Справа № 820/7946/14
Суддя: Піскун В.О.
Дата ухвалення: 2014-07-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

14 липня 2014 р.
№ 820/7946/14

Харківський окружний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Піскун В.О.,

при секретарі судового засідання -
Мараєвій О.В.,

за участі:

представників позивача - Лазарєвой О.М.,
Моргосліп О.Є.,

представника відповідача -
Буряківського О.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду
адміністративну справу за позовом
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Харків Хімпром" до
Харківської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Харківській
області про визнання дій незаконними,
скасування податкових
повідомлень-рішень та зобов'язання
вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач - Товариство з обмеженою
відповідальністю "Харків Хімпром" (далі
- ТОВ "Харків Хімпром"), звернувся до
Харківського окружного
адміністративного суду з
адміністративним позовом, в якому
просить суд визнати незаконними дії
відповідача по проведенню
документальної планової виїзної
перевірки підприємства позивача та
складанню акту № 318/20-23-22-01-05/33120146 від
05.03.2014 "Про результати планової виїзної
перевірки Товариства з обмеженою
відповідальністю "Харків Хімпром" (код
за ) з питань дотримання
вимог податкового, валютного та іншого
законодавства за період з 01.10.2010 р. по
31.12.2012 р."; скасувати податкові
повідомлення-рішення № від 25.04.2014,
№ від 25.04.2014, № від 25.04.2014,
№ від 25.04.2014, № від 25.04.2014;
зобов'язати відповідача відобразити в
автоматизованій системі "Податковий
блок" дані, відображені ТОВ "Харків
Хімпром" самостійно в податкових
деклараціях з податку на додану
вартість (без змін, передбачених в акті
№318/20-23-22-01-05/33120146 від 05.03.2014); зобов'язати
відповідача виключити з
автоматизованої системи "Податковий
блок" дані про акт перевірки
№318/20-23-22-01-05/33120146 від 05.03.2014 "Про
результати планової виїзної перевірки
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Харків Хімпром" (код
за ) з питань дотримання
вимог податкового, валютного та іншого
законодавства за період з 01.10.2010 р. по
31.12.2012 р.".

В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначив, що не погоджується з діями
відповідача по проведенню
документальної планової виїзної
перевірки підприємства та складанню за
її результатами акту № 318/20-23-22-01-05/33120146
від 05.03.2014 року, вважає їх
протиправними, а висновки, викладені в
акті перевірки - незаконними та такими,
що безпосередньо порушують його права
та законні інтереси. Позивач вважає, що
відповідачем було порушено саму
процедуру проведення планової
податкової перевірки, а також допущені
інші порушення податкового
законодавства, у тому числі при
складанні документів (повідомлень,
направлень, наказів, акту перевірки), в
яких відповідачем було допущено
численні помилки, протиріччя,
неточності у розрахунках, а також щодо
фактичних даних та відомостей. Позивач
також не погоджується з висновками,
викладеними в акті перевірки, на
підставі яких були винесені
оскаржувані податкові
повідомлення-рішення. Позивач вважає,
що по спірним господарським операціям
податковим органом були неналежним
чином досліджені первинні та інші
документи підприємства, які
підтверджують витрати за цими
операціями. Позивач зазначив, що
підприємство мало господарські
відносини зі спірними контрагентами
виключно по операціях, які
безпосередньо відносяться до
господарської діяльності
підприємства. По кожній угоді у ТОВ
"Харків Хімпром" є належним чином
оформлені та завірені обома сторонами
первинні документи. Роботи (матеріали,
послуги) надані в повному обсязі.
Грошові розрахунки між ТОВ "Харків
Хімпром" та постачальниками (щодо
матеріалів, робіт, послуг) проведені
повністю.

Щодо нарахування відповідачем
грошового зобов'язання з податку на
доходи з фізичних осіб та штрафних
санкцій позивач посилається на те, що
грошові кошти в розмірі 227108,79 грн. були
видані ОСОБА_4 як відшкодування за
раніше отримані від нього кошти в
якості допомоги на виплату заробітної
плати працівникам за жовтень-грудень
2010 року, що підтверджується звітами про
використання коштів від ОСОБА_4
отриманих підприємством. Отже, позивач
вважає, що ОСОБА_4 не повинен вдруге
підтверджувати отриману ним суму, а
також повертати її підприємству. Крім
того, позивач вважає, що штрафні
санкції з податку на доходи з фізичних
осіб розраховані податковим органом з
порушенням законодавства.

Щодо збільшення відповідачем суми
грошового зобов'язання за
адміністративним штрафом у розмірі 510
грн. позивач зазначив, що в акті
перевірки відсутній висновок про
порушення підприємством саме п. 121.1 ст.
121 Податкового кодексу України, а тому,
на думку позивача, що накладення на
підприємство штрафу у розмірі 510 грн. є
безпідставним та необґрунтованим.

Крім того, позивач посилається на те, що
під час проведення перевірки та
розгляду заперечень на акт перевірки
відповідач проігнорував ряд
документів та інших доказів, які
свідчать про правильність та
законність тих господарських операції,
які стали предметом дослідження
позапланової податкової перевірки, що,
на думку позивача, призвело до
прийняття необґрунтованих податкових
повідомлень-рішень, які підлягають
скасуванню.

Позивач також вважає, що відображення
відповідачем висновків акта перевірки,
зроблених в результаті перевірки,
проведеної з порушенням, в електронній
базі даних деталізованої інформації по
платнику ПДВ (у відповідній вкладці
автоматизованої системи «Податковий
блок»), тягне порушення його прав та
законних інтересів, а також порочить
його ділову репутацію, а тому
відповідач зобов'язаний відобразити в
автоматизованій системі "Податковий
блок" дані, самостійно відображені ним
в податкових деклараціях з податку на
додану вартість (без змін, передбачених
в акті №318/20-23-22-01-05/33120146 від 05.03.2014) та
виключити з автоматизованої системи
"Податковий блок" дані про вказаний акт
перевірки.

Представники позивача в судовому
засіданні позовні вимоги підтримали та
просили суд задовольнити їх у повному
обсязі.

Представник відповідача в судовому
засіданні проти позову заперечував,
вважає позовні вимоги безпідставними
та необґрунтованим, просив суд у
задоволенні позовних вимог відмовити в
повному обсязі. При цьому, посилався на
те, що за результатами перевірки
позивача були встановлені порушення п.
198.3 ст.198 Податкового кодексу України, у
зв'язку з чим завищено суму від'ємного
значення; п.п. 7.4.1 п.7.4 Закону України
«Про податок на додану вартість», п. 198.3
ст. 198, ст. 200 Податкового кодексу
України, у зв'язку з чим завищено суму,
що підлягає бюджетному відшкодуванню;
п.п. 4.1.6. п. 4 1 ст.4 Закону України «Про
оподаткування прибутку підприємств», в
результаті чого занижено податок на
прибуток; п. 138.1, п.138.2 ст.138, пп.139.1.9 п.139.1
ст.139 Податкового кодексу України, в
результаті чого занижено податок на
прибуток; п.п. 164.2.11 п. 164.2 ст. 164, п. 170.9 ст.
170 Податкового кодексу України.
Представник відповідача посилався на
те, що під час проведення перевірки
встановлено, що підприємством занижено
дохід, а також встановлено, що в 4
кварталі 2010 року директор ОСОБА_4
виплатив заробітну плату працівникам
підприємства власними коштами в
загальній сумі 227108 грн., проте
фінансова допомога не була йому
повернута. Також посилався на те, що по
взаємовідносинам з контрагентами
позивача не підтверджено реальність
вчинених господарських операцій, а
також позивачем не доведено фактичне
використання наданих послуг у власній
господарській діяльності. У зв'язку з
викладеним, відповідач вважає, що він
діяв на підставі та у межах
повноважень, та у відповідності до
вимог закону.

Суд, вислухавши пояснення сторін,
дослідивши письмові докази, долучені
до матеріалів справи, дійшов
наступного висновку.

Як вбачається з матеріалів справи, ТОВ
"Харків Хімпром" зареєстровано
Виконавчим комітетом Харківської
міської ради 24.08.2004 року, діє на
підставі Статуту, перебуває на
податковому обліку у Харківській
об'єднаній державній податковій
інспекції Головного управління
Міндоходів у Харківській області та є
платником податку на додану вартість.

Відповідно до договору оренди землі
від 08.08.2005 року (а.с. 74-75 том 1) ТОВ "Харків
Хімпром" користується земельною
ділянкою несільськогосподарського
призначення - землі підприємств іншої
промисловості, яка знаходиться за
межами населеного пункту на території
Васищівської селищної ради
Харківського району Харківської
області, загальною площею 9,4328 га, на
якій знаходяться нежитлові будівлі та
споруди, які належать позивачу на праві
приватної власності.

Судом встановлено, що на підставі
направлень на проведення перевірки
від 20.01.2014 року №№29-33 та відповідно до
плану-графіку проведення планових
виїзних перевірок суб'єктів
господарювання Харківською об'єднаною
державною податковою інспекцією
Головного управління Міндоходів у
Харківській області була проведена
планова виїзна перевірка ТОВ "Харків
Хімпром" з питань дотримання вимог
податкового, валютного та іншого
законодавства за період з 01.10.2010 року по
31.12.2012 року, за результатами якої
податковим органом складено акт №
318/20-23-22-01-05/33120146 від 05.03.2014 з
відповідними додатками до нього (а.с.
37-181 том 1).

Згідно висновків вказаного акту
перевірки встановлені, зокрема,
наступні порушення позивачем: п. 198.3
ст.198 Податкового кодексу України, у
зв'язку з чим завищено суму від'ємного
значення; п.п. 7.4.1 п.7.4 Закону України
«Про податок на додану вартість», п. 198.3
ст. 198, ст. 200 Податкового кодексу
України, у зв'язку з чим завищено суму,
що підлягає бюджетному відшкодуванню;
п.п. 4.1.6. п. 4 1 ст.4 Закону України «Про
оподаткування прибутку підприємств», в
результаті чого занижено податок на
прибуток; п. 138.1, п.138.2 ст.138, пп.139.1.9 п.139.1
ст.139 Податкового кодексу України, в
результаті чого занижено податок на
прибуток; п.п. 164.2.11 п. 164.2 ст. 164, п. 170.9 ст.
170 Податкового кодексу України, а саме
неутримання, неперерахування податку
на доходи фізичних осіб у лютому-квітні
2011р. у сумі - 45815,59 грн. із сум надміру
витрачених коштів, отриманих платником
податку на відрядження або під звіт та
не повернутих у встановлені
законодавством строки на загальну суму
227108,79 грн.

Не погодившись з зазначеними
висновками акту перевірки позивач
надав до Харківської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Харківській області свої заперечення
до акту перевірки №162 від 16.04.2014 року
(а.с. 186-208 том 1), які відповідачем листом
від 25.04.2014 року №3501/10/20-23-22-01-11 (а.с. 210 том
1) було залишено без розгляду у зв'язку з
порушенням термінів, передбачених п. 86.7
ст. 86 Податкового кодексу України.

25.04.2014 року відповідачем були винесені
податкові повідомлення - рішення
№ про збільшення податку на
доходи з фізичних осіб на загальну суму
67603,38 грн. (за основним платежем - 45815,59
грн., за штрафними (фінансовими)
санкціями (штрафами) - 21787,79 грн.), №
про збільшення суми грошового
зобов'язання з податку на прибуток
підприємств, створених за участю
іноземних інвесторів, на загальну суму
4956077,50 грн. (за основним платежем - 3964590,00
грн., за штрафними (фінансовими)
санкціями (штрафами) - 991487,50 грн.),
№ про збільшення суми грошового
зобов'язання за адміністративним
штрафом у розмірі 510 грн., № про
зменшення розміру від'ємного значення
суми податку на додану вартість за
березень 2012 року в розмірі 41859,00 грн.,
№ про зменшення суми бюджетного
відшкодування з податку на додану
вартість за березень, травень, червень,
серпень 2012 року в загальному розмірі
3921,00 грн. (а.с. 212-216 том 1).

Щодо позовних вимог про визнання
незаконними дії відповідача по
проведенню документальної планової
виїзної перевірки підприємства
позивача та складанню акту №
318/20-23-22-01-05/33120146 від 05.03.2014 "Про
результати планової виїзної перевірки
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Харків Хімпром" (код
за ) з питань дотримання
вимог податкового, валютного та іншого
законодавства за період з 01.10.2010 р. по
31.12.2012 р.", суд зазначає наступне.

Відповідно до пункту 75.1 статті 75
Податкового кодексу України
контролюючі органи мають право
проводити камеральні, документальні
(планові або позапланові; виїзні або
невиїзні) та фактичні перевірки.

Згідно з підпунктом 75.1.2 пункту 75.1
статті 75 цього Кодексу документальною
перевіркою вважається перевірка,
предметом якої є своєчасність,
достовірність, повнота нарахування та
сплати усіх передбачених цим Кодексом
податків та зборів, а також дотримання
валютного та іншого законодавства,
контроль за дотриманням якого
покладено на контролюючі органи,
дотримання роботодавцем законодавства
щодо укладення трудового договору,
оформлення трудових відносин з
працівниками (найманими особами) та яка
проводиться на підставі податкових
декларацій (розрахунків), фінансової,
статистичної та іншої звітності,
регістрів податкового та
бухгалтерського обліку, ведення яких
передбачено законом, первинних
документів, які використовуються в
бухгалтерському та податковому обліку
і пов'язані з нарахуванням і сплатою
податків та зборів, виконанням вимог
іншого законодавства, контроль за
дотриманням якого покладено на
контролюючі органи, а також отриманих в
установленому законодавством порядку
контролюючим органом документів та
податкової інформації, у тому числі за
результатами перевірок інших
платників податків.

Документальна планова перевірка
проводиться відповідно до
плану-графіка перевірок.

Документальною виїзною перевіркою
вважається перевірка, яка проводиться
за місцезнаходженням платника
податків чи місцем розташування
об'єкта права власності, стосовно якого
проводиться така перевірка.

Порядок проведення документальних
планових перевірок врегульовано
статтею 77 Податкового кодексу України,
зокрема, визначено що документальна
планова перевірка повинна бути
передбачена у плані-графіку проведення
планових документальних перевірок.

Відповідно до п. 77.4 ст. 77 Податкового
кодексу України про проведення
документальної планової перевірки
керівником контролюючого органу
приймається рішення, яке оформлюється
наказом. Право на проведення
документальної планової перевірки
платника податків надається лише у
випадку, коли йому не пізніше ніж за 10
календарних днів до дня проведення
зазначеної перевірки вручено під
розписку або надіслано рекомендованим
листом з повідомленням про вручення
копію наказу про проведення
документальної планової перевірки та
письмове повідомлення із зазначенням
дати початку проведення такої
перевірки.

Згідно з п. 77.6 ст. 77 Податкового кодексу
України допуск посадових осіб
контролюючих органі до проведення
документальної планової виїзної
перевірки здійснюється згідно із
статтею 81 цього Кодексу.

Згідно з п. 81.1. ст. 81 Податкового кодексу
України посадові особи контролюючого
органу мають право приступити до
проведення документальної виїзної
перевірки, фактичної перевірки за
наявності підстав для їх проведення,
визначених цим Кодексом, та за умови
пред'явлення або надіслання у випадках,
визначених цим Кодексом, таких
документів:

направлення на проведення такої
перевірки, в якому зазначаються дата
видачі, найменування контролюючого
органу, реквізити наказу про
проведення відповідної перевірки,
найменування та реквізити суб'єкта
(прізвище, ім'я, по батькові фізичної
особи - платника податку, який
перевіряється) або об'єкта, перевірка
якого проводиться, мета, вид
(документальна планова/позапланова або
фактична), підстави, дата початку та
тривалість перевірки, посада та
прізвище посадової (службової) особи,
яка проводитиме перевірку. Направлення
на перевірку у такому випадку є дійсним
за наявності підпису керівника
контролюючого органу або його
заступника, що скріплений печаткою
контролюючого органу;

копії наказу про проведення перевірки;

службового посвідчення осіб, які
зазначені в направленні на проведення
перевірки.

Непред'явлення або ненадіслання у
випадках, визначених цим Кодексом,
платнику податків (його посадовим
(службовим) особам або його
уповноваженому представнику, або
особам, які фактично проводять
розрахункові операції) цих документів
або пред'явлення зазначених
документів, що оформлені з порушенням
вимог, встановлених цим пунктом, є
підставою для недопущення посадових
(службових) осіб контролюючого органу
до проведення документальної виїзної
або фактичної перевірки.

При пред'явленні направлення платнику
податків та/або посадовим (службовим)
особам платника податків (його
представникам або особам, які фактично
проводять розрахункові операції) такі
особи розписуються у направленні із
зазначенням свого прізвища, імені, по
батькові, посади, дати і часу
ознайомлення.

У разі відмови платника податків та/або
посадових (службових) осіб платника
податків (його представників або осіб,
які фактично проводять розрахункові
операції) розписатися у направленні на
перевірку посадовими (службовими)
особами контролюючого органу
складається акт, який засвідчує факт
відмови. У такому випадку акт про
відмову від підпису у направленні на
перевірку є підставою для початку
проведення такої перевірки.

Відповідно до п.81.2. ст. 81 Податкового
кодексу України у разі відмови
платника податків та/або посадових
(службових) осіб платника податків
(його представників або осіб, які
фактично проводять розрахункові
операції) у допуску посадових
(службових) осіб органу державної
податкової служби до проведення
перевірки складається акт, який
засвідчує факт відмови.

Згідно позиції Верховного Суду
України, висловленій в постанові від 24
грудня 2010 року у справі за позовом
товариства з обмеженою
відповідальністю "Foods and Goods L.T.D." до
Державної податкової інспекції у
Калінінському районі м. Донецька, третя
особа - Державна податкова
адміністрація в Донецькій області, про
скасування рішення про застосування
штрафних (фінансових) санкцій, платник
податків, який вважає порушеним
порядок та підстави призначення
податкової перевірки щодо нього, має
захищати свої права шляхом не допуску
посадових осіб контролюючого органу до
такої перевірки. Якщо ж допуск до
проведення перевірки відбувся, в
подальшому предметом розгляду в суді
має бути лише суть виявлених порушень
податкового та іншого законодавства,
дотримання якого контролюється
контролюючими органами.

Тобто, згідно з правовою позицією
Верховного Суду України, саме на етапі
допуску до перевірки платник податків
може поставити питання про
необґрунтованість її призначення та
проведення, реалізувавши своє право на
захист від безпідставного та
необґрунтованого здійснення
податкового контролю щодо себе.
Водночас, допуск до перевірки нівелює
правові наслідки процедурних порушень,
допущених контролюючим органом при
призначенні податкової перевірки.

Відтак, з огляду на наведене, позови
платників податків, спрямовані на
оскарження рішень (у тому числі наказів
про призначення перевірки), дій або
бездіяльності контролюючих органів
щодо призначення та/або проведення
перевірок можуть бути задоволені лише
в тому разі, якщо до моменту винесення
судового рішення не відбулося допуску
посадових осіб контролюючого органу до
спірної перевірки.

Як вбачається з матеріалів справи,
перевірку позивача було проведено
відповідно до плану-графіку проведення
планових виїзних перевірок суб'єктів
господарювання та прийнятого рішення
про проведення планової
документальної виїзної перевірки
позивача з питань дотримання вимог
податкового, валютного та іншого
законодавства за період з 01.10.2010 р. по
31.12.2012 р. терміном 20 робочих днів,
оформленого наказом №542 від 31.12.2013 року
(а.с. 210 том 7). Термін проведення
перевірки продовжувався на 10 робочих
днів на підставі наказу відповідача
від 12.02.2014 року №152 (а.с. 217-219 том 7).
Наказом від 18.02.2014 року №179 внесено
зміни до наказу №542 від 31.12.2013 року,
залучивши фахівця податкової
інспекції до проведення перевірки
позивача строком на 7 робочих днів (а.с.
220 том 7).

Зазначені накази були отримані під
підпис головним бухгалтером
підприємства 09.01.2014 року, 13.02.2014 року та
18.02.2014 року відповідно, що
підтверджується особистим підписом
головного бухгалтера підприємства.

Повідомленням від 31.12.2013 року за
№4776/10/20-23-22-02-10 (а.с. 211 том 7) підприємству
було повідомлено про проведення
планової перевірки та пред'явлено
особисто головному бухгалтеру
підприємства направлення на перевірку
від 20.01.2014 року №№29-33 та від 18.02.2014 року
№174 на посадові (службові) особи
податкового органу, що підтверджується
відповідним підписом на цих
направленнях (а.с. 212-216, 221 том 7).

При пред'явленні позивачу направлень
на перевірку, останнім не було
зазначено про будь-які недоліки у його
оформленні.

Наказ про проведення перевірки №542 від
31.12.2013 року, а також накази від 12.02.2014
року №152, від 18.02.2014 року №179 позивачем
оскаржено не було.

У судовому засіданні сторонами по
справі не заперечувалось, що
перевіряючі були допущені до
проведення перевірки, за наслідками
якої склали акт № 318/20-23-22-01-05/33120146 від
05.03.2014 року.

Крім того, у судовому засіданні
представниками позивача підтверджено,
що перевірку позивача було проведено з
відома генерального директора
підприємства та в присутності
головного бухгалтера підприємства.

Отже, позивач був ознайомлений з
підставами для проведення перевірки,
строками та метою її проведення, проте
фактично допустив до проведення
перевірки посадових (службових) осіб
податкового органу, що свідчить про
погодження позивача з підставами
проведення перевірки та визнання ним
правомірності проведення такої
перевірки.

Таким чином, враховуючи, що правові
наслідки оскаржуваних дій за таких
обставин є вичерпаними, то позовні
вимоги визнання незаконними дії
відповідача по проведенню
документальної планової виїзної
перевірки позивача задоволенню не
підлягають, оскільки не можуть
призвести до відновлення порушених
прав платника податків, тому що після
проведення перевірки права платника
податків порушують лише наслідки
проведення відповідної перевірки.

Стосовно позовних вимог про визнання
незаконними дій відповідача по
складанню акту перевірки №
318/20-23-22-01-05/33120146 від 05.03.2014, суд зазначає
наступне.

Відповідно до п. 86.1 ст. 86 Податкового
кодексу України результати перевірок
(крім камеральних та електронних
перевірок) оформлюються у формі акта
або довідки, які підписуються
посадовими особами органу державної
податкової служби та платниками
податків або їх законними
представниками (у разі наявності). У
разі встановлення під час перевірки
порушень складається акт. Якщо такі
порушення відсутні, складається
довідка.

Зазначене кореспондується пунктом 3
Порядку оформлення результатів
документальних перевірок з питань
дотримання податкового, валютного та
іншого законодавства, затвердженого
наказом ДПА України від 22 грудня 2010
року №984, який зареєстрований у
Міністерстві юстиції України 12 січня
2011 року за №34/18772, яким визначено, що
результати документальних перевірок
оформлюються у формі акта або довідки.
У разі встановлення під час перевірки
порушень складається акт, а у разі
відсутності порушень - довідка.

Акт - службовий документ, який
підтверджує факт проведення
документальної перевірки
фінансово-господарської діяльності
платника податків і є носієм доказової
інформації про виявлені порушення
вимог податкового, валютного та іншого
законодавства, контроль за дотриманням
якого покладено на органи державної
податкової служби.

В п. 86.3 вказаної норми визначено, що акт
(довідка) документальної виїзної
перевірки, що визначено статтями 77 і 78
цього Кодексу, складається у двох
примірниках, підписується посадовими
особами контролюючого органу, які
проводили перевірку, та реєструється у
контролюючому органі протягом п'яти
робочих днів з дня, що настає за днем
закінчення установленого для
проведення перевірки строку (для
платників податків, які мають філії
та/або перебувають на консолідованій
сплаті, - протягом 10 робочих днів). У
разі відмови платника податків або
його законних представників від
підписання акта (довідки) посадовими
особами контролюючого органу
складається відповідний акт, що
засвідчує факт такої відмови. Один
примірник акта або довідки про
результати виїзної планової чи
позапланової документальної перевірки
у день його підписання або відмови від
підписання вручається або
надсилається платнику податків чи його
законному представнику. Відмова
платника податків або його законних
представників від підписання акта
перевірки або отримання його
примірника не звільняє платника
податків від обов'язку сплатити
визначені контролюючим органом за
результатами перевірки грошові
зобов'язання. У разі відмови платника
податків або його законних
представників від отримання
примірника акта або довідки про
результати перевірки або неможливості
його вручення та підписання у зв'язку з
відсутністю платника податків або його
законних представників за
місцезнаходженням такий акт або
довідка надсилається платнику
податків у порядку, визначеному
статтею 58 цього Кодексу для надсилання
(вручення) податкових
повідомлень-рішень. У зазначених у
цьому абзаці випадках контролюючим
органом складається відповідний акт.

З матеріалів справи вбачається, що за
наслідками проведення документальної
планової виїзної перевірки позивача
складено акт № 318/20-23-22-01-05/33120146 від
05.03.2014 року, який направлений на адресу
підприємства листом №17072/10/20-23-22-01-25 від
06.03.2014 року та отриманий ним 10.04.2014 року,
що підтверджується відповідним
підписом на вказаному листі (а.с. 36 том
1).

Тобто, відповідач на виконання
приписів ст. 86 Податкового кодексу
України, після встановлення порушень в
ході перевірки, склав відповідний акт
перевірки та направив його позивачу, а
отже відповідач діяв в межах наданих
йому діючим законодавством
повноважень, тому позовні вимоги в
частині визнання незаконними дій
відповідача по складанню акту
перевірки № 318/20-23-22-01-05/33120146 від 05.03.2014
року задоволенню не підлягають.

Щодо позовних вимог про скасування
податкових повідомлень-рішень №
від 25.04.2014, № від 25.04.2014, № від
25.04.2014, № від 25.04.2014, № від
25.04.2014, суд зазначає наступне.

Зі змісту оскаржуваних податкових
повідомлень-рішень вбачається, що вони
були прийняті відповідачем на підставі
висновків акту перевірки №
318/20-23-22-01-05/33120146 від 05.03.2014 року.

Стосовно встановлених в акті перевірки
порушень п. 138.1, п.138.2 ст.138, пп.139.1.9 п.139.1
ст.139 Податкового кодексу України, в
результаті чого позивачем занижено
податок на прибуток та збільшено суму
грошового зобов'язання з податку на
прибуток за податковим
повідомленням-рішенням № від
25.04.2014 року, суд зазначає наступне.

Зі змісту акту перевірки №
318/20-23-22-01-05/33120146 від 05.03.2014 року
вбачається, що відповідачем було
допущено численні помилки, протиріччя,
неточності у розрахунках, а також щодо
фактичних даних та відомостей.

Ухвалою суду від 19.05.2014 року у
відповідача було витребувано
детальний розрахунок нарахованих
зобов'язань за податковим
повідомленням - рішенням № від
25.04.2014 року з розшифровкою по кожному
порушенню із зазначенням періодів,
контрагентів та сум нарахованих
зобов'язань, а також документи, на
підставі яких були зроблені висновки
про встановленні в акті перевірки №
318/20-23-22-01-05/33120146 від 05.03.2014 року
порушення.

Відповідно до ч. 6 ст. 71 ст. 94 Кодексу
адміністративного судочинства України
якщо особа, яка бере участь у справі,
без поважних причин не надасть докази
на пропозицію суду для підтвердження
обставин, на які вона посилається, суд
вирішує справу на основі наявних
доказів.

З наданих позивачем до суду документів
та наданих відповідачем письмових
заперечень на позов та розрахунку
фінансових санкцій судом встановлено,
що до вказаних порушень призвело
включення позивачем в податковому
обліку до складу витрат, що
враховуються при визначення об'єкту
оподаткування в І-ІV кварталах 2012 року,
суму в розмірі 18879000 грн. за отримані
послуги по операціях із ФОП ОСОБА_5, ФОП
ОСОБА_6, ФОП ОСОБА_7, ФОП ОСОБА_8, ФОП
ОСОБА_9, ФОП ОСОБА_10, по яким не
встановлено факту реального вчинення
господарських операцій та не доведено
фактичне використання зазначених
послуг у власній господарській
діяльності.

Суд зазначає, що правила формування
складу витрат платниками податку на
прибуток підприємств врегульовано
положеннями Податкового кодексу
України.

Виходячи із змісту положень
Податкового кодексу витрати - сума
будь-яких витрат платника податку у
грошовій, матеріальній або
нематеріальній формах, здійснюваних
для провадження господарської
діяльності платника податку, в
результаті яких відбувається
зменшення економічних вигод у вигляді
вибуття активів або збільшення
зобов'язань, внаслідок чого
відбувається зменшення власного
капіталу (крім змін капіталу за
рахунок його вилучення або розподілу
власником) (п.п. 14.1.27 п. 14.1 ст. 14
Податкового кодексу України).

Згідно п. 138.1 ст. 138 Податкового кодексу
України витрати, що враховуються при
обчисленні об'єкта оподаткування,
складаються із: витрат операційної
діяльності, які визначаються згідно з
пунктами 138.4, 138.6 - 138.9, підпунктами 138.10.2 -
138.10.4 пункту 138.10, пунктом 138.11 цієї
статті: інших витрат, визначених згідно
з пунктом 138.5, підпунктами 138.10.5, 138.10.6
пункту 138.10, пунктами 138.11, 138.12 цієї
статті, пунктом 140.1 статті 140 і статтею
141 цього Кодексу; крім витрат,
визначених у пунктах 138.3 цієї статті та
у статті 139 цього Кодексу.

Відповідно до п. 138.2 ст. 138 Податкового
кодексу України витрати, які
враховуються для визначення об'єкта
оподаткування, визнаються на
підставі первинних документів, що
підтверджують здійснення платником
податку витрат, обов'язковість ведення
і зберігання яких передбачено
правилами ведення бухгалтерського
обліку, та інших документів,
встановлених розділом II цього Кодексу.

Згідно з п.п. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139
Податкового кодексу України не
включаються до складу витрат витрати,
не підтверджені відповідними
розрахунковими, платіжними та іншими
первинними документами, обов'язковість
ведення і зберігання яких передбачена
правилами ведення бухгалтерського
обліку та нарахування податку.

Таким чином, витрати для цілей
визначення об'єкта оподаткування
податком на прибуток мають бути
фактично здійснені, пов'язані з
господарською діяльністю платника
податку та підтверджені відповідними
розрахунковими, платіжними та іншими
документами, належним чином
оформленими.

Як вбачається з матеріалів справи, між
позивачем та ФОП ОСОБА_5, ФОП ОСОБА_6, ФОП
ОСОБА_7, ФОП ОСОБА_8, ФОП ОСОБА_9, ФОП
ОСОБА_10 було укладено договори №01/08-01
від 01.08.2012 року, №02/04-02 від 02.04.2012 року,
№12/04-01 від 02.04.2012 року, №04/01-05 від 04.01.2012
року, №04/01-01 від 03.01.2012 року, №04/01-01 от
04.01.2012 року (а.с. 114, 133, 171-172, 195-196 том 3, а.с.
21-22, 140 том 4), відповідно до умов яких ТОВ
"Харків Хімпром" було отримано послуги
по обробці вихідного насіннєвого
матеріалу та по обслуговуванню
обладнання замовника згідно
кошторисів до вказаних договорів (а.с.
115, 134, 173, 197-199 том 3, а.с. 23-25, 141-143 том 4), що
підтверджується актами
здачі-прийняття робіт (надання послуг)
№ГО-0000001 від 31.10.2012 року, №ГО-0000002 від
30.11.2012 року, №ГО-0000003 від 31.12.2012 року,
№ЧБ-0000001 від 30.06.2012 року, №РН-000001 від
30.04.2012 року, №РН-000002 від 31.05.2012 року,
№РН-000004 від 30.06.2012 року, №РН-000005 від
31.08.2012 року, №РН-000006 від 30.09.2012 року,
№ГД-0000001 від 31.01.2012 року, №ГД-0000002 від
29.02.2012 року, №ГД-0000003 від 30.03.2012 року,
№ПО-000002 від 31.01.2012 року, №ПО-000004 від
29.02.2012 року, №ПО-000006 від 31.03.2012 року,
№КА-0000001 від 31.01.2012 року, №КА-0000002 від
29.02.2012 року, №КА-0000003 від 31.03.2012 року,
(а.с. 116-118, 135, 174-178, 200-202 том 3, а.с. 26-28, 144-146
том 4).

Згідно листів контрагентів позивача
всі зобов'язання за вказаними
договорами виконанні сторонами в
повному обсязі, заборгованість з
оплати послуг відсутня (а.с. 119, 136, 179, 203
том 3, а.с. 29, 147 том 4).

Оплату за отримані послуги позивачем
здійснено в повному обсязі, що
підтверджується банківськими
виписками з рахунку (а.с. 120-132, 137-170, 180-194,
204-249 том 3, а.с. 1-20, 30-139, 148-210 том 4).

З наданих позивачем до суду документів
вбачається, що ТОВ "Харків Хімпром" як
діючий завод використовує обладнання
по виробництву поліетиленових виробів
(каністр, кришок до них), до якого
входять, зокрема, машини для видувного
лиття НSМ 10/S, литтєва формовочна машина
КМ 110.390 С 2; та обладнання по переробці
насіння, до якого входять
хладотермостат повітряний ХТ-3/70-2,
стрічковий конвеєр серії GF 100,
ланцюговий транспортер КF 250,
універсальний очищувач U 15 2.4, конвеєр
ланцюговий скребковий КF 250 / КF 350,
зерносушарка безперервної дії, норії
та інше.

Факт придбання вказаного обладнання
підтверджується доданими до
матеріалів справи документами, а саме
митними деклараціями (форма МД-2) від
24.11.2005, від 15.09.2005, митними документами
на обладнання (митними деклараціями за
формами МД-2, МД-3, МД-6, міжнародною
товарно-транспортною накладною (СRМ),
товарно-транспортними накладними №000006
від 07.03.2012, №000007 від 07.03.2012, видатковими
накладними №Х0076050 від 09.12.2010, №РН-0000007
від 07.03.2012, №РН-0000006 від 07.03.2012, №ОРН-0707/1
від 07.06.2011, інформацією про іноземні
інвестиції №1363/3-1-1176 від 22.12.2005,
№1363/3-1-1135 від 27.09.2005, договорами та
специфікаціями до них, копії яких
приєднані до матеріалів справи.

З наданих позивачем до суду
викопіювань з керівництва з
експлуатації устаткування, технічної
документації, інструкцій з
експлуатації устаткування, копії яких
приєднані до матеріалів справи,
вбачається, що зазначене обладнання
через деяку кількість відпрацьованих
годин потребує ремонту, зачистки тощо,
а також обслуговування.

Для реалізації вказаних вимог
виробників обладнання позивачем були
залучені спеціалісти у цій сфері - ФОП
ОСОБА_5, ФОП ОСОБА_6, ФОП ОСОБА_10, які
виконували відповідні роботи та
надавали послуги щодо ремонту та
експлуатації обладнання за
вищезазначеними договорами. Згідно
свідоцтв платника єдиного податку
зазначених підприємців (а.с. 202, 204-205 том
7), кожен з них займався відповідними
видами господарської діяльності за
КВЕД, які відповідають характеру
виконаних робіт та наданих послуг, а
саме: 33.12 - Ремонт і технічне
обслуговування машин і устаткування
промислового призначення.

Крім того, як вбачається з матеріалів
справи, ТОВ "Харків Хімпром" було
укладено договори про надання послуг
та виконання робіт із замовниками - ТОВ
«Нертус Агро» (договір № 1/09 віл 01.09.2010)
та СТОВ «Колос 2000» (договір № 15/10-2010 від
15.10.2010), копії яких приєднані до
матеріалів справи. Так, за вказаними
договорами ТОВ "Харків Хімпром"
(Насіннєвий склад) приймало партіями у
замовників за відповідними актами
прийому-передачі насіння на переробку.
У п. 10.5 договору № 1/09 віл 01.09.2010 (в новій
редакції від 01.11.2011), а також в п. 10.6
договору № 15/10-2010 від 15.10.2010 зазначено
про право Насіннєвого складу долучати
до виконання робіт (надання послуг)
третіх осіб без попередньої письмової
згоди замовника.

Отримане ТОВ "Харків Хімпром" від
замовників насіння перероблялося
спеціалістами у цій галузі - ФОП ОСОБА_7,
ФОП ОСОБА_8, ФОП ОСОБА_9, за спірними
договорами, в яких зазначено про те, що
доробка насіння здійснюється з
використанням обладнання ТОВ "Харків
Хімпром" та на його території (пункти 1.4,
1.5 договорів). Крім того, в договорах
передбачено, що виконавець (відповідні
ФОП) «не має права розпоряджатися
насіннєвим матеріалом» (п. 6.2
договорів).

Доказів запитування податковим
органом документів щодо місця надання
послуг по обробці вихідного
насіннєвого матеріалу та устаткування,
на якому здійснювалась така обробка, а
також доказів ненадання зазначених
документів до перевірки відповідачем
до суду не надано.

Зі змісту спірних договорів на обробку
насіннєвого матеріалу з контрагентами
- ФОП ОСОБА_7, ФОП ОСОБА_8, ФОП ОСОБА_9,
вбачається, що місце виконання
вказаних послуг визначено в п.1.4. цих
договорів, в якому зазначено, що
фактичне місце виконаних робіт
(послуг): Харківська обл., Харківський
р-н, сел. Васищево, вул. Промислова, 22, а
п.1.5. спірних договорів передбачено, що
обробка насіннєвого матеріалу
здійснюється на станках замовника.

Згідно свідоцтв платника єдиного
податку зазначених підприємців (а.с.
200-201, 203 том 7), кожен з них займався
відповідними видами господарської
діяльності за КВЕД, які відповідають
характеру виконаних робіт та наданих
послуг, а саме: 01.64 - Оброблення насіння
для відтворення, та/або 01.63 - Після
урожайна діяльність, та/або 01.61 -
Допоміжна діяльність у рослинництві.

Факт передачі переробленого насіння
замовникам підтверджується актами
надання послуг по доробці насіння (для
ТОВ «Нертус Агро» за договором № 1/09 віл
01.09.2010) та актами здавання-приймання
матеріальних цінностей (СТОВ «Колос
2000» за договором № 15/10-2010 від 15.10.2010),
копії яких приєднані до матеріалів
справи.

Отже, позивачем було залучено вказаних
підприємців для здійснення
кваліфікованої та якісної переробки
насіннєвого матеріалу для замовників
за відповідними договорами, при цьому з
підприємцями укладались окремі
договори на виконання робіт (послуг), де
вже ТОВ "Харків Хімпром" було
замовником, а відповідні підприємці
виконавцями.

Таким чином, суд приходить до висновку,
що вищезазначені первинні
(бухгалтерські) документи свідчать про
реальний характер вчинення
господарсько-фінансових операцій з ФОП
ОСОБА_5, ФОП ОСОБА_6, ФОП ОСОБА_7, ФОП
ОСОБА_8, ФОП ОСОБА_9, ФОП ОСОБА_10,
відповідають вимогам законодавства та
можуть бути підставою для складання
податкової звітності, що свідчить про
відсутність порушень позивачем п. 138.1,
п.138.2 ст.138, пп.139.1.9 п.139.1 ст.139 Податкового
кодексу України.

Крім того, суд вважає, що штрафні
(фінансові) санкції (штрафи) у
податковому повідомленні-рішенні
№ від 25.04.2014 року були розраховані
з порушенням законодавства, виходячи з
наступного.

Як вбачається з акту перевірки
позивача та наданого до суду
розрахунку фінансових санкцій, при
розрахунку штрафної санкції за
порушення пп.139.1.9 п.139.1 ст.139 Податкового
кодексу України в частині нарахування
податку на прибуток відповідач
збільшив ТОВ "Харків Хімпром" суму
грошового зобов'язання з податку на
прибуток у розмірі 3964590 грн., але до
штрафних санкцій, передбачених абз. 2 п.
123.1 ст. 123 Податкового кодексу України у
розмірі 25 відсотків, додав штрафні
санкції, які накладаються згідно з п.
120.1 ст. 120 Податкового кодексу України
за неподання або несвоєчасне подання
платником податків або іншими особами,
зобов'язаними нараховувати та
сплачувати податки, збори, податкових
декларацій (розрахунків), що тягне за
собою накладення штрафу в розмірі 170
грн., за кожне таке неподання або
несвоєчасне подання, а саме за
неподання звіту з податку на прибуток
за 4 квартал 2010 року (170 грн.) та 1 квартал
2012 року (170 грн.).

Проте, пунктом 58.2 ст. 58 Податкового
кодексу України встановлено, що
податкове повідомлення-рішення
надсилається (вручається) за кожним
окремим податком, збором та/або разом
із штрафними санкціями, передбаченими
цим Кодексом, а також за кожною
штрафною (фінансовою) санкцією за
порушення норм іншого законодавства,
контроль за дотриманням якого
покладено на такий контролюючий орган,
та/або пенею за порушення строків
розрахунків у сфері
зовнішньоекономічної діяльності.

Крім того, період подання податкової
декларації з податку на прибуток
підприємства за 4 квартал 2010 року
припадає на проміжок часу з 1 січня по 30
червня 2011 року.

Відповідно до п. 7 підрозділу 10 розділу
XX Податкового кодексу України штрафні
санкції за порушення податкового
законодавства за період з 1 січня по 30
червня 2011 року застосовуються у
розмірі не більше 1 грн. за кожне
порушення.

Таким чином, відповідачем
необґрунтовано було застосовано
штрафну санкцію у розмірі 170 грн. за
порушення, що припадає на період з 1
січня по 30 червня 2011 року.

Окрім цього, податкову декларацію з
податку на прибуток підприємства за 1
квартал 2012 року позивачем було подано
до податкового органу 10.05.2012 року,
реєстр. №, тобто у встановлені
законодавством терміни.

Таким чином, суд дійшов висновку, що
податкове повідомлення-рішення №
від 25.04.2014 року підлягає скасуванню.

Стосовно встановлених в акті перевірки
порушень п. 198.3 ст.198 Податкового
кодексу України, в результаті чого
завищено суму від'ємного значення; п.п.
7.4.1 п.7.4 Закону України «Про податок на
додану вартість», п. 198.3 ст. 198, ст. 200
Податкового кодексу України, в
результаті чого завищено суму, що
підлягає бюджетному відшкодуванню, у
зв'язку з чим зменшено розмір
від'ємного значення суми податку на
додану вартість за березень 2012 року та
зменшено суму бюджетного
відшкодування з податку на додану
вартість за березень, травень, червень,
серпень 2012 року за податковими
повідомленнями - рішеннями від 25.04.2014
року №, №, суд зазначає
наступне.

Як вбачається з матеріалів справи,
висновками акту перевірки №
318/20-23-22-01-05/33120146 від 05.03.2014 встановлені
порушення позивачем:

- п. 198.3 ст.198 Податкового кодексу
України, у зв'язку з чим завищено суму
від'ємного значення: за січень 2012р. - 39175
грн., за лютий 2012р. - 39175 грн., за березень
2012р. - 41859 грн., за квітень 2012р. - 39629 грн.,
за травень 2012р. - 40463 грн., за червень 2012р.
- 40088 грн., за липень 2012р. - 39629 грн., за
серпень 2012р. - 40029 грн., за вересень 2012р. -
39629 грн., за жовтень 2012р. - 39629 грн., за
листопад 2012р. - 39629 грн., за грудень 2012р. -
41181 грн.

- п.п. 7.4.1 п.7.4 Закону України «Про
податок на додану вартість», п. 198.3 ст.
198, ст. 200 Податкового кодексу України, у
зв'язку з чим завищено суму, що підлягає
бюджетному відшкодуванню у розмірі
30520,60 грн., у т.ч.: за жовтень 2010р. - 2322,0
грн., за грудень 2010р. - 24277,0 грн., за
березень 2012р .- 2230,0 грн., за травень 2012р. -
833,3 грн., за червень 2012р. - 458,3 грн., за
серпень 2012р. - 400,0 грн.

В свою чергу, за оскаржуваними
податковими повідомленнями-рішеннями
позивачу зменшено розмір від'ємного
значення суми податку на додану
вартість за березень 2012 року в розмірі
41859 грн. та зменшено суму бюджетного
відшкодування з податку на додану
вартість за березень 2012р. - 2230,0 грн., за
травень 2012р. - 833,3 грн., за червень 2012р. -
458,3 грн., за серпень 2012р. - 400,0 грн.

Зі змісту акту перевірки №
318/20-23-22-01-05/33120146 від 05.03.2014 року
вбачається, що відповідачем було
допущено численні помилки, протиріччя,
неточності у розрахунках, а також щодо
фактичних даних та відомостей.

Ухвалою суду від 19.05.2014 року у
відповідача було витребувано
детальний розрахунок нарахованих
зобов'язань за податковими
повідомленнями - рішеннями від 25.04.2014
року №, № з розшифровкою по
кожному порушенню із зазначенням
періодів, контрагентів та сум
нарахованих зобов'язань, а також
документи, на підставі яких були
зроблені висновки про встановленні в
акті перевірки № 318/20-23-22-01-05/33120146 від
05.03.2014 року порушення.

Відповідно до ч. 6 ст. 71 ст. 94 Кодексу
адміністративного судочинства України
якщо особа, яка бере участь у справі,
без поважних причин не надасть докази
на пропозицію суду для підтвердження
обставин, на які вона посилається, суд
вирішує справу на основі наявних
доказів.

З наданих позивачем до суду документів
та наданих відповідачем письмових
заперечень на позов та розрахунку
фінансових санкцій вбачається, що ТОВ
"Харків Хімпром" мало взаємовідносини з
ТОВ «Українська компанія будівництва»,
ТОВ «Укрвторснаб», ПП
«Промтранспоставка», ТОВ «Компанія
Бриз Україна», ТОВ «Форганг ГМБХ», ТОВ
«ГК-Торговий Дім», по яким податковим
органом встановлено відсутність
реально вчинених господарських
операцій та неможливість формування
даних податкового обліку, внаслідок
юридичної дефектності відповідних
первинних документів.

Суд зазначає, що згідно з п. 198.3 ст. 198
Податкового кодексу України, в
редакції чинній на момент виникнення
спірних відносин, податковий кредит
звітного періоду визначається
виходячи з договірної (контрактної)
вартості товарів/послуг, але не вище
рівня звичайних цін, визначених
відповідно до статті 39 цього Кодексу,
та складається з сум податків,
нарахованих (сплачених) платником
податку за ставкою, встановленою
пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу,
протягом такого звітного періоду у
зв'язку з: придбанням або виготовленням
товарів (у тому числі при їх імпорті) та
послуг з метою їх подальшого
використання в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності платника податку;
придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Право на нарахування податкового
кредиту виникає незалежно від того, чи
такі товари/послуги та основні фонди
почали використовуватися в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку протягом звітного податкового
періоду, а також від того, чи здійснював
платник податку оподатковувані
операції протягом такого звітного
податкового періоду.

Відповідно п. 198.6 ст. 198 Податкового
кодексу України не відносяться до
податкового кредиту суми податку,
сплаченого (нарахованого) у зв'язку з
придбанням товарів/послуг, не
підтверджені податковими накладними
(або підтверджені податковими
накладними, оформленими з порушенням
вимог статті 201 цього Кодексу) чи не
підтверджені митними деклараціями,
іншими документами, передбаченими
пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Відповідно до п. 201.10 ст. 201 Податкового
кодексу України податкова накладна
видається платником податку, який
здійснює операції з постачання
товарів/послуг, на вимогу покупця та є
підставою для нарахування сум
податку, що відносяться до податкового
кредиту.

Таким чином, наявність у платника
податку (позивача у справі) виданих
йому податкових накладних і сплата
вартості отриманих робіт (послуг,
товару) з ПДВ є достатніми підставами
для визначення податкового кредиту з
урахуванням підтвердження реального
здійснення господарської операції та з
метою подальшого використання робіт
(послуг, товару) в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності платника податку.

Відповідно до п. 200.1 ст. 200 Податкового
кодексу України сума податку, що
підлягає бюджетному відшкодуванню,
визначається як різниця між сумою
податкового зобов'язання звітною
(податкового) періоду та сумою
податкового кредиту такого звітного
(податкового) періоду. Згідно з абз. а) п.
200.4 ст. 200 Податкового кодексу України
бюджетному відшкодуванню підлягає
частина такого від'ємного значення, яка
дорівнює сумі податку, фактично
сплаченій отримувачем товарів/послуг у
попередніх та звітному податкових
періодах постачальникам таких
товарів/послуг.

Як вбачається з матеріалів справи, між
ТОВ "Харків Хімпром" та ПП
«Промтранспоставка» було укладено
договір №04/05 від 04.05.2011 року на
перевезення та транспортне
експедирування (а.с. 211 том 4), відповідно
до умов якого позивач отримав від ПП
«Промтранспоставка»
транспортно-експедиційні послуги з м.
Київ до с. Васищеве (1 рейс) на загальну
суму 2300,00 грн. (ПДВ - 383,33 грн.), з с.
Васищеве до м. Балаклея (1 рейс) на
загальну суму 800,00 грн. (ПДВ - 133,33 грн.), з
м. Бровари до с. Васищеве (1 рейс) на
загальну суму 2300,00 грн. (ПДВ - 383,33 грн.), з
м. Київ до с. Васищеве (1 рейс) на
загальну суму 2400,00 грн. (ПДВ - 400,00 грн.),
по м. Харків (1 рейс) на загальну суму 324,00
грн. (ПДВ - 54,00 грн.), з м. Київ до с.
Васищеве (1 рейс) на загальну суму 2400,00
грн. (ПДВ - 400,00 грн.), по м. Харків (1 рейс)
на загальну суму 350,00 грн. (ПДВ - 58,33 грн.),
з м. Київ до с. Васищеве (1 рейс) на
загальну суму 2400,00 грн. (ПДВ - 400,00 грн.), з
м. Київ до с. Васищеве (1 рейс) на
загальну суму 2400,00 грн. (ПДВ - 400,00 грн.), з
м. Київ до с. Васищеве (1 рейс) на
загальну суму 2600,00 грн. (ПДВ - 433,33 грн.), з
м. Київ до с. Васищеве (1 рейс) на
загальну суму 2400,00 грн. (ПДВ - 400,00 грн.) що
підтверджується актами
здачі-прийняття робіт (надання послуг)
№П-110505/1 від 05.05.2011 року, №П-110523/2 від
23.05.2011 року, №П-110524/3 від 24.05.2011 року,
№П-110727/2 від 27.07.2011 року, №П-120214/1 від
14.02.2012 року, №П-120323 від 23.03.2012 року,
П-120330/7 від 30.03.2012 року, №П-120412/1 від 12.04.2012
року, №П-120428/2 від 28.04.2012 року, №П-120504/4
від 04.05.2012 року, №П-120518/3 від 18.05.2012 року,
№П-120712/4 від 12.07.2012 року (а.с. 212-221 том 4,
а.с. 10-11 том 7).

За отримані послуги позивачем
проведено оплату в повному обсязі, що
підтверджується банківськими
виписками, копії яких приєднані до
матеріалів справи (а.с. 232-250 том 4, а.с. 1-7
том 5, а.с. 14-18 том 7).

ПП «Промтранспоставка» виписано та
надано позивачу податкові накладні №23
від 05.05.2011 року, №232 від 23.05.2011 року, №251
від 24.05.2011 року, №463 від 27.07.2011 року, №203
від 14.02.2012 року, №543 від 23.03.2012 року, №747
від 30.03.2012 року, №267 від 12.04.2012 року, №635
від 28.04.2012 року, №37 від 04.05.2012 року, №279
від 18.05.2012 року, №184 від 12.07.2012 року (а.с.
222-231 том 4, а.с. 12-13 том 7).

Також, між ТОВ "Харків Хімпром" та ТОВ
«Компанія Бриз Україна» було укладено
договір підряду №03/11-10 від 03.11.2010 року з
додатком до нього (кошторисний
розрахунок) (а.с. 8-10 том 5), відповідно до
умов якого виконавцем були виконані
роботи з виробництва та монтажу
металоконструкцій та бетонування
фундаментів на загальну суму 130000,00 грн.
з ПДВ 20%.

Виконання та отримання ТОВ "Харків
Хімпром" вказаних робіт
підтверджується актом здачі-прийняття
робіт (наданих послуг) №17-11-10 від 17.11.2010
року, довідкою про вартість виконаних
підрядних робіт за листопад 2010 року
(а.с. 11-13 том 5).

Оплату за підрядні роботи позивачем
проведено в повному обсязі, що
підтверджується банківськими
виписками, копії яких приєднані до
матеріалів справи (а.с. 16-40 том 5).

ТОВ «Компанія Бриз Україна» виписано
та надано позивачу податкові накладні
№091102 від 09.11.2010 року, №171102 від 17.11.2010
року (а.с. 14-15 том 5).

Також, між ТОВ "Харків Хімпром" та ТОВ
«Укрвторснаб» було укладено договір
№Х/С-123 від 01.03.2011 року щодо надання
послуг з збирання, заготівлі та
утилізації використаних тари і
пакувальних матеріалів імпортованої
продукції (а.с. 41 том 5).

Виконання та отримання ТОВ "Харків
Хімпром" вказаних послуг
підтверджується актами
здачі-прийняття робіт (наданих послуг)
№ОУ-0000679 від 30.04.2011 року, №ОУ-0000849 від
31.05.2011 року, №ОУ-0001015 від 30.06.2011 року,
відомостями про облік та розрахунок
тари і пакувальних матеріалів, у яких
надходять товари, що підлягають
митному оформленню в режимі імпорту
(а.с. 42-49 том 5).

Оплату за отримані послуги позивачем
проведено в повному обсязі, що
підтверджується банківськими
виписками, копії яких приєднані до
матеріалів справи (а.с. 62-85 том 5).

ТОВ «Укрвторснаб» виписано та надано
позивачу податкові накладні №60 від
03.03.2011 року, №246 від 22.03.2011 року, №46 від
04.04.2011 року, №256 від 15.04.2011 року, №360 від
22.04.2011 року, №451 від 28.04.2011 року, №99 від
11.05.2011 року, №156 від 16.05.2011 року, №236 від
19.05.2011 року, №261 від 20.05.2011 року, №373 від
21.06.2011 року, №488 від 30.06.2011 року, (а.с. 50-61
том 5).

Також, між ТОВ "Харків Хімпром" та ТОВ
«Українська компанія будівництва»
було укладено договір підряду №10/05-01
від 10.05.2011 року з додатком до нього
(кошторисний розрахунок) та додатковою
угодою №1 від 01.11.2011 року (а.с. 86-89 том 5),
відповідно до умов якого виконавцем
були виконані роботи з виробництва та
монтажу металоконструкцій та
бетонування фундаментів на загальну
суму 315360,00 грн. з ПДВ 20%.

Виконання та отримання ТОВ "Харків
Хімпром" вказаних робіт
підтверджується актом прийому -
передачі виконаних робіт від 01.11.2011
року (а.с. 90 том 5).

Оплату за підрядні роботи позивачем
проведено в повному обсязі, що
підтверджується банківськими
виписками, копії яких приєднані до
матеріалів справи (а.с. 94-100 том 5).

ТОВ «Українська компанія будівництва»
виписано та надано позивачу податкові
накладні №2505 від 25.05.2011 року, №1 від
20.06.2011 року, №1 від 08.07.2011 року, (а.с. 91-93
том 5).

Крім того, ТОВ "Харків Хімпром" було
придбано у ТОВ «Форганг ГМБХ» та ТОВ
«ГК-Торговий Дім» товар (піддон), що
підтверджується видатковими
накладними № 4110743 від 07.11.2011 року на
загальну суму 8784,00 грн. (ПДВ - 1464,00 грн.),
№60207019 від 10.02.2012 року на загальну суму
10980,00 грн. (ПДВ - 1830,00 грн.) (а.с. 101, 106 том 5).

Оплату за отриманий товар позивачем
проведено в повному обсязі, що
підтверджується банківськими
виписками, копії яких приєднані до
матеріалів справи (а.с. 103-105, 108-112 том 5).

ТОВ «Форганг ГМБХ» та ТОВ «ГК-Торговий
Дім» виписано та надано позивачу
податкові накладні №34 від 07.11.2011 року,
№18 від 10.02.2012 року (а.с. 102, 107 том 5).

Відповідні суми ПДВ за вищезазначеними
податковими накладними, внесеними до
реєстру виданих та отриманих
податкових накладних, позивачем було
віднесено до складу податкового
кредиту та заявлені до бюджетного
відшкодування за відповідні періоди,
що підтверджується даними податкових
декларацій з податку на додану
вартість, уточнюючими розрахунками
податкових зобов'язань з податку на
додану вартість за перевіряємий
період, копії яких приєднані до
матеріалів справи.

Крім того, як вбачається з матеріалів
справи, контрагенти ТОВ «Українська
компанія будівництва» та ТОВ «Компанія
Бриз Україна» здійснювали для позивача
роботи по будівництву частини будівлі
(перший пусковий комплекс - будівництво
складу готової продукції цеху
комплексної доробки зерна), яку позивач
використовує для здійснення своєї
господарської діяльності. Результати
вказаних робіт були використані
позивачем для власних потреб та
зафіксовані на рахунку 15.22
«Виготовлення та модернізація
основних засобів» (інвестиційний
рахунок), що також підтверджується
Декларацією про готовність об'єкта до
експлуатації від 29.05.2014 року (а.с. 88-98 том
9).

Від контрагентів ТОВ «Форганг ГМБХ»,
ТОВ «ГК-Торговий Дім» позивач
отримував за відповідними договорами
тару для засобів захисту рослин
(пестицидів). У судовому засіданні
представник позивача пояснив, що
позивач використовує тару для
замовників за договорами зберігання як
склад пестицидів. Отриманий товар
позивач використовував у своїй
господарській діяльності. Факти
використання тари для пестицидів
підтверджені Актом списання № ХХ-0000045
від 22.05.2012 року (а.с. 99 том 9).

Контрагент позивача - ПП
«Промтранспоставка» здійснював
послуги по доставці матеріалів для ТОВ
"Харків Хімпром", що підтверджується
відповідними видатковими або
прибутковими накладними,
товарно-транспортними накладними,
довіреностями на отримання
товарно-матеріальних цінностей (а.с.
100-115 том 9).

Контрагент позивача - ТОВ
«Укрвторснаб» здійснював послуги з
утилізації тари для засобів захисту
рослин (піддони) при імпорті
відповідного товару. Факти ввезення
відповідного товару (та, відповідно,
необхідність утилізації тари з-під
пестицидів) підтверджуються
відповідними митними деклараціями за
спірні періоди (а.с. 116-184 том 9).

З акту перевірки позивача вбачається,
що жодних зауважень чи претензій до
правоздатності і дієздатності
юридичних осіб, які є сторонами спірних
правочинів, відповідності спірних
правочинів вимогам закону ані при
проведенні перевірки, ані в ході
судового розгляду не пред'являлось.
Судом також встановлено, що мотиви
фізичної відсутності робіт (послуг,
товару) у спірних правовідносинах,
вартісних показників придбаних робіт
(послуг, товару), оплаті вартості
придбаних робіт (послуг, товару) не були
покладені суб'єктом владних
повноважень в основу спірного рішення.

Вказані податкові накладні та інші
первинні документи по
взаємовідносинам з ТОВ «Українська
компанія будівництва», ТОВ
«Укрвторснаб», ПП «Промтранспоставка»,
ТОВ «Компанія Бриз Україна», ТОВ
«Форганг ГМБХ», ТОВ «ГК-Торговий Дім»
не мають дефектів форми, змісту або
походження, які в силу ст.9 Закону
України "Про бухгалтерський облік та
фінансову звітність в Україні", п. 201.1
ст. 201 Податкового кодексу України, п.2.4
Положення про документальне
забезпечення записів у
бухгалтерському обліку, затвердженого
наказом Міністерства фінансів України
від 24.05.1995р. №88, зареєстрованого в
Міністерстві юстиції України 05.06.1995р.
за №168/704, спричиняють втрату
первинними документами юридичної сили
і доказовості, що призводить до зміни в
структурі активів платника податків.

Наявні у справі документи засвідчують,
що безготівкові кошти були списані з
рахунків позивача, тобто вибули з його
власності. Судом не встановлено фактів
повернення цих коштів до позивача,
наявності у позивача та вказаних в акті
перевірки контрагентів позивача
спільного інтересу щодо їх отримання.
Відповідно до Закону України "Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні" операція по
списанню коштів з банківських рахунків
платника податку призводить до зміни
стану та структури активів і
зобов'язань такого платника. Отже,
приєднані до справи документи про рух
безготівкових коштів визнаються судом
належними та допустимими доказами
реальності вчиненої між позивачем та
контрагентами позивача господарської
операції.

Окрім цього, відповідно до п. 201.8 ст. 201
Податкового кодексу України право на
нарахування податку та складання
податкових накладних надається
виключно особам, зареєстрованим як
платники податку в порядку,
передбаченому статтею 183 цього Кодексу.

Як вбачається з акту перевірки
позивача податковим органом не
спростовується, що на час здійснення
фінансово-господарської операції ТОВ
«Українська компанія будівництва», ТОВ
«Укрвторснаб», ПП «Промтранспоставка»,
ТОВ «Компанія Бриз Україна», ТОВ
«Форганг ГМБХ», ТОВ «ГК-Торговий Дім»
були зареєстровані як платники податку
в податковому органі та яким присвоєно
індивідуальні податкові номера
платників податку на додану вартість.

З урахуванням вищевикладеного, суд
приходить до висновку, що господарські
операції позивача з ТОВ «Українська
компанія будівництва», ТОВ
«Укрвторснаб», ПП «Промтранспоставка»,
ТОВ «Компанія Бриз Україна», ТОВ
«Форганг ГМБХ», ТОВ «ГК-Торговий Дім»
були направлені на реальне настання
правових наслідків та безпосередньо
відносяться до господарської
діяльності підприємства, що
підтверджується доданими до
матеріалів справи договорами, актами,
видатковими, податковими накладними,
та іншими первинними документами.

Відповідно до п. 200.7 ст. 200 Податкового
кодексу України платник податку, який
має право на отримання бюджетного
відшкодування та прийняв рішення про
повернення суми бюджетного
відшкодування, подає відповідному
контролюючому органу податкову
декларацію та заяву про повернення
суми бюджетного відшкодування, яка
відображається у податковій
декларації.

Згідно з п.п. 200.10-200.11 ст. 200 Податковий
кодекс України протягом 30 календарних
днів, що настають за граничним терміном
отримання податкової декларації,
контролюючий орган проводить
камеральну перевірку заявлених у ній
даних. За наявності достатніх підстав,
які свідчать, що розрахунок суми
бюджетного відшкодування було
зроблено з порушенням норм податкового
законодавства, контролюючий орган має
право провести документальну
позапланову виїзну перевірку платника
для визначення достовірності
нарахування такого бюджетного
відшкодування протягом 30 календарних
днів, що настають за граничним терміном
проведення камеральної перевірки.

Як вбачається з матеріалів справи,
заявлена позивачем до відшкодування
сума підтверджена актом №905/153/33120146 від
22.06.2012р., довідкою № 1183/154-08/33120146 від
28.08.2012р., довідкою № 1358/154-011/33120146 від
18.09.2012р., довідкою № 1968/154-08/33120146 від
14.11.2012р. з питань правильності
обчислення та своєчасності внесення до
бюджету сум ПДВ (а.с. 26-105 том 7).

Стосовно контрагента - ТОВ
«БІЗНЕС-КОНСАЛТІНГ ПЛЮС» представник
позивача в судовому засіданні пояснив,
що підтверджується матеріалами справи,
уточнюючою декларацією з ПДВ від 22.12.2011
за № позивач самостійно
відмовився від відшкодування вказаної
в акті перевірки суми, що становить 848
грн.

Таким чином, суд дійшов висновку, що всі
суми податку на додану вартість, що
заявлені ТОВ "Харків Хімпром" до
бюджетного відшкодування,
підтверджені податковими накладними,
порушень щодо їх оформлення перевіркою
не встановлено, отже ТОВ "Харків
Хімпром" правомірно віднесло
відповідні суми податку, сплаченого
(нарахованого) у зв'язку з придбанням
товарів/послуг (робіт), до податкового
кредиту, а тому висновок податкового
органу про завищення суми бюджетного
відшкодування та розміру від'ємного
значення суми податку на додану
вартість за оскаржуваним податкового
повідомленнями-рішеннями є
необґрунтованими та безпідставними.

Крім того, зі змісту акту перевірки №
318/20-23-22-01-05/33120146 від 05.03.2014 року
вбачається, що фактично єдиним мотивом,
на підставі якого суб'єкт владних
повноважень дійшов до висновків,
викладених в акті, є посилання на
постанову слідчого про призначення
перевірки, акт перевірки, акти про
неможливість проведення зустрічних
звірок, у зв'язку з чим податковий орган
вважає вищезазначених контрагентів
позивача ризиковими суб'єктами
господарської діяльності.

З цього приводу суд зазначає, що
законодавством України не передбачена
відповідальність юридичної особи за
можливими допущеними порушеннями
законодавства інших юридичних осіб, на
господарюючих суб'єктів не
покладається обов'язок та не надається
право контролювати дотримання
законодавства платником податків, який
виступає контрагентом у господарській
операції.

Ведення податкового обліку покладено
на кожного окремого платника податку.
Такий платник несе самостійну
відповідальність за порушення правил
ведення податкового обліку. Зазначена
відповідальність стосується кожного
окремого платника податку і не може
автоматично поширюватися на третіх
осіб, у тому числі на його контрагентів.
Чинне законодавство не містить норм
щодо солідарної відповідальності
платників податків.

Виходячи з наведеного, порушення,
допущені одним платником податків у
відображенні в податковому обліку
певної господарської операції, за
загальним правилом, не впливають на
права та обов'язки іншого платника
податків. Крім того, чинне
законодавство не покладає на
підприємство обов'язок збирання
інформації про стан господарської
діяльності та порушення
підприємств-контрагентів.

З урахуванням вищевикладеного, суд
дійшов висновку, що податкові
повідомлення - рішення від 25.04.2014 року
№, № є необґрунтованими та
безпідставними, а тому підлягають
скасуванню.

Стосовно встановлених в акті перевірки
порушень п.п. 164.2.11 п. 164.2 ст. 164, п. 170.9 ст.
170 Податкового кодексу України, а саме
неутримання, неперерахування податку
на доходи фізичних осіб у лютому-квітні
2011р. у сумі - 45815,59 грн. із сум надміру
витрачених коштів, отриманих платником
податку на відрядження або під звіт та
не повернутих у встановлені
законодавством строки на загальну суму
227108,79 грн., у зв'язку з чим позивачу
збільшено податок на доходи з фізичних
осіб на загальну суму 67603,38 грн. за
податковим повідомленням - рішенням
від 25.04.2014 №, суд зазначає
наступне.

Відповідно до п.п. 164.2.11 п. 164.2 ст. 164
Податкового кодексу України до
загального місячного (річного)
оподатковуваного доходу платника
податку включаються сума надміру
витрачених коштів, отриманих платником
податку на відрядження або під звіт та
не повернутих у встановлені
законодавством строки, розмір якої
обчислюється відповідно до пункту 170.9
статті 170 цього Кодексу.

Пунктом 170.9 ст. 170 Податкового кодексу
України передбачено порядок
оподаткування суми надміру витрачених
коштів, отриманих платником податку на
відрядження або під звіт, не повернутої
у встановлений строк.

З акту перевірки позивача вбачається,
що підставою для збільшення податку на
доходи з фізичних осіб за податковим
повідомленням - рішенням від 25.04.2014
№ стали встановлені в ході
перевірки обставини отримання з каси
підприємства директором ТОВ "Харків
Хімпром" ОСОБА_4 грошових коштів в сумі
227108,79 грн. під звіт, використання яких
ним не підтверджено та не повернуто у
встановлені законодавством строки.

Зазначені висновки податковим органом
зроблені у зв'язку з тим, що згідно
відомостей по виплаті заробітної плати
працівникам підприємства, які були
надані до перевірки в якості доказів
використання отриманих під звіт
грошових коштів, видача заробітної
плати відбулась раніше, ніж видача сум
в підзвіт.

Як вбачається з доданих до матеріалів
справи документів, а саме касових
листів, прибуткових касових ордерів,
видаткових касових ордерів, відомостей
на виплату грошей, банківських виписок
(а.с. 110-166а том 7), ОСОБА_4 (який на той час
був як директором, так і засновником
підприємства) надав 30.11.2010 року, 29.12.2010
року та 17.01.2011 року допомогу ТОВ "Харків
Хімпром" у розмірі 227108,79 грн. для виплат
заробітної плати працівникам
підприємства.

З отриманих коштів працівникам
підприємства було видано заробітну
плату за жовтень 2010 року на суму 71224,15
грн., за листопад 2010 року на суму 74777,18
грн., за грудень 2010 року на суму 81107,46
грн., що підтверджується звітами про
використання коштів від ОСОБА_4,
отриманих підприємством.

У лютому 2011 року надані підприємству
кошти в розмірі 227108,79 грн. були
повернуті ОСОБА_4 згідно чеків № ЛЕ8657328
від 11.02.2011 року, № ЛЕ8657329 від 02.03.2011 року,
№ЛЕ8657330 від 09.03.2011 року, № ЛЕ8657331 від
28.04.2011 року на відшкодування витрат по
виплаті заробітної плати.

Зі змісту акту перевірки вбачається, що
у п. 3.10 акту перевірки «Касова
дисципліна» зазначено, що за наданими
касовими книгами та первинними
касовими документами за період з
20.01.2011р. по 31.12.2012р. готівкові кошти, що
надходили до каси підприємства,
оприбутковувались в повному обсязі та
своєчасно, та готівкові розрахунки без
подання одержувачем коштів платіжного
документа (касового чеку), який би
підтверджував сплату покупцем
готівкових коштів не проводились.
Перевіркою дотримання підприємством
встановленого порядку видачі
готівкових коштів під звіт та їх
використання підзвітною особою
випадків неправомірної видачі
готівкових коштів під звіт без повного
звітування щодо раніше виданих коштів
перевіркою не встановлено, випадків
перевищення встановлених строків
використання виданої під звіт готівки
перевіркою не виявлено.

Крім того, суд вважає, що штрафні
(фінансові) санкції (штрафи) у
податковому повідомленні-рішенні №
від 25.04.2014 були розраховані з
порушенням законодавства, виходячи з
наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, при
розрахунку штрафної санкції за
порушення п.п. 164.2.11 п.164.2. ст. 164
Податкового кодексу України сума
надміру витрачених коштів, отриманих
платником податку на відрядження або
під звіт та не повернутих у встановлені
законодавством строки, відповідач
застосував норму п. 127.1 ст. 127
Податкового кодексу України, згідно
якої штраф накладається у розмірі 25
відсотків за перше порушення, ті самі
дії, вчинені повторно протягом 1095 днів -
тягне за собою накладання штрафу у
розмірі 50 відсотків, та вчинені втретє
та більше протягом 1095 днів - тягне за
собою накладання штрафу у розмірі 75
відсотків.

Згідно акту перевірки позивача та
наданого до суду розрахунку фінансових
санкцій вбачається, що встановлене
відповідачем відноситься до періоду 1
та 2 кварталу 2011р., а тому, відповідач
повинен був при розрахунку
використовувати норму п. 7 підрозділу 10
розділу XX Податкового кодексу України,
якою передбачено, що штрафні санкції за
порушення податкового законодавства
за період з 1 січня по 30 червня 2011 року
застосовуються у розмірі не більше 1
грн. за кожне порушення, натомість
відповідач застосував штраф у розмірі
3525,95 грн. - 25%, 11046 грн. - 50%, 7214,84 грн. - 75%, що
є безпідставним та неправомірним.

Таким чином, суд приходить до висновку,
що висновки податкового органу про не
підтвердження використання виданих
під звіт ОСОБА_4 грошових коштів є
необґрунтованими та безпідставними.
Відтак, у відповідача не було достатніх
підстав для нарахування відповідної
суми грошового зобов'язання та
штрафних санкцій за оскаржуваним
податковим повідомленням - рішенням, а
тому податкове повідомлення - рішення
від 25.04.2014 № підлягає скасуванню.

Стосовно податкового
повідомлення-рішення від 25.04.2014 №
про збільшення суми грошового
зобов'язання за адміністративним
штрафом у розмірі 510 грн., суд зазначає
наступне.

Зі змісту зазначеного рішення
вбачається, що його було винесено за
порушення абз. 1 п. 121.1 ст. 121 Податкового
кодексу України з посилання на акт
перевірки № 318/20-23-22-01-05/33120146 від 05.03.2014
року.

Відповідно до абз. 1 п. 121.1 ст. 121
Податкового кодексу України
незабезпечення платником податків
зберігання первинних документів,
облікових та інших регістрів,
бухгалтерської та статистичної
звітності, інших документів з питань
обчислення і сплати податків та зборів
протягом установлених статтею 44 цього
Кодексу строків їх зберігання та/або
ненадання платником податків
контролюючим органам оригіналів
документів чи їх копій при здійсненні
податкового контролю у випадках,
передбачених цим Кодексом, тягнуть за
собою накладення штрафу в розмірі 510
гривень.

В підтвердження порушення позивачем
вказаної норми Податкового кодексу
України відповідачем надано до суду
лист-запит від 20.02.2014 року (а.с. 115 том 8),
на який, на думку відповідача,
позивачем не в повному обсязі та зі
змінами надані документи листом №86 від
24.02.2014 року (а.с. 114 том 8).

Проте, зі змісту акту перевірки №
318/20-23-22-01-05/33120146 від 05.03.2014 року та його
висновками не зазначено про ненадання
позивачем у повному обсязі запитуваних
документів та не встановлено будь-яких
порушень позивачем абз. 1 п. 121.1 ст. 121
Податкового кодексу України.

Таким чином, враховуючи, що податкові
повідомлення-рішення повинні
ґрунтуватися виключно на фактах та
висновках акту перевірки, суд
приходить до висновку, що податкове
повідомлення-рішення від 25.04.2014 №
є необґрунтованим та безпідставним, а
тому підлягає скасуванню.

Щодо позовних вимог про зобов'язання
відповідача поновити дані в
Інформаційній системі "Податковий
блок" ПП "НВФ "ТКС" щодо суми витрат в
розмірі 362689,0 грн. та суми доходів в
розмірі 362689,0 грн. задекларованих в
декларації з податку на прибуток за 1
квартал 2012 року по взаємовідносинам з
постачальником ПП "Апплікат" (попередня
назва підприємства ТОВ "СУРП "Вектор М")
та покупцями ТОВ "Інтерпайп Ніко Тьюб"
(податковий номер 35537363), ТОВ "Велта"
(податковий номер 30912734), ПП
"Союз-Стандарт - Південь" (податковий
номер 35819947), а також поновити дані в
Автоматизованій інформаційній системі
"Співставлення податкового кредиту та
податкових зобов'язань у розрізі
контрагентів" задекларовані ПП "НВФ
"ТКС" щодо податкового кредиту у
податкових деклараціях з податку на
додану вартість за лютий 2012 року по
взаємовідносинам з ПП "Апплікат"
(попередня назва підприємства ТОВ "СУРП
"Вектор М"), за липень 2013 року по
взаємовідносинам з ТОВ "Гефест груп", та
щодо податкових зобов'язань у
податкових деклараціях з податку на
додану вартість за лютий, березень 2012
року, липень, серпень, вересень, жовтень
2013 року по взаємовідносинам з ТОВ
"Інтерпайп Ніко Тьюб" (податковий номер
35537363), ТОВ "Велта" (податковий номер
30912734), ПП "Союз-Стандарт-Південь"
(податковий номер 35819947)", суд зазначає
наступне.

Відповідно до пункту 61.1 статті 61
Податкового кодексу України,
податковий контроль - система заходів,
що вживаються контролюючими органами з
метою контролю правильності
нарахування, повноти і своєчасності
сплати податків і зборів, а також
дотримання законодавства з питань
регулювання обігу готівки, проведення
розрахункових та касових операцій,
патентування, ліцензування та іншого
законодавства, контроль за дотриманням
якого покладено на контролюючі органи.

Згідно підпункту 62.1.2 пункту 62.1 статті 62
Податкового кодексу України,
податковий контроль здійснюється
шляхом інформаційно-аналітичного
забезпечення діяльності контролюючих
органів.

Приписами пункту 71.1 статті 71
Податкового кодексу України
встановлено, що
інформаційно-аналітичне забезпечення
діяльності контролюючих органів -
комплекс заходів щодо збору,
опрацювання та використання
інформації, необхідної для виконання
покладених на контролюючі органи
функцій.

Відповідно до статті 74 Податкового
кодексу України, податкова інформація,
зібрана відповідно до Кодексу, може
зберігатися та опрацьовуватися в
інформаційних базах органів державної
податкової служби або безпосередньо
посадовими (службовими) особами
органів державної податкової служби.
Перелік інформаційних баз, а також
форми і методи опрацювання інформації
визначаються центральним органом
виконавчої влади, що реалізує державну
податкову політику. Зібрана податкова
інформація та результати її
опрацювання використовуються для
виконання покладених на органи
державної податкової служби функцій та
завдань.

Наказом Державної податкової служби
України № 1197 від 24.12.2012 року "Про
введення в експлуатацію інформаційної
системи "Податковий блок" (далі - Наказ
№ 1197) з 01.01.2013 року введено в
експлуатацію ІС "Податковий блок" в
органах державної податкової служби
всіх рівнів".

Згідно пункту 2.1 Наказу № 1197, існуючі
інформаційні системи, в тому числі АС
"Деталізована інформація по платнику
податку на додану вартість щодо
результатів автоматичного
співставлення податкових зобов'язань
та податкового кредиту в розрізі
контрагентів на рівні ДПА України",
експлуатувалися паралельно з
інформаційною системою "Податковий
блок" до 31.01.2013 року.

Наказом ДПС України № 1198 від 24.12.2012 року
"Про введення в дію Тимчасового
регламенту експлуатації інформаційної
системи "Податковий блок" (далі - Наказ
№ 1198), з 01.01.2013 року затверджено та
введено в дію Тимчасовий регламент
експлуатації інформаційної системи
"Податковий блок".

Положенням підпункту 14.1.171 пункту 14.1
статті 14 Податкового кодексу України
встановлено, що у цьому Кодексі поняття
податкова інформація - вживається у
значенні, визначеному Законом України
"Про інформацію".

Згідно статті 16 Закону України № 2657-ХІІ
від 02.10.1992 року "Про інформацію" (далі -
Закон № 2657-ХІІ), податкова інформація -
сукупність відомостей і даних, що
створені або отримані суб'єктами
інформаційних відносин у процесі
поточної діяльності і необхідні для
реалізації покладених на контролюючі
органи завдань і функцій у порядку,
встановленому Податковим кодексом
України. Правовий режим податкової
інформації визначається Податковим
кодексом України та іншими законами.

Враховуючи викладене, суд приходить до
висновку, що коригування показників
податкової звітності в інформаційній
системі жодним чином не порушує права
та інтереси позивача, оскільки є лише
відображенням відомостей щодо факту
проведення перевірки та її
результатів.

На ухвали суду про витребування
доказів від 19.05.2014 року та від 05.06.2014
року відповідачем документів щодо
відображення у відповідних випадках АС
"Податковий блок" даних з податку на
додану вартість, які були змінені актом
перевірки №318/20-23-22-01-05/33120146 від 05.03.2014 по
всім контрагентам, зазначеним в цьому
акті перевірки; документів щодо
відображення у відповідних випадках АС
"Податковий блок" (АІС "Аудит" або інші)
інформації щодо акту перевірки від
05.03.2014 №318/20-23-22-01-05/33120146, а також витягу з
АС "Податковий блок" (АІС "Аудит" або
інші) щодо відсутності відображення в
них змінених даних з податку на додану
вартість на підставі акту перевірки
№318/20-23-22-01-05/33120146 від 05.03.2014 року по всім
контрагентам, зазначеним в цьому акті
перевірки, до суду надано не було.

У судовому засіданні представником
відповідача зазначено, що він не може
надати докази коригування електронної
бази даних податкової звітності
позивача за результатами складання
акту перевірки, оскільки таке
коригування не здійснювалось та не
може здійснюватись, що підтверджено
листом від 02.06.2014 року №4376/10/20-23-10-14 за
підписом начальника Харківської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Харківській області
Мілютіна Г.В. (а.с. 169-170 том 7).

Позивачем таких доказів до суду також
надано не було.

Враховуючи вищезазначене, суд прийшов
до висновку, що позовні вимоги в цій
частині є необґрунтованими та
задоволенню не підлягають.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцію та
законами України.

Згідно з ч. 3 ст. 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
у справах щодо оскарження рішень, дій
чи бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
1) на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; 2) з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; 3) обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); 4) безсторонньо
(неупереджено); 5)добросовісно; 6)
розсудливо; 7) з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації; 8)
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); 9) з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення; 10)
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

З урахуванням вищевикладеного, суд
вважає, що позовні вимоги підлягають
частковому задоволенню.

Судові витрати підлягають розподілу
відповідно до ст. 94 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Керуючись ст. ст. 94, 160, 161, 162, 163, 167, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, Харківський окружний
адміністративний суд -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Товариства з
обмеженою відповідальністю "Харків
Хімпром" до Харківської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Харківській області про визнання дій
незаконними, скасування податкових
повідомлень-рішень та зобов'язання
вчинити певні дії - задовольнити
частково.

Скасувати податкові
повідомлення-рішення № від 25.04.2014
року, № від 25.04.2014 року, № від
25.04.2014 року, № від 25.04.2014 року,
№ від 25.04.2014 року.

В іншій частині позовних вимог
відмовити.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Харківського
апеляційного адміністративного суду
через Харківський окружний
адміністративний суд шляхом подачі
апеляційної скарги протягом десяти
днів з дня її проголошення. У разі
застосування судом частини третьої
статті 160 КАС України, а також прийняття
постанови у письмовому провадженні
апеляційна скарга подається протягом
десяти днів з дня отримання копії
постанови.

Повний текст постанови виготовлено
21.07.2014 року.

Суддя
Піскун В.О.