Справа № 826/12671/13-а
Суддя: Губська О.А.
Дата ухвалення: 2014-07-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
Головуючий у 1-й інстанції:
Суддя-доповідач: Губська О.А.
У Х В А Л А

Іменем України

10 липня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючого судді
Губської О.А.

суддів
Парінова А.Б., Грибан І.О.

при секретарі судового засідання
Нечай Ю.О.

за участю:

представника позивача
Ненашева Є.В.

представника відповідача
Попчук Т.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Києві апеляційну
скаргу Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
місті Києві на постанову Окружного
адміністративного суду міста Києва від
13 вересня 2013 року у справі за
адміністративним позовом Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_4 до Інспекції
державного архітектурно-будівельного
контролю у місті Києві про визнання
протиправною та скасування постанови, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до
Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
місті Києві, в якому просив визнати
протиправною та скасувати постанову
відповідача №308/13 від 29.07.2013 про
накладення штрафу.

Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
13 вересня 2013 року позов задоволено
повністю.

Суд виходив з того, що позивач, який в
даному випадку є орендарем приміщення,
не є суб'єктом містобудування, оскільки
не є замовником будівництва або особою,
що виконує функції замовника і
підрядника одночасно, що виключає його
відповідальність, при цьому, суд
звернув увагу, що під час здійснення
перевірки, відповідачем не встановлено
ані часу фактичного проведення
будівельних робіт щодо реконструкції
допоміжних приміщень, ані з'ясовано
особу замовника таких будівельних
робіт.

Не погоджуючись з вказаним рішенням
суду першої інстанції, відповідач
подав апеляційну скаргу, в якій,
посилаючись на неповне з'ясування
судом обставин, що мають значення для
справи, недоведеність обставин, що
мають значення для справи, які суд
першої інстанції вважає встановленими,
невідповідність висновків суду
обставинам справи, а також порушення
норм матеріального та процесуального
права, що призвело до неправильного
вирішення справи або питання, просив
його скасувати та ухвалити нову
постанову, якою в задоволенні позову
відмовити повністю.

На переконання апелянта, посадові
особи інспекції при винесенні
постанови про накладення штрафу у
справі про адміністративне
правопорушення діяли в межах
повноважень та у спосіб, що встановлені
Конституцією та законами України.

В судове засідання з'явилася
представник відповідача, апеляційну
скаргу підтримала та просила її
задовольнити з підстав, викладених в
апеляційній скарзі.

Представник позивача до суду з'явився,
проти апеляційної скарги заперечував
та просив відмовити в її задоволенні,
також надав суду письмові пояснення.

Заслухавши суддю-доповідача,
представника позивача, представника
відповідача, перевіривши матеріали
справи та доводи апеляційної скарги,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає залишенню без
задоволення, постанова суду - без змін з
таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено і
підтверджується матеріалами справи, що
18.07.2013 відповідачем, у присутності
ОСОБА_5, проведено позапланову
перевірку дотримання вимог
законодавства у сфері містобудівної
діяльності, будівельних норм,
державних стандартів і правил ФОП
ОСОБА_4 по АДРЕСА_1, за результатами якої
складено акт від 18.07.2013, відповідно до
якого, під час перевірки встановлено,
що позивач експлуатує частину
самостійно реконструйованого
приміщення площею 145,3 кв. м. на
території ДП «Науково-технічний
комплекс «Імпульс» по АДРЕСА_1 під
пральню та хімчистку без прийняття в
експлуатацію, чим порушив вимоги,
визначені частиною 8 статті 39 Закону
України «Про регулювання
містобудівної діяльності».

18.07.2013 року Інспекцією Державного
архітектурно-будівельного контролю у
місті Києві винесено протокол про
правопорушення у сфері містобудівної
діяльності та винесено припис про
усунення порушення вимог
законодавства у сфері містобудівної
діяльності, яким заборонено
експлуатацію вищевказаного об'єкта.

На підставі акта перевірки, припису та
протоколу про правопорушення у сфері
містобудівної діяльності відповідачем
прийнято постанову про накладення
штрафу за правопорушення у сфері
містобудівної діяльності від 29.07.2013 №
308/13, якою позивача визнано винним у
вчинені правопорушення, передбаченого
абз. 3 п. 6 ст. 2 Закону України «Про
відповідальність за правопорушення у
сфері містобудівної відповідальності»
та накладено штраф в сумі 51615 грн.

Не погоджуючись з таким рішенням
інспекції, позивач звернувся до суду з
позовом про визнання його протиправним
та скасування.

Суд першої інстанції прийшов до
висновку, з яким погоджується
апеляційний суд, про обґрунтованість
позовних вимог та наявність підстав
для їх задоволення, виходячи з
наступного.

Відповідно до статті 10 Закону України
"Про архітектурну діяльність" (із
змінами та доповненнями) для
забезпечення під час забудови
територій, розміщення і будівництва
об'єктів архітектури додержання
суб'єктами архітектурної діяльності
затвердженої містобудівної та іншої
проектної документації, вимог вихідних
даних, а також з метою захисту державою
прав споживачів будівельної продукції
здійснюється в установленому
законодавством порядку державний
архітектурно-будівельний контроль та
нагляд.

Згідно зі статтею 41 Закону України "Про
регулювання містобудівної діяльності"
(із змінами та доповненнями) державний
архітектурно-будівельний контроль - це
сукупність заходів, спрямованих на
дотримання вимог законодавства у сфері
містобудівної діяльності, будівельних
норм, державних стандартів і правил.

Державний архітектурно-будівельний
контроль здійснюється органами
державного архітектурно-будівельного
контролю в порядку, встановленому
Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 6 статті 7 Закону
України "Про регулювання містобудівної
діяльності" управління у сфері
містобудівної діяльності здійснюється
шляхом контролю за дотриманням
законодавства у сфері містобудівної
діяльності, вимог будівельних норм,
державних стандартів і правил,
положень містобудівної документації
всіх рівнів, вихідних даних для
проектування об'єктів містобудування
(далі - вихідні дані), проектної
документації.

Крім того, проведення
архітектурно-будівельного контролю
регулюється "Порядком здійснення
архітектурно-будівельного контролю",
затвердженим постановою Кабінету
Міністрів України від 23.05.2011р. №553
(надалі Порядок №553).

Згідно з ч. 8 статті 39 Закону України
"Про регулювання містобудівної
діяльності" експлуатація закінчених
будівництвом об'єктів, не прийнятих
(якщо таке прийняття передбачено
законодавством) в експлуатацію,
забороняється.

Відповідно до статті 1 Закону України
"Про відповідальність за
правопорушення у сфері містобудівної
діяльності" правопорушеннями у сфері
містобудівної діяльності є
протиправні діяння (дії чи
бездіяльність) суб'єктів
містобудування - юридичних осіб та
фізичних осіб - підприємців, що
призвели до невиконання або
неналежного виконання вимог,
установлених законодавством,
будівельними нормами, державними
стандартами і правилами.

Вчинення суб'єктами містобудування
правопорушень у сфері містобудівної
діяльності тягне за собою
відповідальність, передбачену цим та
іншими законами України.

Як встановлено судом першої інстанції
та підтверджується матеріалами справи,
позивач використовує у якості пральні
та хімчистки нежиле приміщення, площею
145,3 кв. м., на першому поверсі
вбудованого приміщення, що розміщене
за адресою: м. Київ, вул.. Горлівська,
226/228, яке перебуває на балансі ДП
«Науково-технічний комплекс «Імпульс»
на підставі договору № 5728/02-27 від 18.03.2013
року «Про внесення змін до договору
оренди нерухомого майна, що належить до
державної власності №5728 від 31.12.2010»,
укладеним з Регіональним відділенням
Фонду державного майна України по
місту Києву, від імені якого
повноваження орендодавця здійснює ДП
«Науково-технічний комплекс «Імпульс».

Пунктом 2.1 вказаного договору
встановлено, що власником переданого
майна залишається держава, а орендар
користується ним протягом строку
оренди.

Так, згідно з актом перевірки,
інспекцією встановлено, що позивач
експлуатує частину самостійно
реконструйованого приміщення площею
145,3 кв. м. на території ДП
«Науково-технічний комплекс «Імпульс»
по АДРЕСА_1 під пральню та хімчистку без
прийняття в експлуатацію, чим, на думку
інспекції, порушив вимоги, визначені
частиною 8 статті 39 Закону України «Про
регулювання містобудівної
діяльності».

Спірною постановою від 29.07.2013 № 308/13,
позивача визнано винним у вчинені
правопорушення, передбаченого абз. 3 п. 6
ч.2 ст. 2 Закону України «Про
відповідальність за правопорушення у
сфері містобудівної діяльності», у
зв'язку з чим на позивача накладено
штраф.

Відповідно до наведеної норми, суб'єкти
містобудування, які є замовниками
будівництва об'єктів (у разі
провадження містобудівної діяльності),
або ті, що виконують функції замовника
і підрядника одночасно, несуть
відповідальність у вигляді штрафу за
експлуатацію або використання об'єктів
будівництва, не прийнятих в
експлуатацію, а також наведення
недостовірних даних у декларації про
готовність об'єкта до експлуатації чи
акті готовності об'єкта до
експлуатації.

Отже, суб'єктом відповідальності за
змістом вказаної норми, є лише суб'єкти
містобудування, а саме: замовники
будівництва об'єктів (у разі
провадження містобудівної діяльності),
або ті, що виконують функції замовника
і підрядника одночасно.

Разом з тим, як вірно встановлено судом
першої інстанції, позивач жодним чином
не відноситься до вказаних вище
суб'єктів містобудування. Також, згідно
з актом перевірки, відповідачем не
встановлювалися обставини, що ОСОБА_4 є
замовниками будівництва об'єктів (у
разі провадження містобудівної
діяльності), або особою, яка виконує
функції замовника і підрядника
одночасно, в тому числі у відношенні до
реконструйованого приміщення площею
145,3 кв. м. на території ДП
«Науково-технічний комплекс «Імпульс»
по вул.. Горлівській 226/228, яке ним
орендовано.

При цьому, відповідачем взагалі не
встановлено ані часу фактичного
проведення будівельних робіт щодо
реконструкції допоміжних приміщень,
ані з'ясовано особу замовника таких
будівельних робіт.

За таких обставин, враховуючи що ОСОБА_4
в даному випадку не є суб'єктом
правопорушення, передбаченого абз. 3 п. 6
ч.2 ст. 2 Закону України «Про
відповідальність за правопорушення у
сфері містобудівної діяльності», то
покладення на нього відповідальності
за вказаною нормою є незаконним, а тому,
суд першої інстанції дійшов
обґрунтованого висновку щодо
протиправності оскаржуваної постанови
відповідача від 29.07.2013 № 308/13.

Посилання апелянта на те, що орендар, як
і власник, може виступати замовником
будівельних робіт, колегія суддів
відхиляє, оскільки в межах спірних
правовідносин, вказані обставини,
зокрема відносно того, що позивач
виступав замовником будівництва, не
встановлювалися, в тому числі
відповідачем під час здійснення
перевірки.

Оцінивши докази, які є у справі за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні, та враховуючи всі
наведені обставини, колегія суддів
дійшла висновку, що доводи, викладені в
апеляційній скарзі, не знайшли свого
підтвердження, оскаржувана постанова
прийнята судом відповідно до норм
матеріального та процесуального права,
а тому підстави для задоволення
апеляційної скарги відсутні.

Відповідно до ст. 200 КАС України - суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Оскільки судове рішення ухвалене судом
першої інстанції відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права, на підставі
повно і всебічно з'ясованих обставин в
справі, підтвердженими доказами, а
доводи апеляційної скарги висновків
суду не спростовують, то колегія суддів
апеляційної інстанції підстав для його
скасування не вбачає.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254
КАС України, суд

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Інспекції
державного архітектурно-будівельного
контролю у місті Києві на постанову
Окружного адміністративного суду
міста Києва від 13 вересня 2013 року у
справі за адміністративним позовом
Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 до
Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
місті Києві про визнання протиправною
та скасування постанови - залишити без
задоволення, а постанову Окружного
адміністративного суду міста Києва від
13 вересня 2013 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів з дня складання
ухвали в повному обсязі шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя

Судді

Повний текст ухвали виготовлено 14
липня 2014 року

Головуючий суддя
Губська О.А.

Судді:
Грибан І.О.

Парінов А.Б.