Справа № 2а/0570/9123/12
Суддя: Весельська Т.Ф.
Дата ухвалення: 2014-07-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"09" липня 2014 р. м.
Київ К/9991/63599/12

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

Весельської Т.Ф.,

Бутенка В.І.,

Гаманка О.І.,

провівши у порядку письмового
провадження касаційний розгляд
адміністративної справи

за позовом ОСОБА_4 до Управління
Пенсійного фонду України в
Петровському районі міста Донецька про
стягнення грошової допомоги

провадження в якій відкрито за
касаційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу
Донецького апеляційного
адміністративного суду від 27
вересня 2012 року, -

в с т а н о в и л а:

У липні 2012 року ОСОБА_4 пред'явила в суді
позов до Управління Пенсійного фонду
України в Петровському районі міста
Донецька (далі - Управління ПФУ) про
стягнення грошової допомоги у розмірі
10 місячних посадових окладів, як
державному службовцю при виході на
пенсію, відповідно до статті 37 Закону
України від 16 грудня 1993 року № 3723-XII "Про
державну службу" (далі - Закон № 3723-XII).

Постановою Донецького окружного
адміністративного суду від 9 серпня 2012
року позовні вимоги задоволено.
Зобов'язано відповідача виплатити
позивачу грошову допомогу у розмірі 14
040 гривень.

Ухвалою Донецького апеляційного
адміністративного суду від 27 вересня
2012 року постанову суду першої
інстанції скасовано, позовні вимоги
залишено без розгляду.

У касаційній скарзі позивач просить
скасувати ухвалу апеляційного суду,
посилаючись неправильне застосування
цим судом норм матеріального та
процесуального права, а рішення суду
першої інстанції залишити в силі.

Відповідач своїм правом, як сторони у
справі, не скористався та заперечень на
касаційну скаргу не подав.

Заслухавши доповідь судді, обговоривши
доводи касаційної скарги, перевіривши
правильність застосування судами
першої та апеляційної інстанцій норм
матеріального і процесуального права,
юридичної оцінки обставин справи,
колегія суддів вважає, що касаційна
скарга підлягає частковому
задоволенню з огляду на таке.

Судами встановлено, що наказом
виконувача обов'язки начальника
Головного управління Пенсійного фонду
України в Донецькій області від
29 вересня 2011 року № 233 ОСОБА_4
звільнено з державної служби на
підставі пункту 2 частини першої статті
40 Кодексу законів про працю України, у
зв'язку з виявленою невідповідністю
займаній посаді за станом здоров'я. На
день звільнення вона мала 10 років 11
місяців 29 днів стажу роботи державним
службовцем. З 30 вересня 2011 року
позивачу призначена пенсія за віком,
згідно з Законом № 3723-XII, про що
свідчить довідка Управління ПФУ від 11
липня 2012 року.

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції, виходив з того, що позивач на
момент призначення пенсії державного
службовця, відповідно до стажу
державної служби набула права на
достроковий вихід на пенсію, згідно із
статтею 21 Закону України від 16 грудня
1993 № 3721-XII «Про основні засади
соціального захисту ветеранів праці та
інших громадян похилого віку в
Україні», а тому відповідач
зобов'язаний виплатити їй грошову
допомогу в розмірі 10 місячних
посадових окладів.

Апеляційний суд, скасовуючи постанову
суду першої інстанції та, залишаючи
позов без розгляду, дійшов висновку, що
позивач пропустила строк звернення до
суду, встановлений чинним
законодавством, оскільки, дізнавшись
про порушення своїх прав 30 вересня 2011
року, за їхнім захистом до суду
звернулася лише 18 липня 2012 року і заяву
про поновлення зазначеного строку не
подала.

Колегія суддів не погоджується з таким
висновком апеляційного суду з огляду
на таке.

Відповідно до частини третьої статті 99
Кодексу адміністративного судочинства
України (далі - КАС України) для захисту
прав, свобод та інтересів особи цим
Кодексом та іншими законами можуть
встановлюватися інші строки звернення
до адміністративного суду, які, якщо не
встановлено інше, обчислюються з дня,
коли особа дізналася або повинна була
дізнатися про порушення своїх прав чи
інтересів. Для звернення до суду у
справах щодо прийняття громадян на
публічну службу, її проходження,
звільнення з публічної служби
встановлюється місячний строк.

Згідно з частиною першою статті 100 КАС
України (у редакції, що діяла на час
виникнення спору), адміністративний
позов, поданий після закінчення
строків, установлених законом,
залишається без розгляду, якщо суд на
підставі позовної заяви та доданих до
неї матеріалів не знайде підстав для
визнання причин пропуску строку
звернення до адміністративного суду
поважними, про що постановляється
ухвала.

Отже, законодавцем визначено, що
питання дотримання строків звернення
до суду вирішується суддею (судом) на
підставі позову та доданих до нього
матеріалів.

Що стосується вимог законодавства про
подання заяви про поновлення строків
звернення до суду, як про це зазначає в
своїй ухвалі суд апеляційної
інстанції, то такі вимоги діяли до
набрання чинності Законом України від
17 листопада 2011 року № 4054-VI «Про
внесення змін до деяких законодавчих
актів України щодо вдосконалення
окремих положень адміністративного
судочинства» (далі - Закон № 4054-VI).
Відповідно ж до вимог процесуального
законодавства, чинного на день
пред'явлення позову, суддя при
прийнятті позовної заяви та вирішенні
питання про відкриття провадження
повинен був з'ясувати питання
дотримання позивачем строку звернення
до суду на підставі позову та доданих
до нього матеріалів (стаття 100 КАС
України у редакції Закону № 4054-VI).

Тож, з'ясування питання дотримання
строку звернення до суду законодавцем
покладено на суд першої інстанції,
який, відповідно до частини другої
статті 100 КАС України (в редакції,
чинній на час пред'явлення позову),
встановивши, що цей строк пропущено без
поважних причин, міг залишити позовну
заяву без розгляду, як на стадії
вирішення питання про відкриття
провадження в адміністративній справі
без проведення судового засідання, так
і в ході підготовчого провадження чи
судового розгляду справи. Заява
позивача про поновлення пропущеного
строку звернення до суду на час
розгляду справи уже не вимагалась.

Оскільки ж суд першої інстанції
відкрив провадження та розглянув
справу по суті, без вирішення питання
про поновлення строку звернення до
суду, то апеляційний суд не мав
повноважень на вирішення цього питання
на стадії перегляду судового рішення,
ухваленого по суті спору.

Враховуючи, що суд апеляційної
інстанції порушив норми
процесуального права, які призвели до
постановлення незаконної ухвали, яка
перешкоджає подальшому провадженню у
справі, ця ухвала, відповідно до
частини першої статті 227 КАС України,
підлягає скасуванню, з направленням
справи до суду апеляційної інстанції
для продовження розгляду.

Керуючись статтями 222, 227, 231 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити
частково.

Ухвалу Донецького апеляційного
адміністративного суду від 27 вересня
2012 року скасувати.

Справу направити до суду апеляційної
інстанції для продовження розгляду.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
сторонам у справі та оскарженню не
підлягає.

Судді
Т.Ф. Весельська

В.І. Бутенко

О.І. Гаманко