Справа № 2а/0543/2719/12
Суддя: Тракало В.В.
Дата ухвалення: 2014-07-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"08" липня 2014 р. м. Київ
К/9991/60512/12

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

головуючого - судді суддівТракало
В.В., Іваненко Я.Л., Мойсюка М.І.,
розглянувши у попередньому судовому
засіданні касаційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в м. Селидове
Донецької області на постанову
Селидівського міського суду Донецької
області від 25 червня 2012 року та ухвалу
Донецького апеляційного
адміністративного суду від 22 серпня 2012
року у справі за позовом ОСОБА_4 до
управління Пенсійного фонду України в
м. Селидове Донецької області про
зобов'язання здійснити перерахунок
пенсії у зв'язку із втратою
годувальника,

в с т а
н о в и л а :

У червні 2012 року позивачка звернулась
до суду із вказаним позовом до
відповідача. Послалась на те, що має
статус вдови шахтаря, який загинув під
час виконання трудових обов'язків
внаслідок нещасного випадку на
виробництві. З 12 квітня 2011 року отримує
пенсію по втраті годувальника
відповідно до Закону України «Про
пенсійне забезпечення». Відповідач
повинен виплачувати пенсію в зв'язку з
втратою годувальника відповідно до
норм Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» в розмірі 50 % пенсії за
віком померлого годувальника. Просила
зобов'язати відповідача здійснити
перерахунок пенсії в зв'язку з втратою
годувальника відповідно до Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування»,
починаючи з 7 грудня 2011 року.

Постановою Селидівського
міського суду Донецької області від 25
червня 2012 року, залишеною без змін
ухвалою Донецького апеляційного
адміністративного суду від
22 серпня 2012 року, позов задоволено.
Зобов'язано управління Пенсійного
Фонду України в м. Селидове Донецької
області провести ОСОБА_4 перерахунок
пенсії у зв'язку з втратою годувальника
відповідно до вимог Закону України
«Про загальнообов"язкове державне
пенсійне страхування» з 7 грудня 2011
року.

У касаційній скарзі відповідач ставить
питання про скасування вказаних
судових рішень з підстав порушення
судами норм матеріального та
процесуального права та ухвалення
нового рішення про відмову у позові.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
перевіривши правильність застосування
судами першої та апеляційної інстанцій
норм матеріального та процесуального
права, правової оцінки обставин у
справі у межах доводів касаційної
скарги, колегія суддів приходить до
висновку, що касаційна скарга не
підлягає задоволенню з таких підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій
встановлено, що ОСОБА_4
12 квітня 2011 року звернулася до
управління Пенсійного фонду України в
м. Селидове Донецької області із заявою
про призначення їй пенсії по втраті
годувальника, який загинув у зв'язку з
нещасним випадком на виробництві.
Відповідачем призначена їй пенсія по
втраті годувальника з 12 квітня 2011 року
у відповідності до вимог Закону
України «Про пенсійне забезпечення».

Вирішуючи спір, суд першої
інстанції, з яким погодився суд
апеляційної інстанції, виходив з того
що, 12 квітня 2011 року, тобто на час
звернення ОСОБА_4 до управління
Пенсійного Фонду України в м. Селидове
Донецької області із заявою про
призначення пенсії у зв'язку з втратою
годувальника, у відповідача не було
правових підстав для застосування
положень Закону України «Про пенсійне
забезпечення» для призначення цього
виду пенсії.

Відповідно до ст. 37 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» пенсія у зв'язку з втратою
годувальна призначається в розмірі: на
одного непрацездатного члена сім"ї - 50
відсотків пенсії за віком померлого
годувальника.

Таким чином розмір пенсії у зв'язку з
втратою годувальника має визначатись
із розрахунку 50 % від основної
державної пенсії по інвалідності, яку б
міг отримувати годувальник при житті,
розмір якої не міг бути нижчим ніж 8
мінімальних пенсій за віком.

Відповідно до ч. 8 ст. 36 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» пенсії
у зв'язку з втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, призначаються
відповідно до Закону України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності".

На підставі ст. 33 Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності" у разі смерті
потерпілого право на одержання
щомісячних страхових виплат (пенсій
згідно з підпунктом "д" пункту 1 частини
першої статті 21 цього Закону -у зв'язку
з втратою годувальника, який помер
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання ) мають непрацездатні
особи, які перебували на утриманні
померлого або мали на день його смерті
право на одержання від нього утримання,
а також дитина померлого, яка
народилася протягом не більш як
десятимісячного строку після його
смерті. Такими непрацездатними
особами, зокрема, є жінки, які досягли
55 років, і чоловіки, які досягли 60 років,
якщо вони не працюють. Право на
одержання страхових виплат у разі
смерті потерпілого мають також дружина
(чоловік) або один з батьків померлого
чи інший член сім'ї, якщо він не працює
та доглядає дітей, братів, сестер або
онуків потерпілого, які не досягли
8-річного віку. Пенсія у разі смерті
годувальника призначається і
виплачується згідно із законодавством.

На підставі ч. 16 ст. 34 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності"
виплата пенсії по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання провадиться потерпілому
відповідно до законодавства про
пенсійне забезпечення, крім випадків,
передбачених пунктом 2 статті 8 та
статтею 9 цього Закону.

З аналізу вищезазначених норм
вбачається, що відповідно до
законодавства про пенсійне
забезпечення провадиться виплата
пенсій по інвалідності та жодною
нормою Закону України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності" не визначено, що
відповідно до законодавства про
пенсійне забезпечення проводиться
також виплата пенсій по втраті
годувальника.

Отже, пенсія по втраті
годувальника повинна визначатися за
нормами Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», який набрав чинності з 1
січня 2004 року.

Абзацом другим преамбули цього
Закону передбачено, що зміна умов і
норм загальнообов'язкового державного
пенсійного страхування здійснюється
виключно шляхом внесення змін до цього
Закону. Частиною 3 статті 4 цього Закону
передбачено, що умови, норми та порядок
пенсійного забезпечення визначаються
виключно законами про пенсійне
забезпечення.

Право громадян України на
отримання пенсійних виплат та
соціальних послуг визначене ст. 8
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування».

Статтею 10 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» визначено що особі, яка
має одночасно право на різні види
пенсії (за віком, в зв'язку із
інвалідністю, в зв'язку із втратою
годувальника) призначається один з цих
видів пенсії за її вибором.

Відповідно до абз. 2 п. 1 ст. 36акону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування»
дружина померлого, яка втратила
джерела засобів існування, має право на
отримання пенсії в зв'язку із втратою
годувальника.

На підставі абз. 2 п. 15 розділу XV
«Прикінцеві положення» Закону України
«Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування»
положення Закону України «Про
пенсійне забезпечення» застосовуються
в частині визначення права на пенсію за
віком на пільгових умовах і за вислугу
років.

Згідно ч. 1 ст. 37 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» пенсія у зв'язку
з втратою годувальника призначається в
розмірі: на одного непрацездатного
члена сім'ї - 50 відсотків пенсії за
віком померлого годувальника; на двох
та більше непрацездатних членів сім'ї -
100 відсотків пенсії за віком померлого
годувальника, що розподіляється між
ними рівними частками.

За таких обставин суди дійшли
обґрунтованого висновку, що позивачка
повинна отримувати пенсію по втраті
годувальника в розмірі 50 відсотків
пенсії за віком померлого годувальника
відповідно до Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування».

Відповідно до вимог частини 1 статті 220
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції не
може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу.

За правилами статті 224 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення -без змін,
якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанції не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

Доводи касаційної скарги про порушення
судами попередніх інстанцій норм
матеріального та процесуального права
безпідставні, спростовуються
матеріалами справи та не ґрунтуються
на законі. Оскаржувані судові рішення
постановлені з додержанням норм
матеріального і процесуального права,
тому касаційна скарга підлягає
залишенню без задоволення, а судові
рішення - без змін.

Керуючись статтями 220, 220-1, 223, 224, 231
Кодексу адміністративного судочинства

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в м. Селидове
Донецької області залишити без
задоволення, а постанову Селидівського
міського суду Донецької області від 25
червня 2012 року та ухвалу Донецького
апеляційного адміністративного суду
від 22 серпня 2012 року - без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий: Судді:В.В. Тракало Я.Л.
Іваненко М.І. Мойсюк