Справа № 2а-836/11
Суддя: Черпіцька Л.Т.
Дата ухвалення: 2014-07-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"17" липня 2014 р. м. Київ
К/9991/35025/12

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

Суддів:Черпіцької Л.Т. Розваляєвої Т.С.
Чалого С.Я.розглянувши у порядку
письмового провадження за наявними у
справі матеріалами адміністративну
справу за касаційною скаргою Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_4 на постанову
Ватутінського міського суду
Черкаської області від 29.03.2011р. та
ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 29.03.2012р. у
справі № 2а-836/11 за позовом
Ватутінської міської незалежної
спілки підприємців до Ватутінської
міської ради, третя особа ФОП ОСОБА_4
про визнання протиправним та
скасування рішення, -

ВСТАНОВИЛА:

Ватутінська міська незалежна спілка
підприємців звернулась з позовом до
Ватутінської міської ради Черкаської
області, в якому просила:

- визнати протиправним та скасувати
рішення Ватутінської міської ради №
2-57/6 від 09.12.2010р., оскільки аукціон на
земельну ділянку не проводився;

- зобов'язати Ватутінську міську раду
звернутись до суду до ОСОБА_4 з метою
повернення самозахваченої земельної
ділянки у власність Ватутінської
міської ради.

В обґрунтування позовних вимог позивач
посилається на те, що ОСОБА_4 була
самозахвачена земельна ділянка та
збудована мала архітектурна форма, чим
грубо порушені вимоги вищезазначеного
Закону та ст.ст. 25, 126 ЗК України,
оскільки повинен бути проведений
аукціон на земельну ділянку.

Постановою Ватутінського міського
суду Черкаської області від 29.03.2011р.,
залишеною без змін ухвалою Київського
апеляційного адміністративного суду
від 29.03.2012р. позов задоволено. Визнано
протиправним та скасовано рішення
Ватутінської міської ради №2-57/6 від
09.12.2010р.

На постанову Ватутінського міського
суду Черкаської області від 29.03.2011р. та
ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 29.03.2012р.
надійшла касаційна скарга Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_4, в якій,
посилаючись на неправильне
застосування судами норм
матеріального та процесуального права,
ставиться питання про їх скасування та
прийняття нового рішення про відмову в
задоволенні позовних вимог.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи,
обговоривши доводи касаційної скарги,
колегія суддів дійшла висновку, що
касаційна скарга підлягає частковому
задоволенню з огляду на наступне.

Як встановлено судами попередніх
інстанції, рішенням Ватутінської
міської ради № 2-57/6 від 09.12.2010р. було
надано дозвіл на попереднє погодження
місця розміщення малої архітектурної
форми ОСОБА_4 по АДРЕСА_1, яке в
подальшому було погоджене
відповідними комунальними службами
міста та затверджене рішенням
Ватутінської міської ради від 24.12.2010р.
№ 2-73/6 для послідуючого укладення
договору сервітуту вищезазначеної
земельної ділянки.

Не погоджуючись з даним рішення
позивач і звернувся з даним позовом.

Приймаючи рішення про задоволення
вимог суди виходили з того, що замість
того щоб попередити незаконні дії
ОСОБА_4 та вилучити самовільно
захвачену нею земельну ділянку,
Ватутінська міська рада своїм рішенням
№ 2-57/6 від 09.12.2010р. надала дозвіл
останній на попереднє погодження місця
розміщення малої архітектурної форми
по АДРЕСА_1.

Однак колегія суддів вважає такі
висновки судів передчасними,
враховуючи наступне.

Порядок розміщення малих
архітектурних форм для провадження
підприємницької діяльності,
затверджений постановою Кабінету
Міністрів України від 26 серпня 2009 року
№ 982 (далі - Порядок, в редакції станом
на час оскаржуваного рішення). Даний
Порядок розроблений відповідно до
вимог законодавства з метою врахування
органами місцевого самоврядування під
час прийняття рішень щодо розміщення
малих архітектурних форм
соціально-культурного, побутового,
торговельного та іншого призначення
для провадження підприємницької
діяльності.

Відповідно до п. 3 Порядку розміщення
малої архітектурної форми
здійснюється на підставі рішення
відповідної сільської, селищної,
міської ради, а для власників земельних
ділянок на підставі рішення
виконавчого комітету відповідної
місцевої ради.

Суб'єкт господарювання подає
відповідній сільській, селищній,
міській раді заяву згідно з додатком 1
до цього Порядку, у якій зазначається
бажане місце та строк розміщення малої
архітектурної форми, її призначення і
загальний опис. До заяви додаються:
виписка з Єдиного державного реєстру
юридичних осіб та фізичних осіб -
підприємців; копія державного акта на
право власності на земельну ділянку,
право постійного користування
земельною ділянкою або договору оренди
(за наявності). У разі коли
мала архітектурна форма розміщується
понад три роки на земельній ділянці
комунальної чи державної форми
власності, строк дії договору оренди
якої закінчився, проте орендна плата за
землю вносилася своєчасно і в повному
обсязі, до заяви додатково додаються:
копія договору оренди земельної
ділянки, строк дії якого закінчився;
довідка ДПА про відсутність
заборгованості з орендної плати за
землю за період дії договору оренди;
схема прив'язки малої архітектурної
форми. Подання зазначених документів
дає можливість продовжити право на
розміщення малої архітектурної форми у
порядку, визначеному пунктом 10 цього
Порядку. Вимагати подання інших
документів забороняється (п. 5 Порядку).

Прийняття документів для розміщення
малої архітектурної форми, їх
оформлення і розгляд, а також
оформлення договору сервітуту
здійснюються безоплатно.
Забороняється вимагати від суб'єктів
господарювання сплату благодійних
внесків та інших платежів (п.6).

Сільська, селищна, міська рада реєструє
подану заяву про розміщення малої
архітектурної форми і в місячний строк
приймає рішення щодо попереднього
погодження місця розташування малої
архітектурної форми та уповноважує
виконавчий орган або посадову особу
сільської, селищної, міської ради (далі
- уповноважений представник) передати
суб'єктові господарювання перелік
документів, які необхідно подати для
прийняття рішення щодо розміщення
малої архітектурної форми та/або
укладення договору особистого
строкового сервітуту (п.7 Порядку).

Отже, надаючи оцінку оскаржуваному
рішенню судам попередніх інстанцій
необхідно було перевірити додержання
ним Порядку розміщення малих
архітектурних форм для провадження
підприємницької діяльності.

Приписи ж ст.ст. 124, 134 Земельного
кодексу України та ст. 73 «Про Державний
бюджет України на 2009 рік» регулюються
порядок передачі в оренду саме
земельних ділянок.

Таким чином, колегія суддів приходить
до висновку про передчасність
прийнятих судами попередніх інстанцій
рішень, без дослідження всіх обставин
справи.

Крім того, вирішуючи питання про
законність або незаконність
оскаржуваного рішення суб'єкту владних
повноважень, судам належало зробити
висновки на відповідність цього
рішення приписам ч.3 ст.2 КАС України.

Згідно ч.3 ст. 2 КАС України у справах
щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
1) на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; 2) з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; 3) обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); 4) безсторонньо
(неупереджено); 5) добросовісно; 6)
розсудливо; 7) з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації; 8)
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); 9) з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення;
10) своєчасно, тобто протягом
розумного строку.

Підставами для визнання рішення
недійсним (нечинним) є невідповідність
його вимогам чинного законодавства
та/або визначеній законом компетенції
органу, який прийняв це рішення. При
цьому обов'язковою умовою визнання
рішення недійсним (нечинним) є також
порушення у зв'язку з його прийняттям
прав та охоронюваних законом інтересів
підприємства чи організації - позивача
у справі.

Судова колегія дійшла висновку, що
рішення судів вимогам ст. 159 КАС України
не відповідають. Неповнота у
встановленні фактичних обставин
справи не дає можливості суду
касаційної інстанції визначитись в
правильності правової оцінки позовних
вимог, проведеної судами попередніх
інстанцій. Відповідно до приписів ст. 220
КАС України допущені порушення не
можуть бути перевірені і усунуті судом
касаційної інстанції.

З огляду на викладене, судові рішення,
ухвалені у даній справі, підлягають
скасуванню з направленням справи на
новий розгляд до суду першої інстанції.
Під час нового розгляду справу суду
належить врахувати недоліки, викладені
у мотивувальній частині ухвали і
правильно застосувати до спірних
правовідносин норми матеріального
права.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 227, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів -

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_4 задовольнити
частково.

Постанову Ватутінського міського суду
Черкаської області від 29.03.2011р. та
ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 29.03.2012р.
скасувати, а справу направити на новий
судовий розгляд до суду першої
інстанції.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення копії
особам, які беруть участь у справі та
може бути переглянута в порядку ст.ст.
235-2391 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Судді: