Справа № 826/10824/13-а
Суддя: Борисюк Л.П.
Дата ухвалення: 2014-07-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий у 1-й інстанції:
Суддя-доповідач: Борисюк Л.П.
У Х В А Л А

Іменем України

15 липня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

Головуючого судді суддів при секретарі
за участю: представника позивача
представника відповідачаБорисюк Л.П.,
Кобаля М.І., Петрика І.Й. Чайка О.С.
Чередніченка Є.М. Вендоліни А.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
апеляційною скаргою Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Софіт-Люкс» на постанову Окружного
адміністративного суду м. Києва від 21
серпня 2013 року у справі за позовом
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Софіт-Люкс» до
Київської міжрегіональної митниці
Міндоходів, Головного управління
Державної казначейської служби
України у м. Києві про визнання
протиправним та скасування рішення про
визначення митної вартості товарів №
10025000/2013/600717/2 від 25.05.2013, стягнення з
Державного бюджету суми надмірно
сплаченого державного мита в розмірі 2
463,46 грн. та ПДВ в розмірі 10 346,54 грн., -

ВСТАНОВИВ:

В липні 2013 року Товариство з обмеженою
відповідальністю «Софіт-Люкс»
звернулося до Окружного
адміністративного суду м. Києва із
позовом до Київської міжрегіональної
митниці Міндоходів, Головного
управління Державної казначейської
служби України у м. Києві в якому
просило визнати протиправним та
скасувати рішення про визначення
митної вартості товарів № 10025000/2013/600717/2
від 25.05.2013 та стягнути з Державного
бюджету суми надмірно сплаченого
державного мита в розмірі 2 463,46 грн. та
ПДВ в розмірі 10 346,54 грн.

Постановою Окружного
адміністративного суду м. Києва від 21
серпня 2013 року в задоволенні позову
відмовлено.

Позивач, не погоджуючись з прийнятим
рішенням суду, звернувся з апеляційною
скаргою, в якій зазначає, що
оскаржувана постанова суду не
відповідає вимогам матеріального та
процесуального права, а саме, судом
першої інстанції неповно з'ясовано та
не доведено обставини, що мають
значення для справи, висновки суду
першої інстанції не відповідають
обставинам справи, в зв'язку з чим
просить скасувати постанову суду та
прийняти нове рішення, яким позов
задовольнити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
учасників процесу, які з'явилися в
судове засідання, перевіривши
матеріали справи та доводи апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 200 КАС України, суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом першої інстанції,
13.05.2013 позивачем до митного оформлення
за митною декларацією № 100250000/2013/056236
було подано товар: «Прожектори для
освітлення вулиць, торгової марки DELUX,
виробник «ELEX INDUSTRIAL LTD» на підприємстві
«NINGBO JIANGBEI ELEX IMP.&EXP.CO.,LTD», виробництва
Китай».

Митна вартість вказаного товару була
визначена позивачем на підставі ст.ст.
57-58 Митного кодексу України з
використанням основного (першого)
методу - за ціною договору (вартість
операції).

Для здійснення митного контролю та
митного оформлення товару, позивачем
було надано документи, перелік яких
зазначений в гр. 44 вищевказаної митної
декларації.

Проте, за результатами розгляду
поданих позивачем до митного
оформлення документів, на підставі
спрацювання критерію ризику АС АУР
(автоматизована система аналізу та
управління ризиками), відповідачем 1
було виявлено, що митна вартість
поданого до митного оформлення товару
є заниженою з порівнянням до подібних
товарів.

Митним органом було встановлено, що
документи, надані позивачем на
підтвердження заявленої митної
вартості товару, не містять всіх даних
відповідно до обраного декларантом
методу визначення митної вартості та
містять розбіжності.

Відповідно до частини 3 статті 53 МКУ,
посадовою особою митного органу було
запропоновано декларанту надати
додаткові документи на підтвердження
заявленої митної вартості товару, про
що декларант був повідомлений, та
процедура консультацій проведена, і
поставлений власний підпис декларанта
на звороті митної декларації.

За наслідками наданих позивачем
додаткових документів на
підтвердження заявленої митної
вартості товару, митним органом також
було виявлено чисельні розбіжності, та
зроблено висновок, що заявлена митна
вартість не була підтверджена
документально додатковими
документами, що вимагались митним
органом відповідно до вимог статті 53
Митного Кодексу України.

З огляду на зазначене, Київською
міжрегіональною митницею Міндоходів, з
метою недопущення недоплати
відповідних митних платежів та податку
на додану вартість до Державного
бюджету, враховуючи не надання
позивачем належних додаткових
документів на підтвердження заявленої
митної вартості товару та наявності
інформації з бази даних цінової
інформації ЄАІС ДМСУ щодо розмитнення
за останні 90 днів, що передували
митному оформленню задекларованого
позивачем товару, за аналогічними
кодами згідно з УКТЗЕД, за ціною, що є
вищою ціни товару, визначеної
позивачем в митній декларації, було
прийнято оскаржуване рішення про
визначення митної вартості товарів №
10025000/2013/600717/2 від 25.05.2013.

Не погоджуючись з рішенням Київської
міжрегіональної митниці Міндоходів
про визначення митної вартості товарів
№ 10025000/2013/600717/2 від 25.05.2013 р., позивач
оскаржив його в судовому порядку,
відповідно до чого також просив суд
стягнути з Державного бюджету суми
надмірно сплаченого державного мита у
розмірі 2 463,46 грн. та ПДВ у розмірі 10 346,54
грн.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд
першої інстанції виходив з того, що
прийняте митним органом оскаржуване
рішення про визначення митної вартості
товарів повністю відповідає вимогам
ст. 55 МКУ щодо коригування митної
вартості та послідовності
застосування методів, про що зроблена
відмітка в Рішенні про визначення
митної вартості.

З таким висновком суду колегія суддів
погоджується, виходячи з наступного.

Основним нормативно-правовим актом,
яким врегульовані спірні
правовідносини є Митний кодекс України
від 13 березня 2012 року № 4495-VI (далі -
Митний кодекс України, МК України).

Відповідно до статті 49 цього Кодексу,
митною вартістю товарів, які
переміщуються через митний кордон
України, є вартість товарів, що
використовується для митних цілей, яка
базується на ціні, що фактично сплачена
або підлягає сплаті за ці товари.

Відомості про митну вартість товарів
використовуються для: нарахування
митних платежів; застосування інших
заходів державного регулювання
зовнішньоекономічної діяльності
України; ведення митної статистики;
розрахунку податкового зобов'язання,
визначеного за результатами
документальної перевірки (стаття 50 МК
України).

Згідно із статтею 52 вказаного Кодексу,
заявлення митної вартості товарів
здійснюється декларантом або
уповноваженою ним особою під час
декларування товарів у порядку,
встановленому розділом VIII цього
Кодексу та цією главою.

Частиною 1 ст. 54 МК України передбачено,
що контроль правильності визначення
митної вартості товарів здійснюється
митним органом під час проведення
митного контролю і митного оформлення
шляхом перевірки числового значення
заявленої митної вартості.

В силу вимог пункту 1 частини 4 статті 54
Митного кодексу України, митний орган
під час здійснення контролю за
правильністю визначення митної
вартості товарів зобов'язаний
здійснювати контроль заявленої
декларантом або уповноваженою ним
особою митної вартості товарів шляхом
перевірки числового значення
заявленої митної вартості, наявності в
поданих зазначеними особами
документах усіх відомостей, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості товарів, чи
відомостей щодо ціни, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті за ці
товари.

Статтею 53 Митного кодексу України
встановлено, що у випадках,
передбачених цим Кодексом, одночасно з
митною декларацією декларант подає
митному органу документи, що
підтверджують заявлену митну вартість
товарів і обраний метод її визначення.
Частиною 2 цієї статті перелічені
документи, які підтверджують митну
вартість товарів:

1) декларація митної вартості, що
подається у випадках, визначених у
частинах п'ятій і шостій статті 52 цього
Кодексу, та документи, що підтверджують
числові значення складових митної
вартості, на підставі яких проводився
розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір
(контракт) або документ, який його
замінює, та додатки до нього у разі їх
наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або
рахунок-проформа (якщо товар не є
об'єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські
платіжні документи, що стосуються
оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або
бухгалтерські документи, що
підтверджують вартість товару та
містять реквізити, необхідні для
ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи,
якщо за умовами поставки витрати на
транспортування не включені у вартість
товару, а також документи, що містять
відомості про вартість перевезення
оцінюваних товарів;

7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт
товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, -
страхові документи, а також документи,
що містять відомості про вартість
страхування.

В силу вимог частини 3 статті 53 Митного
кодексу України, у разі якщо документи,
зазначені у частині другій цієї статті,
містять розбіжності, наявні ознаки
підробки або не містять всіх
відомостей, що підтверджують числові
значення складових митної вартості
товарів, чи відомостей щодо ціни, що
була фактично сплачена або підлягає
сплаті за ці товари, декларант або
уповноважена ним особа на письмову
вимогу митного органу зобов'язані
протягом 10 календарних днів надати (за
наявності) додаткові документи.

Відповідно до пункту 2 частини 6 статті
54 вказаного Кодексу, митний орган може
відмовити у митному оформленні товарів
за заявленою декларантом або
уповноваженою ним особою митною
вартістю виключно за наявності
обґрунтованих підстав вважати, що
заявлено неповні та/або недостовірні
відомості про митну вартість товарів, у
тому числі невірно визначено митну
вартість товарів, у разі неподання
декларантом або уповноваженою ним
особою документів згідно з переліком
та відповідно до умов, зазначених у
частинах другій - четвертій статті 53
цього Кодексу, або відсутності у цих
документах всіх відомостей, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості товарів, чи
відомостей щодо ціни, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті за ці
товари.

Рішення про коригування заявленої
митної вартості товарів, які ввозяться
на митну територію України з
поміщенням у митний режим імпорту,
приймається митним органом у письмовій
формі під час здійснення контролю
правильності визначення митної
вартості цих товарів як до, так і після
їх випуску, якщо митним органом у
випадках, передбачених частиною шостою
статті 54 цього Кодексу, виявлено, що
заявлено неповні та/або недостовірні
відомості про митну вартість товарів, у
тому числі невірно визначено митну
вартість товарів (ч. 1 ст. 55 МК України).

Вивченням матеріалів справи колегією
суддів встановлено, що в результаті
здійснення контролю, митним органом
було встановлено, що документи, не
містять всіх даних відповідно до
обраного декларантом методу
визначення митної вартості та містять
розбіжності.

Так, відповідно до пункту 3 контракту
від 17.03.2011 № SEL11, можливе як
відстрочення платежів так і
передплата, що має бути зазначено у
інвойсі, хоча у наданому до митного
оформлення інвойсі від 20.03.2013 №
ЕХ12UА6056-6 вищезазначена інформація
відсутня.

Згідно документів, поданих позивачем
до митного оформлення встановлено, що
виробником товару виступає фірма «ELEX
INDUSTRIAL LTD» на підприємстві «NINGBO JIANGBEI ELEX
IMP.&EXP.CO.,LTD», виробництва Китай», а
контракт від 17.03.2011 р. № SEL11 укладено з
«NINGBO JIANGBEI ELEX IMP.&EXP.CO.,LTD».

В той же час, ТОВ «Софіт Люкс» заявляє,
що поставка товарів здійснюється
згідно з контрактом від виробника
товарів.

Документи, що підтверджують
відсутність взаєморозрахунків між
виробником товару та
контрактодержателем митному органу
ТОВ «Софіт Люкс» надано не було.

Відповідно до пункту 3 договору про
транспортно-експедиційне
обслуговування від 08.01.2013 № 08/01/2013,
невід'ємною частиною договору є
рахунки, в яких обумовлюються ставки
фрахту і послуг, а також умови
транспортно-експедиційного
обслуговування.

В той же час, для підтвердження витрат
на транспортування до митного кордону
України відповідно до умов поставки
товарів FOB NINGBO до митного оформлення
декларантом надано лише довідку про
транспортні витрати від 26.04.2013.

При цьому, позивачем ні при митному
оформлені, ні після випуску товару у
вільний обіг не було надано пояснень
стосовно зазначених розбіжностей у
документах.

З метою обґрунтованого вибору методу
визначення митної вартості на підставі
інформації, яка наявна в декларанта та
в митному органі з декларантом було
проведено консультації.

Під час консультацій, декларанта
відповідно до вимог ч. 3 ст. 53 МКУ, було
зобов'язано протягом 10 календарних
днів надати (за наявності) такі
додаткові документи:

- додатки до зовнішньоекономічного
договору;

- транспортні (перевізні) документи, а
також документи, що місять відомості
про вартість перевезення; якщо
здійснювалось страхування, - страхові
документи, а також документи, що
містять відомості про вартість
страхування;

- платіжні та бухгалтерські документи,
що підтверджують вартість товару та
містять реквізити, необхідні для
ідентифікації ввезеного товару;

- рахунки про сплату комісійних,
посередницьких послуг, пов'язаних із
виконанням умов договору (угоди,
контракту);

- виписку з бухгалтерської
документації;

- банківські платіжні документи;

- висновок про вартісні та якісні
характеристики товарів, підготовлений
спеціалізованою експертною
організацією;

- каталоги, специфікації, прайс-листи
виробника товару.

Згідно статті 54 Кодексу, контроль
правильності визначення митної
вартості товарів здійснюється митним
органом під час проведення митного
контролю і митного оформлення шляхом
перевірки числового значення
заявленої митної вартості.

Так, за результатами розгляду
відповідачем 1 додатково наданих
позивачем документів на підтвердження
заявленої митної вартості товарів,
митним органом було виявлено
розбіжності, про що зазначено у гр. 33
оскаржуваного рішення.

У наданих позивачем документах
заявлено неповні відомості про митну
вартість товарів. Так, декларант не
повідомляє інформацію зазначену у
товарному каталозі, що товар
виготовлено з алюмінієвого сплаву.

Оскільки у поданих калькуляціях
виробництва товару ТОВ «Софіт Люкс» не
вказало масову частку алюмінію у
сплаві, що являється матеріалом
виготовлення освітлювальних приладів,
а також оскільки сировина товару
(алюміній) реалізується в порядку
біржової торгівлі (оптової торгівлі
товарами, шляхом укладання угоди по
біржових товарах, в результаті чого
утворюється динаміка ціни тільки під
впливом ринкового попиту та
пропозиції, що дає змогу орієнтуватися
учасникам ринку та прогнозувати хід
торгів у майбутньому), не можливо
перевірити чи не перевищують затрати
на виробництво та вартість сировини
ціну товару заявлену позивачем.

Наданий прайс-лист від NINGBO JIANGBEI ELEX
IMP.&EXP.CO.,LTD адресовано виключно ТОВ
«Софіт Люкс». Тобто прайс-лист має
суб'єктивну спрямованість, що
суперечить суті прайс-листа як
комерційної пропозиції, яка повинна
бути адресована необмеженій кількості
можливих потенційних покупців. Тому
даний прайс-лист не може розглядатись у
якості підтвердження заявленої митної
вартості та являє собою форму
комерційної пропозиції даному покупцю.

Крім того, декларантом позивача не
подано документи згідно з переліком
для підтвердження числового значення
складових митної вартості товарів, а
саме: згідно з пунктом 3 «Порядку
розрахунку та загальної вартості»
Договору про транспортне-експедиційне
обслуговування від 08.01.2013 № 08/01/2013 -
рахунків, в яких обумовлюються ставки
фрахту і послуг, а також умови
транспортно-експедиційного
обслуговування, що є невід'ємною
частиною договору.

Згідно пункту 3.6 Договору про
транспортне-експедиційне
обслуговування від 08.01.2013 № 08/01/2013
вказано, що оплата послуг за
перевезення проводиться за
виставленими рахунками на протязі
п'яти банківських днів з моменту
отримання оригіналів цих рахунків.
Отже, на момент митного оформлення
оплата за транспортно-експедиційні
послуги ТОВ «Софіт Люкс» вже була
здійснена, однак митному органу,
документів, що підтверджують вартість
перевезення згідно частини 2 статті 53
Кодексу надано не було.

Також, позивачем не було забезпечено
перекладу митної декларації
країни-відправлення.

Таким чином, зазначені вище додаткові
документи, подані на вимогу митного
органу, не можуть бути підставою для
підтвердження заявленої митної
вартості товару.

У статті 57 МКУ закріплені правила
застосування методів визначення
митної вартості товарів, які ввозяться
на митну територію України відповідно
до митного режиму імпорту. Згідно з ч. 1
цієї статті, митна вартість
визначається за такими методами:

1) основний - за ціною договору
(контракту) щодо товарів, які
імпортуються (вартість операції);

2) другорядні:

а) за ціною договору щодо ідентичних
товарів;

б) за ціною договору щодо подібних
(аналогічних) товарів;

в) на основі віднімання вартості;

г) на основі додавання вартості
(обчислена вартість);

ґ) резервний.

Приписами 2 - 5 частин статті 57 МК
України встановлено, що основним
методом визначення митної вартості
товарів, які ввозяться на митну
територію України відповідно до
митного режиму імпорту, є перший метод -
за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується
лише у разі, якщо митна вартість
товарів не може бути визначена шляхом
застосування попереднього методу
відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів
передує процедура консультацій між
митним органом та декларантом з метою
визначення основи вартості згідно з
положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу.
Під час таких консультацій митний
орган та декларант можуть здійснити
обмін наявною у кожного з них
інформацією за умови додержання вимог
щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної
вартості товарів згідно з положеннями
статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для
її визначення може братися або ціна, за
якою ідентичні або подібні (аналогічні)
товари були продані в Україні не
пов'язаному із продавцем покупцю
відповідно до статті 62 цього Кодексу,
або вартість товарів, обчислена
відповідно до статті 63 цього Кодексу.

Підстава для незастосування основного
методу визначення митної вартості
товару передбачена ч. 2 ст. 58 МК України.
Так, відповідно до вказаної правової
норми, метод визначення митної
вартості товарів за ціною договору
(контракту) щодо товарів, які
імпортуються, не застосовується, якщо
використані декларантом або
уповноваженою ним особою відомості не
підтверджені документально або не
визначені кількісно і достовірні
та/або відсутня хоча б одна із
складових митної вартості, яка є
обов'язковою при її обчисленні.

Аналізуючи наведені норми права,
колегія суддів враховує позицію
Верховного Суду України, викладену в
постановах від 29.05.2012 року по справі
№21-91а12 та 11.09.2012 року по справі №21-262а12,
у яких Суд дійшов висновку, що за умови
не наведення митним органом доказів
того, що документи, подані декларантом
для митного оформлення товару є
недостатніми чи такими, що у своїй
сукупності викликають сумнів у
достовірності наданої інформації,
витребування цим органом переліку
документів без зазначення обставин,
які ці документи повинні підтвердити,
свідчить про протиправність рішення
цього органу щодо застосування іншого,
ніж основний метод визначення митної
вартості.

Отже, згідно наявних у справі доказів,
відповідачем 1 було підтверджено факти,
які вплинули на коригування
(визначення) митної вартості товару,
заявленого позивачем до розмитнення,
та доведено правомірність прийняття
оскаржуваного рішення, зважаючи на
неподання позивачем (декларантом)
належних додаткових документів,
витребовуваних митним органом, на
підтвердження митної вартості товарів,
що відповідно призвело до навмисного
заниження митної вартості
задекларованого товару, та крім того,
згідно бази даних цінової інформації
ЄАІС ДМСУ за останні 90 днів, що
передували митному оформленню
задекларованого позивачем товару, було
з'ясовано, що за аналогічними кодами
згідно з УКТЗЕД було здійснено митне
оформлення товару за ціною, що є вищою
ціни товару, визначеної позивачем в
митній декларації, а отже така ціна
навмисно була занижена позивачем, що
призвело до недоплати відповідних
митних платежів (податку на додану
вартість) до Державного бюджету.

Згідно зі ст. 159 КАС України, судове
рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права.

З підстав вищенаведеного, колегія
суддів дійшла висновку, що суд першої
інстанції вірно встановив фактичні
обставини справи, дослідив наявні
докази, надав їм належну оцінку та
прийняв законне і обґрунтоване
рішення, з дотриманням норм
матеріального і процесуального права,
а тому підстав для його скасування не
вбачається.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 198 КАС України,
за наслідками розгляду апеляційної
скарги на постанову суду першої
інстанції суд апеляційної інстанції
має право залишити апеляційну скаргу
без задоволення, а постанову суду без
змін.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212,
254 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Софіт-Люкс» на постанову Окружного
адміністративного суду м. Києва від 21
серпня 2013 року - залишити без
задоволення.

Постанову Окружного адміністративного
суду м. Києва від 21 серпня 2013 року -
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів з дня складання
в повному обсязі, шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя
суддя суддя Л.П. Борисюк
М.І. Кобаль І.Й. Петрик

Повний текст ухвали складено та
підписано - 18.07.2014

Головуючий суддя
Борисюк Л.П.

Судді:
Кобаль М.І.

Петрик І.Й.