Справа № 813/4196/14
Суддя: Брильовський Роман Михайлович
Дата ухвалення: 2014-07-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
№ 813/4196/14
Львівський окружний адміністративний
суд у складі:
головуючого судді Брильовського Р.М.,
при секретарі Косів М.Б.
представника позивача - Білої О.В.
представника відповідача 1- Чабана О.С.
розглянувши у відкритому судовому з
асіданні у місті Львові справу за
адміністративним позовом товариства з
обмеженою відповідальністю
«Лімарко-Україна» до Державної
податкової інспекції у Франківському
районі м. Львова Головного управління
Міндоходів у Львівській області,
Реєстраційної служби Львівського
міського управління юстиції про
визнання протиправними дій,
зобов'язання вчинити дії, -
Товариство з обмеженою
відповідальністю «Лімарко-Україна»
звернулось до суду з адміністративним
позовом до Державної податкової
інспекції у Франківському районі м.
Львова Головного управління
Міндоходів у Львівській області,
Реєстраційної служби Львівського
міського управління юстиції про
визнання протиправними дій,
зобов'язання вчинити дії.
Позовні вимоги обґрунтовано тим,
що анулювання реєстрації платника
податку на додану вартість є
незаконним та підлягає скасуванню,
оскільки позивачем було здійснено
чергове підтвердження відомостей про
юридичну особу у визначений ЗУ «Про
державну реєстрацію юридичних осіб та
фізичних осіб - підприємців» строк.
Лист-повідомлення щодо необхідності
подання державному реєстратору
реєстраційної картки про
підтвердження відомостей про юридичну
особу у зв'язку з отриманням від
державної податкової адміністрації
повідомлення про відсутність
юридичної особи за ії
місцезнаходженням було вручено
нарочно 14 січня 2014 року, яким
підтверджувалось місцезнаходження
підприємства за вказаною адресою. Крім
того, позивач посилався на те, що його
було зареєстровано 13.03.2008 року, отже
строк для подачі підтвердження
відомостей повинен відраховуватись
від 13.03.2014 року, а тому підстав для
внесення до Єдиного державного реєстру
юридичних осіб та фізичних осіб
підприємців запису про відсутність
ТзОВ «Лімарко-Україна» за
місцезнаходженням не було. У зв'язку з
чим позивач просить позов
задовольнити, визнати протиправними
дії відповідачів та скасувати рішення
про анулювання реєстрації платника
податку на додану вартість.
Представник позивача в судовому
засіданні позов підтримала з мотивів,
вказаних в позовній заяві, просила його
Представник відповідача-1 в
судовому засіданні проти позову
заперечив, просив в задоволенні позову
Відповідач-2 заперечень на позов,
витребувані судом докази не надав, явки
повноважного представника в судове
засідання не забезпечив. Суд вжив всі
залежні від нього заходи для
повідомлення відповідача належним
чином про час і місце розгляду судової
справи з його участю та реалізації ним
права судового захисту своїх прав та
інтересів, а тому вважає за можливе
розглянути справу без участі
відповідача відповідно до положень ст.
Заслухавши думку представника
позивача, з'ясувавши обставини, на які
позивач посилається як на підставу
своїх вимог та дослідивши докази, якими
вони обґрунтовуються, суд вважає, що
позов підлягає до задоволення,
мотивуючи це наступним.
ТзОВ «Лімарко-Україна»
зареєстровано Виконавчим комітетом
Львівської міської ради 13.03.2008 року, що
підтверджується Свідоцтвом про
державну реєстрацію юридичної особи.
Згідно Свідоцтва про реєстрацію
платника податку на додану вартість
від 16 квітня 2008 року №100111939 (форма №
2-ПДВ) (Серія НБ №100071) ТзОВ
«Лімарко-Україна» зареєстровано в
якості платника податку на додану
вартість з 16 квітня 2008 року
(індивідуальний податковий номер
15 квітня 2014 року державним
реєстратором Реєстраційної служби
Львівського міського управління
юстиції було здійснено внесення
інформації щодо відсутності
підтвердження відомостей про юридичну
особу від 15.04.2014 року за реєстраційним
Рішенням Державної податкової
інспекції у Франківському районі м.
Львова Головного управління
Міндоходів у Львівській області від 17
квітня 2014 року №25 було анульовано
реєстрацію позивача як платника
податку на додану вартість на підставі
підпункту «ж» п. 184.1 ст. 184 Податкового
кодексу України з посиланням на
наявність в Єдиному державному реєстрі
юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців запису щодо
відсутності юридичної особи за
вказаною адресою.

Суд, дослідивши матеріали справи,
всебічно і повно з'ясувавши всі
фактичні обставини справи, об'єктивно
оцінивши докази, які мають юридичне
значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті, суд прийшов до
висновку, що позовні вимоги підлягають
задоволенню з огляду на таке.

Відповідно до ст.19 п. 11 ЗУ «Про
державну реєстрацію юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців»
передбачено, що юридична особа
зобов'язана подавати (надсилати) щороку
протягом місяця, що настає за датою
державної реєстрації, починаючи з
наступного року, державному
реєстратору для підтвердження
відомостей про юридичну особу
реєстраційну картку про підтвердження
відомостей про юридичну особу.

ТзОВ «Лімарко-Україна» було
зареєстровано 13.03.2008 року, отже строк,
для подачі підтвердження відомостей
(форма 6) повинен відраховуватися від
13.03.2014 року.

Відповідно до ст. 19 п.12 ЗУ «Про
державну реєстрацію юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців», у разі
надходження державному реєстратору
від органу державної податкової служби
повідомлення встановленого зразка про
відсутність юридичної особи за її
місцезнаходженням державний
реєстратор зобов'язаний надіслати
поштовим відправленням протягом п'яти
робочих днів з дати надходження
зазначеного повідомлення юридичній
особі повідомлення щодо необхідності
подання державному реєстратору
реєстраційної картки.

Відповідно до п. 12 Наказу МФУ №1588
від 09.12.2011 року, зі змінами і
доповненнями, стосовно платників
податків, якими не подано у встановлені
законом терміни податкових декларацій
(звітів, розрахунків), у порядку,
передбаченому законодавством,
самостійно визначають суму грошового
зобов'язання, проводять роботу з
узгодження грошового зобов'язання та
інші заходи; стосовно платників
податків, які мають податковий борг, у
порядку, передбаченому законодавством,
здійснюють заходи з погашення
податкового боргу.

У рамках проведення цих заходів,
а також при призначенні чи проведенні
будь-якого виду перевірки платника
податків чи при виконанні інших
службових обов'язків працівниками
органів державної податкової служби
здійснюється або може здійснюватись
перевірка місцезнаходження (місця
проживання) платника податків. За
наслідками перевірки складається акт
перевірки місцезнаходження платника
податків. Якщо встановлено відсутність
платника податків за його
місцезнаходженням (місцем проживання),
то проводиться робота із з'ясування
фактичного місця розташування
(місцезнаходження, місця проживання)
платника податків, відповідальних та
пов'язаних осіб.

У разі неможливості вручення
платнику податків довідки, свідоцтва,
листа чи будь-якого іншого документа,
направленого органом державної
податкової служби, у зв'язку з
відсутністю платника податків за
місцезнаходженням (місцем проживання)
замість акту перевірки
місцезнаходження (місця проживання)
платника податків оформляється
довідка про неможливість вручення
документа платнику податків із
зазначенням причин та додаванням
відповідних документів (за наявності).
Заміна акту довідкою не проводиться,
якщо іншими нормативно-правовими
актами передбачено складання акту.

Акт перевірки місцезнаходження
платника податків або довідка про
неможливість вручення документа
платнику податків не складається
працівниками органів державної
податкової служби, якщо до Єдиного
державного реєстру було внесено запис
про відсутність платника податків за
місцезнаходженням.

Щодо кожного платника податків,
стосовно якого виявлена відсутність
його за місцезнаходженням (місцем
проживання) та нез'ясоване його
фактичне місцезнаходження (місце
проживання), підрозділ органу
державної податкової служби, який
з'ясував зазначений факт, готує та
передає підрозділам податкової
міліції запит на встановлення
місцезнаходження (місця проживання)
платника податків за встановленою
формою.

Якщо за результатами заходів щодо
встановлення фактичного
місцезнаходження юридичної особи
підрозділами податкової міліції буде
підтверджено відсутність такої особи
за місцезнаходженням або встановлено,
що фактичне місцезнаходження
юридичної особи не відповідає
зареєстрованому місцезнаходженню,
керівник (заступник керівника) органу
державної податкової служби приймає
рішення про направлення до
відповідного державного реєстратора
повідомлення про відсутність
юридичної особи за місцезнаходженням
за ф. N 18-ОПП для вжиття заходів,
передбачених частиною дванадцятою
статті 19 «Про державну реєстрацію
юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців».

Як зазначено в тексті Рішення, факт
відсутності чи неможливості
установити місцезнаходження
підтверджено повідомленням №88/07-40 від
16.01.2014 року. Тобто, відповідачем -1 не
було проведено жодних заходів щодо
встановлення фактичного
місцезнаходження юридичної особи,
запит на встановлення
місцезнаходження (місця проживання)
платника податків за вставленою формою
не направлявся, за юридичною адресою
працівники відповідача 1 не виходили.

Окрім того, 14 січня 2014 року
позивачем було вручено наочно лист
вих.№1401, яким підтверджувалось
місцезнаходження підприємства за
вказаною адресою.

Відповідно до ст. 1 Закону України
«Про державну реєстрацію юридичних
осіб та фізичних осіб підприємців»,
місцезнаходження юридичної особи -
адреса органу або особи, які відповідно
до установчих документів юридичної
особи чи закону виступають від її
імені.

Згідно з частиною другою ст. 17
Закону України «Про державну
реєстрацію юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців», відомості щодо
місцезнаходження юридичної особи
містяться в Єдиному державному реєстрі
юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців.

Частиною 5 ст. 17 Закону України «Про
державну реєстрацію юридичних осіб та
фізичних осіб підприємців,
передбачено, що в Єдиному державному
реєстрі містяться також відомості про
відсутність юридичної особи за її
місцезнаходженням, про відсутність
підтвердження відомостей про юридичну
особу, а також відомості про
зарезервовані найменування юридичних
осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону
України «Про державну реєстрацію
юридичних осіб та фізичних осіб
підприємців», відомості про юридичну
особу або фізичну особу - підприємця
включаються до Єдиного державного
реєстру шляхом внесення записів на
підставі відомостей з відповідних
реєстраційних карток та відомостей, що
надаються юридичними особами
державному реєстратору за
місцезнаходженням реєстраційної
справи згідно із законодавством
України.

У відповідності до п. 14 ст. 19 ЗУ «Про
державну реєстрацію юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців», у разі
неподання юридичною особою протягом
місяця з дати надходження їй
відповідного повідомлення
реєстраційної картки про
підтвердження відомостей про юридичну
особу, державний реєстратор повинен
внести до Єдиного державного реєстру
запис про відсутність підтвердження
зазначених відомостей датою, яка
встановлена для чергового подання
реєстраційної картки про
підтвердження відомостей про юридичну
особу.

Виходячи з наведеного, після 14.04.2014
року відповідач 2, у відповідності з
положеннями частини 12 статті 19 ЗУ «Про
державну реєстрацію юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців», повинен
був направити позивачу повідомлення
щодо необхідності подання державному
реєстратору зазначеної реєстраційної
картки.

Таким чином, реєстратором з
порушенням порядку, передбаченого ст. 19
Закону України «Про державну
реєстрацію юридичних осіб та фізичних
осіб підприємців» було внесено запис
№8019620 про відсутність
підтвердження відомостей про позивача,
за таких обставин, дії державного
реєстратора про внесення до ЄДР запису
про відсутність підтвердження
відомостей Товариства з обмеженою
відповідальністю «Лімарко-Україна» є
протиправними.

Рішенням Державної податкової
інспекції у Франківському районі м.
Львова Головного управління
Міндоходів у Львівській області від 17
квітня 2014 року №25 було анульовано
реєстрацію позивача як платника
податку на додану вартість на підставі
підпункту «ж» п. 184.1 ст. 184 Податкового
кодексу України з посиланням на
наявність в Єдиному державному реєстрі
юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців запису щодо
відсутності юридичної особи за
вказаною адресою.

У відповідності до частини другої
статті 19 Конституції України, органи
державної влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Підпунктами «а»--«и» пункту 184.1
статті 184 розділу V "Податок на додану
вартість" Податкового кодексу України
передбачені випадки анулювання
реєстрації платника податку. Так,
підпунктом «ж» цього пункту
передбачено, що реєстрація діє до дати
анулювання реєстрації платника
податку, яка проводиться шляхом
виключення з реєстру платників податку
і відбувається у разі якщо, в Єдиному
державному реєстрі юридичних осіб та
фізичних осіб - підприємців наявний
запис про відсутність юридичної особи
або фізичної особи за її
місцезнаходженням (місцем проживання)
або запис про відсутність
підтвердження відомостей про юридичну
особу.

Доказом, що свідчить про наявність
підстав для анулювання реєстрації
платника податку на додану вартість,
згідно підпункту «ж» пункту 184.1 статті
184 Податкового кодексу України - є
повідомлення державного реєстратора
із відомостями з Єдиного державного
реєстру щодо наявності запису про
відсутність юридичної особи або
фізичної особи - підприємця за
місцезнаходженням (місцем проживання)
або запису про відсутність
підтвердження відомостей про юридичну
особу.

Відповідно до пункту 1 частини 3
статті 2 Кодексу адміністративного
судочинства України, у справах щодо
оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; обґрунтовано, тобто з
урахуванням усіх обставин, що мають
значення для прийняття рішення
(вчинення дії).

Відповідно запис про відсутність
підтвердження відомостей про юридичну
особи було внесено відповідачем з
порушенням норм чинного законодавства.

У повноважених осіб відповідача 1
не було жодних документів, які б
підтверджували відсутність позивача
за місцезнаходженням.

У разі неможливості вручення
платнику податків довідки, свідоцтва,
листа чи будь-якого іншого документа,
направленого органом державної
податкової служби, у зв'язку з
відсутністю платника податків за
місцезнаходженням (місцем проживання)
замість акту перевірки
місцезнаходження (місця проживання)
платника податків оформляється
довідка про неможливість вручення
документа платнику податків із
зазначенням причин та додаванням
відповідних документів (за наявності).
Заміна акту довідкою не проводиться,
якщо іншими нормативно-правовими
актами передбачено складання акту.

Суд зазначає, що жодних доказів
ДПІ не було надано, що будь-який лист
повертався чи позивачем не
отримувався. Натомість у рішенні №25 у
п.4 взагалі відсутні відомості щодо
факту відсутності чи неможливості
установити місцезнаходження.

Враховуючи вищезазначене, суд
дійшов висновку, що рішення
податкового органу про анулювання
реєстрації позивача, як платника
податку на додану вартість №25 від
17.04.2014 року про анулювання реєстрації
платника податку на додану вартість
ТзОВ «Лімарко-Україна» підлягає
скасуванню.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої
статті 71 Кодексу адміністративного
судочинства України в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Щодо судових витрат, то у
відповідності до вимог ст.94 КАС
України, судові витрати у формі
судового збору належить стягнути на
користь позивача.

Керуючись ст.ст. 2, 4, 7-14, 23, 69, 70, 86,
160-163, 167 Кодексу адміністративного
судочинства України,-

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправними дії державного
реєстратора Реєстраційної служби
Львівського міського управління
юстиції щодо внесення запису
№8019620 від 15.04.2014 року про
відсутність підтвердження відомостей
про юридичну особу.

Скасувати внесений до Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців запис від
15.04.2014 року, номер запису 8019620,
реєстраційна дія - «Внесення
інформації щодо відсутності
підтвердження відомостей про юридичну
особу».

Визнати протиправним та скасувати
рішення Державної податкової
інспекції у Франківському районі м.
Львова Головного управління
Міндоходів у Львівській області №25 від
17.04.2014 про анулювання реєстрації
товариства з обмеженою
відповідальністю «Лімарко-Україна» як
платника податку на додану вартість.

Зобов'язати Державну податкову
інспекцію у Франківському районі м.
Львова Головного управління
Міндоходів у Львівській області
поновити реєстрацію товариства з
обмеженою відповідальністю
«Лімарко-Україна» як платника податку
на додану вартість з 17.04.2014 ркоу за
індивідуальним податковим номером
51.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь товариства з обмеженою
відповідальністю «Лімарко-Україна» 58,48
грн. сплаченого судового збору.

Апеляційна скарга на постанову суду
подається протягом десяти днів з дня її
проголошення до Львівського
апеляційного адміністративного суду
через Львівський окружний
адміністративний суд. Копія
апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
Львівського апеляційного
адміністративного суду. У разі
застосування судом частини третьої
статті 160 цього Кодексу, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 цього
Кодексу, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Постанова набирає законної сили в
порядку, встановленому ст. 254 КАС
України.

Суддя
Р.М. Брильовський

Повний текст постанови виготовлено
15.07.2014 року