Справа № 802/1069/14-а
Суддя: Крапівницька Н. Л.
Дата ухвалення: 2014-07-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Вінниця

16 липня 2014 р.
Справа № 802/1069/14-а

Вінницький окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді:
Крапівницької Н.Л.,

секретаря судового засідання:
Середюка М.А.,

за участю представників сторін:

позивача ОСОБА_1

відповідача:
Мартинюка О.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті Вінниці
адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до начальника відділу боротьби з
корупцією управління по боротьбі з
організованою злочинністю управління
Міністерства внутрішніх справ України
у Вінницькій області Мартинюка
Олександра Володимировича

про встановлення відсутності
компетенції на складання та вручення
повісток про виклик, -

В С Т А Н О В И В :

До Вінницького окружного
адміністративного суду надійшов позов
ОСОБА_1 до начальника відділу боротьби
з корупцією управління по боротьбі з
організованою злочинністю управління
Міністерства внутрішніх справ України
у Вінницькій області Мартинюка
Олександра Володимировича про
встановлення відсутності компетенції
на складання та вручення повісток про
виклик.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач
ОСОБА_1 зазначив про відсутність
належних повноважень у начальника
відділу боротьби з корупцією
управління по боротьбі з організованою
злочинністю управління Міністерства
внутрішніх справ України Вінницькій
області Мартинюка О.В. на вручення
повістки про виклик для участі у
проведенні слідчих дій у кримінальному
провадженні №0000016, окрім того,
зауважив про відсутність інформації
стосовно місця та підстав для такого
виклику. Вказаний факт, на думку
позивача, свідчить про відсутність у
відповідача права складати та
підписувати повістки про виклик в
рамках будь - якого кримінального
провадження. На підставі зазначеного,
позивач позов підтримав та просив його
задовольнити.

Відповідач в судовому засіданні просив
відмовити в задоволенні позовних вимог
ОСОБА_1 з підстав щодо викладенні в
письмових запереченнях. Додатково в
судовому засіданні зазначив, що
повістка про виклик сформована на
підставі отриманого доручення
Генеральної прокуратури України від
08.04.2014р. №17/1/2-19931-12 про проведення
слідчих (розшукових) дій в порядку ст.40
КПК України, згідно з листом від 08.04.2014р.
№ 3/23-3271 про направлення доручення
слідчого. Окремо зауважив, що положення
ст. 41 Кримінально-процесуального
кодексу України не містять виключень
та є обов'язковими для виконання, та як
наслідок зобов'язують провести слідчі
(розшукові) дії.

Розглянувши подані документи, оцінивши
належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності, суд приходить
до наступного.

Встановлено, що на адресу начальника
ГУБОЗ МВС України полковнику міліції
Руденку О.О. старшим слідчим в особливо
важливих справах Генеральної
прокуратури України старшим радником
юстиції Палієм Д. направлено доручення
про проведення слідчих (розшукових) дій
в порядку ст.40 КПК України від 08.04.2014р.
№ 17/1/2-19931-12 (а.с.38).

В свою чергу, Головним управління по
боротьбі з організованою злочинністю
МВС України, згідно з листом від 08.04.2014р.
за №9/23-3271, вказане доручення слідчого
направлено на адресу начальника УБОЗ
УМВС України у Вінницькій області
полковнику міліції Пастуху В.Г. У
відповідності до письмової резолюції
від 08.04.2014р. виконання вимог вказаного
доручення покладено на Мартинюка О.В.
як начальника відділу боротьби з
корупцією управління по боротьбі з
організованою злочинністю управління
Міністерства внутрішніх справ України
Вінницькій області (а.с.39).

08.04.2014р. Мартинюком О.В. в кафе
"Тульчинка", що знаходиться у м. Тульчин
Вінницької області вручено ОСОБА_1
повістку про виклик 11.04.2014р. о 09 год.00
хв. для участі у проведенні слідчих дій
до слідчого Генеральної прокуратури
України Палія Д.В.(а.с.10).

На думку ОСОБА_1 у відповідача відсутні
повноваження щодо вручення повістки
про виклик для участі у проведенні
слідчих дій у кримінальному
провадженні №0000016, що слугувало
підставою для звернення до суду з даним
позовом.

Визначаючись щодо заявлених позовних
вимог, суд виходив з наступного.

Частина 1 статті 36
Кримінально-процесуального кодексу
України (надалі - КПК України)
встановлює, що прокурор, здійснюючи
свої повноваження відповідно до вимог
цього Кодексу, є самостійним у своїй
процесуальній діяльності, втручання в
яку осіб, що не мають на те законних
повноважень, забороняється. Органи
державної влади, органи місцевого
самоврядування, підприємства, установи
та організації, службові та інші
фізичні особи зобов'язані виконувати
законні вимоги та процесуальні рішення
прокурора.

Зі змісту п.5 ч.2. вищезазначеної норми
КПК України слідує, що прокурор,
здійснюючи нагляд за додержанням
законів під час проведення досудового
розслідування у формі процесуального
керівництва досудовим розслідуванням,
уповноважений доручати проведення
слідчих (розшукових) дій та негласних
слідчих (розшукових) дій відповідним
оперативним підрозділам.

Положення ч.1 та ч.2 ст. 5 Закону України
"Про організаційно-правові основи
боротьби з організованою злочинністю"
встановлюють, що систему державних
органів, які здійснюють боротьбу з
організованою злочинністю, становлять:
а) спеціально створені для боротьби з
організованою злочинністю державні
органи; б) державні органи, які
беруть участь у боротьбі з
організованою злочинністю в межах
виконання покладених на них інших
основних функцій. До державних органів,
спеціально створених для боротьби з
організованою злочинністю, належать: а)
Координаційний комітет по боротьбі з
корупцією і організованою злочинністю
при Президенті України; б) спеціальні
підрозділи по боротьбі з організованою
злочинністю Міністерства внутрішніх
справ України; в) спеціальні підрозділи
по боротьбі з корупцією та
організованою злочинністю Служби
безпеки України. В разі необхідності
Верховною Радою України на постійній
або тимчасовій основі можуть бути
створені й інші спеціальні органи для
боротьби з організованою злочинністю.

Згідно з п.2,3 ч.2 ст. 40 КПК України
слідчий уповноважений проводити
слідчі (розшукові) дії та негласні
слідчі (розшукові) дії у випадках,
встановлених цим Кодексом та доручати
проведення слідчих (розшукових) дій та
негласних слідчих (розшукових) дій
відповідним оперативним підрозділам.

У відповідності з ст. 41 КПК України
оперативні підрозділи органів
внутрішніх справ, органів безпеки,
органів, що здійснюють контроль за
додержанням податкового і митного
законодавства, органів Державної
пенітенціарної служби України, органів
Державної прикордонної служби України
здійснюють слідчі (розшукові) дії та
негласні слідчі (розшукові) дії в
кримінальному провадженні за
письмовим дорученням слідчого,
прокурора. Під час виконання доручень
слідчого, прокурора співробітник
оперативного підрозділу користується
повноваженнями слідчого.
Співробітники оперативних підрозділів
не мають права здійснювати
процесуальні дії у кримінальному
провадженні за власною ініціативою або
звертатися з клопотаннями до слідчого
судді чи прокурора. Доручення слідчого,
прокурора щодо проведення слідчих
(розшукових) дій та негласних слідчих
(розшукових) дій є обов'язковими для
виконання оперативним підрозділом.

Приписи п.2 ч.1 ст. 7 Закону України "Про
оперативно - розшукову діяльність"
встановлюють, що підрозділи, які
здійснюють оперативно-розшукову
діяльність, зобов'язані виконувати
письмові доручення слідчого, вказівки
прокурора та ухвали слідчого судді
суду і запити повноважних державних
органів, установ та організацій про
проведення оперативно-розшукових
заходів.

Частина 4 зазначеної норми Закону також
передбачає, що оперативні підрозділи
Міністерства внутрішніх справ України,
Служби безпеки України, органів
доходів і зборів, Державної
пенітенціарної служби України,
Державної прикордонної служби України
проводять слідчі (розшукові) дії та
негласні слідчі (розшукові) дії у
кримінальному провадженні за
дорученням слідчого, прокурора в
порядку, передбаченому Кримінальним
процесуальним кодексом України.
Письмові доручення щодо проведення
слідчих (розшукових) та негласних
слідчих (розшукових) дій, надані
слідчим, прокурором у межах
компетенції та в установленому
порядку, є обов'язковими до виконання
оперативним підрозділом.

Тобто, прокурор уповноважений доручати
проведення слідчих (розшукових) дій
відповідним оперативним підрозділам, в
свою чергу, такий оперативний
підрозділ зобов'язаний вчинити
зазначені оперативно-розшукові дії.

Під слідчими (розшуковими) дії
розуміють дії, спрямовані на отримання
(збирання) доказів або перевірку вже
отриманих доказів у конкретному
кримінальному провадженні.

Судом встановлено, що при вручені
повістки про виклик ОСОБА_1 11.04.2014р. о 09
год.00 хв. для участі у проведенні
слідчих дій до Палія Д.В., відповідач
керувався дорученням про проведення
слідчих (розшукових) дій в порядку ст.40
КПК України від 08.04.2014р. № 17/1/2-19931-12.

В своїх поясненнях позивач зазначив, що
норми КПК України не передбачають
право начальника відділу боротьби з
корупцією управління по боротьбі з
організованою злочинністю управління
Міністерства внутрішніх справ України
у Вінницькій області вручати повістку
про виклик, натомість таке право надано
слідчому та прокурору.

Надаючи правову оцінку даному
посиланню, суд виходив з того, що ст. 133
КПК України передбачає, що слідчий,
прокурор під час досудового
розслідування має право викликати
підозрюваного, свідка, потерпілого або
іншого учасника кримінального
провадження у встановлених цим
Кодексом випадках для допиту чи участі
в іншій процесуальній дії. Слідчий,
прокурор під час досудового
розслідування мають право викликати
особу, якщо є достатні підстави
вважати, що вона може дати показання,
які мають значення для кримінального
провадження, або її участь у
процесуальній дії є обов'язковою.

Згідно з ч.1 ст.135 КПК України особа
викликається до слідчого, прокурора,
слідчого судді, суду шляхом вручення
повістки про виклик, надіслання її
поштою, електронною поштою чи
факсимільним зв'язком, здійснення
виклику по телефону або телеграмою.

Тобто, норми КПК України не містить
положення що вручення повістки про
виклик належить до компетенції
начальника відділу боротьби з
корупцією управління по боротьбі з
організованою злочинністю управління
Міністерства внутрішніх справ України
у Вінницькій області, проте, суд
відмічає, що імперативність норми 41 КПК
України полягає в тому, що доручення
слідчого, прокурора щодо проведення
слідчих (розшукових) дій та негласних
слідчих (розшукових) дій є
обов'язковими для виконання
оперативним підрозділом.

Як зазначено вище, повістка про виклик
виписана на виконання доручення про
проведення слідчих (розшукових) дій в
порядку ст.40 КПК України від 08.04.2014р. №
17/1/2-19931-12.

З урахуванням зазначеного, Мартинюк
О.В. як начальник відділу боротьби з
корупцією управління по боротьбі з
організованою злочинністю управління
Міністерства внутрішніх справ України
у Вінницькій області зобов'язаний
вручити повістку про виклик позивачу.

Судом також надано правову оцінку
посиланню позивача стосовно
відсутності необхідної інформації у
повістці про виклик.

Зокрема, ст. 137 КПК України встановлює,
що у повістці про виклик повинно бути
зазначено: 1) прізвище та посада
слідчого, прокурора, слідчого судді,
судді, який здійснює виклик; 2)
найменування та адреса суду або іншої
установи, до якої здійснюється виклик,
номер телефону чи інших засобів
зв'язку; 3) ім'я (найменування) особи, яка
викликається, та її адреса; 4)
найменування (номер) кримінального
провадження, в рамках якого
здійснюється виклик; 5) процесуальний
статус, в якому перебуває викликана
особа; 6) час, день, місяць, рік і місце
прибуття викликаної особи; 7)
процесуальна дія (дії), для участі в
якій викликається особа; 8) наслідки
неприбуття особи за викликом із
зазначенням тексту відповідних
положень закону, в тому числі
можливість застосування приводу; 9)
передбачені цим Кодексом поважні
причини, через які особа може не
з'явитися на виклик, та нагадування про
обов'язок заздалегідь повідомити про
неможливість з'явлення; 10) підпис
слідчого, прокурора, слідчого судді,
судді, який здійснив виклик.

Дослідивши повістку про виклик на
предмет дотримання вказаної норми,
судом встановлено, що при оформлені
останньої відповідачем дотримано
обов'язкові реквізити щодо її змісту,
відтак посилання позивача суд не бере
до уваги.

Надаючи правову оцінку заявленими
позовним вимогам судом також враховано
той факт, що будь-яких інших правових
підстав для визнання відсутності
компетенції (повноважень) у начальника
відділу боротьби з корупцією
управління по боротьбі з організованою
злочинністю управління Міністерства
внутрішніх справ України у Вінницькій
області Мартинюка Олександра
Володимировича на складання та
вручення повісток про виклик у рамках
кримінального провадження №000016,
позивачем не наведено.

Частиною 1 статті 161 КАС України
закріплено, що під час прийняття
постанови суд вирішує: 1) чи мали місце
обставини, якими обґрунтовувалися
вимоги та заперечення, та якими
доказами вони підтверджуються; 2) чи є
інші фактичні дані, які мають значення
для вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; 3) яку правову норму
належить застосувати до цих
правовідносин; 4) чи належить
задовольнити позовні вимоги або
відмовити в їх задоволенні; 5) як
розподілити між сторонами судові
витрати; 6) чи є підстави допустити
негайне виконання постанови; 7) чи є
підстави для скасування заходів
забезпечення адміністративного
позову.

Таким чином, надавши правову оцінку
всім обставинам справи, які знайшли
своє підтвердження в ході судового
засідання, доводяться як показами
сторін так і матеріалами справи, суд в
узгодження з вимогами статті 162 КАС
України, вважає, що в задоволенні
позову необхідно відмовити.

В силу ч. 1 ст. 9 КАС України, суд при
вирішенні справи керується принципом
законності, відповідно до якого органи
державної влади, органи місцевого
самоврядування, їхні посадові і
службові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до статей 11, 71 КАС України,
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, а суд згідно ст.
86 цього Кодексу, оцінює докази, які є у
справі, за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на їх
безпосередньому, всебічному, повному
та об'єктивному дослідженні.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163,
167, 255, 257 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Позов ОСОБА_1 до начальника відділу
боротьби з корупцією управління по
боротьбі з організованою злочинністю
управління Міністерства внутрішніх
справ України у Вінницькій області
Мартинюка Олександра Володимировича
про визнання дій протиправними,
встановлення відсутності компетенції
на складання та вручення повісток про
виклик у кримінальному провадженні
залишити без задоволення.

Постанова суду може бути оскаржена до
Вінницького апеляційного
адміністративного суду через
Вінницький окружний адміністративний
суд, шляхом подачі в 10-ти денний строк,
з дня її проголошення, апеляційної
скарги у порядок і строки, передбачені
статтями 186 і 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Постанова суду набирає законної сили в
порядку ст. 254 КАС України.

Суддя
Крапівницька Н. Л.