Справа № 804/5824/14
Суддя: Конєва Світлана Олександрівна
Дата ухвалення: 2014-07-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 липня 2014 р. Справа № 804/5824/14
Дніпропетровський окружний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді Конєвої С.О.
розглянувши в скороченому провадженні
у місті Дніпропетровську
адміністративну справу за
адміністративним позовом
Верхньодніпровської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Дніпропетровській області до Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2 про стягнення
1735,56 грн., -

ВСТАНОВИВ:

23 квітня 2014 року Верхньодніпровська
об'єднана державна податкова інспекція
Головного управління Міндоходів у
Дніпропетровській області звернулася
з адміністративним позовом до Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2 та просить
стягнути з відповідача податковий борг
на загальну суму 1735,56 грн.

Свої позовні вимоги позивач
обґрунтовує тим, що відповідач
перебуває на обліку у позивача та
відповідно до заяви про право
застосування спрощеної системи
оподаткування від 24.02.2012р. є платником
єдиного податку. У зв'язку з
несвоєчасною сплатою податкових
зобов'язань у відповідача станом на
20.02.2014р. за період з липня 2012р. по
березень 2013р. з урахуванням
податкового повідомлення-рішення
№ від 23.09.2013р. виник податковий
борг у сумі 1736,56 грн. Так, податковим
органом у відповідності до вимог ст. 59
Податкового кодексу України була
направлена відповідачеві податкова
вимога № 181 від 27.12.2012 року. У зв'язку з
тим, що відповідач не сплатив суму
податкового боргу, позивач просить
стягнути з відповідача вищевказану
суму податкового боргу виходячи з
наданих позивачу повноважень,
визначених п.87.11 ст. 87, п.п.20.1.28 п.20.1 ст.20
Податкового кодексу України у судовому
порядку.

Ухвалою суду від 28.04.2014 р. про відкриття
скороченого провадження у справі,
відповідача було зобов'язано у строк
до 22.05.2014р. надати до суду письмові
заперечення на позов та докази в
обґрунтування заперечень або заяву про
визнання позову (а.с. 1).

Відповідач у встановлений судом строк
не надав до суду ні заперечень на позов,
ні заяви про визнання позову, про
відкриття провадження у цій справі та
її розгляд у скороченому провадженні
повідомлений належним чином у
відповідності до вимог ч.11 ст. 35 Кодексу
адміністративного судочинства
України, що підтверджується наявними в
матеріалах справи доказами (а.с.24).

У відповідності до вимог ч. 11 ст.35
Кодексу адміністративного судочинства
України у разі повернення поштового
відправлення із повісткою, яка не
вручена адресату з незалежних від суду
причин, вважається, що така повістка
вручена належним чином.

Відповідно до ч. 1 ст. 40 Кодексу
адміністративного судочинства України
визначено, що особи, які беруть участь у
справі, зобов'язані під час провадження
у справі повідомляти суд про зміну
місця проживання (перебування,
знаходження), роботи, служби. У разі
неповідомлення про зміну адресу
повістка надсилається їм за останньою
адресою і вважається врученою.

Відповідно до ч. 4 ст. 183-2 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суддя розглядає справу в
порядку скороченого провадження
одноособово, без проведення судового
засідання та виклику осіб, які беруть
участь у справі. За результатами
розгляду справи у скороченому
провадженні, суддя, оцінивши
повідомлені позивачем, відповідачем
обставини, за наявності достатніх
підстав, приймає законне та
обґрунтоване судове рішення.

Згідно до п.2 ч.5 ст.183-2 Кодексу
адміністративного судочинства
України, справа повинна бути
розглянута у порядку скороченого
провадження не пізніше трьох днів з дня
закінчення строку, передбаченого
частиною третьою цієї статті, якщо до
суду не було подано заперечення
відповідача та за умови, що справа
розглядається судом за
місцезнаходженням відповідача.

Дослідивши матеріали справи, всебічно
і повно з'ясувавши всі фактичні
обставини, на яких ґрунтуються позовні
вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які
мають юридичне значення для розгляду
справи і вирішення спору по суті, суд
приходить до висновку про наявність
підстав для задоволення даного позову,
виходячи з наступного.

Пунктом 7 ч.1 ст. 3 Кодексу
адміністративного судочинства України
визначено, що суб'єктом владних
повноважень - є орган державної влади,
орган місцевого самоврядування, їхня
посадова чи службова особа, інший
суб'єкт при здійсненні ними владних
управлінських функцій на основі
законодавства, в тому числі на
виконання делегованих повноважень.

Згідно п. 8 ч. 1 ст. 3 Кодексу
адміністративного судочинства України
позивачем є особа, на захист прав,
свобод та інтересів якої подано
адміністративний позов до
адміністративного суду, а також
суб'єкт владних повноважень, на
виконання повноважень якого подана
позовна заява до адміністративного
суду.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 17 Кодексу
адміністративного судочинства України
юрисдикція адміністративних судів
поширюється на публічно-правові спори,
зокрема, спори за зверненням суб'єкта
владних повноважень у випадках,
встановлених Конституцією та законами
України.

З 01.01.2011р. набрав чинності Податковий
кодекс України.

Відповідно до п.87.11 ст.87 Податкового
кодексу України орган стягнення
звертається до суду з позовом про
стягнення суми податкового боргу
платника податку - фізичної особи.

Тобто, позивач - орган державної
податкової служби є суб'єктом владних
повноважень, який у спірних
правовідносинах реалізує надані йому
владні управлінські функції та має
право звертатися до суду з
відповідними позовними вимогами щодо
стягнення коштів платника податків,
який має податковий борг.

Судом встановлено, що Фізична
особа-підприємець ОСОБА_2
зареєстрована 06.06.2008р. виконавчим
комітетом Жовтоводської міської ради
за адресою: АДРЕСА_1 та з 09.06.2008р.
знаходиться на обліку у Жовтоводській
об'єднаній державній податковій
інспекції за № 46185, що підтверджується
копією відомостей з ЄДРПОУ, копією
Свідоцтва про державну реєстрацію
фізичної особи-підприємця серії
НОМЕР_2, копіями довідок про взяття на
облік платника податків від №46185/29-015
від 09.06.2008р. та №1198/29-017 від 27.01.2010р. (а.с. 8,
9, 10-зворот).

31.05.2012р. податковою інспекцією на
підставі заяви Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2 про
застосування спрощеної системи
оподаткування було видано відповідне
свідоцтво на сплату єдиного податку
серія НОМЕР_3 з такого виду діяльності,
як роздрібна торгівля з лотків та на
ринках, що підтверджується копією
заяви про застосування спрощеної
системи оподаткування від 24.01.2012р. та
копією свідоцтва платника єдиного
податку серія НОМЕР_3 від 31.05.2012р. (а.с.
11-12, 13).

Судом також встановлено, що 12.08.2013р.
податковим органом було проведено
камеральну перевірку своєчасності
сплати авансових внесків єдиного
податку, за висновками якої складено
акт №102/17-, яким встановлено
несвоєчасну сплату відповідачем
авансових внесків по єдиному податку з
фізичних осіб (а.с.14-15).

На підставі вказаного акту перевірки
позивачем було прийнято податкове
повідомлення-рішення № від
23.09.2013р., за яким відповідачеві
визначено суму грошового зобов'язання
за штрафними (фінансовими) санкціями у
розмірі 762,20 грн.(а.с16).

Вказане податкове
повідомлення-рішення було вручено
відповідачу, що підтверджується
копією поштового конверту, який
повернуся 26.10.2013р. із позначкою «За
закінченням терміну зберігання» (а.с.
16-зворот).

Згідно п.58.3 ст. 58 Податкового кодексу
України визначено, що податкове
повідомлення-рішення вважається
надісланим (врученим) платнику
податків, якщо його передано посадовій
особі такого платника податків під
розписку або надіслано листом з
повідомленням про вручення. У разі коли
пошта не може вручити платнику
податків податкове
повідомлення-рішення або податкові
вимоги, або рішення про результати
розгляду скарги через відсутність за
місцезнаходженням посадових осіб, їх
відмову прийняти податкове
повідомлення-рішення або податкову
вимогу, або рішення про результати
розгляду скарги, незнаходження
фактичного місця розташування
(місцезнаходження) платника податків
або з інших причин, податкове
повідомлення-рішення або податкова
вимога, або рішення про результати
розгляду скарги вважаються врученими
платнику податків у день, зазначений
поштовою службою в повідомленні про
вручення із зазначенням причин
невручення.

Таким чином, з урахуванням дати
вручення (26.10.2013р.) відповідачеві
вищевказаного податкового
повідомлення-рішення згідно до вимог
п.58.3 ст.58 Податкового кодексу України,
податковий борг в сумі 762,20 грн. за
даним податковим
повідомленням-рішенням виник у
відповідача з 06.11.2013р.

Згідно наданих позивачем розрахунків
податкового боргу та довідки
розрахунків з бюджетом станом на
17.02.2014р. по сплаті єдиного податку за
період з липня 2012р. по березень 2013р. та з
урахуванням суми штрафних (фінансових)
санкцій по податковому
повідомленню-рішенню № від
23.09.2013р. у розмірі 762,20 грн., відповідач
має податковий борг по сплаті єдиного
податку у загальній сумі 1735,56 грн. (а.с.
6, 7, 22).

Згідно п. 59.1 ст. 59 Податкового кодексу
України у разі коли платник податків не
сплачує суму узгодженої суми грошового
зобов'язання в установлені
законодавством строки, орган державної
податкової служби надсилає (вручає)
йому податкову вимогу в порядку,
визначеному для надсилання (вручення)
податкового повідомлення-рішення.

Так, податковим органом, у
відповідності до п. 59.1 ст. 59 Податкового
кодексу України, була сформована
податкова вимога № 181 від 27.12.2012р. на
суму 629,26 грн., яка була направлена
відповідачеві 28.12.2012р., що
підтверджується копією корінця
податкової вимоги та копією
фіскального чеку від 28.12.2012р. (а.с.17).

Зазначена податкова вимога
відповідачем залишилася не виконана у
встановлені законодавством строки.

Згідно п. 60.6 ст. 60 Податкового кодексу
України на суму збільшення податкового
боргу окрема податкова вимога не
надсилається (не вручається).

Відповідної правової позиції
дотримується і Вищий адміністративний
Суд України у інформаційному листі від
23.04.2012р. № 1044/11/13а.

Підпунктом 14.1.175 ст. 14 Податкового
кодексу України визначено, що
податковий борг - сума узгодженого
грошового зобов'язання (з урахуванням
штрафних санкцій за їх наявності), але
не сплаченого платником податків у
встановлений цим Кодексом строк, а
також пеня, нарахована на суму такого
грошового зобов'язання.

Відповідно до п.293.1 ст.293 Податкового
кодексу України ставки єдиного податку
встановлюються у відсотках (фіксовані
ставки) до розміру мінімальної
заробітної плати, встановленої законом
на 1 січня податкового (звітного) року,
та у відсотках до доходу (відсоткові
ставки).

Фіксовані ставки єдиного податку
встановлюються сільськими, селищними
та міськими радами для фізичних осіб -
підприємців, які здійснюють
господарську діяльність, залежно від
виду господарської діяльності, з
розрахунку на календарний місяць для
першої групи платників єдиного податку
- у межах від 1 до 10 відсотків розміру
мінімальної заробітної плати.

Так, відповідачем на підставі заяви про
застосування спрощеної системи
оподаткування від 24.01.2012 року було
обрано ставку єдиного податку - 10 % до
розміру мінімальної заробітної плати,
що підтверджується даними відповідної
заяви (а.с. 11-12).

У відповідності до п.295.1 ст.295
Податкового кодексу України платники
єдиного податку першої і другої груп
сплачують єдиний податок шляхом
здійснення авансового внеску не
пізніше 20 числа (включно) поточного
місяця.

Такі платники єдиного податку можуть
здійснювати сплату єдиного податку
авансовим внеском за весь податковий
(звітній) період (квартал, рік), але не
більше як до кінця поточного звітного
року.

Таким чином, з урахуванням вказаних
норм відповідач повинен був сплатити
суму грошового зобов'язання за заявою
від 24.01.2012 року за липень 2012 року - у
строк до 20.07.2012 року, отже податковий
борг виник - 21.07.2013 року; за серпень 2012р. -
у строк до 20.08.2012р., отже податковий борг
виник - 21.08.2012р.; за вересень 2012р. - у
строк до 20.09.2012р., отже податковий борг
виник - 21.09.2012р.; за жовтень 2012р. - у строк
до 20.10.2012р., отже, податковий борг виник -
21.10.2012р.; за листопад 2012р. - у строк до
20.11.2012р., отже, податковий борг виник -
21.11.2012р.; за грудень 2012р. - у строк до
20.12.2012р., отже, податковий борг виник -
21.12.2012р.; за січень 2013р. - у строк до
20.01.2013р., отже, податковий борг виник -
21.01.2013р.; за лютий 2013р. - у строк до
20.02.2013р., отже, податковий борг виник -
21.02.2013р.; за березень 2013р. - у строк до
20.03.2013р., отже, податковий борг виник -
21.03.2013р.

Так, як свідчать матеріали справи,
відповідачем не здійснювалися
авансові платежі по сплаті єдиного
податку у період з липня 2012р. по
березень 2013р. у строки та у порядку,
визначеному п.295.1 ст.295 Податкового
кодексу України.

Статтею 16, 36 Податкового кодексу
України визначено, що платники
податків зобов'язані сплачувати
податки та збори в строки та у розмірах,
встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 67 Конституції
України кожен зобов'язаний сплачувати
податки і збори в порядку і розмірах,
встановлених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу, а
за змістом ст. 86 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд оцінює докази, які є у справі, за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні.

Відповідач не надав суду доказів
погашення узгодженого податкового
боргу з єдиного податку за період з
20.07.2012р. по 20.03.2013р., а також суми боргу за
податковим повідомленням-рішенням
№ від 23.09.2013р. у встановлені
строки в сумі 1735,56 грн. згідно вимог
п.295.1 ст.295 Податкового кодексу України.

Також відповідачем не надано і доказів
оскарження у встановленому порядку
вищевказаного податкового
повідомлення-рішення.

За таких обставин, суд приходить до
висновку, що позовні вимоги позивача
щодо стягнення з відповідача
податкового боргу по єдиному податку у
сумі 1735,56 грн. є обґрунтованими, а тому
дані позовні вимоги підлягають
задоволенню, виходячи з вимог
вищенаведеного чинного законодавства
України.

Вирішуючи питання про розподіл судових
витрат, суд виходить із того, що
відповідно до ч. 4 ст. 94 Кодексу
адміністративного судочинства України
у справах, у яких позивачем є суб'єкт
владних повноважень, а відповідачем -
фізична чи юридична особа, судові
витрати з відповідача не стягуються.

Керуючись ст.ст. 2-10, 71, 86, 94, 160-163, 183-2
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов
Верхньодніпровської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Дніпропетровській області до Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2 про стягнення
1735,56 грн.- задовольнити.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_2 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний
номер НОМЕР_1) на користь бюджету () - суму податкового боргу по
єдиному податку в розмірі 1735грн. 56 коп.
(одна тисяча сімсот тридцять п'ять
гривень 56 коп.).

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду через суд
першої інстанції шляхом подачі
апеляційної скарги у порядку та у
строки, встановлені ст.183-2, ст.186 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Постанова суду набирає законної сили у
порядку та у строки, передбачені ст. 254
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Суддя С.О. Конєва