Справа № 820/6334/14
Суддя: Зеленський В.В.
Дата ухвалення: 2014-07-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 липня 2014 р.Справа № 820/6334/14Колегія
суддів Харківського апеляційного
адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Зеленського В.В.

Суддів: П'янової Я.В. , Чалого І.С.

розглянувши в порядку письмового
провадження у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Новоград-Волинської об'єднаної
Державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Житомирській області на постанову
Харківського окружного
адміністративного суду від 14.05.2014р.
по справі № 820/6334/14

за позовом Публічного акціонерного
товариства "Миропільська паперова
фабрика"

до Новоград-Волинської об'єднаної
Державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Житомирській області

про скасування податкового
повідомлення - рішення,

ВСТАНОВИЛА:

04.04.2014 року позивач, Публічне
акціонерне товариство "Миропільська
паперова фабрика", звернувся до суду з
позовом до Новоград-Волинської
об'єднаної Державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Житомирській області, в
якому просив визнати протиправним та
скасувати податкове
повідомлення-рішення № від 21.01.2014
року Новоград-Волинської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Житомирській області, прийнятого на
підставі акта №99/22-00/05773698 від 20.01.2014
року про результати виїзної
позапланової документальної перевірки
ПАТ "Миропільська паперова фабрика" з
питань дотримання вимог податкового
законодавства, валютного та іншого
законодавства за період з 01.01.2011 року по
31.12.2012 року.

Постановою Харківського окружного
адміністративного суду від 14.05.14 року
по справі № 820/6334/14 адміністративний
позов Публічного акціонерного
товариства "Миропільська паперова
фабрика" до Новоград-Волинської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Житомирській області про
скасування податкового
повідомлення-рішення - задоволено в
повному обсязі.

Скасовано податкове
повідомлення-рішення № від 21.01.2014
року Новоград-Волинської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Житомирській області, прийняте на
підставі акта №99/22-00/05773698 від 20.01.2014
року про результати виїзної
позапланової документальної перевірки
Публічного акціонерного товариства
"Миропільська паперова фабрика" з
питань дотримання вимог податкового
законодавства, валютного та іншого
законодавства за період з 01.01.2011 року по
31.12.2012 року.

Відповідач, не погодившись з рішенням
суду першої інстанції, подав
апеляційну скаргу, в якій просить суд
апеляційної інстанції скасувати
оскаржувану постанову та прийняти нову
постанову, якою в задоволенні позовних
вимог відмовити.

В обґрунтування вимог апеляційної
скарги зазначив, що постанову винесено
з порушенням норм процесуального та
матеріального права.

Відповідно до ст. 197 КАС України дана
справа розглядається в порядку
письмового провадження.

Колегія суддів, заслухавши
суддю-доповідача, перевіривши в межах
апеляційної скарги рішення суду першої
інстанції, дослідивши матеріали
справи, вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Як вбачається з матеріалів справи,
Новоград-Волинською об'єднаною
державною податковою інспекцією
Головного управління Міндоходів у
Житомирській області була проведена
позапланова виїзна документальна
перевірка ПАТ "Миропільська паперова
фабрика" з питань дотримання вимог
податкового законодавства, валютного
та іншого законодавства за період з
01.01.2011 року по 31.12.2012 року, за
результатами якої 20.01.2014 року був
складений акт за № 99/22-00/05773698.

Висновками вказаного акту перевірки
встановлені наступні порушення вимог
податкового законодавства:

- п. 138.2, п. 138.8 ст. 138, п. п. 139.1.9 ст. 139
Податкового кодексу України, в
результаті чого донараховано податок
на прибуток в розмірі 81140 грн., в т.ч. 3
квартал 2011 року в розмірі 73543 грн., за 4
квартал 2011 року в розмірі 4906 грн. та за 1
квартал 2012 року в розмірі 2690 грн.;

- п. 138.2, п. 138.4 ст. 138, п. 198.2, п. 198.3, п. 198.6 ст.
198 Податкового кодексу України від
02.12.2010 року за № 2755- VI, в результаті чого
донараховано податку на додану
вартість в сумі 170859 грн., в т.ч. за
червень 2011 року 6474 грн., за липень 2011
року 31342 грн., за серпень 2011 року 59284 грн.,
за вересень 2011 року 12154 грн., за жовтень
2011 року 53095 грн., за листопад 2011 року 4268
грн., за січень 2012 року 1680 грн., за
березень 2012 року 2562 грн.;

- п. 164.5 ст. 164 Податкового кодексу
України щодо утримання податку на
доходи з фізичних осіб під час виплати
доходу найманим працівникам у не
грошовій формі встановлено порушення,
в результаті чого донараховано податку
на доходи з фізичних осіб в сумі 445,17
грн.;

- п. 164.5 ст. 164 Податкового кодексу
України щодо застосування ставок
податку на доходи з фізичних осіб (17 %), а
саме встановлено за період жовтень 2011
року заниження суми податку на доходи з
фізичних осіб на загальну суму 120,28 грн.;

- пп. "б" п. 176.2 ст. 176 Податкового кодексу
України, пп. 3.2 та пп. 3.3 п. 3 Порядку
заповнення та подання податковими
агентами податкового розрахунку сум
доходу, нарахованого (сплаченого) на
користь платників податків, і сум
утриманого з них податку затвердженого
Наказом ДПА України від 24.12.2010 року № 1020
зі змінами та доповненнями, а саме: не
відображення доходів, виплачених
самозайнятим особам в податкових
розрахунках сум доходу, нарахованого
(сплаченого) на користь платників
податку, а також сум утриманого з них
податку форми № 1-ДФ за 1-4 квартали 2011
року, під ознакою доходу "157" на загальну
суму виплачених доходів 152104,00 грн.;

- пп. 168.1.2, пп. 168.1.4, пп. 168.1.5 п.168. 1 ст. 168,
пп. "а" п. 176.2 ст. 170 Податкового кодексу
України щодо дотримання встановлених
строків сплати ( перерахування) до
бюджету податку на доходи з фізичних
осіб (див. Додаток до довідки №1), а саме:
несвоєчасне перерахування податку на
доходи фізичних осіб, утриманого із
заробітної плати працівників у період
з 01.01.2012 року по 31.12.2012 року в сумі 467362, 10
грн., внаслідок чого за несвоєчасну
сплату податку нарахована пеня в сумі
32931,51 грн.

За наслідками вказаного акту перевірки
відповідачем стосовно позивача було
прийняте податкове
повідомлення-рішення № від 21.01.2014
року про донарахування податку на
прибуток у розмірі 81140 грн. та
застосовано штраф у розмірі 673 грн.

За результатами адміністративного
оскарження до Головного управління
Міндоходів у Житомирській області та
до Міністерства доходів і зборів
України вищевказане податкове
повідомлення - рішення залишено без
змін.

Не погодившись із вищезазначеним
рішенням відповідача, позивач для
захисту своїх прав звернувся до суду з
адміністративним позовом.

Приймаючи рішення про задоволення
позову, суд першої інстанції виходив з
того, що господарські операції
позивача з вищезазначеними
контрагентами були направлені на
реальне настання правових наслідків,
що підтверджується доданими до
матеріалів справи видатковими та
податковими накладними, договорами та
іншими первинними документами, а саме
реальне понесення витрат у власній
господарській діяльності та
використання придбаних ТМЦ в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Таким чином, суд першої інстанції
дійшов висновку про необхідність
захисту прав позивача та скасування
податкового повідомлення-рішення №
від 21.01.2014 року
Новоград-Волинської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Житомирській області, прийняте на
підставі акта №99/22-00/05773698 від 20.01.2014
року про результати виїзної
позапланової документальної перевірки
Публічного акціонерного товариства
"Миропільська паперова фабрика" з
питань дотримання вимог податкового
законодавства, валютного та іншого
законодавства за період з 01.01.2011 року по
31.12.2012 року.

Колегія суддів погоджується з даним
висновком суду першої інстанції з
огляду на наступне.

Відповідно до п.44.1 ст.44 Податкового
кодексу України для цілей
оподаткування платники податків
зобов'язані вести облік доходів, витрат
та інших показників, пов'язаних з
визначенням об'єктів оподаткування
та/або податкових зобов'язань, на
підставі первинних документів,
регістрів бухгалтерського обліку,
фінансової звітності, інших
документів, пов'язаних з обчисленням і
сплатою податків і зборів, ведення яких
передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється
формування показників податкової
звітності, митних декларацій на
підставі даних, не підтверджених
документами, що визначені абзацом
першим цього пункту.

Відповідно до статті 1 Закону України
від 16 липня 1999 року № 996-ХІУ "Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні"(далі - Закон № 996)
первинний документ - документ, який
містить відомості про господарську
операцію та підтверджує її здійснення,
господарською операцією є дія або
подія, яка викликає зміни в структурі
активів та зобов'язань, власному
капіталі підприємства.

З урахуванням пункту 2 статті 3 Закону
№ 996, відповідно до якого фінансова,
податкова та інші види звітності, що
використовують грошовий примірник,
ґрунтуються на даних бухгалтерського
обліку, для підтвердження даних
податкового обліку можуть братися до
уваги лише ті первинні документи, які
складені в разі фактичного здійснення
господарської операції.

Відповідно до пунктів 1 та 2 статті 9
Закону № 996 підставою для
бухгалтерського обліку господарських
операцій є первинні документи, які
фіксують, факти здійснення
господарських операцій. Первинні
документи повинні бути складені під
час здійснення господарської операції,
а якщо це неможливо - безпосередньо
після її закінчення. Для контролю та
впорядкування оброблення даних на
підставі первинних документів можуть
складатися зведені облікові документи.

Первинні та зведені облікові документи
повинні мати такі обов'язкові
реквізити:

- назву документа (форми);

- дату і місце складання;

- назву підприємства, від імені якого
складено документ;

- зміст та обсяг господарської
операції, одиницю виміру господарської
операції;

- посади осіб, відповідальних за
здійснення господарської операції і
правильність її оформлення;

- особистий підпис або інші дані, що
дають змогу ідентифікувати особу, яка
брала участь у здійсненні
господарської операції.

Згідно з пунктом 2 "Положення про
документальне забезпечення записів у
бухгалтерському обліку", затвердженого
наказом Міністерства фінансів України
від 24 травня 1995 року № 88,
зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України 5 червня 1995 року за №
168/704 (із змінами і доповненнями) (далі -
Положення) первинні документі - це
документи, створені у письмовій або
електронній формі, що фіксують та
підтверджують господарські операції,
включаючи розпорядження та дозволи
адміністрації (власника) на їх
проведення.

Отже будь-які документи (у тому числі
договори, накладні, рахунки тощо) мають
силу первинних документів лише в разі
фактичного здійснення господарської
операції. Якщо ж фактичного здійснення
господарської операції не було,
відповідні документи не можуть
вважатися первинними документами для
цілей ведення податкового обліку
навіть за наявності всіх формальних
реквізитів таких документів, що
передбачені чинним законодавством.

З урахуванням викладеного для
підтвердження даних податкового
обліку можуть братися до уваги лише ті
первинні документи, які складені в разі
фактичного здійснення господарської
операції.

Згідно зі статтею 1 Закону України від
16.07.99 року N 996-ХІУ "Про бухгалтерський
облік та фінансову звітність в Україні"
господарською операцією є дія або
подія, яка викликає зміни в структурі
активів та зобов'язань, власному
капіталі підприємства.

Таким чином визначальною ознакою
господарської операції є те, що вона
повинна спричиняти реальні зміни
майнового стану платника податків.

Вимога щодо реальних змін майнового
стану платника податків як обов'язкова
ознака господарської операції
кореспондує з нормами Податкового
кодексу України.

Правила формування складу витрат
платниками податку на прибуток
підприємств врегульовано положеннями
Податкового кодексу України.

Виходячи із змісту положень
Податкового кодексу витрати - сума
будь-яких витрат платника податку у
грошовій, матеріальній або
нематеріальній формах, здійснюваних
для провадження господарської
діяльності платника податку, в
результаті яких відбувається
зменшення економічних вигод у вигляді
вибуття активів або збільшення
зобов'язань, внаслідок чого
відбувається зменшення власного
капіталу (крім змін капіталу за
рахунок його вилучення або розподілу
власником) (п.п. 14.1.27 п. 14.1 ст. 14
Податкового кодексу України).

Відповідно до п. 138.2 ст. 138 Податкового
кодексу України витрати, які
враховуються для визначення об'єкта
оподаткування, визнаються на
підставі первинних документів, що
підтверджують здійснення платником
податку витрат, обов'язковість ведення
і зберігання яких передбачено
правилами ведення бухгалтерського
обліку, та інших документів,
встановлених розділом II цього Кодексу.

Згідно з п. 138.4 ст. 138 Податкового
кодексу України витрати, що формують
собівартість реалізованих товарів,
виконаних робіт, наданих послуг, крім
нерозподільних постійних
загальновиробничих витрат, які
включаються до складу собівартості
реалізованої продукції в періоді їх
виникнення, визнаються витратами того
звітного періоду, в якому визнано
доходи від реалізації таких товарів,
виконаних робіт, наданих послуг.

Згідно з п. 138.8, п. 138.6 ст. 138 Податкового
кодексу України собівартість
виготовлених та реалізованих товарів,
виконаних робіт, наданих послуг
складається з витрат, прямо пов'язаних
з виробництвом таких товарів,
виконанням робіт, наданням послуг, а
саме: прямих матеріальних витрат;
прямих витрат на оплату праці;
амортизації виробничих основних
засобів та нематеріальних активів,
безпосередньо пов'язаних з
виробництвом товарів, виконанням
робіт, наданням послуг;
загальновиробничі витрати, які
відносяться на собівартість
виготовлених та реалізованих товарів,
виконаних робіт, наданих послуг
відповідно до положень (стандартів)
бухгалтерського обліку; вартості
придбаних послуг, прямо пов'язаних з
виробництвом товарів, виконанням
робіт, наданням послуг; інших прямих
витрат, у тому числі витрат з придбання
електричної енергії (включаючи
реактивну).

Згідно з п.п. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139
Податкового кодексу України не
включаються до складу витрат витрати,
не підтверджені відповідними
розрахунковими, платіжними та іншими
первинними документами, обов'язковість
ведення і зберігання яких передбачена
правилами ведення бухгалтерського
обліку та нарахування податку.

Таким чином витрати для цілей
визначення об'єкта оподаткування
податком на прибуток мають бути
фактично здійснені, пов'язані з
господарською діяльністю платника
податку та підтверджені відповідними
розрахунковими, платіжними та іншими
документами, належним чином
оформленими.

Як вбачається з матеріалів справи, в
перевіряємому періоді позивач мав
господарські взаємовідносини з ТОВ
"Кетер" МТ, ТОВ "Торгоіл групп", ТОВ
"Гідромаш інжиніринг", факт придбання
ТМЦ у яких підтверджується договорами
поставки №22/08 від 30.06.2011 року, №25/07 від
24.07.2011 року, видатковими накладними №7/1
від 14.07.2011 року, №4/1 від 04.07.2011 року,
№РН-0000119 від 27.08.2011 року, №РН-0000117 від
26.08.2011 року, №РН-0000118 від 26.08.2011 року,
№РН-0000115 від 09.08.2011 року, №РН-0000113 від
09.08.2011 року, №РН-0000108 від 07.08.2011 року,
№РН-0000105 від 06.08.2011 року, №39 від 10.11.2011
року, №57 від 20.01.2012 року, №54 від 18.01.2012
року, податковими накладними №7 від
14.07.2011 року, №4 від 04.07.2011 року та
прибутковими ордерами №378 від 04.07.2011
року, №394 від 14.07.2011 року, актами
здачі-прийому макулатури №384а від
27.08.2011 року, №370 від 26.08.2011 року, №377 від
23.08.2011 року, №345 від 08.08.2011 року, №342 від
06.08.2011 року, №338 від 05.08.2011 року, №332 від
03.08.2011 року, прибутковими ордерами від
27.08.2011 року, від 26.08.2011 року, №402 від
23.08.2011 року, №401 від 08.08.2011 року, №400 від
06.08.2011 року, №399 від 05.08.2011 року, від
03.08.2011 року, №1303 від 10.11.2011 року, №9 від
20.01.2012 року, №6 від 18.01.2012 року, копії
яких приєднані до матеріалів справи.

На отримання ТМЦ уповноваженим особам
підприємства - Кондратюк В.П., Лесько
М.В. було видано відповідні
довіреності, копії яких приєднані до
матеріалів справи.

Оплату за придбані ТМЦ позивачем
здійснено в безготівковій формі на
розрахункові рахунки контрагентів, що
підтверджується банківськими
виписками, копії яких приєднані до
матеріалів справи.

ПАТ "Миропільська паперова фабрика"
включала до складу витрат операційної
діяльності суми придбання ТМЦ від
вказаних контрагентів у 3, 4 кварталах
2011 року та 1 кварталі 2012 року.

Вказані первинні (бухгалтерські)
документи по взаємовідносинам з ТОВ
"Кетер" МТ, ТОВ "Торгоіл групп", ТОВ
"Гідромаш інжиніринг" не мають дефектів
форми, змісту або походження, які в силу
ст.9 Закону України "Про бухгалтерський
облік та фінансову звітність в
Україні", п.2 "Положення про
документальне забезпечення записів у
бухгалтерському обліку" спричиняють
втрату первинними документами
юридичної сили і доказовості, що
призводить до зміни в структурі
активів платника податків.

Факт транспортування придбаних у ТОВ
"Кетер" МТ, ТОВ "Торгоіл групп", ТОВ
"Гідромаш інжиніринг" ТМЦ
підтверджується відповідними
подорожніми листами від 04.07.2011 року, від
14.07.2011 року, від 20.01.2012 року, від 18.01.2012
року та товарно-транспортними
накладними від 27.08.2011 року, від 26.08.2011
року, від 23.08.2011 року, від 08.08.2011 року, від
06.08.2011 року, від 05.08.2011 року, від 03.08.2011
року, від 01.08.2011 року, від 31.07.2011 року, від
30.07.2011 року, 28.07.2011 року.

З наданих позивачем до суду
інвентарних описів основних засобів,
копії яких приєднані до матеріалів
справи, вбачається наявність у
позивача земельних ділянок, будівлі та
споруд, транспортного цеху та
паперового цеху (де включені насоси,
придбані у ТОВ "Гідромаш інжиніринг"),
що підтверджує наявність у нього
необхідної матеріально-технічної бази.

Необхідність придбання насосів для
котельної паперового цеху та доставка
насосів громадським транспортом
підтверджується доповідною запискою
заступника головного інженера від
08.11.2011 року та письмовими поясненнями
головного інженера підприємства від
08.05.2014 року.

Крім того, як вбачається з матеріалів
справи, придбані у зазначених вище
контрагентів ТМЦ були використані
позивачем у власній господарській
діяльності, виготовлену продукцію
реалізовано подальшим контрагентам, що
підтверджується звітами паперового
цеху про витрати сировини та хімікатів
за ІІІ квартал 2011 року - І квартал 2012
року, договорами на реалізацію
продукції, банківськими виписками, що
підтверджують одержання коштів за
реалізовану продукцію.

Колегія суддів зазначає, що наявні в
матеріалах справи документи
первинного бухгалтерського обліку у
сукупності підтверджують здійснення
руху активів та зміни у власному
капіталі та зобов'язаннях позивача.

Також колегія суддів зазначає, що
чинним законодавством України на
сторону цивільно-правової угоди, яка є
платником податків, не покладено
обов'язку перевірки відповідності
законодавству установчих документів
постачальників товару та дотримання
ними вимог податкового законодавства.

Навіть якщо контрагент позивача не
виконав своїх зобов'язань по сплаті
податку, то це тягне відповідальність
та негативні наслідки саме щодо цієї
особи.

З урахуванням вищевикладеного, колегія
суддів погоджується з висновками суду
першої інстанції, що господарські
операції позивача з вищезазначеними
контрагентами були направлені на
реальне настання правових наслідків,
що підтверджується доданими до
матеріалів справи видатковими та
податковими накладними, договорами та
іншими первинними документами, а саме
реальне понесення витрат у власній
господарській діяльності та
використання придбаних ТМЦ в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Відповідно до ст. 159 Кодексу
адміністративного судочинства України
судове рішення повинно бути законним
та обґрунтованим.

Колегія суддів вважає, що постанова
Харківського окружного
адміністративного суду від 14.05.14 року
по справі № 820/6334/14 відповідає вимогам
ст. 159 КАС України, а тому відсутні
підстави для її скасування та
задоволення апеляційних вимог
апелянта - відповідача у справі.

Відповідно до ст. 200 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

На підставі викладеного колегія
суддів, погоджуючись з висновками суду
першої інстанції, вважає, що суд дійшов
вичерпних юридичних висновків щодо
встановлення обставин справи і
правильно застосував до спірних
правовідносин сторін норми
матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. 160, 167, 195, 196, 197, 198, 200, п. 1 ч.
1 205, 206, 209, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Новоград-Волинської
об'єднаної Державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Житомирській області
залишити без задоволення.

Постанову Харківського окружного
адміністративного суду від 14.05.2014р.
по справі № 820/6334/14 залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили.

Головуючий суддя Зеленський В.В.Судді
П'янова Я.В. Чалий І.С.