Справа № 812/3866/13-а
Суддя: Рецебуринський Ю.Й.
Дата ухвалення: 2014-07-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"09" липня 2014 р. м. Київ
К/800/61849/13

Вищий адміністративний суд України у
складі:

Головуючого
Рецебуринського Ю.Й.,

Суддів
Ємельянової В.І.,

Заїки М.М.,

розглянувши в порядку письмового
провадження касаційну скаргу
Управління Пенсійного фонду України в
м. Антрациті та Антрацитівському
районі Луганської області на постанову
Луганського окружного
адміністративного суду від 20 серпня 2013
року та ухвалу Донецького апеляційного
адміністративного суду від 19 листопада
2013 року у справі за позовом державного
підприємства «Антрацит» (далі - ДП
«Антрацит») до Управління Пенсійного
фонду України в м. Антрациті та
Антрацитівському районі Луганської
області (далі - Управління) про
скасування вимоги,

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2013 року ДП «Антрацит»
звернулося до суду з адміністративним
позовом, в якому просило скасувати
вимогу Управління від 4 квітня 2013 року
№Ю-576 про сплату недоїмки в сумі 682985 грн
63 коп.

Позов обґрунтовано тим, що Управління
не мало право застосовувати
передбачені статтею 25 Закону України
«Про збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» від 8 липня 2010
року №2464-VI (далі - Закон №2464-VI) заходи
впливу та стягнення, а саме
зараховувати сплачені платником суми
єдиного внеску в рахунок сплати
недоїмки, штрафів та пені у порядку
календарної черговості їх виникнення.
Таке право, на думку позивача, у
відповідача відсутнє під час дії
мораторію на задоволення вимог
кредиторів, який було введено рішенням
господарського суду Луганської
області від 9 січня 2013 року у справі
№913/124/13-г про порушення провадження у
справі про банкрутство відносно ДП
«Антрацит» .

Постановою Луганського окружного
адміністративного суду від 20 серпня 2013
року, залишеною без змін ухвалою
Донецького апеляційного
адміністративного суду від 19 листопада
2013 року, позов задоволено. Скасовано
вимогу Управління від 4 квітня 2013 року
№Ю-576 про сплату недоїмки в сумі 682985 грн
63 коп.

У касаційній скарзі відповідач,
посилаючись на порушення судами першої
та апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
просить скасувати ухвалені ними судові
рішення та постановити нове рішення
про відмову в задоволенні позовних
вимог.

З'ясувавши обставини справи,
перевіривши правильність застосування
судами першої та апеляційної інстанцій
норм матеріального та процесуального
права згідно статті 220 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів приходить до
наступних висновків.

Судами встановлено, що ДП «Антрацит» є
платником єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування.

Ухвалою Господарського суду
Луганської області від 9 січня 2013 року у
справі №913/124/13-г щодо
позивача було порушено провадження у
справі про банкрутство, введено
мораторій на задоволення вимог
кредиторів боржника з моменту
порушення провадження у справі
відповідно до вимог статті 11 Закону
України «Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом».

4 квітня 2013 Управлінням було винесено
вимогу №Ю-576 про сплату позивачем
недоїмки у розмірі 682985 грн 63 коп.

Відповідно до частини 1 статті 19 Закону
України «Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом» від 14 травня
1992 року №2343-XII (далі - Закон №2343-XII)
мораторій на задоволення вимог
кредиторів - це зупинення виконання
боржником грошових зобов'язань і
зобов'язань щодо сплати податків і
зборів (обов'язкових платежів), термін
виконання яких настав до дня введення
мораторію, і припинення заходів,
спрямованих на забезпечення виконання
цих зобов'язань та зобов'язань щодо
сплати податків і зборів (обов'язкових
платежів), застосованих до дня введення
мораторію.

Статтею 1 Закону №2343-XII визначене
поняття кредитора, за яким це є
юридична або фізична особа, а також
органи державної податкової служби та
інші державні органи, які мають
підтверджені у встановленому порядку
документами вимоги щодо грошових
зобов'язань до боржника; конкурсні
кредитори - кредитори за вимогами до
боржника, які виникли до порушення
провадження у справі про банкрутство і
виконання яких не забезпечено заставою
майна боржника; поточні кредитори -
кредитори за вимогами до боржника, які
виникли після порушення провадження у
справі про банкрутство; забезпечені
кредитори - кредитори, вимоги яких
забезпечені заставою майна боржника
(майнового поручителя).

Як встановлено судами станом на 8 січня
2013 року за ДП «Антрацит» була наявна
заборгованість перед Управлінням в
сумі 553941 грн 45 коп.

Сплата позивачем єдиного внеску у
січні 2013 року (строк сплати якого
настав 28 січня 2013 року) у розмірі 539668
грн 50 коп. та яка була направлена саме
на сплату єдиного внеску, нарахованого
у січні 2013 року за грудень 2012 року на
суму 540437 грн 50 коп. були самостійно
віднесені Управлінням на сплату боргу
з єдиного внеску, що утворився станом
на 8 січня 2013 року на суму 553941 грн 45 коп.

Отже, в результаті дій Управління
у січні 2013 року за ДП «Антрацит»
утворилася заборгованість зі сплати
єдиного внеску на 1 січня 2013 року за
грудень 2012 року в сумі 540437 грн 50 коп.
Наслідком цього стало утворення у
лютому 2013 року заборгованості з
єдиного внеску за грудень 2012 року на
суму 163551 грн 24 коп. та січень 2013 року на
суму 516411 грн 39 коп.

Враховуючи викладене, правильними є
висновки судів, що Управління в даному
випадку є конкурсним кредитором по
відношенню до ДП «Антрацит» за
вимогами до боржника, які виникли до
порушення провадження у справі про
банкрутство. На ці вимоги відповідно до
частини 1 статті 19 Закону №2343-XII
розповсюджується дія мораторію.

Частиною 4 статті 25 Закону №2464-VI
встановлено, що орган доходів і зборів
у порядку, за формою та у строки,
встановлені центральним органом
виконавчої влади, що забезпечує
формування та реалізує державну
податкову і митну політику, надсилає
платникам єдиного внеску, які мають
недоїмку, вимогу про її сплату. Вимога
про сплату недоїмки є виконавчим
документом.

Згідно з частиною 6 статті 25 вказаного
Закону за рахунок сум, що надходять від
платника єдиного внеску або від
державної виконавчої служби,
погашаються суми недоїмки, штрафних
санкцій та пені у порядку календарної
черговості їх виникнення. У разі якщо
платник має несплачену суму недоїмки,
штрафів та пені, сплачені ним суми
єдиного внеску зараховуються в рахунок
сплати недоїмки, штрафів та пені у
порядку календарної черговості їх
виникнення.

Отже, зарахування в рахунок сплати
недоїмки, штрафів та пені сплачених сум
єдиного внеску у разі наявності у
платника заборгованості є обов'язком
органу Пенсійного фонду.

Частиною 3 статтею 19 Закону №2343-XII
правової норми визначено, що протягом
дії мораторію на задоволення вимог
кредиторів: забороняється стягнення на
підставі виконавчих та інших
документів, що містять майнові вимоги,
у тому числі на предмет застави, за
якими стягнення здійснюється в
судовому або в позасудовому порядку
відповідно до законодавства, крім
випадків перебування виконавчого
провадження на стадії розподілу
стягнутих з боржника грошових сум (у
тому числі одержаних від продажу майна
боржника), перебування майна на стадії
продажу з моменту оприлюднення
інформації про продаж, а також у разі
звернення стягнення на заставлене
майно та виконання рішень у немайнових
спорах; забороняється виконання вимог,
на які поширюється мораторій; не
нараховується неустойка (штраф, пеня),
не застосовуються інші фінансові
санкції за невиконання чи неналежне
виконання зобов'язань із задоволення
всіх вимог, на які поширюється
мораторій; зупиняється перебіг
позовної давності на період дії
мораторію; не застосовується індекс
інфляції за весь час прострочення
виконання грошового зобов'язання, три
проценти річних від простроченої суми
тощо.

Вказана норма встановлює, що під
час дії мораторію зупиняється
виконання боржником грошових
зобов'язань і зобов'язань щодо сплати
податків і зборів, в тому числі щодо
сплати єдиного внеску, термін
виконання яких настав до дня введення
мораторію, і припиняються заходи,
спрямовані на забезпечення виконання
цих зобов'язань.

Таким чином, колегія суддів
вважає правильними висновки судів
попередніх інстанцій, що, оскільки,
зарахування сплачених ДП «Антрацит»
сум єдиного внеску, як поточних
платежів за січень та лютий 2013 року, в
рахунок наявної заборгованості, яка
виникла у 2012 році, за періоди до
введення в дію мораторію, є заходом
спрямованим на забезпечення виконання
позивачем зобов'язань щодо сплати
єдиного внеску, термін виконання яких
настав до введення в дію мораторію,
таке зарахування після введення в дію
мораторію є протиправним.

Отже, станом на дату винесення вимоги,
заборгованість з єдиного внеску, яка
підлягає сплаті в умовах дії мораторію
на задоволення вимог кредиторів
відповідно до положень статті 19 Закону
№2343-XII за ДП «Антрацит» була відсутня,
тому відповідачем неправомірно
винесено вимогу №Ю-576 про сплату
позивачем недоїмки в сумі 682985 грн 63 коп.

Доводи, викладені в касаційній скарзі,
не спростовують вказаних висновків
судів попередніх інстанцій.

Згідно з частиною 1 статті 224 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд касаційної інстанції залишає
касаційну скаргу без задоволення, а
судові рішення - без змін, якщо визнає,
що суди першої та апеляційної
інстанцій не допустили порушень норм
матеріального і процесуального права
при ухваленні судових рішень чи
вчиненні процесуальних дій.

Суди першої та апеляційної інстанцій
повно і всебічно встановили обставини
справи, дали їм належну юридичну
оцінку, правильно застосували норми
матеріального і процесуального права,
тому відсутні підстави для скасування
або зміни прийнятих ними рішень.

Керуючись статтями 222, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд

У Х В А Л И В:

Касаційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в м. Антрациті
та Антрацитівському районі Луганської
області залишити без задоволення.

Постанову Луганського окружного
адміністративного суду від 20 серпня
2013 року та ухвалу Донецького
апеляційного адміністративного суду
від 19 листопада 2013 року залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі та
оскарженню не підлягає.

Головуючий
Ю.Й. Рецебуринський

Судді
В.І.
Ємельянова

М.М. Заїка