Справа № 2а-1711/11
Суддя: Онишкевич Т.В.
Дата ухвалення: 2014-07-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

09 липня 2014 року Справа № 31143/12/9104

Львівський апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді
Онишкевича Т.В.,

суддів
Дяковича В.П., Іщук Л.П.,

розглянувши в порядку письмового
провадження в м. Львові апеляційну
скаргу управління Пенсійного фонду
України в Долинському районі
Івано-Франківської області на
постанову Долинського районного суду
Івано-Франківської області від 28
квітня 2011 року у справі за позовом
ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду
України в Долинському районі
Івано-Франківської області про
визнання дій протиправними і
зобов'язання провести перерахунок
пенсії,

ВСТАНОВИВ :

03 березня 2011 року ОСОБА_1 звернулася до
суду з адміністративним позовом, у
якому просила визнати неправомірною
бездіяльність управління Пенсійного
фонду України в Долинському районі
Івано-Франківської області (надалі -
УПФ України в Долинському районі) та
зобов'язати відповідача здійснити
перерахунок та виплату пенсії як вдові
померлого ліквідатора на ЧАЕС згідно
із ст.ст. 49, 50, 54, 67 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» (Закон №
796-XII) з нарахуванням на отримані суми 20 %
підвищення за проживання в гірському
населеному пункті за періоди з 01 січня
2005 року по 31 грудня 2007 року та починаючи
з 22 травня 2008 року з урахуванням ст. 28
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» та виплачених сум.

Постановою Долинського районного суду
Івано-Франківської області від 28
квітня 2011 року, винесеною у скороченому
провадженні, вказаний позов задоволено
частково. Визнано неправомірними дії
УПФ України в Долинському районі та
вирішено зобов'язати відповідача
здійснити ОСОБА_1 недоплачену у період
з 01.01.2005 року по 31.12.2007 року та з 22.05.2008
року пенсію по втраті годувальника у
відповідності до вимог ст.ст. 49, 52-54, 67
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», виходячи з розміру
мінімальної пенсії за віком -
прожиткового мінімуму для
непрацездатних відповідно до ч. 1 ст. 28
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування». У задоволенні решти
позовних вимог відмовлено.

У поданій апеляційній скарзі УПФ
України в Долинському районі просить
зазначене судове рішення скасувати і
ухвалити нове, яким повністю відмовити
у задоволенні адміністративного
позову ОСОБА_1, покликаючись на
порушення судом першої інстанції норм
матеріального права та неповноту
з'ясування істотних обставин справи.
Вимоги за апеляційною скаргою
обґрунтовує тим, пенсію позивачці
правомірно було обчислено відповідно
до положень Закону № 796-XII. Вказує на те,
що при розрахунку розміру пенсії
позивачки необхідно керуватися
насамперед постановами КМ України № 894
від 13.07.2007 року, № 1293 від 27.12.2005 року, № 530
від 28.05.2008 року та № 654 від 16.07.2008 року.
Вказує на те, що встановлений ч.1 ст. 28
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» мінімальний розмір
пенсії за віком застосовується
виключно для визначення розміру
пенсій, призначених відповідно до
зазначеного Закону, і не може
враховуватися для перерахунків або
підвищень інших пенсій, в тому числі
пенсій, призначених згідно із Законом
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи».
Просить врахувати, що фінансування
витрат, пов'язаних з реалізацією даного
Закону здійснюється за рахунок коштів
Державного бюджету, а не Пенсійного
фонду України.

З урахуванням вимог ч.8 ст. 183-2 та п.3 ч.1
ст. 197 КАС України апеляційний розгляд
справи здійснюється в порядку
письмового провадження за наявними у
справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апелянта у їх сукупності, апеляційний
суд приходить до переконання, що подана
апеляційна скарга підлягає частковому
задоволенню з таких мотивів.

Відповідно до частини першої статті 46
Конституції України громадяни мають
право на соціальний захист, що включає
право на забезпечення їх у разі повної,
часткової або тимчасової втрати
працездатності, втрати годувальника,
безробіття з незалежних від них
обставин, а також у старості та в інших
випадках, передбачених законом.

Основні положення щодо реалізації
конституційного права громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи, на охорону їх життя і
здоров'я, створення єдиного порядку
визначення категорій зон радіоактивно
забруднених територій, умов проживання
і трудової діяльності на них,
соціального захисту потерпілого
населення визначені та закріплені в
Законі № 796-XII.

Статтею 49 Закону № 796-XII визначені види
пенсій, які підлягають виплаті особам,
постраждалим внаслідок аварії на
Чорнобильській АЕС 1, 2, 3 та 4 категорій,
це зокрема, державна пенсія та
додаткова пенсія за шкоду, заподіяну
здоров'ю, яка призначається після
виникнення права на державну пенсію.

Відповідно до статті 50 Закону № 796-XII
(чинної на час виникнення спірних
правовідносин) особам, віднесеним до
категорії 1, які є інвалідами другої
групи, призначається щомісячна
додаткова пенсія за шкоду, заподіяну
здоров'ю, у розмірі 75 відсотків
мінімальної пенсії за віком.

Згідно з частиною четвертою статті 54
Закону № 796-XII в усіх випадках розмір
пенсій для інвалідів другої групи, щодо
яких встановлено зв'язок з
Чорнобильською катастрофою, не може
бути нижчим 8 мінімальних пенсій за
віком.

Безспірно встановлено, що позивачка є
вдовою померлого ліквідатора
наслідків аварії на Чорнобильській АЕС
І категорії інваліда ІІ групи
внаслідок захворювання, пов'язаного з
виконанням обов'язків по ліквідації
аварії на Чорнобильській АЕС ОСОБА_2, що
стверджується матеріалами справи.

ОСОБА_1 отримує пенсію у зв'язку із
втратою годувальника, померлого
внаслідок Чорнобильської катастрофи,
про що свідчить копія посвідчення №
НОМЕР_1 від 15.07.2003 року, та має статус
громадянки, яка проживає на території
гірського населеного пункту (а.с. 12-13).

Статтею 37 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» визначено, що пенсія у
зв'язку з втратою годувальника
призначається в розмірі: на одного
непрацездатного члена сім'ї - 50
відсотків пенсії за віком померлого
годувальника.

Разом з тим, згідно із статтею 52 Закону
№ 796-XII, щомісячна компенсація в разі
втрати годувальника призначається на
кожного непрацездатного члена сім'ї,
який був на його утриманні, в розмірі 50
процентів мінімальної пенсії за віком
незалежно від пенсії, передбаченої
законодавством України. Право на
щомісячну компенсацію в разі втрати
годувальника внаслідок Чорнобильської
катастрофи мають непрацездатні члени
сім'ї годувальника, які були на його
утриманні. При цьому дітям щомісячна
компенсація призначається незалежно
від того, чи були вони на утриманні
годувальника.

При визначенні розміру пенсії за
основу її нарахування береться
мінімальна пенсія за віком.

За чинним законодавством розмір
мінімальної пенсії за віком
визначається за правилами,
передбаченими частиною першою статті 28
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування».

З таких підстав, розмір пенсії за
втратою годувальника має визначатись
із розрахунку 50 відсотків від основної
державної пенсії з інвалідності, яку б
міг отримувати годувальник при житті,
яка не може бути нижчою 8-ми мінімальних
пенсій за віком.

Апеляційний суд визнає безпідставним
покликання відповідача на частину 5
статті 54 Закону № 796-XII, якою
передбачено, що порядок обчислення
пенсії по інвалідності, що настала
внаслідок каліцтва чи захворювання, і
пенсії у зв'язку з втратою годувальника
внаслідок Чорнобильської катастрофи
визначається Кабінетом Міністрів
України, оскільки надання законодавцем
такого права Кабінету Міністрів
України не означає, що останній,
встановлюючи такий порядок, може
допустити звуження змісту та обсягу
прав позивачки, встановлених цим же
Законом. Тобто, Кабінет Міністрів
України повинен був встановити
зазначений порядок, не порушуючи
положень цього Закону, а також інших
законів, якими встановлено розміри
мінімальної пенсії за віком.

Таким чином, вимоги ОСОБА_1 є
обґрунтованими, а відмова УПФ України в
Долинському районі у проведенні такого
перерахунку у разі встановлення нового
розміру прожиткового мінімуму для
осіб, які втратили працездатність,
визначеного законом, є протиправною.

Разом із тим, при вирішенні
адміністративного позову ОСОБА_1 щодо
проведення перерахунку її пенсії у
спірний період, судом першої інстанції
безпідставно не враховано того, що
згідно із частиною 2 статті 99 КАС
України у редакції, що була чинна на час
виникнення спірних правовідносин та
вирішення справи судом першої
інстанції, для звернення до
адміністративного суду за захистом
прав, свобод та інтересів особи
встановлюється шестимісячний строк,
який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів.

Пропущення строку звернення до
адміністративного суду є підставою для
залишення без розгляду
адміністративного позову (ч. 1 ст. 100 КАС
України у редакції, чинній на час
виникнення спірних правовідносин та
вирішення справи судом першої
інстанції).

При цьому апеляційний суд вважає
помилковим висновок суду першої
інстанції про необхідність
застосування при вирішення справи
положень частини 2 статті 87 Закону
України «Про пенсійне забезпечення»,
якою передбачено виплату за минулий
час без обмежень будь-якими строками
нарахованої, але не затребуваної
своєчасно пенсії, до якої спірна
доплата не належить.

З урахуванням наведеного та фактичної
дати звернення позивачки за захистом
своїх порушених прав, виходячи із
передбаченого законом строку
звернення до адміністративного суду,
апеляційний суд приходить до
переконання, що адміністративний позов
ОСОБА_1 у частині вимог за період з 01
січня 2005 року до 02 вересня 2010 року слід
залишити без розгляду.

Поважних причин, які б позбавляли
можливості своєчасно звернутися до
суду за захистом своїх порушених прав
позивачкою не наведено.

За таких обставин та з урахуванням
встановленого законом строку
звернення до адміністративного суду
позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають до
задоволення з 03 вересня 2010 року.

Таким чином, оскільки при вирішенні
даного публічно-правового спору судом
першої інстанції було допущено
порушення норм матеріального і
процесуального права, а мотиви, з яких
виходив суд під час ухвалення свого
рішення, не відповідають фактичним
обставинам справи, оскаржувана
постанова у цій частині підлягає
скасуванню з прийняттям нової про
часткове задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 197, 198, 200, 202, 205, 207,
254 КАС України апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ :

апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в Долинському
районі Івано-Франківської області
задовольнити частково.

Постанову Долинського районного суду
Івано-Франківської області від 28
квітня 2011 року у справі № 2а-1711/11 у
частині задоволення позовних вимог
ОСОБА_1 скасувати та прийняти в цій
частині нову постанову, якою вимоги
позивачки задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії управління
Пенсійного фонду України в Долинському
районі Івано-Франківської області щодо
відмови ОСОБА_1 у перерахунку пенсії за
втратою годувальника із розрахунку 50
відсотків від пенсії померлого
годувальника.

Зобов'язати управління Пенсійного
фонду України в Долинському районі
Івано-Франківської області провести
перерахунок призначеної ОСОБА_1 пенсії
у зв'язку з втратою годувальника
відповідно до статті 52 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», щомісячну
компенсацію в розмірі 50 відсотків
мінімальної пенсії за віком з 03 вересня
2010 року з одночасним її збільшенням на
20 відсотків на підставі ч. 2 ст. 6 Закону
України «Про статус гірських населених
пунктів», як особі, що проживає на
території гірського населеного пункту.

Зобов'язати управління Пенсійного
фонду України в Долинському районі
Івано-Франківської області провести
перерахунок призначеної пенсії ОСОБА_1
у зв'язку з втратою годувальника
встановивши її розмір - 50-ти відсотків
пенсії за 2-ою групою інвалідності
чоловіка ОСОБА_2 на час смерті за
документами його пенсійної справи,
починаючи з 03 вересня 2010 року, виходячи
із розрахунку 8-ми мінімальних пенсій
за віком, що визначається згідно із ч. 1
ст. 28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» у розмірі встановленого
законом прожиткового мінімуму для
осіб, які втратили працездатність, з
одночасним її збільшенням на 20
відсотків на підставі ч. 2 ст. 6 Закону
України «Про статус гірських населених
пунктів», як особі, що проживає на
території гірського населеного пункту,
з урахуванням виплачених сум.

Адміністративний позов ОСОБА_1 у
частині вимог за період з 01 січня 2005
року до 02 вересня 2010 року залишити без
розгляду.

У іншій частині Долинського районного
суду Івано-Франківської області від 28
квітня 2011 року залишити без змін.

В силу вимог ч. 10 ст. 183-2 КАС України
постанова є остаточною і касаційному
оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Т.В.Онишкевич

Судді В.П.Дякович

Л.П.Іщук