Справа № К/9991/5661/12-С
Суддя: Бутенко В.І.
Дата ухвалення: 2014-07-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"03" липня 2014 р. м. Київ
К/9991/5661/12

Вищий адміністративний суд України в
складі колегії суддів:

Бутенка В.І (доповідач), Ліпського
Д.В., Лиски Т.О.,

розглянувши в порядку письмового
касаційного провадження
адміністративну справу за позовом
ОСОБА_4 до Управління праці та
соціального захисту населення
Єнакіївської міської ради про
стягнення недоотриманої суми щорічної
допомоги на дитину дошкільного віку,-

в с т а н о в и в :

У червні 2011 року позивач звернувся до
суду із вказаним позовом, в якому
просив визнати дії відповідача
неправомірними і стягнути
заборгованість щорічної допомоги на
дитину дошкільного віку за 2009-2010 роки і
в подальшому на кожну дитину у розмірі
17949,60 грн.

Постановою Єнакіївського міського
суду Донецької області від 14 липня 2011
року, яку залишено без змін ухвалою
Донецького апеляційного
адміністративного суду від 1 грудня 2011
року, позов задоволено частково.

Визнано неправомірними дії
відповідача і стягнуто щорічну
допомогу на дитину дошкільного віку за
період з 1.02.2010 року по 31.12.2010 року у
розмірі 363,00 грн. В задоволенні решти
позовних вимог відмовлено.

В касаційній скарзі відповідач,
посилаючись на порушення судами першої
та апеляційної інстанцій норм
матеріального і процесуального права,
просить скасувати рішення цих судів і
прийняти нове рішення про відмову у
задоволені позову в повному обсязі.

Колегія суддів вважає, що касаційна
скарга підлягає підлягає частковому
задоволенню з наступних підстав.

Судами встановлено, що діти позивача:
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 і ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_2 мають статус дітей, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи, а тому мають право на
отримання щомісячних виплат.

Згідно довідки Управління праці та
соціального захисту населення
Єнакіївської міської ради Донецької
області за період з січня 2009 року по
січень 2010 року дітям було виплачено по
16,50 грн. на місяць, що склало 214,50 грн. на
кожного за вказаний період. Виплати
проводились відповідно до постанови
Кабінету Міністрів України «Про
встановлення розмірів виплат деяким
категоріям громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи».

За період з лютого 2010 року по грудень 2010
року відповідачем кошти не
нараховувались і не виплачувались.
Відповідач зазначив, що виплата
щорічної допомоги на дитину шкільного
віку, що постраждала від аварії на ЧАЕС,
буде здійснюватися за 2010 рік при
надходженні коштів.

Задовольняючи частково позов, суди
першої та апеляційної інстанцій
виходили з того, що при розрахунку
передбачених пунктом 6 частини першої
статті 30 Закону № 796-XII щомісячних
виплат дітям, потерпілим від
Чорнобильської катастрофи, та їх
батькам, застосуванню підлягає саме
розмір мінімальної заробітної плати,
встановлений в Законі про Державний
бюджет України на відповідний рік, а не
розміри, передбачені постановами
Кабінету Міністрів України від 26 липня
1996 року №836 "Про компенсаційні виплати
особам, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" та від 20
квітня 2007 року № 649 "Про встановлення
розмірів виплат деяким категоріям
громадян, що постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи".

Однак такі висновки судів попередніх
інстанцій є передчасними з огляду на
наступне.

Як вбачається із матеріалів справи,
позивач просив стягнути з відповідача
заборгованість щорічної допомоги на
дитину дошкільного віку за 2009-2010 роки, а
також стягувати її і в подальшому. При
цьому з позовом до суду позивач
звернувся лише 21.06.2012 року і зазначав,
що відповідно до ст. 76 Закону України
«Про використання ядерної енергії та
радіаційну безпеку» право на подання
позову про відшкодування ядерної
шкоди, заподіяної життю і здоров'ю
особи, не обмежується строком давності.

На спірні правовідносини не
поширюється дія ст. 76 Закону України
«Про використання ядерної енергії та
радіаційну безпеку», на яку
посилається позивач, оскільки всі
вимоги цього Закону застосовуються
щодо будь-якого ядерного інциденту,
який може статися на території
України, після набрання цим Законом
чинності, тобто починаючи з 21.03.1995 року.

Відповідно до ч. 1,2 ст. 99 Кодексу
адміністративного судочинства України
адміністративний позов може бути
подано в межах строку звернення до
адміністративного суду, встановленого
цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного
суду за захистом прав, свобод та
інтересів особи встановлюється
шестимісячний строк, який, якщо не
встановлено інше, обчислюється з дня,
коли особа дізналася або повинна була
дізнатися про порушення своїх прав,
свобод чи інтересів.

Згідно ст. 100 Кодексу адміністративного
судочинства України адміністративний
позов, поданий після закінчення
строків, установлених законом,
залишається без розгляду, якщо суд на
підставі позовної заяви та доданих до
неї матеріалів не знайде підстав для
визнання причин пропуску строку
звернення до адміністративного суду
поважними, про що постановляється
ухвала.

Також судами попередніх інстанцій
зроблено висновок про неможливість
зобов'язання відповідача здійснювати
підвищення до пенсії в подальшому та
вказав на те, що кінцевим строком
відновлення порушеного права позивача
є день прийняття судового рішення, а
саме, 31.12.2010 року.

Однак, встановлюючи період, за який
позивач мав право на перерахунок
пенсії та вирішуючи питання про
зобов'язання нарахувати і виплатити
відповідні періодичні платежі, суди не
мали підстав обмежувати орган,
відповідальний за здійснення їх
нарахування і виплати, певним часовим
проміжком, якщо не відбулося змін у
законодавстві.

Оскільки зазначені обставини мають
суттєве значення для правильного
вирішення спору, що виник між
сторонами, то прийняті рішення судів
першої та апеляційної інстанцій не
можна визнати законними і
обґрунтованими.

Відповідно до ст. 227 Кодексу
адміністративного судочинства України
підставою для скасування судових
рішень судів першої та (або)
апеляційної інстанцій і направлення
справи на новий судовий розгляд є
порушення норм процесуального права,
які унеможливили встановлення
фактичних обставин, що мають значення
для правильного вирішення справи.

З урахуванням наведеного, рішення
судів першої та апеляційної інстанцій
підлягають скасуванню з направленням
справи до суду першої інстанції на
новий розгляд.

При новому розгляді слід враховувати
наведене та прийняти законне і
обґрунтоване рішення.

Керуючись ст.ст. 220, 222, 223, 227, 230, 231 КАС
України, суд, -

у х в а л и в :

Касаційну скаргу Управління праці та
соціального захисту населення
Єнакіївської міської ради
задовольнити частково.

Постанову Єнакіївського міського суду
Донецької області від 14 липня 2011 року
та ухвалу Донецького апеляційного
адміністративного суду від 1 грудня 2011
року скасувати і справу направити на
новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, та
оскарженню не підлягає.

С у д д і :
В.І. Бутенко

Д.В.Ліпський

Т.О.Лиска