Справа № 814/3128/13-а
Суддя: Бойко А.В.
Дата ухвалення: 2014-06-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2014 р.м.ОдесаСправа № 814/3128/13-а

Категорія: 8.3.3 Головуючий в 1 інстанції:
Брагар В. С. Одеський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

Головуючого судді Бойка А.В.,

суддів: Танасогло Т.М.,

Яковлєва О.В.,

розглянувши в порядку письмового
провадження в місті Одесі апеляційну
скаргу Державної податкової інспекції
у Заводському районі м. Миколаєва
Головного управління Міндоходів в
Миколаївській області на постанову
Миколаївського окружного
адміністративного суду від 11 грудня 2013
року по справі за позовом Дочірнього
підприємства «Миколаївський
облавтодор» Відкритого акціонерного
товариства «Державна акціонерна
компанія «Автомобільні дороги
України» до державної податкової
інспекції у Заводському районі м.
Миколаєва Головного управління
Міндоходів в Миколаївській області, за
участю третіх осіб - Приватного
підприємства Виробничо-комерційна
фірма "Універсал-Центр", Товариства з
обмеженою відповідальністю "Сота-Плюс",
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Миколаївтранспорт
Плюс" про скасування податкового
повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И В:

11.07.2013 року дочірнє підприємство
«Миколаївський облавтодор» Відкритого
акціонерного товариства «Державна
акціонерна компанія «Автомобільні
дороги України» звернулось до суду
першої інстанції з адміністративним
позовом до Державної податкової
інспекції у Заводському районі м.
Миколаєва Миколаївської області
Державної податкової служби (
правонаступником якої є Державна
податкова інспекція у Заводському
районі м. Миколаєва Головного
управління Міндоходів у Миколаївській
області), за участю третіх осіб -
Приватного підприємства
Виробничо-комерційної фірми
«Універсал-Центр», Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Сота-Плюс», Товариства з обмеженою
відповідальністю «Миколаївтранспорт
Плюс» про скасування податкового
повідомлення-рішення № від 27.06.2013
р., прийнятого Державною податковою
інспекцією у Заводському районі м.
Миколаєва Миколаївської області
Державної податкової служби.

Постановою Миколаївського окружного
адміністративного суду від 11.12.2013 року
адміністративний позов задоволено.

Визнано протиправними та скасовано
податкове повідомлення-рішення
Державної податкової інспекції у
Заводському районі м. Миколаєва
Головного управління Міндоходів у
Миколаївській області від 27.06.2013 року №
.

Не погоджуючись з постановою суду
першої інстанції, 06.02.2014 року
відповідачем подано апеляційну скаргу
на вказану постанову суду.

Апелянт зазначає, що вказана постанова
ухвалена з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи, у зв'язку з чим ставиться
питання про скасування постанови
Миколаївського окружного
адміністративного суду від 11.12.2013 року
та постановлення нової, якою в
задоволенні позовних вимог позивача
відмовити в повному обсязі.

В своїй апеляційній скарзі ДПІ у
Заводському районі м. Миколаєва
Головного управління Міндоходів в
Миколаївській області посилалось на
те, що в перевіряємому періоді ДП
«Миколаївський облавтодор» ВАТ
«Державна акціонерна компанія
«Автомобільні дороги України»
завищило податковий кредит по
взаємовідносинам з ТОВ «Профстрой»,
ТОВ "Сота-Плюс", ТОВ «Евразія Метал», ТОВ
«ТРК Альянс», ПП Виробничо-комерційна
фірма "Універсал-Центр", ТОВ
«АМВ-Миколаїв», ТОВ «Миколаївтранспорт
Плюс», ФОП ОСОБА_2 по операціям,
реальність яких не доведена.

Податковим органом, в ході проведеної
перевірки не було підтверджено факту
здійснення ПП Виробничо-комерційна
фірма "Універсал-Центр", ТОВ «ТРК
Альянс» господарських операцій з
контрагентами, постачальниками та
покупцями.

ДПІ у Заводському районі м. Миколаєва
Головного управління Міндоходів в
Миколаївській області зазначає, що у
ТОВ «АМВ-Миколаїв» відсутня
матеріально-технічна база та трудові
ресурси для реалізації (товарів, робіт,
послуг) у задекларованих обсягах.

Враховуючи зазначене податковий орган
посилається на те, що прийняте
податкове повідомлення-рішення є
обґрунтованим і правомірним, у зв'язку
з чим позовні вимоги товариства
задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного ставиться
питання про скасування постанови
Миколаївського окружного
адміністративного суду від 11.12.2013 року
та ухвалення нової постанови, якою
відмовити у задоволенні позовних вимог
ДП "Миколаївський облавтодор" ВАТ
"Державна акціонерна
компанія"Автомобільні дороги України".

Відповідно до вимог п. 2 ч. 1 ст. 197 КАС
України суд апеляційної інстанції може
розглянути справу в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами, якщо справу може бути
вирішено на основі наявних у ній
доказів, у разі неприбуття жодної з
осіб, які беруть учать у справі, у
судове засідання, хоча вони були
належним чином повідомлені про дату,
час і місце судового засідання.

Розглянувши матеріали справи, доводи
апеляційної скарги, перевіривши
законність та обґрунтованість
судового рішення в межах апеляційної
скарги, вивчивши матеріали справи
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав:

Судом першої інстанції встановлено, що
у період з 29.04.2013 року по 24.05.2013 року
податковим органом проведено
документальну планову виїзну
перевірку позивача з питань
дотримання вимог податкового
законодавства, валютного та іншого
законодаства за період з 01.04.2011 року по
31.12.2012 року.

06.06.2013 року за результатами перевірки
відповідачем було складено акт №
1672/22-100/31159920, на підставі якого 27.06.2013
року було прийнято податкове
повідомлення-рішення № , яким
позивачу визначено грошове
зобов'язання з податку на додану
вартість за основним платежем на суму
151767 грн. та штрафними санкціями на суму
74628,50грн.

В ході зазначеної перевірки органом
податкової служби встановлені
порушення позивачем вимог: п.187.1, ст.187,
п.188.1 ст. 188, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198, п. 201.1, п. 201.4
ст.201, п. 200.1, п.200.2 ст. 200 Податкового
кодексу України, в результаті чого
товариством занижено ПДВ на суму 152671
грн.

В акті перевірки державна податкова
інспекція у Заводському районі м.
Миколаєва Головного управління
Міндоходів в Миколаївській області
посилалась на те, що ДП "Миколаївський
облавтодор" ВАТ "Державна акціонерна
компанія" Автомобільні дороги України"
у перевіряємий період мало
взаємовідносини з ТОВ «Профстрой», ТОВ
"Сота-Плюс", ТОВ «Евразія Метал», ТОВ
«ТРК Альянс», ПП Виробничо-комерційна
фірма "Універсал-Центр", ТОВ
«АМВ-Миколаїв», ТОВ «Миколаївтранспорт
Плюс», ФОП ОСОБА_2, за рахунок операцій з
якими неправомірно віднесло витрати до
складу валових та сформувало
податковий кредит.

Дослідивши матеріали справи, колегія
суддів суду апеляційної інстанції
погоджується з висновком суду першої
інстанції стосовно задоволення
позовних вимог ДП "Миколаївський
облавтодор" ВАТ "Державна акціонерна
компанія" Автомобільні дороги України",
зважаючи на наступне:

Відповідно до п. 187.1. ст. 187 Податкового
кодексу України датою виникнення
податкових зобов'язань з постачання
товарів/послуг вважається дата, яка
припадає на податковий період,
протягом якого відбувається будь-яка з
подій, що сталася раніше: а) дата
зарахування коштів від
покупця/замовника на банківський
рахунок платника податку як оплата
товарів/послуг, що підлягають
постачанню, а в разі постачання
товарів/послуг за готівку - дата
оприбуткування коштів у касі платника
податку, а в разі відсутності такої -
дата інкасації готівки у банківській
установі, що обслуговує платника
податку; б) дата відвантаження товарів,
а для послуг - дата оформлення
документа, що засвідчує факт
постачання послуг платником податку.

Відповідно до п.198.1 ПК України що право
на віднесення сум податку до
податкового кредиту виникає у разі
здійснення операцій з придбання або
виготовлення товарів (у тому числі в
разі їх ввезення на митну територію
України) та послуг.

Згідно пункту 198.2 статті 198 Податкового
кодексу України датою виникнення права
платника податку на віднесення сум
податку до податкового кредиту
вважається: дата тієї події, що
відбулася раніше: дата списання коштів
з банківського рахунка платника
податку на оплату товарів/послуг; дата
отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною.

Пунктом 198.3 статті 198 Податкового
кодексу України податковий кредит
звітного періоду визначається
виходячи з договірної (контрактної)
вартості товарів/послуг, але не вище
рівня звичайних цін, визначених
відповідно до статті 39 цього Кодексу,
та складається з сум податків,
нарахованих (сплачених) платником
податку за ставкою, встановленою
пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу,
протягом такого звітного періоду у
зв'язку з: придбанням або виготовленням
товарів (у тому числі при їх імпорті) та
послуг з метою їх подальшого
використання в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності платника податку;
придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Як вже зазначалось вище, в перевіряємий
період позивач мав господарські
взаємовідносини з ТОВ «Профстрой», ТОВ
"Сота-Плюс", ТОВ «Евразія Метал», ТОВ
«ТРК Альянс», ПП Виробничо-комерційна
фірма "Універсал-Центр", ТОВ
«АМВ-Миколаїв», ТОВ «Миколаївтранспорт
Плюс», ФОП ОСОБА_2, за рахунок яких було
сформовано податковий кредит.

З матеріалів справи вбачається, що між
позивачем та його контрагентами було
укладено ряд договорів, зокрема:

- договір купівлі-продажу № 14 від
07.10.2011 року,

- договір № 1 від 14.10.2011 року,
укладений між ДП "Миколаївський
облавтодор" ВАТ «Державна акціонерна
компанія «Автомобільні дороги
України» та ТОВ «Сота Плюс»;

- договір № 30 від 30.03.2012 року,
укладений між ТОВ «Євразія Метал» та ДП
"Миколаївський облавтодор" ВАТ
«Державна акціонерна компанія
«Автомобільні дороги України»;

- договір про надання послуг з
технічного обслуговування та ремонту
транспортного засобу б/н від 05.03.2012
року, укладений між ТОВ «АВМ-Миколаїв»
та філією Миколаївський ДЕД ДП
«Миколаївський облавтодор» ВАТ
«Державна акціонерна компанія
«Автомобільні дороги України»;

- договір № 30/09-1 від 05.10.2011 року,
укладений між ТОВ «Профстрой» та ДП
"Миколаївський облавтодор "ВАТ
«Державна акціонерна компанія
«Автомобільні дороги України»;

- договір № ПР-5 на надання послуг з
перевезення сухих навалочних вантажів
автомобільним транспортом від 26.04.2011
року, укладений між ТОВ
«Миколаївтранспорт Плюс» та ДП
"Миколаївський облавтодор» ВАТ
«Державна акціонерна компанія
«Автомобільні дороги України»;

- договір № 41 про надання послуг з
ремонту машин та механізмів від 27.07.2011
року, укладений між ТОВ «ТРК Альянс» та
філією Миколаївський ДЕД ДП
«Миколаївський облавтодор» ВАТ
«Державна акціонерна компанія
«Автомобільні дороги України»;

- договір купівлі-продажу № 11 від
25.01.2012 року між ПП ВКФ «Універсал-Центр»
та філією Миколаївський ДЕД ДП
«Миколаївський облавтодор» ВАТ
«Державна акціонерна компанія
«Автомобільні дороги України»).

У підтвердження фактичного виконання
господарських операцій за укладеними
договорами позивачем були надані
первинні документи, зокрема:

по господарським відносинам з
контрагентом ТОВ «Сота Плюс»:
видатковими накладними №№ СП-0000215,
СП-0000223, СП-0000229, СП-0000237, СП-0000247, РНП-000151,
РНП-000172, РНП-000218, РНП-000235, РНП-000237 на
дизельне паливо; договором №11 про
нормований відпуск ГЗМ з АЗС;
податковими накладними №22 від 08.06.2011
року; № 57 від 23.06.2011 року; №68 від 01.08.2011
року; №88 від 11.08.2011 року; №94 від 12.08.2011
року;

по господарським відносинам з
контрагентом ТОВ «Євразія Метал»:
видатковими накладними №№ РН-0000005, №
РН-0000007 на стовпчики направляючі
сигнальні; податковими накладними №1
від 03.05.2012 року; №1 від 09.04.2012 року;
товарно-транспортною накладною
№2483; актами звірки
взаєморозрахунків;

по господарським відносинам з
контрагентом ТОВ «АВМ-Миколаїв»:
актами виконання робіт № ОУ-0000652,
ОУ-0001294; актом №6/10-1; податковими
накладними №140 від 19.03.2012 року, №117 від
09.08.2012 року;

по господарським відносинам з
контрагентом ТОВ «Профстрой»:
накладною №978 від 06.10.2011 року;
податковими накладними №17 від 06.10.2011
року, №25 від 06.10.2011
року;товарно-транспортними накладними
від 26.10.2011 року;

по господарським відносинам з
контрагентом ТОВ «Миколаївтранспорт
Плюс»: рахунками №0179, №0201, №0211, №0217,
№0245; актами приймання-здавання робіт
№181, №191, №199,№255, №228;

по господарським відносинам з
контрагентом філією Миколаївський ДЕД:
видатковою накладною № РН-0000057 на бітум
БНД 60/90; накладними №0766, №0800;
видатковою накладною № РН-000100;
податковими накладними №266 від 12.07.2011
року, №278 від 15.07.2011 року, №289 від 18.07.2011
року, №328 від 30.07.2011 року, №332 від 02.08.2011
року, №1 від 01.11.2011 року, №2 від 01.07.2011
року; товарно-транспортними накладними
за період з 05.07.2011 року по 01.08.2011 року;
податкові накладні №22 від 08.06.2011 року;
№ 57 від 23.06.2011 року; №68 від 01.08.2011 року;
№88 від 11.08.2011 року;№94 від 12.08.2011 року;

по господарським відносинам з
контрагентом ТОВ «ТРК Альянс»: актами
здачі-прийняття робіт від 01.07.2011року,
від 29.11.2011 року; податковими накладними
№1 від 01.11.2011 року, № 2 від 01.07.2011 року;

по господарським операціям з
контрагентом ПП ВКФ «Універсал-Центр»:
прибутковими ордерами №000000019 від 26.01.2012
року, №00000036 від 14.02.2012 року,;
видатковими накладними № від
26.01.2012 року, №00000036 від 14.02.2012 року;
податкові накладні №21 від26.02.2012 року,
№17 від 14.02.2012 року

по господарським операціям з
контрагентом ФОП ОСОБА_2: прибутковим
ордером № 246 від 04.03.2011 року, видатковою
накладною № 246 від 04.03.2011 року,
податковою накладною № 9 від 01.04.2011
року. Оплата товарів здійснювалась в
безготівковій формі, що
підтверджується платіжним дорученнями
№8 , №17 від 19.03.2011р. на суму 200400 грн., №16
від 02.03.2011р. на суму 126000 грн., № 19 від
15.03.2011р. на суму 75000 грн., № 20 від 17.03.2011р.
на суму 22000 грн. та 23.03.2011р. -17000 грн.,
02.02.2011р. 450000 грн. в т.ч. ПДВ.

Колегія суддів суду апеляційної
інстанції звертає увагу на те, що
юридичним фактом, який породжує право
платника на податкову вигоду (зокрема,
у вигляді права на зменшення об'єкта
оподаткування податком на додану
вартість на суму податкового кредиту),
є реальність господарської операції.

За відсутності факту придбання товарів
відповідні суми не можуть включатися
до складу податкового кредиту.

Підтвердженням реального здійснення
господарської операції є первинні
документи, які свідчать про фактичну
поставку товарів продавцем та їх
отримання покупцем, документи,
підтверджуючі використання вказаних
товарів у власній господарській
діяльності.

Відповідно до ст. 9 Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» підставою для
бухгалтерського обліку господарських
операцій є первинні документи, які
фіксують факти здійснення
господарських операцій.

Вимоги до первинних документів
містяться у ст. 9 Закону «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні», зокрема, вони
повинні бути складені під час
здійснення господарської операції, а
якщо це неможливо - безпосередньо після
її закінчення та мати такі обов'язкові
реквізити: назву документа (форми); дату
і місце складання; назву підприємства,
від імені якого складено документ;
зміст та обсяг господарської операції,
одиницю виміру господарської операції;
посади осіб, відповідальних за
здійснення господарської операції і
правильність її оформлення; особистий
підпис або інші дані, що дають змогу
ідентифікувати особу, яка брала участь
у здійсненні господарської операції.

Надані позивачем в підтвердження
здійснення господарських операцій
первинні документи оформлені належним
чином та містять достатню інформацію
відносно змісту та вартості
господарських операцій, які були
опосередковані складенням цих
документів, та дають змогу вважати, що
господарські операції реально
відбулися і тягнуть настання реальних
правових наслідків.

Отже, фактичні обставини об'єктивно
засвідчують правомірність віднесення
позивачем сум податку на додану
вартість до складу податкового
кредиту, відповідно до первинних
документів, які виписані на виконання
умов договорів, укладених позивачем із
контрагентами, зазначеними в акті
перевірки.

Колегія суддів суду апеляційної
інстанції вважає безпідставними
посилання ДПІ державної податкової
інспекції у Заводському районі м.
Миколаєва Миколаївської області ДПС на
акт від 19.02.2013 року «Про неможливість
проведення зустрічної звірки ТОВ «Сота
Плюс» щодо підтвердження
господарських відносин з платниками
податків та контрагентами покупцями»,
акт ДПІ у Центральному районі м.
Миколаєва Миколаївської області ДПС
від 14.02.2012 року «Про неможливість
проведення документальної
позапланової виїзної перевірки ТОВ
«ТРК Альянс» з питань дотримання вимог
податкового законодавства з податку на
додану вартість щодо відображення
правових відносин з контрагентами -
постачальниками», акт ДПІ у
Заводському районі м. Миколаєва
Миколаївської області ДПС від 06.08.2012
року «Про неможливість проведення
зустрічної звірки ПП ВКФ «Універсал-
Центр», оскільки вказані акти не можуть
вважатись належним доказом допущення
позивачем порушення. Зазначені акти
свідчить лише про неможливість
проведення зустрічної звірки суб'єктів
господарювання: ТОВ «Сота Плюс», ТОВ
«ТРК Альянс», ПП ВКФ «УНІВЕРСАЛ -
ЦЕНТР», вказані акти взагалі не є
перевіркою, а викладені в них висновки
про порушення податкового чи
цивільного законодавства платниками
податків є нічим іншим, як припущеннями
податкового органу, які
необґрунтовані належними доказами.

Зазначені обставини не є підставою для
позбавлення платника податку права на
віднесення сум ПДВ до складу
податкового кредиту, у випадку, коли
останній виконав усі передбачені
законом умови стосовно отримання
такого права та має необхідні
документальні підтвердження розміру
своїх витрат, оскільки податкове
законодавство України не ставить право
платника на отримання податкової
вигоди у вигляді, зокрема, права на
віднесення сум ПДВ до складу
податкового кредиту, в залежність від
дій або бездіяльності його
контрагентів чи відсутності у
контрагентів основних фондів,
кваліфікованого персоналу тощо. В разі
порушення контрагентом податкової
дисципліни відповідальність та
негативні наслідки мають настати саме
для цієї особи.

Неприпустимість притягнення до
відповідальності однієї компанії, у
випадку за неправомірні дії іншої
компанії підтверджується практикою
Європейського суду з прав людини.

В свою чергу, податковою інспекцією не
доведено неможливості виконання
спірними постачальниками послуг
наявними у них силами та засобами з
урахуванням видів та обсягів цих
послуг.

Колегія суддів звертає увагу на те, що у
підтвердження здійснення
господарських операцій позивачем були
надані належним чином оформлені
податкові накладні, видаткові
накладні, платіжні доручення.

Зазначені документи також містять всю
необхідну інформацію відносно змісту
та вартості господарської операції,
які були опосередковані складенням цих
документів.

Зважаючи на викладене, колегія суддів
вважає, що позивачем належним чином
підтверджено реальність вказаних
господарських операцій.

Колегія суддів критично ставиться до
твердження відповідача відносно того,
що свідоцтво платника ПДВ ТОВ
«АМБ-МИКОЛАЇВ» анульовано 17.04.2013 року,
оскільки взаємовідносини позивача з
ТОВ «АМБ-МИКОЛАЇВ» відбувались значно
раніше.

Також колегія суддів не приймає до
уваги твердження відповідача про
неможливість підтвердження факту
реального здійснення господарських
операцій між ФОП ОСОБА_2 та позивачем за
квітень 2011 року, що обґрунтовано
наявністю стану платника-контрагента «
11», зважаючи на те, що свідоцтво
платника ПДВ ФОП ОСОБА_2 було
анульовано 13.07.2011 року, тобто вже після
взаємовідносин з позивачем.

Що стосується посилань податкового
органу на нікчемність укладених між
позивачем та контрагентами правочинів,
слід зазначити наступне:

Частиною 1 ст. 215 Цивільного кодексу
України передбачено, що підставою
недійсності правочину, є недодержання
в момент вчинення правочину стороною
(сторонами) вимог, які встановлені
частинами першою-третьою, п'ятою та
шостою статті 203 цього Кодексу.

Загальні вимоги, додержання яких є
необхідним для чинності правочину,
визначені статтею 203 ЦК України, згідно
із якою зміст правочину не може
суперечити цьому Кодексу, іншим актам
цивільного законодавства, а також
моральним засадам суспільства. Особа,
яка вчиняє правочин, повинна мати
необхідний обсяг цивільної
дієздатності. Волевиявлення учасника
правочину має бути вільним і
відповідати його внутрішній волі.
Правочин має вчинятися у формі,
встановленій законом.

Правочин має бути спрямований на
реальне настання правових наслідків,
що обумовлені ним.

Необхідними умовами для визнання угоди
нікчемною в силу вимог ст. 228 Цивільного
кодексу України є її укладання з метою,
завідомо суперечною інтересам держави
і суспільства та наявність умислу хоча
б у однієї із сторін щодо настання
відповідних протиправних наслідків.

При кваліфікації правочину за статтею
228 Цивільного кодексу України має
враховуватися вина, яка виражається в
намірі порушити публічний порядок
сторонами правочину або однією зі
сторін. Доказом вини може бути вирок
суду, постановлений у кримінальній
справі, щодо знищення, пошкодження
майна чи незаконного заволодіння ним
тощо.

Проте, існування відповідних обставин
у даній справі податковим органом не
доведено.

Крім того, жодним нормативно-правовим
актом не визначено право податкового
органу самостійно надавати оцінку
укладеним (вчиненим) договорам з
визначенням їх нікчемними, недійсними
із застосуванням відповідних
наслідків в результаті вчинення таких
правочинів оскільки правочини, що
мають ознаки оспорюваності, визнаються
недійсними в судовому порядку та за
рішенням суду.

На думку колегії суддів зміст
укладених позивачем правочинів не
суперечить Цивільному кодексу України,
іншим актам цивільного законодавства,
а також інтересам держави і
суспільства, його моральним засадам.
Особи, які вчинили ці правочини, мають
необхідний обсяг цивільної
дієздатності та спеціальної
податкової правосуб'єктності.
Волевиявлення учасників правочинів
було вільним і відповідало їхній
внутрішній волі. Правочини вчинені у
формі, встановленій законом, і
спрямовані на реальне настання
правових наслідків, що обумовлені ними.

Колегія суддів звертає увагу на те, що
при дослідженні правомірності та
обґрунтованості формування позивачем
податкового кредиту судом першої
інстанції було встановлено, що умови
укладених ДП "Миколаївський
облавтодор" ВАТ "Державна акціонерна
компанія "Автомобільні дороги України"
з контрагентами ТОВ «ПРОФСТРОЙ», ТОВ
"Сота-Плюс", ТОВ «Евразія Метал», ТОВ
«ТРК Альянс», ПП Виробничо-комерційна
фірма "Універсал-Центр", ТОВ
«АМВ-Миколаїв», ТОВ «Миколаївтранспорт
Плюс», ФОП ОСОБА_2 договорів були
виконані, а здійснювані господарські
операції мали реальний характер та
тягнуть правові наслідки, а тому суми
ПДВ, сплачені позивачем при придбанні
товарів були правомірно включені до
складу податкового кредиту.

Зважаючи на все вищезазначене, колегія
суддів суду апеляційної інстанції
вважає, що податкове
повідомлення-рішення № від 27.06.2013
року про збільшення ДП "Миколаївський
облавтодор" ВАТ "Державна акціонерна
компанія"Автомобільні дороги України"
суми грошового зобов'язання з податку
на додану вартість та застосування
штрафних (фінансових) санкцій є
протиправним та підлягає скасуванню.

Враховуючи все вищевикладене, колегія
суддів вважає, що судом першої
інстанції правильно встановлено
обставини справи, правильно по суті
вирішено справу, та постановлено
судове рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права,
у зв'язку з чим відповідно до ст. 200 КАС
України за наслідками розгляду
апеляційної скарги на постанову суду
першої інстанції суд апеляційної
інстанції залишає апеляційну скаргу
без задоволення, а постанову суду - без
змін.

Керуючись ст. ст. 184, 185, 197, 198, 200, 205, 206, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд апеляційної інстанції, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у Заводському
районі м. Миколаєва Головного
управління Міндоходів в Миколаївській
області залишити без задоволення, а
постанову Миколаївського окружного
адміністративного суду від 11 грудня 2013
року - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили відповідно до ст.254 КАС
України, та може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів з дня набрання
законної сили судовим рішенням суду
апеляційної інстанції.

Головуючий: Бойко А.В.

Судді: Танасогло Т.М.

Яковлєв О.В.