Справа № 2а-13067/12/2070
Суддя: Моторний О.А.
Дата ухвалення: 2014-07-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"14" липня 2014 р. м. Київ
К/800/23356/13

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

Головуючого
Моторного О.А.

Суддів
Вербицької О.В.,

Кошіля В.В.,

розглянувши в порядку письмового
провадження касаційну скаргу
Харківської об'єднаної державної
податкової інспекції Харківської
області Державної податкової служби

на постанову Харківського окружного
адміністративного суду від 26.12.2012

та ухвалу Харківського апеляційного
адміністративного суду від 02.04.2013

у справі № 2-а-13067/12/2070

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Агрокомплекс Юпітер"

до Харківської об'єднаної державної
податкової інспекції Харківської
області Державної податкової служби

про скасування податкових
повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИВ:

Постановою Харківського окружного
адміністративного суду від 26.12.2012, яка
залишена без змін ухвалою Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 02.04.2013, позов задоволено: скасовано
податкові повідомлення-рішення від
04.07.2012 №, №, № та від
05.09.2012 №.

В касаційній скарзі відповідач,
посилаючись на порушення судами норм
матеріального права, просить скасувати
рішення судів першої та апеляційної
інстанцій та прийняти нове рішення,
яким відмовити у задоволенні позовних
вимог.

Представники сторін в судове засідання
не з'явились, про дату, час і місце
судового засідання були повідомлені
належним чином.

У зв'язку з цим, касаційний розгляд
справи проведено в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 222
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Перевіривши правильність застосування
судами попередніх інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
юридичної оцінки обставин справи,
колегія суддів Вищого
адміністративного суду України вважає,
що касаційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що податковим органом
проведено документальну позапланову
виїзну перевірку ТОВ «Агрокомплекс
Юпітер» з питань правильності
обчислення та нарахування податку на
додану вартість та податку на прибуток
по операціям з ТОВ «Торгсервіс» за
грудень 2011 року та з ТОВ «Максан» за
березень 2010 року, за результатами якої
складено акт перевірки №836/220/33368967 від
18.06.2012, у висновках якого встановлено
порушення позивачем:

- ст. 4, п.5.1 ст. 5, пп.5.2.1, пп.5.3.9 п.5.3 ст. 5
Закону України від 22.05.1997 року №283/97-ВР
«Про оподаткування прибутку
підприємств» (зі змінами та
доповненнями), п.п.138.1.1 п.138.1, п.138.2 ст. 138,
п.п.139.1.9 п.139.1 ст. 139 ПК України, що
призвело до заниження суми податку на
прибуток у розмірі 697 511,00 грн.;

- пп.7.2.1 п.7.2, пп.7.4.1, пп.7.4.5 п.7.4 ст.7 Закону
України «Про податок на додану
вартість» (зі змінами та
доповненнями), п.198.1, п.198.3, п.198.6 ст. 198,
п.201.1 ст. 201 ПК України, що призвело до
заниження суми податку на додану
вартість у розмірі 596 399,00 грн.

На підставі висновків акта перевірки,
відповідачем прийняті спірні
податкові повідомлення-рішення:

- № від 04.07.2012 про збільшення
позивачу податку на прибуток на суму у
розмірі 697 511,00 грн. та нарахування
штрафних санкцій у розмірі 36 412,25 грн.;

- № від 04.07.2012 про зменшення
позивачу розміру від'ємного значення
податку на додану вартість у розмірі 280
550,00 грн.;

- № від 04.07.2012 про збільшення
позивачу податкового зобов'язання з
податку на додану вартість у розмірі 230
519,00 грн. та нарахування штрафних
санкцій у розмірі 57 629,75 грн.,

- № від 05.09.2012 про зменшення
позивачу розміру від'ємного значення
суми податку на додану вартість у
розмірі 85 330,00 грн.

Колегія суддів, переглядаючи
оскаржувані рішення судів попередніх
інстанцій в касаційному порядку,
погоджується з висновками судів про
скасування вказаних податкових
повідомлень-рішень, враховуючи
наступне.

Згідно з пп.5.2.1 п.5.2 ст. 5 Закону України
«Про оподаткування прибутку
підприємств» (в редакції чинній на
момент виникнення спірних
правовідносин), до складу валових
витрат включаються суми будь-яких
витрат, сплачених (нарахованих)
протягом звітного періоду у зв'язку з
підготовкою, організацією, веденням
виробництва, продажем продукції (робіт,
послуг) і охороною праці, у тому числі
витрати з придбання електричної
енергії (включаючи реактивну), з
урахуванням обмежень, установлених
пунктами 5.3 - 5.7 цієї статті.

Відповідно до пп. 5.3.9 п. 5.3 ст. 5 Закону
України «Про оподаткування прибутку
підприємств», не належать до складу
валових витрат будь-які витрати, не
підтверджені відповідними
розрахунковими, платіжними та іншими
документами, обов'язковість ведення і
зберігання яких передбачена правилами
ведення податкового обліку.

Пунктом 138.2 ст.138 Податкового кодексу
України (чинного на час формування
валових витрат в I кварталі 2011 року)
передбачено, що витрати, які
враховуються для визначення об'єкта
оподаткування, визнаються на підставі
первинних документів, що підтверджують
здійснення платником податку витрат,
обов'язковість ведення і зберігання
яких передбачено правилами ведення
бухгалтерського обліку, та інших
документів, встановлених розділом II
цього Кодексу.

Згідно із абзацом третім підпункту 7.4.1
пункту 7.4 статті 7 Закону України "Про
податок на додану вартість" (в редакції
чинній на момент виникнення спірних
правовідносин), право на нарахування
податкового кредиту виникає незалежно
від того, чи такі товари (послуги) та
основні фонди почали
використовуватися в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності платника податку протягом
звітного податкового періоду, а також
від того, чи здійснював платник податку
оподатковувані операції протягом
такого звітного податкового періоду.

Відповідно до пп. 7.4.5 п. 7.4 ст. 7 вказаного
Закону, не підлягають включенню до
складу податкового кредиту суми
сплаченого (нарахованого) податку у
зв'язку з придбанням товарів (послуг),
не підтверджені податковими
накладними чи митними деклараціями
(іншими подібними документами згідно з
пп. 7.2.6 цього пункту.

Аналогічне закріплене і в п. 198.6 ст. 198
Податкового кодексу України.

Датою виникнення права платника ПДВ
на віднесення сум податку до
податкового кредиту, згідно з п. 198.2 ст.
198 ПК України, вважається дата тієї
події, що відбулася раніше: дата
списання коштів з банківського рахунка
платника податку на оплату
товарів/послуг; дата отримання
платником податку товарів/послуг, що
підтверджено податковою накладною.

Як було вірно встановлено судами
попередніх інстанцій, факт здійснення
господарських операцій між позивачем
та його контрагентами - ТОВ
«Торгсервіс» та ТОВ «Максан», на
виконання умов договорів поставки,
підтверджується наявними в матеріалах
справи, належним чином оформленими,
первинним документами бухгалтерського
обліку, зокрема: податковими
накладними, видатковими накладними,
товарно-транспортними накладними,
актами звірки взаєморозрахунків,
банківськими виписками.

Крім того, 02.01.2011 між ТОВ «Теплі моря»,
як перевізником, та позивачем, як
вантажовідправником було укладено
договір №2/01/11 на перевезення вантажу
автомобільним транспортом, складено
акти здачі-прийняття робіт, що
підтверджує реальне надання послуг по
перевезенню товару.

Отриманий товар позивач зберігав на
складі, орендованому згідно договору
оренди від 01.11.2011, за адресою: м. Мерефа,
вул. Шевченко, 25 (т.І а.с. 218-220).

В матеріалах справи відсутні докази
встановлення податковим органом
обставин на підтвердження того, що
укладаючи спірні договори, учасники
договірних відносин діяли з метою, яка
є завідомо суперечною інтересам
держави та суспільства. Податковим
органом не доведено наявності
протиправного умислу та мети при
укладенні угод позивачем з ТОВ
«Торгсервіс» та ТОВ «Максан», що мали
місце під час здійснення позивачем
підприємницької діяльності.

Слід зазначити, що якщо контрагент
(постачальник по ланцюгу) не виконав
свого зобов'язання по сплаті податку до
бюджету, то це тягне відповідальність
та негативні наслідки саме для цієї
особи. Зазначена обставина не є
підставою для позбавлення платника
податку (покупця товарів, робіт, послуг)
права на відшкодування ПДВ у разі, якщо
останній виконав усі передбачені
законом умови щодо отримання такого
відшкодування і має документальне
підтвердження розміру свого
податкового кредиту.

За наведених обставин, у відповідача
були відсутні підстави для визначення
позивачу податкових зобов'язань з
податку на прибуток та податку на
додану вартість, у зв'язку з чим судами
правомірно скасовані спірні податкові
повідомлення-рішення.

Доводи, наведені скаржником в
касаційній скарзі, колегією суддів
відхиляються, оскільки вони не
спростовують обставин, що на підставі
належних та допустимих доказів
встановлені судами попередніх
інстанцій.

Враховуючи викладене, Вищий
адміністративний суд України дійшов
висновку, що судами першої та
апеляційної інстанцій належним чином
з'ясовані обставини справи та дано їм
відповідну правову оцінку. Порушень
норм матеріального чи процесуального
права, які могли призвести до зміни чи
скасування рішень судів попередніх
інстанцій не встановлено.

Керуючись ст. ст. 222-224, 230, 231, ч. 5 ст. 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд -

УХВАЛИВ:

Касаційну Харківської об'єднаної
державної податкової інспекції
Харківської області Державної
податкової служби залишити без
задоволення.

Постанову Харківського окружного
адміністративного суду від 26.12.2012 та
ухвалу Харківського апеляційного
адміністративного суду від 02.04.2013
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, та
може бути переглянута з підстав, у
порядку та в строки, встановлені
статтями 236 238 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий суддя: (підпис) О.А.
МоторнийСудді(підпис) О.В. Вербицька
(підпис) В.В. Кошіль