Справа № 2а-1067/11/2770
Суддя: Мойсюк М.І.
Дата ухвалення: 2014-07-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 липня 2014 року м. Київ
К/9991/72271/11

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

Іваненко Я.Л., Мойсюка М.І.,
Тракало В.В.,

розглянувши у попередньому судовому
засіданні справу за адміністративним
позовом ОСОБА_4 до Генеральної
прокуратури України про визнання дій
та бездіяльності протиправними,
зобов'язання вчинити певні дії та
стягнення моральної шкоди за
касаційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу
Окружного адміністративного суду
міста Севастополя від 20 квітня 2011 року
та ухвалу Севастопольського
апеляційного адміністративного суду
від 3 жовтня 2011 року, -

у с т а н о в и л а :

У березні 2011 року ОСОБА_4 звернувся до
суду з позовом до Генеральної
прокуратури України про визнання дій
та бездіяльності відповідача
протиправними, зобов'язання вчинити
певні дії та стягнення моральної шкоди.

Ухвалою Окружного адміністративного
суду міста Севастополя від 20 квітня 2011
року, залишеною без змін ухвалою
Севастопольського апеляційного
адміністративного суду від 3 жовтня 2011
року у відкритті провадження щодо
частини позовних вимог відмовлено на
підставі пункту 1 частини 1 статті
109 Кодексу адміністративного
судочинства України.

У касаційній скарзі позивач,
посилаючись на порушення норм
процесуального права, просить рішення
судів скасувати та направити справу
для продовження розгляду до суду
першої інстанції.

Заслухавши доповідача, перевіривши
доводи касаційної скарги, матеріали
справи колегія суддів, в межах статті 220
Кодексу адміністративного судочинства
України, дійшла висновку про
відхилення скарги з таких підстав.

Як встановлено судами, позивач
звернувся до суду із вказаним позовом,
в якому частина позовних вимог
стосувалась визнання, що сума
середнього заробітку за затримку
розрахунку при звільненні в сумі 1394,00
гривень, заборгованість з виплат
заробітної плати у розмірі 2487,04 гривень
та компенсація втрати грошових доходів
в зв'язку з порушенням строків їх
виплат, не сплачені, дій Відділу
державної виконавчої служби
Ленінського районного управління
юстиції у місті Севастополі під час
здійснення виконавчого провадження
про негайне виконання рішення
Ленінського районного суду міста
Севастополя від 24 березня 2009 року в
частині стягнення з Приватного
підприємства «Сієста плюс» на його
користь 494,63 гривень та невиконання
рішення Окружного адміністративного
суду міста Севастополя від 06 жовтня 2009
року та з інших трудових питань;
визнання, що Товариство з обмеженою
відповідальністю КЕТЗ «Сатурн» в особі
Генерального директора Рожманова В.Г.
надає до Пенсійного фонду України
неправдиву інформацію та відомості про
позивача та його заробітну плату або
Пенсійний фонд України надає
неправдиву інформацію про заробітну
плату позивача; визнання, що позивач
скористався наданим йому правом та
звернувся у встановлений
законодавством строк до Ленінського
районного суду міста Севастополя з
заявою про протиправні дії
підприємства Товариства з обмеженою
відповідальністю КЕТЗ «Сатурн».

Відмовляючи у відкритті провадження
щодо вищезазначеної частини позовних
вимог суди на підставі наявних у справі
даних встановили і правильно виходили
з того, що такі не належить розглядати в
порядку адміністративного
судочинства.

Так, у відповідності до частин 1 і 2
Кодексу адміністративного судочинства
України завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень, шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ.

До адміністративних судів можуть бути
оскаржені будь-які рішення, дії чи
бездіяльність суб'єктів владних
повноважень, крім випадків, коли щодо
таких рішень, дій чи бездіяльності
Конституцією чи законами України
встановлено інший порядок судового
провадження.

Згідно з положеннями пункту 1 частини 1
статті 3 Кодексу адміністративного
судочинства України справа
адміністративної юрисдикції -
переданий на вирішення
адміністративного суду
публічно-правовий спір, у якому хоча б
однією зі сторін є орган виконавчої
влади, орган місцевого самоврядування,
їхня посадова чи службова особа або
інший суб'єкт, який здійснює владні
управлінські функції на основі
законодавства, в тому числі на
виконання делегованих повноважень.

Частиною 2 статті 4 Кодексу
адміністративного судочинства України
визначено, що юрисдикція
адміністративних судів поширюється на
всі публічно-правові спори, крім
спорів, для яких законом встановлений
інший порядок судового вирішення.

За приписами частини 1 статті 17 Кодексу
адміністративного судочинства України
юрисдикція адміністративних судів
поширюється на правовідносини, що
виникають у зв'язку з здійсненням
суб'єктом владних повноважень владних
управлінських функцій, а також у
зв'язку з публічним формуванням
суб'єкта владних повноважень шляхом
виборів або референдуму.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що
частина позовних вимог стосується
права позивача на отримання заробітної
плати та випливає з трудових
правовідносин, отже, відсутній
публічно-правовий спір між позивачем
та відповідачем, оскільки ці вимоги не
стосуються захисту прав, свобод та
інтересів позивача у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, а пов'язані з порушенням його
трудових прав.

За правилами статті 15 Цивільного
процесуального кодексу України суди
розглядають в порядку цивільного
судочинства справи про захист
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів, що виникають
із цивільних, житлових, земельних,
сімейних, трудових відносин, а також з
інших правовідносин.

За таких обставин, суди дійшли
правильного висновку про відмову у
відкритті провадження в цій частині
позовних вимог та виконали вимоги
частини 6 статті 109 Кодексу
адміністративного судочинства України
роз'яснивши позивачеві, до юрисдикції
якого суду віднесено розгляд такої
справи.

Таким чином, рішення судів першої та
апеляційної інстанцій відповідають
дійсним обставинам справи та нормам
процесуального права, доводи
касаційної скарги висновків судів не
спростовують, а тому підстав для
скасування судових рішень колегія
суддів не вбачає.

За правилами частини першої статті 224
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд касаційної інстанцій
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

Керуючись статтями 223, 224, 231 Кодексу
адміністративного судочинства України
колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити, а
ухвалу Окружного адміністративного
суду міста Севастополя від 20 квітня 2011
року та ухвалу Севастопольського
апеляційного адміністративного суду
від 3 жовтня 2011 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
сторонам і оскарженню не підлягає.

Судді: Я.Л. Іваненко

М.І. Мойсюк

В.В. Тракало