Справа № 2610/7091/12
Суддя: Мельничук В.П.
Дата ухвалення: 2014-07-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
2610/7091/12 Головуючий у 1-й
інстанції: Маліновська В.М.
Суддя-доповідач: Мельничук В.П.
У Х В А Л А

Іменем України

10 липня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

Головуючого-судді:
Мельничука В.П.

суддів:
Грищенко Т.М., Лічевецького І.О.,

розглянувши в порядку письмового
провадження в залі суду апеляційну
скаргу ОСОБА_2 на ухвалу
Шевченківського районного суду м.
Києва від 05 травня 2014 року у справі за
заявою ОСОБА_2, ОСОБА_3 щодо накладення
штрафу на керівника управління
Пенсійного фонду України в
Шевченківському районі м. Києва за
неподання звіту про виконання
постанови Шевченківського районного
суду м. Києва від 16 серпня 2010р. у справі
за позовом ОСОБА_2 до Управління
Пенсійного фонду України в
Шевченківському районі м. Києва,
Державного казначейства України про
визнання протиправними дій та
бездіяльності, стягнення доплаченої
надбавки, відшкодування моральної
шкоди та зобов'язання вчиняти дії,
зобов'язання подачі якого було
встановлено постановою
Шевченківського районного суду м.Києва
від 13 червня 2012 року у справі за заявою
ОСОБА_2 в порядку ст. 267 КАС України
(справа № 2610/7091/2012, провадження №
2а/2610//632/2012), -

В С Т А Н О В И Л А:

У березні 2014 року ОСОБА_2 та її
представник ОСОБА_3 звернулися до
Шевченківського районного суду м.
Києва з заявою про накладення штрафу на
керівника управління Пенсійного фонду
України в Шевченківському районі м.
Києва за неподання звіту про виконання
постанови Шевченківського районного
суду м. Києва від 16 серпня 2010 року у
справі за позовом ОСОБА_2 до Управління
Пенсійного фонду України в
Шевченківському районі м. Києва,
Державного казначейства України про
визнання протиправними дій та
бездіяльності, стягнення доплаченої
надбавки, відшкодування моральної
шкоди та зобов'язання вчиняти дії.

Ухвалою Шевченківського районного
суду м. Києва від 05 травня 2014 року у
задоволенні вищевказаної заяви
відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним судовим
рішенням ОСОБА_2 подала апеляційну
скаргу, в якій просить скасувати ухвалу
Шевченківського районного суду м.
Києва від 05 травня 2014 року як таку, що
постановлена з порушенням норм
процесуального права та ухвалити нову,
якою заяву задовольнити.

До суду апеляційної інстанції всі
особи, які беруть участь в справі не
прибули, хоча і були належним чином
повідомлені про дату, час і місце
апеляційного розгляду.

Статтею 128 КАС України встановлено
наслідки неприбуття в судове засідання
особи, яка бере участь в справі.

Згідно до ч. 6 зазначеної вище статті
якщо немає перешкод для розгляду
справи у судовому засіданні, але
прибули не всі особи, які беруть участь
в справі, хоча і були належним чином
повідомлені про дату, час і місце
судового розгляду, суд має право
розглянути справу у письмовому
провадженні у разі відсутності потреби
заслухати свідка чи експерта.

Підстави для проведення апеляційного
розгляду справи в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами визначено ст. 197 КАС
України.

За змістом ч. 1 вищезазначеної статті
суд апеляційної інстанції може
розглянути справу в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами, якщо справу може бути
вирішено на основі наявних у ній
доказів, у разі: 1) відсутності
клопотань від усіх осіб, які беруть
участь в справі, про розгляд справи за
їх участю; 2) неприбуття жодної з осіб,
які беруть участь у справі, у судове
засідання, хоча вони були належним
чином повідомлені про дату, час і місце
судового засідання; 3) подання
апеляційної скарги на рішення суду
першої інстанції, які прийняті у
порядку скороченого провадження за
результатами розгляду справ,
передбачених пунктами 1, 2 частини
першої статті 183-2 цього Кодексу.

З огляду на викладене та враховуючи те,
що справу можливо вирішити на основі
наявних у ній доказів, а також те, що до
суду апеляційної інстанції всі особи,
які беруть участь в справі не прибули,
хоча і були належним чином повідомлені
про дату, час і місце апеляційного
розгляду, відсутні клопотання про
розгляд справи за їх участю, колегія
суддів ухвалила про апеляційний
розгляд справи в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами відповідно до ч. 1 ст. 197 КАС
України.

Розглянувши доводи апеляційної
скарги, перевіривши матеріали справи
та правильність застосування судом
першої інстанції норм законодавства
України, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає залишенню
без задоволення, а ухвала суду - без
змін.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 199, ст. 200 КАС України
суд апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що
суд першої інстанції правильно
встановив обставини справи та ухвалив
судове рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Відмовляючи у задоволенні вказаної
заяви суд першої інстанції виходив з
того, що наявні підстави для
встановлення нового строку подання
звіту та відсутні підстави дла
накладення на відповідача штрафу.

З таким висновком колегія суддів
погоджується та вважає його
обґрунтованим виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що
постановою Шевченківського районого
суду м. Києва від 13.06.2012 року у справі за
заявою ОСОБА_2 в порядку ст. 267 КАС
України (справа № 2610/7091/2012, провадження
№ 2а/2610//632/2012) визнано протиправними дії
Управління Пенсійного фонду України в
Шевченківському районі м. Києва щодо
невиконання постанови Шевченківського
районного суду м. Києва від 16 серпня 2010
року та постанови державного виконавця
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції в
м. Києві Бялого М.Г. про відкриття
виконавчого провадження від 09.02.2012
року.

Цією ж постановою суду зобов'язано
Управління Пенсійного фонду України в
Шевченківському районі м. Києва у строк
до 09.07.2012 року подати звіт про виконання
постанови суду від 16 серпня 2010 року.

При цьому в мотивувальній частині
постанови суду від 13 червня 2012 року
зазначено, що 16.08.2010 року
Шевченківським районним судом м. Києва
позов ОСОБА_2 до УПФ України у
Шевченківському районі м. Києва,
Державного казначейства України про
визнання протиправними дій та
бездіяльності, стягнення доплаченої
надбавки, відшкодування моральної
шкоди та зобов'язання вчинити дії
задоволено частково, постановлено:
визнати протиправними дії та
бездіяльність УПФ у Шевченківському
районі м. Києва щодо невиплати ОСОБА_2
щомісячного підвищення до пенсії, як
дитині війни, що передбачена Законом
України «Про соціальний захист дітей
війни»; зобов'язано УПФ у
Шевченківському районі м. Києва
нарахувати та виплатити ОСОБА_2
підвищення до пенсії, як дитині війни, у
розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком,
відповідно до ст. 6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни»,
виходячи з розміру мінімальної пенсії
за віком, відповідно до ч. 1 ст. 28 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» з 09.07.2007
року по 31.12.2007 року та з 22.05.2008 року по
16.08.2010 року з у рахуванням проведених
виплат. В решті позову відмовлено.

15 квітня 2011 року колегією суддів
судової палати в цивільних справах
Апеляційного суду м. Києва постанову
Шевченківського районного суду м.
Києва від 16.08.2010 року залишено без змін.

На виконання вищезазначеної постанови
суду, 03.08.2011 року Шевченківським
районним судом м. Києва видано
виконавчий лист.

09 лютого 2012 року державним виконавцем
відділу примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції в
м. Києві Бялим М.Г. винесено постанову
про відкриття виконавчого провадження
по виконанню виконавчого листа,
виданого 03.08.2011 року Шевченківським
районним судом м. Києва про
зобов'язання УПФ у Шевченківському
районі м. Києва здійснити перерахунок
пенсії ОСОБА_2 з підвищенням її на 30%
мінімальної пенсії за віком,
відповідно до ст. 6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни»,
виходячи з розміру, встановленого ч. 1
ст. 28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» та провести відповідні
виплати за період часу з 09.07.2007 року по
31.12.2007 року та з 22.05.2008 року по 16.08.2010 року
з у рахуванням проведених виплат.
Державним виконавцем встановлено УПФ у
Шевченківському районі м. Києва строк
на добровільне виконання до 16.02.2012 року.
Із відмітки наявної на супровідному
листі направленого на адресу УПФ у
Шевченківському районі м. Києва
вбачається, що вищезазначений
виконавчий лист УПФ у Шевченківському
районі м. Києва було отримано 29.02.2010
року.

Станом на 13.06.2012 року вищевказана
постанова Шевченківського районного
суду м. Києва у добровільному порядку
не виконана.

Судом першої інстанції також було
встановлено, що Постанова
Шевченківського районного суду м.
Києва від 13 червня 2012 року, якою
зобов'язано Управління Пенсійного
фонду України в Шевченківському районі
м. Києва у строк до 09.07.2012 року подати
звіт про виконання постанови суду від 16
серпня 2010 року. Відповідачем - УПФ у
Шевченківському районі м. Києва була
оскаржена до Київського апеляційного
адміністративного суду, який ухвалою
від 06 березня 2014 року залишив
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову суду першої інстанції без
змін.

Отже, надані відповідачем разом з
запереченнями документи свідчать про
те, що постанова суду від 16 серпня 2010
року виконана відповідачем лише в
частині нарахування позивачу грошових
коштів.

Разом з тим, в матеріалах справи
відсутні, а представником відповідача
не надано доказів того, що УПФ у
Шевченківському районі м. Києва
направляло до суду звіт про виконання
постанови як до 09 липня 2012 року так і
після винесення ухвали апеляційним
судом , тобто після 06 березня 2014 року.

Відповідно до ч.ч. 1-5 ст. 267 КАС України
суд, який ухвалив судове рішення в
адміністративній справі, має право
зобов'язати суб'єкта владних
повноважень, не на користь якого
ухвалене судове рішення, подати у
встановлений судом строк звіт про
виконання судового рішення. За
наслідками розгляду звіту суб'єкта
владних повноважень про виконання
постанови суду або в разі неподання
такого звіту суддя своєю ухвалою може
встановити новий строк подання звіту,
накласти на керівника суб'єкта владних
повноважень, відповідального за
виконання постанови, штраф у розмірі
від десяти до тридцяти мінімальних
заробітних плат. Половина суми штрафу
стягується на користь позивача, інша
половина - до Державного бюджету
України. Питання про накладення штрафу
вирішується за клопотанням позивача
або за ініціативою судді у судовому
засіданні з повідомленням сторін.
Неприбуття у судове засідання сторін,
які були належним чином повідомлені, не
перешкоджає розгляду цього питання.

Отже, зі змісту вказаної норми Кодексу
вбачається, що в разі неподання
суб'єктом владних повноважень звіту
про виконання судового рішення суддя
своєю ухвалою може встановити новий
строк подання звіту, накласти на
керівника суб'єкта владних
повноважень, відповідального за
виконання постанови.

З огляду на встановлені судом першої
інстанції обставини, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції про те, що оскільки постанова
Шевченківського районного суду м.
Києва від 13 червня 2012 року
оскаржувалась до суду апеляційної
інстанції, який залишив її без змін
лише ухвалою від 06 березня 2014р., то в
даному випадку наявні підстави
встановити новий строк для подання
звіту про виконання судового рішення, а
в разі неподання такого звіту, судом
будуть застосовані інші заходи впливу,
визначені ст. 267 КАС України. На даний
час підстав для накладення штрафу на
керівника Управління Пенсійного Фонду
України в Шевченківському районі м.
Києва не вбачається, у зв'язку з чим
заява ОСОБА_2 та її представника ОСОБА_3
задоволенню не підлягає.

Доводи апеляційної скарги
спростовуються викладеним, а тому вона
є такою, що задоволенню не підлягає.

Зі змісту ст. 159 КАС України, судове
рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права,
обґрунтованим - ухвалене судом на
підставі повного та всебічного
з'ясування обставин в адміністративній
справі, підтверджених доказами,
дослідженими в судовому засіданні.

З урахуванням вище викладеного,
колегія суддів дійшла висновку, що
судом першої інстанції правильно
встановлено обставини справи, судове
рішення ухвалено з додержанням норм
процесуального права і підстав для
його скасування не вбачається.

Керуючись ст. ст. 2, 155, 159, 160, 167, 195, 197, 199,
200, 205, 206, 211, 212, 254 КАС України, колегія
суддів -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без
задоволення, а ухвалу Шевченківського
районного суду м. Києва від 05 травня 2014
року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п?ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена протягом двадцяти
днів шляхом подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий-суддя:
В.П. Мельничук

Судді:
Т.М. Грищенко

І.О. Лічевецький

.

Головуючий суддя
Мельничук В.П.

Судді:
Грищенко Т.М.

Лічевецький І.О.