Справа № 527/2740/13-а
Суддя: Олексієнко М.М.
Дата ухвалення: 2014-05-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

06 травня 2014 року м. Київ
В/800/1833/14

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

головуючого: Олексієнка М.М.,

суддів: Амєліна С.Є.,

Ємельянової В.І.,

Стародуба О.П.,

Черпака Ю.К.,

розглянувши заяву представника
управління Пенсійного фонду України в
Глобинському районі Полтавської
області (далі - УПФ) про перегляд
Верховним Судом України ухвали Вищого
адміністративного суду України від 27
січня 2014 року, постановленої за
результатами розгляду справи за
адміністративним позовом ОСОБА_4 до УПФ
про зобов'язання вчинити певні дії , -

В С Т А Н О В И Л А:

23 квітня 2014 року представник УПФ в
порядку статті 239-1 Кодексу
адміністративного судочинства України
(далі - КАС України) звернувся з заявою
про перегляд Верховним Судом України
ухвали судді Вищого адміністративного
суду України від 27 січня 2014 року у
справі №К/800/4753/14 з мотивів
неоднакового застосування касаційною
інстанцією положень статті 263 Кодексу
адміністративного судочинства України
(далі - КАС України).

На обґрунтування зазначених вимог
додано ухвалу Вищого
адміністративного суду України від 5
березня 2014 року (справа №К/800/4756/14), в
якій, на переконання представника
відповідача, касаційний суд у подібних
правовідносинах неоднаково застосував
одні і ті самі норми матеріального
права, зокрема статтю 263 КАС України, що
потягло ухвалення різних за змістом
судових рішень.

Перевіривши наведені в заяві доводи,
колегія суддів дійшла висновку про
відмову в допуску справи до перегляду
Верховним Судом України з урахуванням
наступного.

Статтею 237 КАС України наведено перелік
підстав для подання сторонами та
іншими особами, які беруть участь у
справі, заяви про перегляд судових
рішень в адміністративних справах
Верховним Судом України.

Відповідно до пункту 1 частини першої
цієї статті заява про перегляд судових
рішень в адміністративних справах може
бути подана виключно з мотивів
неоднакового застосування судом
(судами) касаційної інстанції одних і
тих самих норм матеріального права, що
потягло ухвалення різних за змістом
судових рішень у подібних
правовідносинах.

При цьому, під неоднаковим
застосуванням одних і тих самих норм
матеріального права розуміється,
зокрема, таке:

різне тлумачення змісту і сутності
правових норм, на підставі якого
зроблено висновок про різний зміст
суб'єктивних прав і обов'язків
учасників відповідних правовідносин, у
тому числі про наявність та обсяг прав
і/або обов'язків осіб, які беруть участь
у справі;

різне застосування правил конкуренції
правових норм при вирішенні колізій
між ними з урахуванням ієрархії цих
правових норм, а також дії норм у часі,
просторі та за колом осіб, тобто різне
незастосування закону, який підлягав
застосуванню;

різне визначення предмета регулювання
правових норм, зокрема застосування
різних правових норм для регулювання
одних і тих самих відносин або
поширення дії норми на певні
правовідносини в одних випадках і
незастосування цієї самої норми до
аналогічних відносин в інших випадках,
тобто різне застосування закону, який
не підлягав застосуванню;

різне застосування правил аналогії
права чи закону в подібних
правовідносинах.

Виходячи зі змісту зазначеної норми,
неоднакове застосування судом (судами)
касаційної інстанції процесуального
права, що призвело до ухвалення різних
за змістом судових рішень, не є
підставою для звернення до Верховного
Суду України з заявою про перегляд
судових рішень. Зокрема, ухвали
касаційного суду, в яких не розв'язано
спір по суті, не можуть бути
переглянуті Верховним Судом України.

Доводи, викладені в заяві УПФ, не дають
підстав вважати, що судом касаційної
інстанції у подібних правовідносинах
неоднаково застосовані одні й ті ж само
норми матеріального права.

В ухвалі, яка є предметом оскарження,
суддею відмовлено у відкритті
касаційного провадження у зв'язку з
тим, що касаційна скарга є
необґрунтованою і викладені в ній
доводи не викликають необхідності
перевірки матеріалів справи. При
постановленні зазначеного рішення,
суддя касаційної інстанції прийшов до
висновку про відсутність порушень норм
процесуального права, які б могли бути
підставою для скасування чи зміни
попередніх судових рішень.

При ухваленні рішення від 5 березня 2014
року про відмову в зміні способу і
порядку виконання судового рішення,
касаційний суд, з посиланням на
положення стаття 263 КАС України,
виходив з відсутності обставин, які б
ускладнювали виконання попереднього
рішення.

Таким чином, в зазначених судових
рішеннях застосовано норму
процесуального право, зокрема стаття 263
КАС України, яка передбачає
відстрочення і розстрочення виконання,
зміну чи встановлення способу і
порядку виконання судового рішення.

З урахуванням наведеного, керуючись
статтями 235-240 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Відмовити в допуску до перегляду
Верховним Судом України справи за
адміністративним позовом ОСОБА_4 до
управління Пенсійного фонду України в
Глобинському районі Полтавської
області про зобов'язання вчинити певні
дії за заявою відділу Державної
виконавчої служби Глобинського
районного управління юстиції
Полтавської області про зміну способу
і порядку виконання судового рішення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:
М.М. Олексієнко

С.Є. Амєлін

В.І. Ємельянова

О.П. Стародуб

Ю.К. Черпак