Справа № 310/2925/14-а
Суддя: Пустовіт З. П.
Дата ухвалення: 2014-07-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 310/2925/14-а
ПОСТАНОВА

Іменем України

16 липня 2014 року
м. Бердянськ

Бердянський
міськрайонний суд Запорізької області

у складі:
головуючого - судді Пустовіт З.П.

при
секретарі - Гоноболіній О.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Бердянську
адміністративну справу за позовом
ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, діючих також як
законні представники неповнолітнього
ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11,
ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14 до Бердянської
міської ради запорізької області про
визнання протиправним та скасування
рішення Бердянської міської ради
Запорізької області № 33 від 28.04.2011 року,
третя особа Бердянська міжрайонна
прокуратура з нагляду за додержанням
законів у природоохоронній сфері,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2014 року позивачі:
ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_16,
ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, діючих
також як законні представники
неповнолітнього ОСОБА_8, ОСОБА_6,
ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_9,
ОСОБА_20, ОСОБА_21., ОСОБА_22, ОСОБА_23,
ОСОБА_10, ОСОБА_24, ОСОБА_11, ОСОБА_25,
ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_26, ОСОБА_27,
ОСОБА_28, ОСОБА_29, ОСОБА_30, ОСОБА_14
звернулися до суду з адміністративним
позовом до Бердянської міської ради
Запорізької області, в якому просили
визнати протиправним рішення
Бердянської міської ради Запорізької
області №33 від 28 квітня 2011 року «Про
протест Бердянської природоохоронної
міжрайонної прокуратури Запорізької
області на п.1.19 рішення Бердянської
міської ради запорізької області
від 21.06.2007 року №8 та скасувати його.

Ухвалою суду від 25 червня 2014 року
позови ОСОБА_16, ОСОБА_31, ОСОБА_17, ОСОБА_18,
ОСОБА_19, ОСОБА_21, ОСОБА_22, ОСОБА_23,
ОСОБА_24, ОСОБА_25, ОСОБА_26, ОСОБА_27,
ОСОБА_28, ОСОБА_29, ОСОБА_30 залишені без
розгляду через повторну неявку в
судове засідання.

Ухвалою суду від 16 липня 2014 року позов
ОСОБА_20 також було залишено без
розгляду внаслідок її повторної
неявки в судове засідання.

При відкритті провадження ухвалою
судді від 24 квітня 2014 року до участі у
справі як третю особу залучено
Бердянську міжрайонну прокуратуру з
нагляду за додержанням законів у
природоохоронній сфері.

В обґрунтування позову позивачі
посилалися на те, що Бердянський
природоохоронний прокурор Запорізької
області 11.04.2011 року звернувся до
Бердянської міської ради з протестом
№26/101, в якому просив скасувати пункт 1.19
рішення Бердянської міської ради
Запорізької області №8 від 21.06.2007 року.
Пунктом 1 рішення Бердянської міської
ради Запорізької області №33 від 28.04.2011
року протест прокурора від 11.04.2011 року
№26/101 задоволений: пункт 1.19 рішення
Бердянської міської ради Запорізької
області №8 від 21.06.2007 року скасований.
Про наявність рішення Бердянської
міської ради Запорізької області №33
від 28.04.2011 року стало відомо 21 січня 2014
року під час розгляду справи за
позовом Бердянської природоохоронної
прокуратури до ОСОБА_9, ОСОБА_16, ОСОБА_13,
коли прокурор надав зазначене рішення
до матеріалів справи як доказ в
обґрунтування своєї позиції. Фактично,
за наслідками рішення Бердянської
міської ради №8 від 21.06.2007 року,
земельна ділянка за адресою: АДРЕСА_1
площею 2,25 га у 2009-2010 роках була передана
громадянам у власність в порядку
безоплатної приватизації. Так, в
порядку ч.6 ст.118 ЗК України міською
радою за рішенням №41 від 25.02.2010 року
були надані дозволи на розробку
проектів відведення земельної ділянки,
а рішенням Бердянської міської ради
Запорізької області №17 від 31.03.2010 року
були затверджені проекти землеустрою з
передачею права власності на земельні
ділянки в межах норм безоплатної
приватизації, а саме: ОСОБА_16 - п.п.5.28,
ОСОБА_21 - п.п..5.19, ОСОБА_22 - п.п.5.27, ОСОБА_23 -
п.п.5.26, ОСОБА_24 - п.пп.5.23, ОСОБА_25 - п.п.5.21,
ОСОБА_13 - п.п.5.29, ОСОБА_27 - п.п.5.20, ОСОБА_28 -
п.п. 5.18, ОСОБА_29 - п.5.24, ОСОБА_1 - п.5.25,
ОСОБА_30 - п.п. 5.22, ОСОБА_32 - п.п.5.30, ОСОБА_10 -
п.п. 5.31, ОСОБА_12 - п.п. 5.32, ОСОБА_4 - п.п.5.15,
ОСОБА_7 - п.п.5.17, ОСОБА_6 - п.п.5.16. Всіма
ними у 2010 році були отримані та
зареєстровані в книзі записів
державних актів на право власності на
землю Управлінням Держкомзему у
м.Бердянську Запорізької області
державні акти на право власності на
земельну ділянку. В подальшому
відбулося відчуження земельних
ділянок, зокрема:

ОСОБА_4 здійснила відчуження належної
земельної ділянки по АДРЕСА_2 - ОСОБА_6
шляхом укладення договору
купівлі-продажу від 23.12.2010 року за №3301;

ОСОБА_7 здійснила відчуження належної
земельної ділянки по АДРЕСА_3 - ОСОБА_8
шляхом укладення договору дарування
від 08.07.2010 року за №1406;

ОСОБА_6 здійснив відчуження належної
земельної ділянки по АДРЕСА_4 - ОСОБА_17
шляхом укладення договору дарування
від 01.07.2010 року за №1343;

ОСОБА_21 здійснив відчуження належної
земельної ділянки по АДРЕСА_5 - ОСОБА_14
шляхом укладення договору
купівлі-продажу від 05.06.2010 року за №1092;

ОСОБА_14 здійснив відчуження належної
земельної ділянки по АДРЕСА_5 - ОСОБА_26
шляхом укладення договору
купівлі-продажу від 21.06.2011 року за №2034;

ОСОБА_1 здійснила відчуження належної
земельної ділянки по АДРЕСА_6 - ОСОБА_14
шляхом укладення договору
купівлі-продажу від 30.07.2010 року за №1634;

ОСОБА_33 здійснила відчуження належної
земельної ділянки по АДРЕСА_2 - ОСОБА_6
шляхом укладення договору
купівлі-продажу від 23.12.2010 року за №3301;

ОСОБА_13 здійснила відчуження належної
земельної ділянки по АДРЕСА_7 - ОСОБА_26
шляхом укладення договору
купівлі-продажу від 21.06.2011 року за №2033;

ОСОБА_29 здійснила відчуження належної
земельної ділянки по АДРЕСА_8 - ОСОБА_1
шляхом укладення договору
купівлі-продажу від 05.06.2010 року за №1096;

ОСОБА_27 здійснив відчуження належної
земельної ділянки по АДРЕСА_9 - ОСОБА_14
шляхом укладення договору
купівлі-продажу від 06.06.2010 року за №1108;

ОСОБА_14 здійснив відчуження належної
земельної ділянки по АДРЕСА_9 - ОСОБА_19
шляхом укладення договору
купівлі-продажу від 21.06.2010 року за №2035;

ОСОБА_13 здійснила відчуження належної
земельної ділянки по АДРЕСА_10 - ОСОБА_14
шляхом укладення договору
купівлі-продажу від 30.07.2010 року за №1639;

ОСОБА_14 здійснив відчуження належної
земельної ділянки по АДРЕСА_10 - ОСОБА_2
шляхом укладення договору
купівлі-продажу;

ОСОБА_25 здійснила відчуження належної
земельної ділянки по АДРЕСА_11 - ОСОБА_14
шляхом укладення договору
купівлі-продажу від 21.06.2011 року за №1105;

ОСОБА_14 здійснив відчуження належної
земельної ділянки по АДРЕСА_11 - ОСОБА_19
шляхом укладення договору
купівлі-продажу від 21.06.2011 року №2036;

ОСОБА_23 здійснив відчуження належної
земельної ділянки по АДРЕСА_12 - ОСОБА_1
шляхом укладення договору
купівлі-продажу від 04.08.2010 року за №1671;

ОСОБА_1 здійснила відчуження належної
земельної ділянки по АДРЕСА_12 - ОСОБА_3
шляхом укладення договору
купівлі-продажу;

ОСОБА_24 здійснила відчуження належної
земельної ділянки по АДРЕСА_13 - ОСОБА_13
шляхом укладення договору
купівлі-продажу від 06.06.2010 року за №1102;

ОСОБА_22 здійснила відчуження належної
земельної ділянки по АДРЕСА_14 - ОСОБА_1.
шляхом укладення договору
купівлі-продажу від 06.06.2010 року за №1115;

ОСОБА_1 здійснила відчуження належної
земельної ділянки по АДРЕСА_14 - ОСОБА_5
шляхом укладення договору
купівлі-продажу;

ОСОБА_16 здійснила відчуження належної
земельної ділянки по АДРЕСА_15 - ОСОБА_13.
шляхом укладення договору
купівлі-продажу від 30.07.2010 року за №1637;

ОСОБА_13 здійснила відчуження належної
земельної ділянки по АДРЕСА_15 - ОСОБА_9
шляхом укладення договору
купівлі-продажу.

ОСОБА_30. здійснила відчуження належної
земельної ділянки по АДРЕСА_16 - ОСОБА_14.
шляхом укладення договору
купівлі-продажу від 06.06.2010 року за №1111;

ОСОБА_12 здійснила відчуження належної
земельної ділянки по АДРЕСА_17 - ОСОБА_18
шляхом укладення договору
купівлі-продажу від 29.10.2010 року за №2666;

ОСОБА_10 здійснила відчуження належної
земельної ділянки по АДРЕСА_18 - ОСОБА_20
шляхом укладення договору
купівлі-продажу.

Про наявність протесту прокурора вони
дізналися з рішення Бердянської
міської ради від 28.04.2011 року. З рішенням
№33 від 28.04.2011 року вони не згодні,
оскільки відповідно до рішення
Конституційного Суду України від 16.04.2009
року №7-рп/2009 органи місцевого
самоврядування не мають права
скасовувати свої раніше прийняті
рішення, пов'язані з реалізацією
суб'єктивних прав та охоронюваних
законом інтересів. Ненормативні
правові акти органу місцевого
самоврядування є актами одноразового
застосування, вичерпують свою дію
фактом їхнього виконання, тому не
можуть бути скасовані чи змінені
органом місцевого самоврядування
після їх виконання. Виконання
підпункту 1.19 рішення Бердянської
міської ради №8 від 21.06.2007 року
підтверджується рішенням
господарського суду Запорізької
області по справі №5009/186/12, отриманням
державних актів на право власності на
земельну ділянку. Законодавством
передбачений єдиний шлях скасування
рішення сесії - прийняттям
відповідного рішення суду. Всупереч
вимог ст.19 Конституції України,
Бердянський природоохоронний прокурор
звернувся з протестом до Бердянської
міської ради та внаслідок таких дій
законодавча гілка влади підмінила
собою гілку судової влади, грубим чином
порушуючи основні принципи
Конституції України і державного
устрою.

У судове засідання представник
позивачів за довіреностями ОСОБА_34 не
з'явилася, направила суду заяву від
16.07.2014 року, в якій просила розглянути
справу за наявними матеріалами,
позовні вимоги підтримує.

Представники відповідача Бердянської
міської ради та третьої особи
Бердянської міжрайонної прокуратури з
нагляду за додержанням законів у
природоохоронній сфері до суду також
не з'явилися, про розгляд справи
повідомлені належним чином, їх неявка,
відповідно до ч.2 ст.128 КАС України не є
перешкодою для розгляду справи.

Дослідивши матеріали справи, суд
дійшов висновку, що позов не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Відповідно до ст. 69 КАС України
доказами в адміністративному
судочинстві є будь які фактичні дані,
на підставі яких суд встановлює
наявність або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
осіб, які беруть участь у справі, та
інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи. Ці дані
встановлюються судом на підставі
пояснень сторін, третіх осіб та їхніх
представників, показань свідків,
письмових речових доказів, висновків
експертів.

Відповідно до ст. 71 КАС України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу. В
адміністративних справах, про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дій чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Згідно ч. 3 ст. 2 КАС України у справах
щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
на підставі, у межах повноважень та
у спосіб, що передбачені Конституцією
та законами України; з
використанням повноваження з метою, з
якою це повноваження надано;
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії);
безсторонньо (неупереджено);
добросовісно; розсудливо; з
дотриманням принципу рівності перед
законом, запобігаючи всім формам
дискримінації; пропорційно, зокрема з
дотриманням необхідного балансу між
будь-якими несприятливими наслідками
для прав, свобод та інтересів особи і
цілями, на досягнення яких спрямоване
це рішення (дія); з урахуванням права
особи на участь у процесі прийняття
рішення; своєчасно, тобто протягом
розумного строку.

Як вбачається з копій
оскаржуваного рішення Бердянської
міської ради №33 від 28 квітня 2011 року та
протесту Бердянської
природоохоронної міжрайонної
прокуратури №26/101 від 11.04.2011 року
Бердянська міська рада скасувала п.1.19
рішення двадцять третьої сесії
Бердянської міської ради п'ятого
скликання від 21.06.2007 року №8 «Про
припинення права користування
земельними ділянками», яким було
припинено право користування
Бердянського державного заводу
скловолокна земельною ділянкою 2,25 га,
розташованою по АДРЕСА_1, наданої для
розміщення та експлуатації бази
відпочинку «Азовчанка».

У відповідності до ст. 19 Конституції
України органи державної влади і
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачений Конституцією
та законами України.

За змістом ст. 59 Закону України «Про
місцеве самоврядування в Україні»
органи місцевого самоврядування в
межах своїх повноважень приймають
нормативні та інші акти у формі рішень.
Рішення органів місцевого
самоврядування та їх посадових осіб
з мотивів невідповідності їх
Конституції України або законам
України визнаються незаконними у
судовому порядку.

Згідно ч. 2 ст. 144 Конституції України
рішення органів місцевого
самоврядування з мотивів їх
невідповідності Конституції чи
законам України зупиняються у
встановленому законом порядку з
одночасним зверненням до суду.

Рішенням Конституційного Суду України
від 16.04.2009 року №7-рп/2009 (справа про
скасування актів органів місцевого
самоврядування) встановлено, що органи
місцевого самоврядування не можуть
скасовувати свої попередні рішення,
вносити до них зміни, якщо відповідно
до приписів цих рішень виникли
правовідносини, повязані з реалізацією
певних суб'єктивних прав та
охоронюваних законом інтересів, і
субєкти цих правовідносин заперечують
проти їх зміни чи припинення.

Також, Конституційним Судом України
було дано роз'яснення положень п. 5 ст.
121, п.9 розділу XV «Перехідні положення»
Конституції України, згідно з яким на
прокуратуру України покладено нагляд
за додержанням прав і свобод людини і
громадянина, додержання законів з цих
питань органами місцевого
самоврядування. Закон України «Про
прокуратуру», прийнятий до набуття
чинності Конституції України, є чинним
у частині, що не суперечить Основному
Закону України, і передбачає зупинення
рішень органів місцевого
самоврядування з мотивів їх
невідповідності Конституції чи
законам України. Цим законом
установлено, що при виявлені порушень
закону прокурор у межах своєї
компетенції має право опротестувати
акти виконавчих органів місцевих рад
та вносити подання або протести на
рішення місцевих рад залежно від
характеру порушень. Протест прокурора
приноситься до органу, який видав цей
акт і зупиняє його дію, прокурору
надається право звернутися із заявою
до суду про визнання акта незаконним, і
подача такої заяви зупиняє дію
правового акта (ч.1, 3, 4 ст. 21 Закону
України «Про прокуратуру»). У зв'язку з
наведеним Конституційний Суд України
дійшов висновку, що за змістом ч. 2
ст. 144 Конституції України, ч. 10 ст. 59
Закону України «Про місцеве
самоврядування в Україні» рішення
органів місцевого самоврядування з
мотивів їх невідповідності
Конституції чи законам України
зупиняються прокурором у
встановленому Законом України «Про
прокуратуру» порядку з одночасним
зверненням до суду.

Відповідно до цього рішення Пленум
Верховного Суду України в п. 8 своєї
постанови від 16.04.2004 року №7 «Про
практику застосування судами
земельного законодавства при розгляді
цивільних справ» із змінами і
доповненнями,внесеними постановою
Пленуму Верховного Суду України від
19.03.2010 року №2 вказав, що рішення
органів виконавчої влади або місцевого
самоврядування перерозподілити землю
інакше після встановлення меж
земельних ділянок у натурі (на
місцевості), одержання власником або
землекористувачем документів, що
посвідчують право на них, та державної
реєстрації, не може бути підставою для
припинення права власності на земельну
ділянку або права користування
земельною ділянкою як повністю так і
частково, оскільки визначений статтями
140, 141 Земельного кодексу України
перелік підстав для цього є вичерпним.

Відповідно до ст.15 ЦК України, кожна
особа має право на захист свого
цивільного права у разі його порушення,
невизнання або оспорювання. Кожна
особа має право на захист свого
інтересу, який не суперечить загальним
засадам цивільного законодавства.

Відповідно до ст.21 ЦК України, суд
визнає незаконним та скасовує правовий
акт індивідуальної дії, виданий
органом місцевого самоврядування, якщо
він суперечить актам цивільного
законодавства та порушує цивільні
права і інтереси.

Згідно із ч.1 ст.393 ЦК України, правовий
акт органу державної влади, органу
влади АР Крим або органу місцевого
самоврядування, який не відповідає
законові або порушує права власника, за
позовом власника майна визнається
судом незаконним і скасовується.

Суд зважає на те, що позивачі,
звертаючись до суду з цим позовом та
посилаючись на отримання у власність
земельних ділянок на підставі
державних актів на право власності на
земельні ділянки, зокрема: ОСОБА_13,
ОСОБА_1, ОСОБА_32, ОСОБА_10, ОСОБА_12, ОСОБА_4,
ОСОБА_7, ОСОБА_6, у підтвердження цих
обставин не надали суду відповідних
належних і допустимих доказів, як і у
підтвердження набуття іншими
позивачами: ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_5,
неповнолітнім ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_14
права власності на земельні ділянки за
договорами відчуження.

Крім цього, на момент звернення до суду
набули чинності судові рішення, якими
визнані незаконними та скасовані п.п.
5.25, п.п. 5.29, п.п.5.16, п.п. 5.15, рішення
Бердянської міської ради №17 від 31.03.2010
року, а також державний акт на ім'я
ОСОБА_1 на земельну ділянку по АДРЕСА_6
та скасовано державну реєстрацію
договору купівлі-продажу цієї ділянки
від 30.07.2010 року №1634 на ім' я ОСОБА_14;
державний акт на ім'я ОСОБА_13 на
земельну ділянку по АДРЕСА_10 та
скасовано реєстрацію відповідних
договорів купівлі-продажу цієї ділянки
на ім'я ОСОБА_14 від 30.07.2010 року №1639 та
від 30.10.2012 року №3786 на ім'я ОСОБА_2,
державний акт на ім'я ОСОБА_4 на
земельну ділянку АДРЕСА_2 та скасовано
державну реєстрацію договору
купівлі-продажу цієї ділянки №3301 від
23.12.2010 року на ім'я ОСОБА_6;

Тобто вимоги позивачів ОСОБА_1, ОСОБА_13,
ОСОБА_4, ОСОБА_14, ОСОБА_2, ОСОБА_6 є
безпідставними, оскільки за наявності
судових рішень, що набрали чинності, їх
інтерес не потребує судового захисту в
обраний ними спосіб, оскільки винесене
у цій справі рішення ніяким чином не
тягне для них ніяких правових
наслідків, оскільки право власності на
земельні ділянки ними було набуто з
порушенням вимог законодавства.

Щодо інших позивачів, то вони не
підтвердили суду наявність у них
цивільного права, яке порушено
прийняттям оскаржуваного ними рішення
Бердянської міської ради №33 від 28.04.2011
року, не надавши доказів щодо набуття
права власності на відповідну земельну
ділянку, оскільки п.1.19 рішення 23 сесії
Бердянської міської ради п'ятого
скликання №8 від 21.06.2007 року припиняло
право користування земельною ділянкою
Бердянського державного заводу
скловолокна.

Крім цього, щодо позивачів ОСОБА_3,
ОСОБА_5, ОСОБА_9, то в самій позовній
заяві немає навіть посилання на дату
укладення ними відповідних договорів
купівлі-продажу, за якими вони отримали
у власність земельні ділянки та
звертаються відповідно до суду за
захистом свого інтересу, не довівши
таким чином наявність обставин, якими
вони обґрунтовують свої вимоги

Більш того, як встановлено судом та
вбачається з наданих копій рішення
Господарського суду Запорізької
області від 19 квітня 2012 року,
переглянутого в апеляційному та
касаційному порядку, де всі позивачі
були залучені як треті особи, що не
заявляють самостійних вимог на предмет
спору, п. 1.19 рішення Бердянської
міської ради №8 «Про припинення права
користування земельними ділянками»
від 21.06.2007 року був оскаржений в
судовому порядку та у його скасуванні
було відмовлено, де під час розгляду
справи представник відповідача
Бердянської міської ради не заявляла
про наявність рішення Бердянської
міської ради №33 від 28.04.2011 року на
момент ухвалення судами відповідних
рішень.

На підставі викладеного, суд приходить
до висновку про відсутність підстав
для задоволення позову

Керуючись ст.ст. 2, 9-11, 69-71, 158-163
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд

Постановив:

У задоволенні позову ОСОБА_1, ОСОБА_2,
ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7,
діючих також як законні представники
неповнолітнього ОСОБА_8, ОСОБА_9,
ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13,
ОСОБА_14 до Бердянської міської ради
запорізької області, третя особа
Бердянська міжрайонна прокуратура з
нагляду за додержанням законів у
природоохоронній сфері, про визнання
протиправним та скасування рішення
Бердянської міської ради Запорізької
області № 33 від 28.04.2011 року відмовити.

Постанова суду може бути оскаржена до
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду через
Бердянський міськрайонний суд шляхом
подання апеляційної скарги протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом ч.3 ст.160 цього
Кодексу, а також прийняття постанови в
письмовому провадженні апеляційна
скарга подається протягом десяти днів
з дня отримання копії постанови.

Суддя
З.П.Пустовіт.