Справа № 352/841/14-а
Суддя: Курилець А.Р.
Дата ухвалення: 2014-07-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 липня 2014 року
Справа №
876/5839/14

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого-судді
Курильця А.Р.,

суддів
Качмара В.Я., Мікули О.І.,

з участю секретаря
Рак Х.І.,

третьої особи
ОСОБА_1,

розглянувши в відкритому судовому
засіданні апеляційні скарги
Черніївської сільської ради
Тисменицького району
Івано-Франківської області, ОСОБА_1 на
постанову Тисменицького районного
суду Івано-Франківської області від 15
травня 2014 року у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_2 до
Черніївської сільської ради
Тисменицького району
Івано-Франківської області, третя
особа ОСОБА_1, про визнання
бездіяльності неправомірною,
зобов'язання вчинити дії,-

в с т а н
о в и в:

У квітні 2014 року ОСОБА_2 (далі - позивач)
звернувся з позовом до Черніївської
сільської ради Тисменицького району
Івано-Франківської області, третя
особа, що не заявляє самостійних вимог
на предмет спору на стороні
відповідача ОСОБА_1 про визнання
неправомірною бездіяльності та
зобов'язати Черніївську сільську раду
вчинити дії по відновленню заїзду до
земельної ділянки.

Постановою Тисменицького районного
суду Івано-Франківської області від 15
травня 2014 року позов задоволено.
Визнано неправомірною бездіяльність
та зобов'язано Черніївську сільську
раду вчинити дії по відновленню заїзду
до земельної ділянки позивача
відповідно до рішення сільської ради
та плану меж земельної ділянки.

Не погоджуючись з таким рішенням суду,
Черніївська сільська рада
Тисменицького району
Івано-Франківської області та ОСОБА_1
подали апеляційні скарги, в яких,
посилаючись на порушення судом першої
інстанції норм матеріального та
процесуального права та неповне
з'ясування всіх обставин справи,
просять оскаржувану постанову
скасувати, а провадження у справі
закрити.

Вимоги апеляційних скарг
обгрунтовують тим, що ОСОБА_1
користується земельною ділянкою, яка
межує з земельною ділянкою позивача,
проте на її ділянці не було проїзду, а
була стежка, якою користується і вона і
позивач. Крім того, даний спір не
підлягає розгляду в порядку
адміністративного судочинства,
оскільки спір зводиться до вирішення
питання про користування частиною
земельної ділянки, а тому не є
публічно-правовим.

В судовому засіданні ОСОБА_1 апеляційну
скаргу підтримала з мотивів,
зазначений в ній, просила оскаржувану
постанову скасувати, а провадження у
справі закрити.

Інші особи в судове засідання не
з'явилися, належним чином
повідомлялися про час і місце слухання
справи і оскільки їх явка в суді не є
обов'язковою, апеляційний розгляд
справи проведено за їх відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
третьої особи, перевіривши матеріали
справи та апеляційні скарги в межах
наведених у них доводів, колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційні
скарги не підлягають до задоволення
виходячи з наступного.

Приймаючи оскаржувану постанову, суд
першої інстанції виходив з того, що
оскільки згідно з планом меж земельна
ділянка позивача межує з землею
сільської ради (проїзд), то цей проїзд
належить до земель комунальної
власності. Рішенням Черніївської
сільської ради вирішено відновити
заїзд шириною три метри до земельної
ділянки позивача та залишити його в
комунальній власності, проте в натурі
даний проїзд відновлено не було, а тому
така бездіяльність сільської ради є
неправомірна.

Колегія суддів погоджується з такими
висновками суду першої інстанції з
огляду на наступне.

Згідно ст. 12 ЗК України, розпорядження
землями територіальних громад,
передача земельних ділянок
комунальної власності у власність
громадян і юридичних осіб, відноситься
до повноважень сільських, селищних,
міських рад у області земельних
відносин на території сіл, селищ, міст.

Відповідно до своїх повноважень
Черніївська сільська рада прийняла
рішення від 14.10.2006 року про виділення
позивачу земельної ділянки для ведення
особистого селянського господарства
та згідно з вказаним рішенням позивачу
видано Державний акт на право
власності на землю (а.с. 7).

Рішенням сесії Черніївської сільської
ради від 28.10.2011 року ОСОБА_1 надано
дозвіл на складання технічної
документації для виготовлення
документів, що посвідчують право
власності на земельну ділянку в
АДРЕСА_1.

Згідно з планом меж земельна ділянка
позивача межує з землями сільської
ради (а.ч. 7 зворот). В судовому засіданні
встановлено, та підтверджено
показаннями свідків, що проїзд (який
також позначений на викопіровці з
генерального плану с. Черніїв - а.с. 8) до
ділянки позивача існував багато років,
а тому виділення земельної ділянки гр.
ОСОБА_1 порушить право позивача на
доступ до своєї земельної ділянки.

Стаття 83 Земельного кодексу України
передбачає, що до земель комунальної
власності, які не можуть передаватись у
приватну власність, належать землі
загального користування населених
пунктів (майдани, вулиці, проїзди,
шляхи, набережні, пляжі, парки, сквери,
бульвари, кладовища, місця
знешкодження та утилізації відходів
тощо).

Рішенням 18 сесії 6 скликання
Черніївська сільська рада від 17.09.2013
року № 5-18/2013 вирішила відновити заїзд
шириною три метри до земельної ділянки
позивача та залишити його в
комунальній власності. Оскільки дане
рішення сільської ради не скасоване і
залишається невиконаним, то суд першої
інстанції зробив правильний висновок
про бездіяльність сільської ради і
правомірно зобов'язав сільську раду
вчинити дії по відновленню заїзду до
земельної ділянки ОСОБА_2

Твердження апелянтів про
непідсудність даного спору
адміністративному суду колегія суддів
до уваги не бере, оскільки в даному
випадку не вирішується спір щодо права
користування земельною ділянкою, а
позивач оскаржує бездіяльність
сільської ради щодо невиконання
власного рішення, так як позначення
заїзду дерев'яними кілками не є
належним відновленням заїзду.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає скаргу
без задоволення, а постанову суду - без
змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене колегія суддів
приходить до висновку, що суд першої
інстанції правильно встановив
фактичні обставини справи та надав їм
належну правову оцінку, доводами
апеляційної скарги висновки, викладені
в судовому рішенні не спростовуються і
підстав для його скасування немає.

Враховуючи вищевикладене, апеляційні
скарги Черніївської сільської ради
Тисменицького району
Івано-Франківської області, ОСОБА_1
слід залишити без задоволення, а
постанову суду першої інстанції без
змін.

Керуючись ст.ст.195,198,200,205,206,254 КАС
України, суд, -

у х в а л
и в :

Апеляційні скарги Черніївської
сільської ради Тисменицького району
Івано-Франківської області, ОСОБА_1
залишити без задоволення, а постанову
Тисменицького районного суду
Івано-Франківської області від 15
травня 2014 року у справі №352/841/14-а - без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів з дня складання
ухвали в повному обсязі шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий
А.Р.Курилець

Судді
В.Я.Качмар

О.І.Мікула

Повний текст ухвали виготовлено 17.07.2014
року.