Справа № К/9991/85780/11-С
Суддя: Амєлін С.Є.
Дата ухвалення: 2014-06-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 червня 2014 року м. Київ
К/9991/85780/11

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

Амєліна С.Є. - головуючого,

Кочана В.М.,

Юрченка В.В.,

розглянувши у порядку письмового
провадження адміністративну справу за
касаційною скаргою управління
Пенсійного фонду України в
Народицькому районі Житомирської
області на постанову Народицького
районного суду Житомирської області
від 12 квітня 2010 року та ухвалу колегії
суддів судової палати у цивільних
справах апеляційного суду
Житомирської області від 21 липня 2010
року у справі за позовом ОСОБА_4 до
управління Пенсійного фонду України в
Народицькому районі Житомирської
області про перерахунок пенсії,

в с т а н о в и л а :

У січні 2010 року ОСОБА_4 звернулася в суд
з адміністративним позовом, в якому
зазначала, що на підставі статей 54, 50
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» їй призначена пенсія по
інвалідності та додаткова пенсія за
шкоду, заподіяну здоров'ю. Відповідач в
порушення вимог вказаного Закону
обчислював їх без урахування
мінімальних пенсій за віком та
прожиткового мінімуму, встановленого
законами України на відповідний рік.

Просила суд визнати дії відповідача
неправомірними та зобов'язати
здійснити перерахунок пенсії.

Постановою Народицького районного
суду Житомирської області від 12 квітня
2010 року, залишеною без змін ухвалою
колегії суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Житомирської області від 21 липня 2010
року, позов задоволено частково:
зобов'язано провести з 22 січня 2009 року
по 21 січня 2010 року перерахунок розміру
пенсії по інвалідності, щодо якої
встановлено зв'язок з Чорнобильською
катастрофою, передбаченої частиною
четвертою статті 54 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», із
розрахунку 6 мінімальних пенсій за
віком, та додаткової пенсії за шкоду,
заподіяну здоров'ю, передбаченої
статтею 50 Закону країни «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», із розрахунку 50 процентів
мінімальної пенсії за віком.

У касаційній скарзі, посилаючись на
порушення судами норм матеріального та
процесуального права, відповідач
просив скасувати судові рішення та
направити справу на новий розгляд.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що позивач є інвалідом
третьої групи, постраждалою внаслідок
Чорнобильської катастрофи 1 категорії
та їй призначено пенсію на підставі
статті 54 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» та додаткову пенсію за
шкоду, заподіяну здоров'ю, на підставі
статті 50 цього ж Закону.

27 листопада 2009 року позивач звернулася
до управління Пенсійного фонду України
в Народицькому районі Житомирської
області із заявою про перерахунок
пенсії виходячи з розміру мінімальної
пенсії за віком, в задоволенні якої
відмовлено.

Розрахунок пенсії та додаткової
пенсії, передбачених вказаним Законом,
проводився виходячи з розміру 19,91 грн.,
що встановлений постановою Кабінету
Міністрів України від 03 січня 2002 року
№1 «Про підвищення розмірів пенсій та
інших соціальних виплат окремим
категоріям пенсіонерів, фінансування
яких здійснюється за рахунок коштів
державного бюджету» та з 01 вересня 2004
року цей розмір збільшений на 12 %
відповідно до постанови Кабінету
Міністрів України від 13 липня 2004 року №
894 «Про підвищення розмірів пенсій,
призначених відповідно до частини
четвертої статті 54 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи».

Вирішуючи спір суди попередніх
інстанцій виходили з того, що при
розрахунку державної та додаткової
пенсій, передбачених статтями 50, 54
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», застосуванню підлягає
розмір прожиткового мінімуму для осіб,
які втратили працездатність,
встановленого в законі про Державний
бюджет України на відповідний рік, із
якого визначається мінімальний розмір
пенсії за віком. Розмір виплачуваних
позивачу пенсій підлягав приведенню у
відповідність до вимог законодавства у
межах річного строку звернення до суду.

Перевіривши правильність застосування
судами норм матеріального й
процесуального права, правової оцінки
обставин у справі колегія суддів
приходить до висновку про те, що
касаційна скарга підлягає задоволенню
частково з таких підстав.

Відповідно до статті 49 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» пенсії
особам, віднесеним до категорій 1, 2,
встановлюються у вигляді: а) державної
пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду,
заподіяну здоров'ю, яка призначається
після виникнення права на державну
пенсію.

Статтею 54 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» визначені підстави та
умови призначення державних пенсій
особам, віднесеним до категорії 1 та у
зв'язку з втратою годувальника.
Частиною четвертою зазначеної статті
визначено, що в усіх випадках розміри
пенсії для інвалідів, щодо яких
встановлено зв'язок з Чорнобильською
катастрофою, не можуть бути нижчими по
ІІІ групі інвалідності - 6 мінімальних
пенсій за віком.

Статтею 50 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» встановлено, що особам,
віднесеним до категорії 1,
призначається щомісячна додаткова
пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, у
відповідних розмірах, зокрема,
інвалідам ІІІ групи - 50 процентів
мінімальної пенсії за віком. Виплата
додаткової пенсії відповідно до статті
53 зазначеного Закону здійснюється
повністю незалежно від заробітку,
пенсії чи іншого доходу.

Таким чином, вихідним критерієм
обрахунку державної та додаткової
пенсій виступає мінімальна пенсія за
віком. Мінімальний розмір пенсії за
віком згідно до статті 8 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» встановлюється
у розмірі прожиткового мінімуму для
осіб, які втратили працездатність,
визначеного законом.

Відповідно до частини третьої статті 67
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» у разі збільшення розміру
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність, визначеного
законом, підвищується розмір пенсії,
визначений відповідно до статті 54
цього Закону, а також розмір додаткової
пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю.
Перерахунок пенсії здійснюється з дня
встановлення нового прожиткового
мінімуму.

Положення частини третьої статті 28
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» стосовно застосування
розміру мінімального розміру пенсії за
віком, встановленого частиною першою
цієї статті, тільки стосовно
визначення розмірів пенсій,
призначених згідно з цим Законом, на
думку колегії суддів, не є перешкодою
для застосування даної величини
мінімального розміру пенсії за віком
до обрахування інших пенсій чи доплат,
пов'язаних з мінімальною пенсією за
віком, оскільки чинним законодавством
не встановлено іншого, крім
передбаченого частиною першою цієї
статті мінімального розміру пенсії за
віком.

Виходячи із загальних засад
пріоритетності законів над
підзаконними актам, вирішуючи спір
суди прийшли до обґрунтованого
висновку про те, що при розрахунку
державної та додаткової пенсії,
передбачених статтями 54, 50 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»,
застосуванню підлягає розмір
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність,
встановленого в законі про Державний
бюджет України на відповідний рік, із
якого визначається мінімальний розмір
пенсії за віком.

За таких обставин територіальне
управління Пенсійного фонду України
повинно було здійснити перерахунок та
виплату позивачу державної та
додаткової пенсій, виходячи із
збільшеного розміру прожиткового
мінімуму для осіб, які втратили
працездатність, визначеного Законом
України «Про Державний бюджет України
на 2009 рік» з дня встановлення
прожиткового мінімуму.

Відмовляючи у перерахунку пенсії
позивача суб'єкт владних повноважень
порушив його права та законні інтереси.

Відповідно до частини четвертої статті
45 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» перерахунок призначеної
пенсії, крім випадків, передбачених
частиною першою статті 35, частиною
другою статті 38, частиною третьою
статті 42 і частиною п'ятою статті 48
цього Закону, провадиться в такі
строки: зокрема, у разі виникнення
права на підвищення пенсії - з першого
числа місяця, в якому пенсіонер
звернувся за перерахунком пенсії, якщо
відповідну заяву з усіма необхідними
документами подано ним до 15 числа
включно, і з першого числа наступного
місяця, якщо заяву з усіма необхідними
документами подано ним після 15 числа.

Задовольняючи позовні вимоги районний
суд помилково зобов'язав територіальне
управління Пенсійного фонду України
здійснити перерахунок пенсії позивача
з 22 січня 2009 року з урахуванням річного
строку звернення до суду, а не з
урахуванням дати звернення з заявою
про перерахунок пенсії.

Також суд першої інстанції
безпідставно обмежив строк виплати
пенсійного забезпечення.

Пенсія є періодичним платежем, виплата
якого, за загальним правилом, не
обмежена у часі. Отже, вирішуючи
питання про зобов'язання перерахувати
та виплатити державну та додаткову
пенсії, суди, у разі відсутності спору
про право особи на отримання такого
пенсійного забезпечення або
встановлення такого права в судовому
порядку, не мають підстав обмежувати
орган, відповідальний за здійснення їх
нарахування і виплати, певним часовим
проміжком, якщо не відбулося змін у
законодавстві. На час розгляду справи
судами попередніх інстанцій таких змін
у законодавстві не було.

Апеляційний суд на це уваги не звернув,
що відповідно до вимог Кодексу
адміністративного судочинства України
є підставою для скасування рішення
суду апеляційної інстанції.

Позивач звернувся до управління
Пенсійного фонду України в
Народицькому районі Житомирської
області з заявою 27 листопада 2009 року,
отже перерахунок призначеної пенсії
повинен бути проведений з 01 грудня 2009
року.

У справі немає необхідності
досліджувати нові докази або
встановлювати обставини, а рішення
суду першої інстанції є помилковими
тільки в частині, що відповідно до
статті 225 Кодексу адміністративного
судочинства України є підставою для
зміни судового рішення.

Керуючись статтями 222, 223, 224, 225, 230,
232 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а :

Касаційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в
Народицькому районі Житомирської
області задовольнити частково.

Ухвалу колегії суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Житомирської області від 21 липня 2010
року скасувати.

Постанову Народицького районного суду
Житомирської області від 12 квітня 2010
року змінити, абзац третій
резолютивної частини постанови
викласти в такій редакції: «Зобов'язати
управління Пенсійного фонду України в
Народицькому районі Житомирської
області здійснити перерахунок та
виплату ОСОБА_4 щомісячної додаткової
пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю та
пенсії по інвалідності відповідно до
статей 50, 54 Закону України «Про статус
і соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», виходячи з розміру шести
мінімальних пенсій за віком та 50
відсотків мінімальної пенсії за віком,
з 01 грудня 2009 року».

У решті судове рішення залишити без
змін.

Постанова набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, та
оскарження не підлягає.

Судді:С.Є. Амєлін /підпис/ В.М. Кочан
/підпис/ В.В. Юрченко /підпис/