Справа № 2а-4747/10/1770
Суддя: Довгополов О.М.
Дата ухвалення: 2014-07-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 липня 2014 року
Справа № 16161/11/9104

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого судді Довгополова
О.М.,

суддів Гудима Л.Я., Шинкар Т.І.,

з участю секретаря судового засідання
Прокопенко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Львові апеляційну
скаргу Територіального управління
Головної державної інспекції на
автомобільному транспорті в
Рівненській області на постанову
Рівненського окружного
адміністративного суду від 19 жовтня 2010
року у справі за позовом Суб'єкта
підприємницької діяльності-фізичної
особи ОСОБА_1 до Територіального
управління Головної державної
інспекції на автомобільному
транспорті в Рівненській області про
визнання постанови нечинною, -

ВСТАНОВИВ:

СПД-ФО ОСОБА_1 звернувся до суду з
позовом до Територіального управління
Головної державної інспекції на
автомобільному транспорті у
Рівненській області, яким просив
скасувати постанову відповідача від
07.09.2010 року № 0786, якою до нього
застосовані фінансові санкції в
розмірі 1700,00 грн.

Постановою Рівненського окружного
адміністративного суду від 19 жовтня 2010
року позов задоволено повністю.

Постанова мотивована тим, що висновок
відповідача про не оформлення
позивачем полісу обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів є помилковим і
спростовується дослідженими в суді
доказами, зокрема, копією цього полісу
від 31.10.2009 року серії ВС № 8589995, строк
дії якого встановлений до 30.10.2010 року.
Крім того, всупереч вимогам п. п. 25, 26, 27
Порядку здійснення державного
контролю на автомобільному транспорті
загального користування,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 08.11.2006 року № 1567,
оскаржувана постанова винесена
відповідачем за відсутності
уповноваженої особи суб'єкта
господарювання та без належного
повідомлення позивача про дату, час і
місце розгляду справи про порушення
вимог законодавства про автомобільний
транспорт.

Постанову в апеляційному порядку
оскаржив відповідач, вважає, що вона
прийнята з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи. Просить скасувати постанову та
прийняти нову, якою відмовити у
задоволенні позову.

На обґрунтування вимог апеляційної
скарги зазначає, що ст. 39 Закону України
«Про автомобільний транспорт»
визначено перелік документів, на
підставі яких виконуються, зокрема,
нерегулярні пасажирські перевезення,
серед яких, крім перелічених цією
статтею, визначено також інші
документи, передбачені законодавством
України. Відповідно до п. 2.1 Правил
дорожнього руху водій механічного
транспортного засобу повинен мати при
собі поліс (сертифікат) обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів. Однак позивач
порушив зазначену вимогу
законодавства, чого суд першої
інстанції не врахував. Оригінал чи
завірену копію такого полісу позивач
не надав під час розгляду справи про
порушення вимог законодавства про
автомобільний транспорт, що також
підтверджує факт порушенням ним вимог
зазначених вище нормативних актів.
Також апелянт зазначає, що позов
пред'явлено до неналежного
відповідача, оскільки відповідно до
Положення про територіальні органи
Головної державної інспекції на
автомобільному транспорті,
затвердженого наказом Міністерства
транспорту та зв'язку України від 14.12.2005
року № 888, територіальні органи
Головної державної інспекції на
автомобільному транспорті (далі -
територіальні управління) в областях,
Автономній Республіці Крим, містах
Києві та Севастополі є територіальними
структурними підрозділами
Головавтотрансінспекції без права
юридичної особи. А відповідно до ст. 48
Кодексу адміністративного судочинства
України адміністративна процесуальна
дієздатність належить органам
державної влади, іншим державним
органам, органам влади Автономної
Республіки Крим, органам місцевого
самоврядування, їхнім посадовим і
службовим особам, підприємствам,
установам, організаціям (юридичним
особам).

Фіксування судового засідання за
допомогою звукозаписувального
технічного засобу не здійснюється
відповідно до ч. 1 ст. 41 Кодексу
адміністративного судочинства України
у зв'язку з неявкою у судове засідання
всіх осіб, які беруть участь у справі.

Заслухавши суддю-доповідача,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
дослідивши матеріали справи, колегія
суддів дійшла висновку, що апеляційна
скарга підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Постановою Кабінету Міністрів України
від 08.11.2006 року № 1567 затверджено
Порядок здійснення державного
контролю на автомобільному транспорті
(далі - Порядок).

Пунктом 3 цього Порядку передбачено, що
одним з органів державного контролю на
автомобільному транспорті є
Головавтотрансінспекція та її
територіальні управління в областях.

Згідно з ст. 6 Закону України «Про
автомобільний транспорт» та п. 4
Порядку здійснення державного
контролю на автомобільному транспорті,
державний контроль автомобільних
перевізників здійснюється посадовими
особами органу державного контролю
шляхом проведення, зокрема, рейдових
перевірок.

29.07.2010 року працівники Територіального
управління Головавтотрансінспекції в
м. Києві провели перевірку додержання
вимог законодавства про автомобільний
транспорт під час виконання перевезень
пасажирів і вантажів автомобільним
транспортом на місцях посадки і
висадки пасажирів в м. Києві, зокрема,
транспортного засобу марки «Мерседес»,
державний номерний знак НОМЕР_1, що
належить СПД-ФО ОСОБА_1, яким керував
водій ОСОБА_2, за результатами якої
складено акт № 1586.

Як вбачається з даного акту, під час
проведення перевірки було встановлено,
що позивач здійснював нерегулярні
пасажирські перевезення пасажирів за
маршрутом Рівне-Київ-Рівне без
оформленого документів, передбачених
ст. 39 Закону України «Про автомобільний
транспорт», а саме полісу (сертифіката)
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів.

В поясненнях до вказаного акту водій
ОСОБА_2 зазначив, що страховий поліс
знаходиться в офісі.

Відповідно до абз. 3 ч. 1 ст. 60 цього
Закону за надання послуг з перевезень
пасажирів та вантажів без оформлення
документів, перелік яких визначений ст.
39 цього Закону, застосовується штраф у
розмірі ста неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян. Накладати
такі санкції від імені центрального
органу виконавчої влади з питань
автомобільного транспорту
уповноважені посадові особи урядового
органу державного управління з питань
контролю на автомобільному транспорті.

За вказане вище порушення постановою
начальника Територіального управління
Головавтотрансінспекції в Рівненській
області від 07.09.2010 року № 0786 до СПД-ФО
ОСОБА_1 застосовані фінансові санкції в
сумі 1700,00 грн.

Колегія суддів не погоджується з
висновком суду першої інстанції про
протиправність оскаржуваної постанови
відповідача з таких підстав.

Статтею 60 Закону України «Про
автомобільний транспорт» передбачено
відповідальність за порушення
законодавства про автомобільний
транспорт, зокрема, відповідно до цієї
статті до автомобільних перевізників
застосовуються санкції за надання
послуг з перевезень пасажирів без
оформлення документів, перелік яких
визначений статтями 39, 48 цього Закону, у
вигляді штрафу в розмірі ста
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян.

Статтею 39 Закону України «Про
автомобільний транспорт» визначено
перелік документів, на підставі яких
виконуються, зокрема, нерегулярні
пасажирські перевезення, серед яких,
крім перелічених цією статтею,
визначено також інші документи,
передбачені законодавством України.

Відповідно до п. 2.1 Правил дорожнього
руху, затверджених постановою Кабінету
міністрів України від 10.10.2001 року № 1306,
водій механічного транспортного
засобу повинен мати при собі поліс
(сертифікат) обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів.

Відповідно до п. п. 21.3, 21.4 Закону України
«Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» при використанні
транспортного засобу в дорожньому русі
особа, яка керує ним, зобов'язана мати
при собі страховий поліс (сертифікат).

У разі експлуатації транспортного
засобу на території України без
наявності чинного поліса обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності особа несе
відповідальність, встановлену законом.

Таким чином, відповідно до положень
наведених вище правових норм, особа,
яка керує транспортним засобом,
зобов'язана мати поліс (сертифікат)
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів (оригінал чи завірену копію)
саме при собі, тобто в транспортному
засобі, і пред'являти його на вимогу
посадових осіб органів, уповноважених
відповідно до норм законодавства
перевіряти його наявність.

При цьому, сама по собі наявність у
фізичної особи чи суб'єкта
господарювання такого полісу, зокрема,
в офісі чи іншому приміщенні, не
звільняє його від відповідальності,
передбаченої ст. 30 Закону України «Про
автомобільний транспорт», оскільки, як
зазначено вище, поліс (сертифікат)
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів повинен бути в наявності у
особи, яка керує транспортних засобом.

Колегія суддів погоджується з доводами
позивача та висновком суду першої
інстанції про те, що всупереч вимогам п.
п. 25, 26, 27 Порядку здійснення державного
контролю на автомобільному транспорті
загального користування,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 08.11.2006 року № 1567,
постанова відповідача винесена
відповідачем за відсутності
уповноваженої особи суб'єкта
господарювання та без належного
повідомлення позивача про дату, час і
місце розгляду справи про порушення
вимог законодавства про автомобільний
транспорт.

Однак, на думку колегії суддів,
формальні порушення, допущені
відповідачем під час розгляду справи
про порушення вимог законодавства про
автомобільний транспорт, не є
підставою для скасування оскаржуваної
постанови Територіального управління
Головної державної інспекції на
автомобільному транспорті у
Рівненській області, оскільки належних
доказів відсутності порушення вимог
ст. 39 Закону України «Про автомобільний
транспорт» позивач суду не надав.

За наведених обставин колегія суддів
приходить до висновку, що оскаржувана
постанова підлягає скасуванню,
оскільки суд неповно з'ясував обставин,
що мають значення для справи, висновки
суду не відповідають обставинам справи
і оскаржувана постанова прийнята з
порушенням норм матеріального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 196, п. 3 ч. 1 ст. 198,
ст. 202, ч. 2 ст. 205, ст. ст. 207, 254 КАС України,
суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Територіального
управління Головної державної
інспекції на автомобільному
транспорті в Рівненській області
задовольнити.

Постанову Рівненського окружного
адміністративного суду від 19 жовтня 2010
року у справі № 2а-4747/10/1770 за позовом
Суб'єкта підприємницької
діяльності-фізичної особи ОСОБА_1 до
Територіального управління Головної
державної інспекції на автомобільному
транспорті в Рівненській області про
визнання постанови нечинною -
скасувати та прийняти нову постанову,
якою у задоволенні позову відмовити.

Постанова набирає законної сили з
моменту її проголошення та може бути
оскаржена протягом двадцяти днів
шляхом подання касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий
О.М. Довгополов

Судді
Л.Я. Гудим

Т. І. Шинкар