Справа № 2а-7758/10/2670
Суддя: Карась О.В.
Дата ухвалення: 2014-06-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 червня 2014 року
м. Київ К/9991/8508/11

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

Карася О.В. (головуючого), Голубєвої
Г.К., Рибченка А.О.,

розглянувши у попередньому судовому
засіданні касаційну скаргу Товариства
з обмеженою відповідальністю
"Ространснафтопродукт" на постанову
Окружного адміністративного суду
міста Києва від 26.08.2010 та ухвалу
Київського апеляційного
адміністративного суду від 03.02.2011 у
справі № 2а-7758/10/2670

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю
"Ространснафтопродукт"

до Державної податкової
інспекції у Голосіївському районі м.
Києва

про скасування податкових
повідомлень-рішень,-

В С Т А Н О В И В:

У травні 2010 року Товариством до суду
заявлений позов про скасування
податкових повідомлень-рішень
Державної податкової інспекції від
30.09.2009 № /0, яким позивачеві
донараховано суму основного
податкового зобов'язання з податку на
додану вартість (ділі - ПДВ) у розмірі 43
144,00 та фінансових санкцій - 21 572 грн., та
від 05.03.2010 № /2, яким позивачеві
донараховано суму основного
податкового зобов'язання з податку на
прибуток у розмірі 16 994,00 та фінансових
санкцій - 8 474,20 грн. за порушення вимог
Закону України "Про податок на додану
вартість" та Закону України "Про
оподаткування прибутку підприємств".
Позовні вимоги обґрунтовані
відсутністю з боку позивача порушень
вимог вказаних Законів.

Постановою суду першої інстанції,
залишеною без змін ухвалою
апеляційного суду, в задоволенні
позовних вимог відмовлено.

Рішення суду першої інстанції, з думкою
якого погодився апеляційний суд,
вмотивоване тим, що об`єкт оренди,
витрати по якому було віднесено на
валові та на підставі яких сформовано
податковий кредит, позивачем у власній
господарській діяльності не
використовувався.

Не погодившись із судовими рішеннями,
позивач до Вищого адміністративного
суду України подав касаційну скаргу, де
посилаючись на порушення судами норм
матеріального та процесуального права,
просить зазначені судові рішення
скасувати та направити справу на новий
розгляд.

При цьому скаржник обґрунтовує
касаційну скаргу тим, що фактично
орендована під'їзна колія
використовувалась Товариством у
власній господарській діяльності, що
підтверджується договором про надання
послуг №1П-07/07, укладеним між позивачем
та ДП "Прикарпатзахідтранс".

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши доповідь судді, перевіривши
повноту встановлених обставин справи
та правильність їх юридичної оцінки
судами, Вищий адміністративний суд
України не вбачає підстав для
задоволення касаційної скарги.

Судами першої і апеляційної інстанцій
встановлено та підтверджено
матеріалами справи, що Державною
податковою інспекцією проведена
планова виїзна перевірка Товариства з
питань дотримання вимог податкового,
валютного та іншого законодавства за
період з 26.06.2007 по 31.03.2009, за підсумками
якої складено акт від 16.09.2009 №
547/1-23-06-35234346.

У ході вказаної перевірки працівниками
Державної податкової інспекції було
встановлено ряд порушень у позивача,
зокрема пп.7.4.1 п.7.4 ст. 7 Закону України
від 03.04.1997 № 168/97-ВР "Про податок на
додану вартість" та п. 5.1 ст. 5 Закону
України від 22.05.1997 № 283/97 "Про
оподаткування прибутку підприємств" в
результаті чого занижено ПДВ на суму 43
144,00 грн. та податок на прибуток на суму
24 175,00 грн.

Такі висновки фахівців контролюючого
органу вмотивовано тим, що позивачем
безпідставно до складу валових витрат
віднесено витрати по договору оренди
під'їзної колії, що був укладений між
позивачем та ДТГО "Південно-західна
залізниця", оскільки вказана колія у
власній господарській діяльності
позивачем не використовувалась, а
відповідно Товариством також
безпідставно сформовано податковий
кредит з ПДВ по сумам вартості орендної
плати за зазначеним договором.

На підставі вищезазначеного акту
перевірки та результатів
адміністративного оскарження
відповідачем ухвалено оскаржувані
податкові повідомлення-рішення.

Судами попередніх інстанцій
встановлено та підтверджується
матеріалами справи, що між позивачем
(орендар) та ДТГО "Південно-західна
залізниця" (орендодавець) укладено
договір оренди від 28.11.2007 № ПЗ/П-076147/НЮ,
згідно з яким орендодавець передає, а
орендар приймає в строкове платне
користування окреме індивідуально
визначене майно, а саме під'їзну колію.

Витрати за орендою відповідно до
вказаного договору були віднесені
Товариством до складу валових витрат, а
суми ПДВ, які були сплачені у вартості
плати за оренду до складу податкового
кредиту.

Основні засади державної політики щодо
формування валових витрат та
податкового кредиту визначені Законом
України "Про оподаткування прибутку
підприємств" та Законом України "Про
податок на додану вартість".

Так, відповідно до п. 5.1 ст. 5 Закону
України "Про оподаткування прибутку
підприємства" валові витрати
виробництва та обігу - сума будь-яких
витрат платника податку в грошовій,
матеріальній або нематеріальній формі,
здійснюваних як компенсація вартості
товарів (робіт, послуг), які
придбаваються (виготовляються) таким
платником податку для їх подальшого
використання у власній господарській
діяльності.

А відповідно до положень пп. 7.4.1 п. 7.4 ст.
7 Закону "Про податок на додану
вартість" податковий кредит звітного
періоду складається із суми податків,
сплачених (нарахованих) платником
податку у звітному періоді у зв'язку з
придбанням товарів (робіт, послуг),
вартість яких відноситься до складу
валових витрат виробництва (обігу) та
основних фондів чи нематеріальних
активів, що підлягають амортизації.

Відповідно до пп. 7.4.4. п. 7.4. ст.7
зазначеного вище Закону № 168/97-ВР, якщо
платник податку придбаває (виготовляє)
матеріальні та нематеріальні активи
(послуги), які не призначаються для їх
використання в господарській
діяльності такого платника, то сума
податку, сплаченого у зв'язку з таким
придбанням (виготовленням), не
включається до складу податкового
кредиту.

Отже, із системного аналізу вказаних
норм можна зробити висновок, що одним
із визначальних факторів для
віднесення витрат на валові та
формування податкового кредиту при
придбанні товарів, в даному випадку
оренди майна, є їх подальше
використання у власній господарській
діяльності.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що орендовану під'їзну
колію позивач у власній господарській
діяльності не використовував.

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
погоджується з таким висновком,
оскільки всупереч вимогам ч.1 ст.71
Кодексу адміністративного судочинства
України, до суду не надано належних та
допустимих доказів на спростування
порушень виявлених контролюючим
органом.

Договір про надання послуг № 1П-07/07,
укладений між Товариством та ДП
"Прикарпатзахідтранс", на який
посилається позивач як у позовній
заяві так і в касаційній скарзі, не є
достатнім доказом на підтвердження
використання орендованого майна у
власній господарській діяльності,
оскільки позивачем не надано будь -
яких первинних документів (податкових
накладних, рахунків - фактур виконання,
актів про надання послуг, документів
про оплату), що підтверджували б
виконання зазначеного договору. Крім
того, відповідно до п. 4.1, п. 4.2 вказаного
договору остаточний розрахунок між
сторонами проводиться саме на підставі
рахунку - фактури та акту про надання
послуг. Зазначених документів
матеріали справи не містять.

Отже, висновки податкового органу щодо
порушення позивачем вимог Закону
України "Про податок на додану
вартість" та Закону України "Про
оподаткування прибутку підприємств" є
обґрунтованими, відповідають нормам
матеріального права, що регулюють
спірні правовідносини, та не
спростовані позивачем належними та
допустимими доказами.

З огляду на зазначене, оскаржувані
податкові повідомлення-рішення є
правомірними.

За таких обставин переглянуті судові
рішення першої та апеляційної
інстанцій у справі відповідають
приписам чинного законодавства, а
доводи касаційної скарги визнаються
непереконливими.

Керуючись ст. ст. 160, 167, 210 - 231 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

У Х В А Л И В:

Касаційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Ространснафтопродукт" відхилити.

Постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 26.08.2010 та ухвалу
Київського апеляційного
адміністративного суду від 03.02.2011 у
справі № 2а-7758/10/2670 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і оскарженню не підлягає,
крім як з підстав, у строк та в порядку,
визначеними ст. ст. 237-2391 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий
О.В. Карась

Судді
Г.К. Голубєва

А.О. Рибченко