтвердились і
спростовані у ході судового розгляду.

У зв'язку із цим адміністративний позов
у цій частині підлягає задоволенню.

За операціями із ПВКФ «Проксин», ТОВ
«Енергомікс», ТОВ Експо-Центр «Метеор»
і щодо податку на прибуток, і стосовно
податку на додану вартість.

За правилами статті 149 Податкового
кодексу України податковою базою для
цілей оподаткування податком на
прибуток визнається грошове вираження
прибутку як об'єкта оподаткування,
визначеного згідно із статтею 134 цього
Кодексу, з урахуванням положень статей
135 - 137 та 138 - 143 цього Кодексу.

Підпунктом 134.1.1 пункту 134.1 статті 134
Податкового кодексу України
передбачено, що прибуток із джерелом
походження з України та за її межами
визначається шляхом зменшення суми
доходів звітного періоду, визначених
згідно зі статтями 135 - 137 цього Кодексу,
на собівартість реалізованих товарів,
виконаних робіт, наданих послуг та суму
інших витрат звітного податкового
періоду, визначених згідно зі статтями
138 - 143 цього Кодексу, з урахуванням
правил, встановлених статтею 152 цього
Кодексу;

За визначенням підпункту 14.1.27 пункту 14.1
статті 14 Податкового кодексу України
витрати у розумінні цього кодексу - це
сума будь-яких витрат платника податку
у грошовій, матеріальній або
нематеріальній формах, здійснюваних
для провадження господарської
діяльності платника податку, в
результаті яких відбувається
зменшення власного капіталу.

До складу витрат, що враховуються при
обчисленні об'єкта оподаткування,
відповідно до пункту 138.1 статті 138
Податкового кодексу України, входять:
витрати від операційної діяльності,
які визначаються згідно з пунктами 138.4,
138.6 - 138.9, 138.11 цієї статті: інші витрати,
визначені згідно з пунктами 138.5, 138.10
-138.12 цієї статті, пунктом 140.1 статті 140 і
статтею 141 цього Кодексу; крім витрат,
визначених у пунктах 138.3 цієї статті та
у статті 139 цього Кодексу.

При цьому, згідно із підпунктом 138.2
статті 138 Податкового кодексу України
витрати, які враховуються для
визначення об'єкта оподаткування,
визнаються на підставі первинних
документів, що підтверджують
здійснення платником податку витрат,
обов'язковість ведення і зберігання
яких передбачено правилами ведення
бухгалтерського обліку, та інших
документів, встановлених розділом 2
цього Кодексу.

За нормами підпункту 139.1.9 пункту 139.1
статті 139 Податкового кодексу України
не включаються до складу валових
витрат витрати, не підтверджені
відповідними розрахунковими,
платіжними та іншими первинними
документами, обов'язковість ведення і
зберігання яких передбачена правилами
ведення бухгалтерського обліку та
нарахування податку.

У силу положень статей 185, 187, 198, 200, 201
Податкового кодексу України право на
формування податкового кредиту з
податку на додану вартість виникає у
платника податків за сукупності таких
елементів: наявності у сторін
спеціальної податкової
правосуб'єктності (особа, що видає
податкову накладну, повинна бути
зареєстрованою як платник податку на
додану вартість); фактичного
здійснення оподатковуваних операцій
постачальником на користь покупця;
наявності причинно-наслідкового
зв'язку між операцією з придбання
товарів чи послуг та потребою
використання в господарській
діяльності; документального
підтвердження факту здійснення
господарської операції сукупністю
належним чином складених (оформлених)
первинних та інших документів, які
зазвичай супроводжують операції
певного виду та підтверджують їх
фактичне виконання; наявності у
покупця належним чином складеної
податкової накладної (має усі
обов'язкові реквізити).

З метою встановлення фактів здійснення
господарських операцій судом
з'ясовувалися, зокрема, такі обставини:
рух активів у процесі здійснення цих
операцій; установлення спеціальної
податкової правосуб'єктності їх
учасників; зв'язок між фактом придбання
робіт, товарів, послуг, понесенням
інших витрат і господарською
діяльністю позивача.

Крім того, суд наголошує, що факт
визнання правочину нікчемним
(недійсним) має наслідком застосування
негативних наслідків за цивільним
законодавством, а не донарахування
податкових зобов'язань.

Наявність укладеного між учасниками
господарської операції
цивільно-правового договору або
відсутність визнання такого договору
недійсним або нікчемним сама собою не
свідчить про реальність вчинення
відповідної операції та навпаки.

Підпунктом 4.1.4 пункту 4.1 статті 4
Податкового кодексу України
встановлено презумпцію правомірності
рішень платника податку в разі, якщо
норма закону чи іншого
нормативно-правового акта, виданого на
підставі закону, або якщо норми різних
законів чи різних нормативно-правових
актів припускають неоднозначне
(множинне) трактування прав та
обов'язків платників податків.

Зазначена норма поширюється також і на
кваліфікацію господарських операцій з
метою формування платником податків
для визначення витрат з метою
оподаткування податком на прибуток та
податкового кредиту із податку на
додану вартість; податковий кредит та
валові витрати вважаються сформованим
правомірно, однак контролюючий орган
не позбавлений можливості довести в
установленому порядку факт
невідповідності задекларованих
наслідків господарської операції
платника податків у податковому обліку
фактичним обставинам.

При цьому з урахуванням норм статей 61
та 44 Податкового кодексу України саме
на контролюючі органи покладається
обов'язок контролювати правильність
формування даних податкового обліку
платників податків, у тому числі щодо
правильності складення та
достовірності первинних документів.

Законом України «Про бухгалтерський
обік та фінансову звітність в Україні»
підставою для бухгалтерського обліку
господарських операцій визначено
первинні документи, які фіксують факти
здійснення господарських операцій та
підтверджують їх здійснення. Первинні
та зведені облікові документи можуть
бути складені на паперових або
машинних носіях і повинні мати такі
обов'язкові реквізити: назву документа
(форми); дату і місце складання; назву
підприємства, від імені якого складено
документ; зміст та обсяг господарської
операції, одиницю виміру господарської
операції; посади осіб, відповідальних
за здійснення господарської операції і
правильність її оформлення; особистий
підпис або інші дані, що дають змогу
ідентифікувати особу, яка брала участь
у здійсненні господарської операції
(стаття 9 Закону України «Про
бухгалтерський обік та фінансову
звітність в Україні»).

Витрати для цілей визначення
податкового кредиту і об'єкта
оподаткування податком на прибуток
мають бути фактично здійснені та
підтверджені належним чином
складеними первинними документами, що
відображають реальність господарської
операції, яка є підставою для
формування податкового обліку
платника податків.

Водночас за відсутності факту
придбання товарів, робіт чи послуг або
в разі якщо придбані товари, роботи чи
послуги не призначені для використання
у господарській діяльності платника
податку відповідні суми не можуть
включатися до складу податкового
кредиту з податку на додану вартість та
враховуватися при визначенні
податкових зобов'язань із податку на
прибуток навіть за наявності формально
складених, але недостовірних
документів або сплати грошових коштів.

Також суд зазначає, що податкове
повідомлення-рішення, на підставі
якого визначаються податкові
зобов'язання платника податків,
приймається податковим органом за
результатами безпосередньої оцінки
фінансово-господарських документів,
активів та інших обставин
господарської діяльності особи, з
дотриманням визначеної законом
процедури, висновки податкового органу
не можуть ґрунтуватися на
неперевірених припущеннях чи
суб'єктивних думках посадових осіб
інших податкових органів, а повинні
доказуватись як факт і
підтверджуватись документально.

Наявність певної інформації, одержаної
від інших підрозділів податкової
служби чи з інформаційних систем
держаної податкової служби, що не
оформлена рішеннями суб'єкта владних
повноважень, утворює лише підставу для
перевірки такої інформації, може
породжувати певні сумніви щодо
законності господарських операцій
платника податків, однак не є
беззаперечним доказом того, що в
дійсності платнику податків його
контрагентом ніякі товари не
постачались, послуги не надавались,
роботи не виконувались.

У цьому ж випадку висновки Інспекції
ґрунтуються виключно на підставі актів
перевірки та про неможливість
проведення зустрічної звірки згаданих
контрагентів позивача, у зв'язку із чим
стверджено нікчемність угод
товариства із такими суб'єктами
господарювання.

Суд звертає увагу, що обов'язок
сплачувати податки і збори та
відповідальність за порушення
податкового законодавства є
персоніфікованими. Визначення
податкових зобов'язань платнику
податків не може ставитись у пряму
залежність від виконання податкових
обов'язків його контрагентами. Тобто, в
основу притягнення позивача до
податкової відповідальності не може
бути покладено висновок акта перевірки
(зустрічної звірки) його контрагента
без фактичного встановлення порушень
податкового законодавства самим
позивачем.

Також суд враховує положення статті 18
Закону України «Про державну
реєстрацію юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців», згідно з якою
відомості, які підлягають внесенню до
Єдиного державного реєстру юридичних
осіб та фізичних осіб-підприємців, були
внесені до нього, вважаються
достовірними і можуть бути використані
у спорі з третьою особою, доки до них не
внесено відповідних змін. Якщо
відомості, які підлягають внесенню до
цього реєстру, є недостовірними і були
внесені до нього, то третя особа може
посилатися на них у спорі як на
достовірні, за винятком випадків, коли
вона знала або могла знати про те, що
такі відомості є недостовірними.

Судом з'ясовано, що позивачем вжито
заходів щодо перевірки наявності
спеціальної податкової
правосуб'єктності у ПВКФ «Проксин», ТОВ
«Енергомікс», ТОВ Експо-Центр «Метеор»,
відсутності дефектів у його правовому
статусі в офіційно оприлюднених даних
щодо анульованих свідоцтв платника
податку на додану вартість, а також
спроможності виконувати зобов'язання
за відповідними договорами.

Суд зазначає, що відповідач жодних
заперечень щодо форми і змісту наданих
позивачем письмових документів як під
час проведення перевірки, так і у ході
судового розгляду справи - не висловив.
Доказів, які б вказували на недійсність
чи підробку первинних документів,
податкових накладних або їх
невідповідність нормативно-правовим
актам Інспекція суду не надала. ДПІ не
подала і доказів нереальності
досліджених у цьому випадку операцій.

Суд, на підставі оцінки наявних у
справі матеріалів та доказів у їх
сукупності, встановив, що факти
здійснення операцій із ПВКФ «Проксин»,
ТОВ «Енергомікс», ТОВ Експо-Центр
«Метеор» по виконанню робіт, наданню
послуг і поставки продукції, оплати їх
вартості, використання у господарській
діяльності товариства підтверджується
документально; надані позивачем докази
є переконливими для твердження про
реальність господарських операцій.

За таких обставин вбачається, що
твердження про недійсність
ґрунтуються на припущеннях,
відповідачем не доведено відсутності
операцій із виконання робіт, надання
послуг та постачання товарів, а доводи
позивача про реальність правочинів
належними доказами не спростовуються.

За недоведеності відповідачем того, що
відповідні роботи контрагентами
позивача не виконувались, послуги не
надавалися, товари не постачалися,
висновки податкового органу є
безпідставними.

Таким чином, доводи Інспекції про
заниження позивачем податкового
зобов'язання із податку на додану
вартість та податку на прибуток у ході
судового розгляду не підтвердились.

Щодо операційної курсової різниці.

Питання оподаткування операцій з
розрахунками в іноземній валюті
врегульовано у статті 153 Податкового
кодексу України. Так, за правилами
підпункту 153.1.1 пункту 153.1 вказаної
статті доходи, отримані/нараховані
платником податку в іноземній валюті у
зв'язку з продажем товарів, виконанням
робіт, наданням послуг, у частині
їхньої вартості, що не була сплачена в
попередніх звітних податкових
періодах, перераховуються в
національну валюту за офіційним курсом
національної валюти до іноземної
валюти, що діяв на дату визнання таких
доходів згідно з цим розділом, а в
частині раніше отриманої оплати за
курсом, що діяв на дату її отримання.

За нормами пункту 1 підрозділу 4 розділу
XX Податкового кодексу України розділ III
Кодексу (Податок на прибуток)
застосовується під час розрахунків з
бюджетом починаючи з доходів і витрат,
що отримані і проведені з 1 квітня 2011
року, якщо інше не встановлено цим
підрозділом.

При цьому за приписами підпункту 7.3.1
пункту 7.3 статті 7 Закону України «Про
оподаткування прибутку підприємств»
доходи, отримані (нараховані) платником
податку в іноземній валюті у зв'язку з
продажем товарів (робіт, послуг)
протягом звітного періоду,
перераховуються в гривні за офіційним
валютним (обмінним) курсом
Національного банку України, що діяв на
дату отримання (нарахування) таких
доходів, і не підлягають перерахуванню
у зв'язку зі зміною обмінного курсу
гривні протягом такого звітного
періоду.

Балансова вартість іноземної валюти,
отриманої платником податку у зв'язку з
таким продажем (виручка в іноземній
валюті), визначається за курсом,
зазначеним у абзаці першому цього
підпункту.

У Листі Державної податкової
адміністрації України від 7 квітня 2011
року №6823/6/15-0315 щодо визначення
курсових різниць за заборгованістю за
поставлені товари (виконані роботи,
надані послуги) в іноземній валюті до 1
квітня 2011 року повідомлено, що до 1
квітня 2011 року платник податку при
продажі товарів (робіт, послуг)
протягом звітного періоду за іноземну
валюту на валові доходи має право
відносити суми, які розраховувались
шляхом перерахування вартості товарів
в гривні за офіційним валютним
(обмінним) курсом Національного банку
України, що діяв на дату отримання
(нарахування) таких доходів. При цьому
відповідно до підпункту 7.3.3 пункту 7.3
статті 7 Закону України «Про
оподаткування прибутку підприємств»
заборгованість в іноземній валюті не
виникала і тому перерахунок валових
доходів на момент погашення
заборгованості не відбувався.
Зазначено, що якщо платник податку
продав товари (роботи, послуги) за
іноземну валюту до 1 квітня 2011 року, то
після набрання чинності розділом III
Кодексу (з 1 квітня 2011 року) курсові
різниці за заборгованістю за
поставлені товари (виконані роботи,
надані послуги) в іноземній валюті, не
перераховуються.

Підпунктом 4.1.4 пункту 4.1 статті 4
Податкового кодексу України
закріплено презумпцію правомірності
рішень платника податку в разі, якщо
норма закону чи іншого
нормативно-правового акта, виданого на
підставі закону, або якщо норми різних
законів чи різних нормативно-правових
актів припускають неоднозначне
(множинне) трактування прав та
обов'язків платників податків або
контролюючих органів, внаслідок чого є
можливість прийняти рішення на користь
як платника податків, так і
контролюючого органу.

Крім того, за приписами пункту 56.21
статті 56 Податкового кодексу України у
разі коли норма цього Кодексу чи іншого
нормативно-правового акта, виданого на
підставі цього Кодексу, або коли норми
різних законів чи різних
нормативно-правових актів, або коли
норми одного і того ж
нормативно-правового акта суперечать
між собою та припускають неоднозначне
(множинне) трактування прав та
обов'язків платників податків або
контролюючих органів, внаслідок чого є
можливість прийняти рішення на користь
як платника податків, так і
контролюючого органу, рішення
приймається на користь платника
податків.

Як встановлено судом, дохід від
операційної курсової різниці,
зазначений податковим органом як
занижений (у сумі 1273078 грн.), отриманий
за наслідками розрахунків за
операціями, які мали місце до 1 квітня
2011 року.

Зважаючи, що чинним до 1 квітня 2011 року
законодавством доходи, отримані в
іноземній валюті у зв'язку з продажем
товарів (робіт, послуг) не підлягали
перерахуванню у зв'язку зі зміною
обмінного курсу гривні, враховуючи
Перехідні положення Податкового
кодексу України та названий Лист
Державної податкової адміністрації
України щодо визначення курсових
різниць за заборгованістю за
поставлені товари (виконані роботи,
надані послуги) в іноземній валюті до 1
квітня 2011 року, суд доходить висновку
про дотримання позивачем нормативних
приписів у розрахунку доходу при
визначенні зобов'язань із податку на
прибуток та, відповідно, відсутність
факту заниження доходу від операційної
курсової різниці у згаданій сумі.

Таким чином позовні вимоги у цій
частині підлягають задоволенню.

Реалізація продукції нижче митної
вартості.

За змістом пункту 188.1 статті 188
Податкового кодексу України (у
редакції на час виникнення спірних
відносин) база оподаткування операцій
з постачання товарів, ввезених на митну
територію України, визначається
виходячи з їх договірної (контрактної)
вартості, але не нижче митної вартості
товарів, з якої були визначені податки
і збори, що справляються під час їх
митного оформлення, з урахуванням
акцизного податку та ввізного мита, за
винятком податку на додану вартість, що
включаються в ціну товарів/послуг
згідно із законом.

Враховуючи, що у ході перевірки
податкового органу виявлено факти
реалізації продукції у період з липня
2011 року по листопад 2012 року за ціною
нижче митної вартості, визначеної при
митному оформленні, які підтвердилися
у судовому засіданні, суд констатує, що
товариством не дотримано положень
пункту 188.1 статті 188 Податкового
кодексу України.

Представник позивача у судовому
засіданні послалась на положення
статті 58 Конституції України за якими
закони та інші нормативно-правові акти
не мають зворотної дії в часі, крім
випадків, коли вони пом'якшують або
скасовують відповідальність особи.
Вказала, що пункт 188.1 статті 188
Податкового кодексу України у
подальшому було змінено і вимогу щодо
рівня бази оподаткування операцій з
постачання товарів, ввезених на митну
територію України не нижче митної
вартості товарів, - виключено.

Суд, у свою чергу, вказує, що зазначені
представником позивача приписи статті
58 Конституції України у цьому випадку
не підлягають застосуванню, оскільки у
випадку, який розглядається, йдеться не
про відповідальність, а про зміну
правового регулювання відповідного
питання. Тобто при внесенні змін до
пункту 188.1 статті 188 Податкового
кодексу України не відбулось
встановлення, зміни чи скасування
відповідальності за відповідне
порушення.

Таким чином, позовні вимоги у цій
частині задоволенню не підлягають.

За нормами статті 19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
України.

За правилами частини другої статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову. Це покладає
на суб'єкта владних повноважень
обов'язок аргументовано, посилаючись
на докази, довести правомірність свого
рішення, дії чи бездіяльності та
спростувати твердження позивача про
порушення його прав, свобод чи
інтересів.

На підставі викладеного та оцінюючи у
сукупності встановлені обставини і
перевівши наявні в матеріалах справи
докази, суд дійшов висновку про
часткове задоволення позову, зокрема у
частині скасування донарахованих
податкових зобов'язань за операціями
із ТОВ «КФ Єврокон», ТОВ «Фроніус
Інтернаціональ», ПВКФ «Проксин», ТОВ
«Енергомікс», ТОВ Експо-Центр «Метеор»
та щодо операційної курсової різниці. У
частині ж вимог про визнання
протиправним та скасування
донарахування податку на додану
вартість у зв'язку із реалізацією
товарів нижче митної вартості - суд
відмовляє.

Тому податкове повідомлення-рішення
№ від 15 січня 2014 року, яким
донараховано податкові зобов'язання із
податку на прибуток, підлягає визнанню
протиправним та скасуванню повністю.

Суд зазначає, що сума податкових
зобов'язань у скасуванні нарахування
яких суд відмовляє, донарахована у
податкових повідомленнях-рішеннях
№ та № від 15 січня 2014 року.
Зважаючи, що за іншими операціями, за
якими такими ж
повідомленнями-рішеннями визначено
податок на додану вартість, суд прийшов
до висновку про протиправність такого
донарахування, тому необхідним є
визначення розміру зобов'язань та
штрафних санкцій на які названі
рішення підлягають скасуванню.

Як вбачається із розрахунків наданих
податковим органом та позивачем (т.4
а.с.6-7), повідомленням-рішенням №
за реалізацію товарів нижче митної
вартості нараховано 115800 грн. основного
зобов'язання та 28950 грн. штрафних
санкцій, а рішенням № - 33470 грн. у
зв'язку із такими ж обставинами.

Оскільки позов підлягає задоволенню за
виключенням зазначеного вище, то по
повідомленню-рішенню № суд
віднімає від основного розміру
нарахованих платежів по податку на
додану вартість вказану вище суму (136077 -
115800), різниця становить 20277 грн. Сума
штрафних санкцій вирахувана шляхом
множення суми основного платежу на
розмір штрафних санкцій (25%), а саме:
(115800*25%) та складає 28950 грн.

Таким чином, сума зобов'язань із
податку на додану вартість, нарахована
податковим повідомленням-рішенням
№, яка не знайшла свого
підтвердження, становить 20277 грн. за
основним платежем (136077 - 115800) та 5069 грн.
за штрафними санкціями (34019-28950). Саме в
частині такої суми назване рішення є
протиправним та підлягає скасуванню.

Щодо податкового повідомлення-рішення
№, то сума зобов'язань, нарахована
через реалізацію продукцію нижче
митної вартості становить 33470 грн., яка,
як встановлено судом, визначена
правомірно. У той же час у іншій
частині, а саме на суму 10248 грн. (43718 - 33470)
таке повідомлення-рішення підлягає
скасуванню.

За положеннями частини третьої статті
94 Кодексу адміністративного
судочинства України, якщо
адміністративний позов задоволено
частково, судові витрати, здійснені
позивачем, присуджуються йому
відповідно до задоволених вимог, а
відповідачу - відповідно до тієї
частини вимог, у задоволенні яких
позивачеві відмовлено.

Позивачем за подання позовної заяви
сплачено судовий збір у сумі 487,20 грн.,
доказів понесення інших судових витрат
не надано.

У відповідності зі статтею 4 Закону
України «Про судовий збір» під час
подання адміністративного позову
майнового характеру сплачується 10
відсотків розміру ставки судового
збору. Решта суми судового збору
стягується з позивача або відповідача
пропорційно до задоволеної чи
відхиленої частини вимоги.

Оскільки позовні вимоги суд
задовольняє частково, з урахуванням
частини у якій у задоволенні позову
відмовлено, то стягненню із ТОВ
«ФРОНІУС Україна» до Державного
бюджету України підлягає недоплачена
сума судового збору відповідно до
розміру вимог, які не були задоволені, а
саме - у сумі 600 грн.

Керуючись статтями 11, 14, 70, 71, 72, 86, 94, 159 -
163, 167, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд

п о с т а н о в и в:

Адміністративний позов - задовольнити
частково.

Визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення-рішення
Броварської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Київській
області № від 15 січня 2014 року.

Визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення-рішення
Броварської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Київській
області № від 15 січня 2014 року у
сумі 10248 (десять тисяч двісті сорок
вісім) грн.

Визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення-рішення
Броварської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Київській
області № від 15 січня 2014 року у
сумі 20277 (двадцять тисяч двісті
сімдесят сім) грн. за основним платежем
та у сумі 5069 (п'ять тисяч шістдесят
дев'ять) грн. за штрафними санкціями.

У задоволенні решти позовних вимог -
відмовити.

Стягнути із Товариства з обмеженою
відповідальністю «ФРОНІУС Україна» до
Державного бюджету України судовий
збір у сумі 600 (шістсот) грн. 00 коп.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо скаргу не було подано в
установлені строки. У разі подання
апеляційної скарги постанова, якщо її
не скасовано, набирає законної сили
після повернення апеляційної скарги,
відмови у відкритті апеляційного
провадження або набрання законної сили
рішенням за наслідками апеляційного
провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду
подається до Київського апеляційного
адміністративного суду через
Київський окружний адміністративний
суд протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Суддя
Скрипка І.М.

Дата виготовлення і підписання повного
тексту постанови - 22 липня 2014 р.