Справа № К/9991/28631/12-С
Суддя: Федоров М.О.
Дата ухвалення: 2014-04-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"10" квітня 2014 р. м. Київ
К/9991/28631/12

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача
Федорова М.О.

суддів: Голубєвої Г.К.

Маринчак Н.Є.

розглянувши у попередньому судовому
засіданні касаційну скаргу Державного
підприємства "Севастопольський
морський рибний порт" на постанову
Окружного адміністративного суду
міста Севастополь від 05.01.2012 та ухвалу
Севастопольського апеляційного
адміністративного суду від 03.04.2012

у справі № 2а-3791/11/1770

за позовом Державного підприємства
"Севастопольський морський рибний
порт"

до Державної податкової
адміністрації у місті Севастополі

про визнання недійсним
податкових консультацій

ВСТАНОВИВ:

Державне підприємство
"Севастопольський морський рибний
порт" звернулось до Окружного
адміністративного суду міста
Севастополь з позовом до Державної
податкової адміністрації у місті
Севастополі про визнання недійсним
податкових консультацій.

Постановою Окружного
адміністративного суду міста
Севастополь від 05.01.2012 , яка залишена
без змін ухвалою Севастопольського
апеляційного адміністративного суду
від 03.04.2012 у задоволенні позову
відмовлено.

Не погоджуючись з зазначеним
рішеннями суду першої та апеляційної
інстанції, відповідач оскаржив їх в
касаційному порядку. В скарзі просить
скасувати оскаржувані рішення,
ухвалити нове рішення, позовні вимоги
задовольнити.

Касаційна скарга вмотивована тим, що
судами першої та апеляційної інстанцій
при вирішення спору по даній справі
порушено норми матеріального права.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши правильність застосування
судами попередніх інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
юридичної оцінки обставин справи,
розглянувши надані письмові докази в
їх сукупності, колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
приходить до висновку, що касаційну
скаргу слід відхилити з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів
справи, позивач 17.06.2011 направив на
адресу голови Державної податкової
адміністрації в місті Севастополі
запит щодо роз'яснень окремих положень
Податкового кодексу України, а саме:
включення до складу витрат
підприємства витрат на забезпечення
працівників спецодягом та засобами
індивідуального захисту понад
встановлених норм. Відповідачем на
вказаний запит листом від 17.08.2011
№2257/10/15-135 було надано роз'яснення щодо
окремих положень Податкового кодексу
України, відповідно до якого витрати,
понесені на забезпечення найманих
працівників спеціальним одягом,
взуттям, мийними та знешкоджувальними
засобами тощо, ураховуються при
визначенні складу витрат, якщо вони
були здійснені в межах норм та переліку
діючого законодавства. Включення до
складу витрат підприємства витрат на
забезпечення працівників спецодягом
та засобами індивідуального захисту
понад встановлених норм та/або не
встановлених спеціальним переліком
Податковим кодексом не передбачено. У
разі якщо, згідно з колективним
договором наймані працівники
забезпечуються засобами
індивідуального захисту понад
встановлених норм, то зазначені
витрати компенсуються за рахунок
прибутку підприємства.

Крім цього позивач 23.08.2011 направив
на адресу голови Державної податкової
адміністрації в місті Севастополі
запит щодо надання роз'яснень на два
питання: щодо витрат на утримання
суден, понесених впродовж відстою; щодо
віднесення до витрат при визначенні
об'єкту оподаткування з податку на
прибуток матеріальної допомоги
разового характеру. Відповідачем на
зазначений запит листом від 27.09.2011
№2559/10/15-135 було надано консультацію на
вищевказані питання.

Вважаючи вказані податкові
консультації такими, що суперечать
вимогам Податкового кодексу України,
позивач звернувся до суду з вказаним
позовом.

Наслідком застосування податкової
консультації згідно п. 53.1 ст. 53
Податкового кодексу України є те, що
платника податку не може бути
притягнуто до відповідальності, якщо
він діяв відповідно до податкової
консультації, наданої йому у письмовій
або електронній формі, а також
узагальнюючої податкової
консультації, зокрема, на підставі
того, що у майбутньому така податкова
консультація або узагальнююча
податкова консультація була змінена
або скасована.

Відповідно до п. 53.3 ст. 53
Податкового кодексу України, платник
податків може оскаржити до суду як
правовий акт індивідуальної дії
податкову консультацію контролюючого
органу, викладену в письмовій або
електронній формі, яка, на думку такого
платника податків, суперечить нормам
або змісту відповідного податку чи
збору. Визнання судом такої податкової
консультації недійсною є підставою для
надання нової податкової консультації
з урахуванням висновків суду.

Отже, Податковий кодекс України в
якості підстав для визнання недійсною
податкової консультації чітко
визначає суперечність такої
консультації нормам або змісту
відповідного податку чи збору.

Суди попередніх інстанцій
встановлено, що засоби індивідуального
захисту, які надані позивачем на
підставі колективного договору
додатково, понад встановлені норми, не
можуть бути включені до витрат
подвійного призначення при визначенні
об'єкта оподаткування, оскільки не
передбачені встановленими законом
нормами. Зокрема, встановлення
законодавством норм щодо видання
спецодягу та необхідність їх
дотримання вбачається з умов
Колективного Договору також.

Судами крім також встановлено, що
витрати платника податку, що надаються
підприємством окремим працівникам у
зв'язку із сімейними обставинами, на
оплату лікування, оздоровлення дітей,
поховання, на виплату матеріальної
допомоги працівнику мають разовий (не
систематичний) характер, та не можуть
будь враховано при обчисленні об'єкта
оподаткування.

Суди попередніх інстанцій дійшли
правомірного висновку, що податкові
консультації, надані ДПА в місті
Севастополі в листах № 2257/10/15-135 від
17.08.2011 та № 2559/10/15-135 від 27.09.2011, надано
відповідачем у відповідності до норм
діючого законодавства, а тому
скасуванню не підлягають.

Враховуючи вищевикладене, Вищий
адміністративний суд України дійшов
висновку про те, що касаційну скаргу
Державного підприємства
"Севастопольський морський рибний
порт" на постанову Окружного
адміністративного суду міста
Севастополь від 05.01.2012 та ухвалу
Севастопольського апеляційного
адміністративного суду від 03.04.2012 у
справі № 2а-3791/11/1770 слід відхилити, а
судові рішення залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 2201, 221, 223, 230 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Державного
підприємства "Севастопольський
морський рибний порт" відхилити.

Постанову Окружного
адміністративного суду міста
Севастополь від 05.01.2012 та ухвалу
Севастопольського апеляційного
адміністративного суду від 03.04.2012 у
справі № 2а-3791/11/1770 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення, але може бути
переглянута Верховним Судом України з
підстав та в порядку, передбачених
статтями 236-2392 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий М.О. ФедоровСудді Г.К.
Голубєва Н.Є. Маринчак