Справа № 760/9584/14-а
Суддя: Троян Н.М.
Дата ухвалення: 2014-07-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 760/9584/14-а
Головуючий у 1-й інстанції: Бобровник
Суддя-доповідач: Троян Н.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 липня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

головуючого судді
- Троян Н.М.,

суддів
- Твердохліб В.А., Л.О. Костюк,

за участю секретаря
- Костюченка М.Є.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві апеляційну скаргу
Головного управління Пенсійного фонду
України в м. Києві на постанову
Солом'янського районного суду міста
Києва від 05 червня 2014 року у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_2 до
Головного управління Пенсійного фонду
України в м. Києві про визнання рішення
протиправним та зобов'язання вчинити
дії, -

В С Т А Н О В И Л А:

Постановою Солом'янського районного
суду міста Києва від 05 червня 2014 року
позов задоволено в повному обсязі.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням,
відповідач подав апеляційну скаргу, в
якій просить скасувати постанову суду
першої інстанції у зв'язку з порушенням
судом першої інстанції норм
матеріального права.

Перевіривши матеріали справи, доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
частковому задоволенню, а постанова
суду першої інстанції - зміні, виходячи
з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивач за поданням Голови Верховної
Ради України та на підставі наказу
Міністра внутрішніх справ України від
28 липня 1998 року № 335 був відряджений для
підготовки нових кодексів України до
Апарату Верховної Ради України, з
залишенням в кадрах МВС України.

Відповідно до Розпорядження Кабінету
Міністрів України від 2 серпня 2002 року
№ 436-р. та наказу Міністра внутрішніх
справ України від 7 серпня 2002 року № 309
о/с було продовжено термін відрядження
позивача до Апарату Верховної Ради
України.

25 грудня 2003 року згідно поданого
позивачем рапорту за наказом Міністра
внутрішніх справ України № 903 о/с,
останній був звільнений зі служби в
органах внутрішніх справ у запас за
власним бажанням і залишився працювати
на посаді заступника завідуючого
секретаріатом Комітету Верховної Ради
України з питань законодавчого
забезпечення правоохоронної
діяльності, яку до цього обіймав в
якості відрядженого.

Цим же наказом йому була призначена
пенсія по лінії МВС з посадового окладу
у розмірі 250 грн. При цьому
Департаментом роботи з персоналом МВС
України його атестована посада, яку він
займав у Апараті Верховної Ради
України, була безпідставно прирівняна
до посади, яку позивач займав до
відрядження.

При цьому розмір пенсії позивачу було
обчислено не з окладу за посадою
заступника завідуючого секретаріатом
Комітету Верховної Ради України з
питань законодавчого забезпечення
правоохоронної діяльності, яку він
займав на момент звільнення (428 грн.), а з
окладу за посадою першого проректора
Дніпропетровської юридичної академії
МВС України (250 грн.), яку позивач
обіймав до відрядження, що суттєво
знизило розмір нарахованої йому
пенсії.

Постановою Солом'янського районного
суду м. Києва від 24.02.2006 у справі
№2-а-22-1/06, залишеною без змін ухвалою
Апеляційного суду м. Києва від 28.04.2006 та
ухвалою Вищого адміністративного суду
України від 29.11.2006, було зобов'язано
Головне управління Міністерства
внутрішніх справ України в м. Києві
провести перерахунок раніше
призначеної позивачу пенсії з 25.12.2003 з
урахуванням розміру посадового окладу
у сумі 428 грн за останньою штатною
посадою заступника завідуючого
секретаріатом Комітету Верховної Ради
України з питань законодавчого
забезпечення правоохоронної
діяльності, займаною ним в якості
відрядженого в Апараті Верховної Ради
України перед звільненням зі служби в
органах внутрішніх справ та провести
виплату не донарахованої пенсії.

Одночасно суд зобов'язав Головне
управління Міністерства внутрішніх
справ України в м. Києві у разі зміни
розміру посадового окладу за штатною
посадою заступника завідуючого
секретаріатом Комітету Верховної Ради
України з питань законодавчого
забезпечення правоохоронної
діяльності проводити відповідний
перерахунок раніше призначеної ОСОБА_2
пенсії з урахуванням змін у розмірі
цього посадового окладу.

Оскільки в січні 2007 року пенсійним
відділом Головного управління
Міністерства внутрішніх справ України
в м. Києві пенсійна справа позивача
була передана до Головного управління
Пенсійного фонду України в м. Києві, до
компетенції якого Законом України «Про
Державний бюджет на 2007 рік» віднесено
перерахунок та виплату пенсій, в тому
числі призначених до введення в дію
цього Закону, ухвалою Солом'янського
районного суду м. Києва від 12.10.2007р. у
справі №6-95-1/07 з метою подальшого
виконання рішення суду було проведено
заміну сторони у виконавчому
провадженні - Головного управління
Міністерства внутрішніх справ України
в м. Києві на Головне управління
Пенсійного фонду України в м. Києві (м.
Київ, вул. Воровського, 16).

В подальшому, у зв'язку зі збільшенням
посадового окладу заступника
завідувача секретаріату Комітету
Верховної Ради України з питань
законодавчого забезпечення
правоохоронної діяльності органами
Державної виконавчої служби у
примусовому порядку (з застосуванням
відповідних санкцій) були виконані
судові рішення і відповідачем були
проведені відповідні перерахунки
пенсії позивача.

На виконання повторної вимоги
державного виконавця №238/1 від 08.09.2008р.
щодо проведення перерахунку пенсії
позивача з урахуванням змін
посадового окладу за штатною посадою
заступника завідувача секретаріату
Комітету Верховної Ради України з
питань законодавчого забезпечення
правоохоронної діяльності та всіх
інших основних та додаткових видів
грошового забезпечення, які були
встановлені йому та враховані при
перерахунку призначеної пенсії з
01.01.2005, відповідачем 09.09.2008 у
відповідності до вимог чинного
пенсійного законодавства були
проведені відповідні перерахунки його
пенсії:

1. Станом на 01.01.2007, виходячи з
посадового окладу в розмірі 2 033 грн
пенсійна виплата склала 24 633 грн 04 коп.

2. Станом на 01.05.2007, виходячи з
посадового окладу в розмірі 2 175 грн
пенсійна виплата склала 26257 грн 38 коп.

3. Станом на 01.02.2008, виходячи з
посадового окладу в розмірі 3 154 грн
пенсійна виплата склала 37456 грн 28 коп.

У подальшому, протягом 2008 - 2013 років на
підставі перерахунку від 09.09.2008 з
урахуванням посадового окладу у
розмірі 3 154 грн Головним управлінням
Пенсійного фонду України в м. Києві
виплачувалася належна позивачу пенсія
у розмірі 37456 грн 28 коп..

Проте, рішенням Головного управління
Пенсійного фонду України в м. Києві від
03.02.2014 зменшено розмір пенсійної
виплати позивача з 01.02.2014.

Вважаючи порушенням своїх прав з боку
пенсійного органу та з метою їх
відновлення ОСОБА_2 звернувся за
захистом до суду.

Суд першої інстанції, задовольняючи
позов, виходив з того, що матеріалами
справи не підтверджуються вказані
підстави для перерахунку пенсії
позивача у бік зменшення, а проведений
відповідачем перерахунок не
відповідає базовому пенсійному
законодавству, яке регулює
правовідносини у зазначеній сфері у
конкретному випадку, посилаючись на те,
що постановою Солом'янського районного
суду м. Києва від 24.02.2006 у справі
№2-а-22-1/06 зобов'язано відповідача в разі
зміни розміру посадового окладу за
штатною посадою заступника
завідуючого секретаріатом Комітету
Верховної Ради України з питань
законодавчого забезпечення
правоохоронної діяльності, яку позивач
обіймав перед звільненням з органів
внутрішніх справ, проводити
відповідний перерахунок раніше
призначеної йому пенсії з урахуванням
зміни у розмірі цього посадового
окладу.

Проте, колегія суддів не погоджується в
повній мірі з висновком суду першої
інстанції з огляду на таке.

Згідно Методичних рекомендацій про
порядок застосування
нормативно-правових актів з питань
грошового забезпечення осіб рядового і
начальницького складу органів
внутрішніх справ та умов оплати праці
працівників, які не мають спеціальних
звань рядового і начальницького
складу, затверджених Наказом МВС
України №501 від 30.06.2005р. грошове
забезпечення осіб рядового і
начальницького складу органів
внутрішніх справ складається з
посадового окладу, окладу за
військовим (спеціальним) званням,
надбавки за вислугу років,
100-відсоткової надбавки, інших
додаткових видів грошового
забезпечення: надбавок, підвищень,
доплат, преміювання тощо.

При цьому, суд першої інстанції на
підставі аналізу вказаних Методичних
рекомендацій дійшов вірного висновку
про те, що проведений відповідачем
розрахунок пенсії позивача від 09.09.2008р.
на виконання постанови Солом'янського
районного суду м. Києва від 24.02.2006р. у
справі №2-а-22-1/06 відповідає нормам
чинного законодавства і розмір пенсії
позивача має складати 37 456,28 грн.

Разом з тим, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції про те, що саме такий розмір
пенсійної виплати позивача цілком
відповідає чинному законодавству і
постанові Солом'янського районного
суду м. Києва від 24.02.2006р. у справі
№2-а-22-1/06, а тому у відповідача не було
жодних законних підстав для її
перегляду у бік зменшення.

Оскільки на виконання згаданої
постанови Солом'янського районного
суду м. Києва відповідачем відповідно
до норм чинного пенсійного
законодавства було проведено
нарахування та перерахунок раніше
призначеної пенсії з 25.12.2003 з
урахуванням розміру посадового окладу
за штатною посадою заступника
завідуючого секретаріатом Комітету
Верховної Ради України з питань
законодавчого забезпечення
правоохоронної діяльності, тому
посилання відповідача на наявність
довідки Головного управління МВС
України в м. Києві про розмір грошового
забезпечення для перерахунку пенсії за
посадою першого проректора Юридичної
академії МВС, яка не має відношення до
позивача, вірно не прийняті судом як
підстава для зменшення пенсійної
виплати позивачеві, починаючи з лютого
2014 року.

Посилання апелянта на неврахування
судом положень ст.73 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» №1058-1У від 09.07.2003 не можуть
бути прийняті колегією суддів до уваги,
оскільки зазначена норма не регулює
правовідносини, що склались між
сторонами у справі.

Відповідно до статті 6 Конституції
України органи законодавчої,
виконавчої та судової влади здійснюють
свої повноваження у встановлених цією
Конституцією межах і відповідно до
законів України.

Відповідно до частини другої статті 19
Конституції України органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Пунктом 12 статті 92 основного закону
України встановлено, що виключно
законами України визначаються
організація і діяльність органів
виконавчої влади, основи державної
служби, організації державної
статистики та інформатики.

Конституція України не передбачає
право органів виконавчої влади
застосовувати аналогію права або
закону при вирішенні будь-яких питань,
що належать до їх компетенції, а
вимагає діяти лише на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.

Отже, колегія суддів вважає, що
відповідач, як суб'єкт владних
повноважень, не довів суду
правомірності прийнятого ним рішення
від 03.02.2014 про зменшення з 01 лютого 2014
року розміру пенсійної виплати ОСОБА_2,
натомість позивач надав суду
обґрунтовані пояснення, що
підтверджуються допустимими доказами
щодо протиправності дій відповідача в
частині зменшення з 01 лютого 2014 року
розміру його пенсійної виплати.

Виходячи із системного аналізу
положень чинного пенсійного
законодавства, наявних у матеріалах
справи доказів, колегія суддів
приходить до висновку, що постанова
Солом'янського районного суду м. Києва
від 05.06.2014 у даній частині прийнята із
вірним застосуванням норм
матеріального та процесуального права,
є законною та обґрунтованою.

Натомість, судова колегія не
погоджується з висновком суду першої
інстанції щодо необхідності стягнення
на користь позивача судового збору,
саме з Головного управління Пенсійного
фонду України в м. Києві, адже згідно
частини першої ст. 94 КАС України якщо
судове рішення ухвалене на користь
сторони, яка не є суб'єктом владних
повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України (або
відповідного місцевого бюджету, якщо
іншою стороною був орган місцевого
самоврядування, його посадова чи
службова особа).

Згідно до частини першої ст. 159 Кодексу
адміністративного судочинства
України, судове рішення повинно бути
законним та обґрунтованим.

Відповідно до статті 201 Кодексу
адміністративного судочинства
України, підставами для зміни
постанови або ухвали суду першої
інстанції, зокрема є правильне по суті
вирішення справи чи питання, але із
помилковим застосуванням норм
матеріального чи процесуального права.

Таким чином, позовні вимоги позивача є
обґрунтованими та такими, що
підлягають задоволенню, ухвалене судом
рішення першої інстанції про
задоволення позовних вимог є
правильним. Проте, неправильною є
позиція суду першої інстанції щодо
стягнення судового збору з Головного
управління Пенсійного фонду України в
м. Києві, яка у свою чергу не призвела до
невірного вирішення справи і не є
підставою для скасування судового
рішення, однак, є підставою для його
зміни.

Керуючись ст.ст. 41, 160, 167, 195, 196, 198, 201, 205,
207, 212, 254 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Головного
управління Пенсійного фонду України в
м. Києві - задовольнити частково.

Постанову Солом'янського районного
суду міста Києва від 05 червня 2014 року
змінити, виклавши четвертий абзац
резолютивної частини в наступній
редакції.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь ОСОБА_2 судовий збір у
розмірі 73 грн 08 коп.

В решті постанову Солом'янського
районного суду міста Києва від 05 червня
2014 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржена до Вищого адміністративного
суду України в порядку та строки,
передбачені ст.212 КАС України.

Головуючий суддя:
Н.М. Троян

Судді:
В.А. Твердохліб,

Л.О. Костюк

Головуючий суддя

Троян Н.М.

Судді:

Твердохліб В.А.

Костюк Л.О.