Справа № 2-а-9459/11
Суддя: Лічевецький І.О.
Дата ухвалення: 2014-07-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа: № 2-а-9459/11

14 липня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі:
головуючого - судді Лічевецького І.О.,
суддів - Грищенко Т.М., Мельничука В.П.
розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
Управління Пенсійного фонду України у
Кагарлицькому районі Київської
області на постанову Кагарлицького
районного суду Київської області від 18
липня 2011 року у справі за позовом
ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду
України у Кагарлицькому районі
Київської області про визнання дій
протиправними та зобов'язання вчинити
дії, -

ВСТАНОВИВ

У червні 2011 року ОСОБА_1 звернулася до
суду з позовом про визнання
неправомірними дій Управління
Пенсійного фонду України у
Кагарлицькому районі Київської
області (надалі за текстом -
«Управління») щодо відмови в
перерахунку пенсії та зобов'язання
здійснити за останні шість місяців що
передують поданій заяві до суду та
забезпечити в подальшому перерахунок
додаткової пенсій за шкоду заподіяну
здоров'ю, як особі віднесеної до 4-ї
категорії, в розмірі 15 % мінімальної
пенсії за віком відповідно до ст. 51
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» від 28 лютого 1991 р. № 796-XII
(надалі за текстом - «Закон № 796-XII»).

Постановою Кагарлицького районного
суду Київської області від 18 липня 2011
року позов задоволено. Визнано
неправомірними дії Управління та
зобов'язано відповідача зробити
перерахунок з 03.12.2010 року і виплатити
позивачеві додаткову пенсію
відповідно до ст. 51 у розмірі 15 %
мінімальної пенсії за віком, з
урахуванням проведених за цей період
виплат.

В апеляційній скарзі відповідач,
посилаючись на порушення судом першої
інстанції норм матеріального та
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи,
просить скасувати вказане судове
рішення та прийняти нове, яким у
задоволенні позовних вимог відмовити.

Перевіривши повноту встановлення
місцевим загальним судом фактичних
обставин справи та правильність
застосування ним норм матеріального і
процесуального права, Київський
апеляційний адміністративний суд
дійшов наступного.

Згідно посвідчення серії НОМЕР_1 ОСОБА_1
має правовий статус постраждалої
внаслідок Чорнобильської катастрофи 4
категорії.

Нормами статті 49 Закону № 796-XII
передбачено пенсії особам, віднесеним
до 1, 2, 3, 4 категорій у вигляді: а)
державної пенсії; б) додаткової пенсії
за шкоду, заподіяну здоров'ю, яка
призначається після виникнення права
на державну пенсію.

Відповідно до частини 3 статті 51 Закону
№ 796-XII особам, віднесеним до категорії
4, додаткова пенсія за шкоду, заподіяну
здоров'ю, призначається у розмірі 15
процентів мінімальної пенсії за віком.

Протягом спірного періоду позивачеві
виплачувалась додаткова пенсія в
розмірі 5 процентів прожиткового
мінімуму для осіб, які втратили
працездатність.

Законом України від 28 грудня 2007 року №
107-VІ «Про Державний бюджет України на
2008 рік та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України», зокрема
пунктом 28 Розділу ІІ, були внесені
зміни у названу статтю Закону № 796-XII.

Відповідно до цих змін особам,
віднесеним до категорії 4, щомісячна
додаткова пенсія за шкоду, заподіяну
здоров'ю, призначається в розмірі 5
процентів прожиткового мінімуму для
осіб, які втратили працездатність.

Рішенням Конституційного Суду України
від 22 травня 2008 року №10-рп/2008 (справа
щодо предмета та змісту закону про
Державний бюджет України) положення
пункту 28 Розділу ІІ Закону України «Про
Державний бюджет України на 2008 рік та
про внесення змін до деяких
законодавчих актів України» визнані
неконституційними.

В силу вимог частини другої статті 152
Конституції України закони, інші
правові акти або їх окремі положення,
що визнані неконституційними,
втрачають чинність з дня ухвалення
Конституційним Судом України рішення
про їх неконституційність.

Таким чином, після
прийняття Конституційним Судом
України вказаного рішення знову почали
діяти положення статті 51 Закону № 796-XII
в їх первинній редакції.

Відповідно ж до частини другої статті 19
Конституції України органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

З огляду на викладене суд першої
інстанції дійшов обґрунтованого
висновку, що відповідач, ігноруючи
зазначені норми матеріального права та
не здійснюючи виплату додаткової
пенсій у розмірі визначеному Законом №
796-XII, порушив указане право позивача.

Доводи апеляційної скарги Управління
зазначених вище висновків суду
попередньої інстанції не спростовують,
а посилання скаржника на положення
постанови Кабінету Міністрів України
«Деякі питання соціального захисту
окремих категорій громадян» від 28
травня 2008 р. № 530 є помилковим, оскільки
ними не може бути звужено зміст та
обсяг прав позивача, встановлених
Законом.

Твердження Управління про те, що
положення статті 28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» не можуть бути
використані для цілей статті 51 Закону
№ 796-XII судом апеляційної інстанції не
приймаються як доказ.

Оскільки жодним іншим законом не
передбачено механізм визначення цієї
державної соціальної гарантії, та з
огляду на неможливість обмеження права
особи на одержання соціальних пільг,
компенсацій і гарантій з мотивів з
неповноти законодавства, яким
врегульовано спірні правовідносини,
застосування частини першої статті 28
названого Закону під час нарахування
виплат в порядку статті 51 Закону № 796-XII
слід визнати цілком обґрунтованим.

За правилами ст. 200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Керуючись статтями 160, 198, 200, 205 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд,

УХВАЛИВ

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України у
Кагарлицькому районі Київської
області залишити без задоволення, а
постанову Кагарлицького районного
суду Київської області від 18 липня 2011
року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі та
може бути оскаржена протягом двадцяти
днів з моменту набрання нею законної
сили шляхом подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий суддя
І.О.Лічевецький

суддя
Т.М.Грищенко

суддя
В.П.Мельничук

.

Головуючий суддя
Лічевецький І.О.

Судді:
Грищенко Т.М.

Мельничук В.П.