Справа № 2а-8362/10/0870
Суддя: Сірош М.В.
Дата ухвалення: 2014-07-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"10" липня 2014 р. м. Київ
К/800/11682/14

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

головуючого судді:
Сіроша М.В.,

суддів:
Усенко Є.А.,

Юрченко В.П.,

розглянувши у письмовому провадженні
касаційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Запорізький сталеварний завод» (далі -
Товариство) на постанову Запорізького
окружного адміністративного суду від 1
березня 2011 року та ухвалу
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду від 29 жовтня 2013
року у справі за адміністративним
позовом Товариства до Державної
податкової інспекції у
Шевченківському районі м. Запоріжжя
(далі - ДПІ), за участю прокуратури
Запорізької області (далі -
Прокуратура),

про скасування податкового
повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И Л А :

У жовтні 2010 року Товариство звернулося
до суду з адміністративним позовом про
скасування податкового
повідомлення-рішення ДПІ №/1 від
8.10.2010 року (далі - ППР №/1) щодо
донарахування податку на додану
вартість, у розмірі 1 064 127,00 грн., та
штрафних санкцій, у розмірі 532 063,50 грн.

На обґрунтування позову зазначає, що
висновки ДПІ, викладені в акті
перевірки, щодо порушень порядку
ведення податкового обліку є такими, що
не відповідають діючому податковому
законодавству, оскільки при здійсненні
господарських операцій з
постачальниками металобрухту ТОВ
«Метпром-Компані» та ТОВ «Промінтєр,
Товариство отримало від зазначених
підприємств належним чином оформлені
податкові накладні з податку на додану
вартість.

Здійснення господарських операцій
засвідчено належними та дійсними
первинними документами -
господарськими договорами, товарними
накладними, актами походження
металобрухту, які були надані
перевіряючим при перевірці.

1 березня 2011 року постановою
Запорізького окружного
адміністративного суду, залишеною без
змін ухвалою Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 29 жовтня 2013 року, у задоволенні
позову відмовлено.

Товариство звернулося із касаційною
скаргою про скасування постанови
Запорізького окружного
адміністративного суду та ухвали
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду і ухвалення
нової постанови про задоволення
позову, посилаючись на порушення
судами норм матеріального та
процесуального права.

Перевіривши правильність застосування
судами норм матеріального та
процесуального права, обговоривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів вважає, що касаційна скарга
підлягає частковому задоволенню з
таких підстав.

Як встановлено судами першої та
апеляційної інстанцій, за період з
1.01.2009 року до 31.03.2010 року ДПІ здійснила
планову виїзну перевірку Товариства з
питань дотриманим вимог податкового,
валютного та іншого законодавства, за
наслідками якої 16.07.2010 року був
складений акт перевірки.

Відповідно до зазначеного акту
Товариство порушило підпункт 7.2.3
пункту 7.2., підпункт 7.4.5 пункту 7.4.,
підпункт 7.7.1 пункту 7.7 ст. 7 Закону
України «Про податок на додану
вартість», в результаті чого
Товариство занизило податок на додану
вартість за період, що перевірявся на
загальну суму 1 064 127, 00 грн.

8 жовтня 2010 року ДПІ прийняла ППР
№/1 щодо донарахування Товариству
податку на додану вартість, у розмірі 1
064 127,00 грн., та штрафних санкцій, у
розмірі 532 063,50 грн.

Колегія суддів не погоджується з
висновками суддів першої та
апеляційної інстанцій про відмову у
задоволенні позову з таких підстав.

Зазначеною перевіркою встановлене
укладання договірних взаємовідносин
Товариства з ТОВ «Метпром-Компані» та
ТОВ «Промінтер».

У касаційній скарзі Товариство
зазначає, що ТОВ «Метпром-Компані» та
ТОВ «Промінтер» у спірних податкових
періодах були належним чином
зареєстровані, як юридичні особи,
знаходились за своїми юридичними
адресами, відповідно до вимог Закону
України «Про податок на додану
вартість» були зареєстровані в якості
платників ПДВ та подавали до
податкових органів податкову
звітність.

При здійсненні господарських операцій
з зазначеними підприємствами
Товариство отримувало від них належним
чином оформлені податкові накладні з
ПДВ.

Факт здійснення господарських
операцій був засвідчений належними
первинними документами -
господарськими договорами, товарними
накладними, актами походження
металобрухту та іншими.

Відповідно до підпункту 7.4.1 пункту 7.4
ст. 7 Закону України «про податок на
додану вартість» податковий кредит
звітного періоду складається із сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 6.1 статті 6 та
статтею 81 цього Закону, протягом такого
звітного періоду у зв'язку з -
придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку; придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій в
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання у виробництві
та/або поставці товарів (послуг) для
оподаткування операцій у межах
господарської діяльності платника
податку.

Згідно з підпунктом 7.5.1 пункту 7.5 ст. 7
Закону України «Про податок на додану
вартість» датою виникнення права
платника податку на податковий кредит
вважається дата здійснення першої з
подій - або дата списання коштів з
банківського рахунку платника податку
в оплату товарів (робіт, послуг), дата
виписки відповідного рахунку
(товарного чека); в разі розрахунків з
використанням кредитних дебетових
карток або комерційних чеків; або дата
отримання податкової накладної, що
засвідчує факт придбання платником
податку товарів (робіт, послуг).

Відповідно до підпункту 7.2.6 пункту 7.2
ст. 7 цього Закону накладна видається
платником податку, який поставляє
товари (послуги), на вимогу їх
отримувача та є підставою для
нарахування податкового кредиту.

Згідно з підпунктом 7.4.5 пункту 7.4 ст. 7
Закону України «Про податок на додану
вартість» не підлягають включенню до
складу податкового кредиту суми
сплаченого (нарахованого) податку у
зв'язку з придбанням товарів (послуг),
не підтверджені податковими
накладними чи митними деклараціями
(іншими подібними документами згідно з
підпунктом 7.2.6 цього пункту).

Таким чином, лише відсутність
податкової накладної позбавляє
платника податку права на включення до
складу податкового кредиту сплачених
(нарахованих) сум податків у звітному
періоді у зв'язку з придбанням товарів
(робіт, послуг), вартість яких
відноситься до складу валових витрат.

Судами попередніх інстанцій при
розгляді даного адміністративного
позову не було досліджено належним
чином те, що включені Товариством до
складу податкового кредиту суми
податку на додану вартість на
відповідну дату були підтверджені
наявними податковими накладними, які
були виписані контрагентами
відповідно до підпункту 7.2.1 пункту 7.2
ст. 7 Закону України «Про податок на
додану вартість».

Відповідно до п. 5 Порядку заповнення
податкової накладної, затвердженої
наказом Державної податкової
адміністрації України № 165 від 30.05.1997
року, податкова накладна вважається
недійсною у разі її заповнення іншою
особою, ніж вказаною у пункті 2 даного
Порядку.

Згідно з п. 2 зазначеного порядку
податкову накладну складає особа, яка
зареєстрована як платник податку в
податковому органі і якій присвоєно
індивідуальний податковий номер
платника податку на додану вартість.

Суди попередніх інстанцій належним
чином не перевірили здійснення
Товариством господарських операцій з
зазначеними підприємствами та
належність первинних документів, які
підтверджують здійснення цих
господарських операцій.

Постанова суду першої інстанції та
ухвала апеляційного суду підлягають
скасуванню з направленням справи на
новий розгляд до суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 227 Кодексу
адміністративного судочинства України
підставою для скасування судових
рішень з направленням справи на новий
розгляд є порушення норм
процесуального права, які унеможливили
встановлення фактичних обставин, що
мають значення для правильного
вирішення справ.

Колегія суддів прийшла до висновку, що
рішення першої та апеляційної
інстанцій підлягають скасуванню,
адміністративна справа направленню до
суду першої інстанції для нового
розгляду.

Керуючись ст., ст. 220, 222, 223, 227, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України,

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Запорізький сталеварний завод»
задовольнити частково.

Постанову Запорізького окружного
адміністративного суду від 1 березня 2011
року та ухвалу Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 29 жовтня 2013 року скасувати,
адміністративну справу направити до
Запорізького окружного
адміністративного суду на новий
судовий розгляд.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:
Сірош М.В.

Усенко Є.А.

Юрченко В.П.