Справа № 144/807/14-а
Суддя: Задорожна Л. І.
Дата ухвалення: 2014-07-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

прийнята у скороченому провадженні

15.07.2014 року 15:30 .
Справа № 144/807/14-а

Суддя Теплицького районного суду
Вінницької області Задорожна Л. І,
розглянувши в порядку скороченого
провадження адміністративну справу за
позовом ОСОБА_1 до Управління
Пенсійного фонду України у Теплицькому
районі про визнання протиправними дій
щодо відмови в переахунку щомісячного
довічного грошового утримання судді у
відставці та зобов"язання вчинити
певні дії,

встановила:

ОСОБА_1 звернувся до суду з
адміністративним позовом до
Управління Пенсійного фонду України в
Теплицькому районі про перерахунок
розміру довічного грошового утримання,
мотивуючи його тим, що він суддя у
відставці і отримує щомісячне грошове
утримання. Крім того, позивач зазначає,
що система оплати праці суддів
змінилась, розмір зарплати працюючих
суддів підвищився, а його грошового
утримання залишився незмінним. 17
червня 2014 року позивач звернувся до
відповідача з проханням зробити
перерахунок щомісячного довічного
грошового утримання на підставі
довідки про заробітну плату працюючого
судді, але 24 червня 2014 року йому була
надана відповідь за №1120/06-43102, у якій
відмовлено у перерахунку. Підставою
для відмови відповідачем вказано норму
ч. 4 ст. 138 Закону України «Про
судоустрій та статус суддів», в якій
зазначено про право на перерахунок
лише суддям Конституційного Суду
України. Позивач вважає таку відмову
протиправною, посилаючись на певні
нормативні акти, зокрема на норми
Закону України «Про судоустрій і
статус суддів».

10 липня 2014 року до суду надійшли
письмові заперечення від відповідача
Управління Пенсійного фонду України в
Теплицькому районі, відповідно до
якого відповідач позов не визнає,
оскільки згідно ч. 4 ст. 138 Закону
України «Про судоустрій і статус
суддів» у разі зміни розміру грошового
утримання діючих суддів
Конституційного суду України
відповідно здійснюється перерахунок
раніше призначеного щомісячного
грошового утримання.

Оцінивши повідомлені позивачем
та відповідачем обставини, дослідивши
матеріали справи, керуючись ч. 4 ст. 183-2
КАС України, суд вважає достатніми
підстави для прийняття рішення в
скороченому провадженні без
проведення судового засідання.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 71 КАС
України в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

З огляду на положення наведеної
процесуальної норми, виходячи із суті
позовних вимог, під час розгляду даної
справи відповідачу необхідно довести
правомірність своїх дій.

Як встановлено, ОСОБА_1
перебуває на обліку в УПФУ в
Теплицькому районі та, як суддя у
відставці, отримує щомісячне довічне
грошове утримання у розмірі 80% суми
заробітної плати судді, визначеної
відповідно до ст..44 Закону України «Про
статус суддів».

Відповідно до виданої ТУ ДСА
України в Вінницькій області довідки
№ 4-35/442 від 13 червня 2014 року про
заробітну плату для обчислення
щомісячного довічного грошового
утримання судді у відставці, станом на
01 січня 2014 року суддівська винагорода
судді, який працює на відповідній
посаді, становить 21 924 грн..

17 червня 2014 року позивач
звернувся до УПФУ в Теплицькому районі
з заявою про перерахунок розміру
довічного грошового утримання,
виходячи з оплати праці працюючого
судді на відповідній посаді, проте у
перерахунку пенсії позивачу було
відмовлено.

Відповідно до листа УПФУ в
Теплицькому районі за № 1120/06-43102 від 24
червня 2014 року підставою для відмови у
перерахунку позивачу пенсії є те, що
згідно ч. 4 ст. 138 ЗУ «Про судоустрій та
статус суддів» визначено право на
перерахунок пенсії лише суддям
Конституційного Суду України.

Однак, дана відмова є
безпідставною з огляду на наступне.

Положеннями ст. 126 Конституції
України закріплені основоположні
принципи здійснення правосуддя в
Україні - незалежність і
недоторканність суддів.

Відповідно до ст.ст. 136-138 Закону
України «Про судоустрій і статус
суддів» належне матеріальне та
соціальне забезпечення судді, в тому
числі і щомісячне довічне грошове
утримання, є елементами статусу судді
та однією з основоположних гарантій
незалежності судді.

Згідно з ч. 3 ст. 138 Закону України
«Про судоустрій і статус суддів», в
редакції від 07 липня 2010 року, щомісячне
довічне грошове утримання
виплачується судді у розмірі 80
відсотків грошового утримання судді,
який працює на відповідній посаді. За
кожний повний рік роботи на посаді
судді понад 20 років розмір щомісячного
довічного грошового утримання
збільшується на два відсотки
заробітку, але не більше ніж 90
відсотків заробітної плати судді, без
обмеження граничного розміру
щомісячного довічного грошового
утримання.

В подальшому, з 01 жовтня 2011 року
зазначену частину ст. 138 вказаного
закону викладено у новій редакції,
відповідно до якої, щомісячне довічне
грошове утримання виплачується судді у
розмірі 80 відсотків грошового
утримання судді, з якого було сплачено
єдиний внесок на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування, а до 1
січня 2011 року - страхові внески на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування, який працює на
відповідній посаді.

Однак, пунктом 8 мотивувальної
частини рішення Конституційного Суду
України № 3-рп2013 від 03 червня 2013 року у
справі за конституційним поданням
Верховного Суду України щодо
відповідності Конституції України
(конституційності) окремих положень
статті 2, абзацу другого пункту 2
розділу II «Прикінцеві та перехідні
положення» Закону України «Про заходи
щодо законодавчого забезпечення
реформування пенсійної системи»,
статті 138 ЗУ «Про судоустрій і статус
суддів» (справа щодо змін умов виплати
пенсій і щомісячного довічного
грошового утримання суддів у
відставці) визначено, що частина третя
статті 138 Закону №2453 у редакції Закону
№3668 суперечить

- 2 -

Конституції України та не підлягає
застосуванню як така, що втратила
чинність з дня ухвалення
Конституційним Судом України цього
Рішення. Натомість підлягає
застосуванню частина третя статті 138
Закону №2453 в редакції до змін, внесених
Законом №3668, а саме: «Щомісячне довічне
грошове утримання виплачується судді у
розмірі 80 відсотків грошового
утримання судді, який працює на
відповідній посаді. За кожний повний
рік роботи на посаді судді понад 20
років розмір щомісячного довічного
грошового утримання збільшується на
два відсотки заробітку, але не більше
ніж 90 відсотків заробітної плати судді,
без обмеження граничного розміру
щомісячного довічного грошового
утримання».

На підставі вищевикладеного,
обчислення щомісячного довічного
утримання суддів у відставці повинно
здійснюватися у відсотковому
відношенні до розміру грошового
утримання працюючих суддів, а тому, у
разі зміни розміру грошового утримання
суддів, що працюють на відповідній
посаді, органи Пенсійного фонду
здійснюють відповідний перерахунок
раніше призначеного грошового
утримання судді у відставці.

Посилання відповідача при
відмові позивачу в перерахунку виплат
на ч. 4 ст. 138 Закону України «Про
судоустрій і статус суддів», якою
передбачено перерахунок щомісячного
довічного грошового утримання суддів
Конституційного Суду України, суд
вважає безпідставним, так як до даних
правовідносин застосовується
вищенаведена норма ч. 3 ст. 138 цього
Закону.

Відповідно до ст. 22 Конституції
України конституційні права і свободи
гарантуються і не можуть бути
скасовані. При прийнятті нових законів
або внесенні змін до чинних законів не
допускається звуження змісту та обсягу
існуючих прав і свобод. А згідно з п. 14 ч.
1 ст. 92 Конституції України статус
суддів визначається виключно законами
України. Матеріальне та
соціально-побутове забезпечення, в
тому числі, і пенсія суддів, є
елементами статусу судді.

Таким чином, за підсумовуючим
аналізом наведених правових норм, суд
дійшов висновку, що дії УПФУ в
Теплицькому районі щодо відмови
позивачу у здійсненні перерахунку
щомісячного довічного грошового
утримання судді у відповідності до
вимог ч. 3 ст. 138 Закону України «Про
судоустрій і статус суддів» є
протиправними, а тому порушують права і
законні інтереси останнього, які мають
бути поновлені шляхом зобов'язання
відповідача здійснити перерахунок
його суддівського довічного грошового
утримання у розмірі 80% від грошового
утримання судді, що працює на
відповідній посаді на підставі наданої
йому довідки про заробітну плату для
обчислення щомісячного довічного
грошового утримання судді у відставці,
наданої ТУ ДСА України в Вінницькій
області.

Позивач як інвалід війни I групи
звільнений від сплати судового збору,
тому суд не вирішує питання про
розподіл судових витрат.

На підставі викладеного та
керуючись ст.ст. 22, 92, 126 Конституції
України ст. 138 Закону України «Про
судоустрій і статус суддів», та ст.ст. 9,
11, 71, 94, 128, 159-163, 183-2 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суддя -

ПОСТАНОВИЛА:

Адміністративний позов ОСОБА_1
до Управління Пенсійного фонду
України в Теплицькому районі про
визнання протиправними дій щодо
відмови в перерахунку щомісячного
довічного грошового утримання судді у
відставці та зобов'язання вчинити
певні дії - задовольнити.

Визнати протиправною відмову
Управління Пенсійного фонду України в
Теплицькому районі в перерахунку
щомісячного довічного грошового
утримання судді у відставці ОСОБА_1.

Зобов'язати Управління
Пенсійного фонду України в Теплицькому
районі здійснити перерахунок та
виплатити судді у відставці ОСОБА_1
щомісячне грошове утримання судді у
відставці, виходячи з розміру
заробітної плати працюючого судді на
відповідній посаді відповідно довідки
ТУ ДСА України в Вінницькій області №
4-35/442 від 13 червня 2014 року, починаючи з 01
січня 2014 року, у розмірі 80% заробітної
плати судді, без обмеження граничного
розміру щомісячного довічного
грошового утримання, з урахуванням
фактично виплачених сум.

Постанова за результатами
скороченого провадження може бути
оскаржена сторонами протягом десяти
днів з дня отримання копії постанови
шляхом подачі апеляційної скарги до
Вінницького апеляційного
адміністративного суду через
Теплицький районний суд.

Постанова суду набирає законної
сили після закінчення строку подання
апеляційної скарги, якщо скарги не було
подано.

СУДДЯ