Справа № 756/16856/13
Суддя: Лічевецький І.О.
Дата ухвалення: 2014-07-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий у 1- й інстанції
Кричина А.В. 2а/756/40/14
Суддя - доповідач: Лічевецький І.О.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 липня 2014 року
м.
Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд в складі:
головуючого - судді Лічевецького І.О.,
суддів - Грищенко Т.М., Мельничука В.П.,
при секретарі - Війтович Т.О.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні заяви ОСОБА_2 про прийняття
додаткової постанови та про
роз'яснення постанови від 15 травня 2014 р.
в адміністративній справі за позовом
ОСОБА_2 до Головного управління
Пенсійного фонду України у м. Києві про
визнання дій неправомірними та
зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ

У поданій до суду в листопаді 2013 року
позовній заяві ОСОБА_2 зазначав, що
перебуває на обліку в Головному
управлінні Пенсійного фонду України у
м. Києві (надалі за текстом - «Головне
управління»), отримуючи пенсію
відповідно до Закону України «Про
пенсійне забезпечення осіб, звільнених
з військової служби, та деяких інших
осіб» від 9 квітня 1992 p. № 2262-XII (надалі за
текстом - «Закон № 2262-XII»). Пенсію йому
було призначено у розмірі 89 % грошового
забезпечення та враховано посадовий
оклад у сумі 1 833 грн.

Пунктом 4 Розділу ІІ Прикінцеві
положення закону України «Про внесення
змін до деяких законів України з питань
пенсійного забезпечення та
соціального захисту
військовослужбовців» від 04 квітня 2006 р.
№ 3591-IV визначено, що вислуга років для
призначення пенсій, що була обчислена
особам офіцерського складу,
прапорщикам і мічманам, особам
надстрокової служби і військової
служби за контрактом та деяким іншим
особам, які мають право на пенсію за
Законом України «Про пенсійне
забезпечення військовослужбовців,
осіб начальницького і рядового складу
органів внутрішніх справ та деяких
інших осіб», відповідно до
нормативно-правових актів щодо
призначення пенсії до набрання
чинності цим Законом, перегляду не
підлягає.

Посилаючись на те, що всупереч
згаданому Закону відповідачем з травня
2012 р. обчислюється пенсія у розмірі 80 %
грошового забезпечення та з урахування
посадового окладу у сумі 1 814 грн.,
позивач просив визнати дії Головного
управління неправомірними та
зобов'язати привести розрахунок
пенсії, у частині відсотків грошового
забезпечення та посадового окладу, у
відповідність до законодавства.

Постановою постанову Оболонського
районного суду м. Києва від 12 березня 2014
р. у задоволенні позову відмовлено.

На згадане судове рішення відповідачем
подано апеляційну скаргу.

За результатами апеляційного
перегляду справи постановою
Київського апеляційного
адміністративного суду від 15.05.2014 р.
апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено
частково. Постанову Оболонського
районного суду м. Києва від 12 березня 2014
року скасовано та прийнято нову
постанову, якою адміністративний позов
задоволено частково. Визнано дії
Головного управління неправомірними
та зобов'язано здійснити з 26 травня 2013
р. перерахунок та виплатити ОСОБА_2
пенсію в розмірі 89 % грошового
забезпечення з урахуванням проведених
виплат. В іншій частині позову
відмовлено.

ОСОБА_2 подав заяву, у якій просить
прийняти додаткову постанову та
визначити в ній спосіб виконання
судового рішення шляхом зазначення, що
відповідно до пункту 2 Розділу II
Прикінцеві та перехідні положення
Закону України «Про заходи щодо
законодавчого забезпечення
реформування пенсійної системи» від 8
липня 2011 р. № 3668-VI обмеження пенсії
(щомісячного довічного грошового
утримання) максимальним розміром,
встановленим цим Законом, не
поширюється на пенсіонерів, яким
пенсія (щомісячне довічне грошове
утримання) призначена до набрання
чинності цим Законом.

Також, позивачем подано заяву у якій
він в порядку ст. 170 КАС України просить
дати роз'яснення стосовно того, який
розмір пенсії має бути врахований
Головним Управлінням при її
перерахунку з огляду на наведенні
положення Закону України «Про заходи
щодо законодавчого забезпечення
реформування пенсійної системи».

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КАС України якщо
судове рішення є незрозумілим, суд,
який його ухвалив, за заявою осіб, які
беруть участь у справі, або державного
виконавця ухвалою роз'яснює своє
рішення, не змінюючи при цьому його
змісту.

Вказана норма передбачає підстави для
роз'яснення судового рішення в
судовому засіданні. Отже, роз'яснення
судового рішення є за своєю суттю одним
із способів усунення його недоліків,
але без виправлення і постановлення
додаткового рішення цим же судом.

Також, роз'яснення судового рішення
зумовлено його нечіткістю за змістом,
коли воно є неясним та незрозумілим для
осіб, стосовно яких воно ухвалене, так і
для тих, що будуть здійснювати його
виконання. Тобто, це стосується
випадків, коли судом недотримані
вимоги ясності, визначеності рішення.
Невизначеність судового рішення
означає, що таке рішення містить
положення, які викликають суперечки
щодо його розуміння та під час
виконання.

Крім того, ясність судового рішення
полягає у логічному, чіткому,
переконливому і зрозумілому
викладенні змісту рішення.
Недотримання цих вимог може ускладнити
або взагалі унеможливити виконання
постанови чи ухвали суду. Вимога
логічності, зокрема, передбачає, що
текст рішення має відображати
причинно-наслідкові зв'язки у межах
речення чи всього документу. Зокрема,
мотивувальна частина рішення має
відповідати його резолютивній частині.

Дослідивши текст резолютивної частини
постанови від 15.05.2014 р. суд дійшов
висновку, що він є чітким та зрозумілим,
постанова не містить положень,
стосовно яких можуть виникнути
суперечності щодо їх розуміння.

Фактично у заяві ОСОБА_2 просить
роз'яснити не саму резолютивну частину
постанови, а механізм її виконання.
Вказане виходить за межі повноважень
суду щодо роз'яснення судового рішення,
передбаченого ч. 1 ст. 170 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Відповідно до статті 168 КАС України суд,
що ухвалив судове рішення, може за
заявою особи, яка брала участь у справі,
чи з власної ініціативи прийняти
додаткову постанову чи постановити
додаткову ухвалу у випадках, якщо: щодо
однієї із позовних вимог, з приводу
якої досліджувалися докази, чи одного з
клопотань не ухвалено рішення; суд,
вирішивши питання про право, не
визначив способу виконання судового
рішення; судом не вирішено питання про
судові витрати.

Тобто ухвалення додаткового рішення є
способом усунення неповноти судового
рішення.

Водночас, розмір пенсії, яку має
отримати позивач після її перерахунку
не був предметом спору у справі.

За таких обставин, суд вважає, що заяви
ОСОБА_2 задоволенню не підлягають.

Керуючись ст. ст. 160, 165, 168, 170 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд,

УХВАЛИВ

У задоволенні заяв ОСОБА_2 про
прийняття додаткової постанови та про
роз'яснення постанови від 15 травня 2014 р.
- відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту
прийняття, проте може бути оскаржена в
касаційному порядку шляхом подачі в
20-ти денний строк з дня складення
ухвали в повному обсязі касаційної
скарги безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України, з
подачею документу про сплату судового
збору, а також копій касаційної скарги
відповідно до кількості осіб, які
беруть участь у справі, та копій
оскаржуваних рішень судів першої та
апеляційної інстанцій.

Головуючий суддя
І.О.Лічевецький

суддя
Т.М.Грищенко

суддя
В.П.Мельничук

Ухвала складена в повному обсязі 22
липня 2014 р.

Головуючий суддя
Лічевецький І.О.

Судді:
Грищенко Т.М.

Мельничук В.П.