Справа № 2а-2372/11
Суддя: Мікула О.І.
Дата ухвалення: 2014-07-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 липня 2014 року
Справа №
876/71/14

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого - судді -
Мікули О.І.,

суддів -
Качмара В.Я., Курильця А.Р.,

з участю секретаря судового засідання -
Рак Х.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Львові в залі суду
апеляційну скаргу Малого приватного
підприємства "Гранат" на постанову
Тячівського районного суду
Закарпатської області від 25 листопада
2011 року у справі за позовом Прокурора
Тячівського району Закарпатськї
області в інтересах держави в особі
Тячівської міської ради до Малого
приватного підприємства "Гранат", третя
особа - Міськрайонне управління
Держкомзему у м.Тячів і Тячівському
районі про скасування державного акту
на право постійного користування
землею, -

в с т а
н о в и в :

Прокурор Тячівського району
Закарпатської області в інтересах
держави в особі Тячівської міської
ради звернувся в суд з позовом до МПП
«Гранат», третьої особи -
Міськрайонного управління Держкомзему
у м. Тячів і Тячівському районі, в якому
просив визнати недійсним та скасувати
державний акт на право постійного
користування землею, оскільки такий
видано з порушенням процедури.

Постановою Тячівського районного суду
Закарпатської області від 25 листопада
2011 року позов задоволено. Визнано
недійсним та скасовано державний акт
на право постійного користування
землею від 17 червня 1994 року серії ЗК
№00036, виданий Тячівською міською радою
малому приватному підприємству
«Гранат», згідно з яким малому
приватному підприємству «Гранат»
надано в постійне користування для
відкриття платної автостоянки і
речового ринку земельну ділянку площею
0,325 га відповідно до рішення 19-ї сесії
21-го скликання Тячівської міської ради
від 20 квітня 1994 року.

Ухвалою Тячівського районного суду
Закарпатської області від 05 грудня 2011
року в резолютивній частині постанови
суду від 25 листопада 2011 року виправлено
допущені описки і зазначено у всіх
відмінках серію та номер державного
акту на право постійного користування
землею від 17 червня 1994 року, виданого
малому приватному підприємству
"Гранат" на земельну ділянку площею 0,325
га як ЗК 011 №00036 та номер сесії 21-го
скликання Тячівської міської ради, на
якій прийнято рішення Тячівської
міської ради від 20 квітня 1994 року як
14-та сесія 21-го скликання Тячівської
міської ради.

Не погоджуючись з постановою
Тячівського районного суду
Закарпатської області від 25 листопада
2011 року, відповідач оскаржив її в
апеляційному порядку. Вважає, що
оскаржувана постанова прийнята з
неповним з'ясуванням обставин, що мають
значення для справи, з порушенням норм
матеріального і процесуального права
та підлягає скасуванню, покликаючись
на те, що судом першої інстанції не
надано належної правової оцінки тому
факту, що позивачем пропущено строки
звернення до суду, зокрема, не надано
жодних доказів, які б підтверджували
факт звернення міського голови до
прокурора району про захист прав та
інтересів міської ради та доказів про
факт проведення перевірки, яка
передувала та слугувала підставою для
звернення в суд. Апелянт зазначає також
про фальсифікацію заяви ОСОБА_1 та
відсутність оригіналу даної заяви, та
наявність запису про реєстрацію
державного акту в журналі реєстрації
державних актів на право постійного
користування землею на території
Тячівської міської ради. Крім того,
апелянт покликається на акт державної
приймальної комісії щодо введення в
експлуатацію закінченого будівництвом
об'єкта від 01 червня 1994 року, яким
введено в експлуатацію речовий ринок
та автостоянку, як на факт який
доводить неправомірність прийнятого
судового рішення. Наведені обставини
свідчать про те, що спірний державний
акт на право постійного користування
землею прийнятий правомірно. Просив
скасувати оскаржувану постанову та
прийняти нову, якою відмовити в
задоволенні позову. Також відповідач
оскаржив ухвалу Тячівського районного
суду Закарпатської області від 05
грудня 2011 року про виправлення описки з
підстав порушення норм процесуального
права.

Ухвалою Львівського апеляційного
адміністративного суду від 08 серпня 2013
року апеляційну скаргу МПП "Гранат"
задоволено частково. Скасовано
постанову Тячівського районного суду
Закарпатської області від 25 листопада
2011року у справі №2а-2372/11 та залишено без
розгляду позов.

Крім того, ухвалою Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 08 серпня 2013 року залишено без змін
ухвалу Тячівського районного суду
Закарпатської області від 05 грудня 2011
року про виправлення описки у справі №
2а-2372/11, яка в касаційному порядку не
оскаржувалася.

Не погоджуючись з ухвалою Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 08 серпня 2013 року, якою позов
залишено без розгляду, Тячівська
міська рада оскаржила її в касаційному
порядку.

Ухвалою Вищого адміністративного суду
України від 24 грудня 2013 року касаційну
скаргу Тячівської міської ради
задоволено частково. Скасовано ухвалу
Львівського апеляційного
адміністративного суду від 08 серпня 2013
року про залишення позову без розгляду
та направлено справу для продовження
розгляду до цього ж суду.

Представник відповідача (апелянта) -
адвокат ОСОБА_2 у судовому засіданні
підтримав доводи, викладені в
апеляційній скарзі, додатково пояснив
суду, що у спірних правовідносинах
Тячівська міська рада виступає як
суб'єкт цивільних правовідносин і має
такий самий статус, що й інші учасники
цих відносин; реалізуючи право
розпорядження земельною ділянкою
остання є рівноправним суб'єктом
земельних правовідносин, а тому
наведений спір необхідно розглядати в
порядку господарського судочинства,
вважає висновки суду першої інстанції
неправильними та необгрунтованими.
Просить апеляційну скаргу
задовольнити, оскаржувану постанову
скасувати та прийняти нову, якою
провадження у справі закрити.

Прокурор - Ольшанська Н.М. в судовому
засіданні не погодилася з доводами
апеляційної скарги і вважає, що вони не
спростовують висновків суду першої
інстанції, який ухвалив законне та
обґрунтоване рішення, просить залишити
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову суду - без змін.

Представник позивача - Тячівської
міської ради - Візичканич В.І. в
судовому засіданні не погодився з
доводами апеляційної скарги і вважає,
що вони не спростовують висновків суду
першої інстанції, який ухвалив законне
та обґрунтоване рішення, просить
залишити апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову суду - без
змін.

Представник третьої особи в судове
засідання не прибув, про дату, час і
місце апеляційного розгляду
повідомлений належним чином, тому суд
вважає можливим проведення розгляду
справи в його відсутності за наявними у
справі матеріалами та на основі
наявних у ній доказів.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
сторін та прокурора, перевіривши
матеріали справи та доводи апеляційної
скарги в їх сукупності, колегія суддів
дійшла висновку, що апеляційну скаргу
необхідно залишити без задоволення, а
оскаржувану постанову - без змін з
наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
відповідно до державного акту на право
постійного користування землею від 17
червня 1994 року серії ЗК 011 №00036,
виданого Тячівською міською радою
Закарпатської області, Мале приватне
підприємство «Гранат» є
землекористувачем на праві постійного
користування земельної ділянки площею
0,325 га для відкриття платної
автостоянки і речового ринку. Даний акт
зареєстровано в Книзі записів
державних актів на право постійного
користування землею за №16/А (том I,
а.с.27-28).

Підставою для видачі вказаного
державного акту МПП «Гранат» стало
рішення 14-ї сесії 21-го скликання
Тячівської міської ради Закарпатської
області від 20 квітня 1994 року, яким,
зокрема, вилучено земельну ділянку
біля ресторану «Україна», відведену
під платну автостоянку товариству
«Автолюбителів», відмінено рішення
виконкому №7 від 21 січня 1982 року «Про
виділення земельної ділянки в м.Тячів
для платної стоянки легкового
автотранспорту»; дозволено МПП
«Гранат» обладнати цілодобову платну
автостоянку в районі ресторану
«Україна», а також організувати на ній
речовий ринок міста, у вихідні дні
організувати продаж легкових
автомобілів; дозволено МПП «Гранат»
організувати платну автостоянку на
площі біля поліклініки в м.Тячів;
припинено торгівлю промисловими
товарами на діючому міському ринку
строком з 20 травня 1994 року, вважаючи
його овочево-продовольчим ринком (том I,
а.с.29).

У Книзі записів державних актів на
право постійного користування землею
зроблено запис про те, що за №36
зареєстровано державний акт серії 011
№00036 за МПП «Гранат» на право
постійного користування земельною
ділянкою площею 0,26 га (том І, а.с.161-162).

Актом державної приймальної комісії
щодо прийняття в експлуатацію
закінченого будівництвом об'єкту від 01
червня 1994 року речовий ринок -
автостоянка МПП «Гранат» в м. Тячів по
вулиці Холлоші Шімона введено в
експлуатацію (том I, а.с.41-46).

Актом вибору земельної ділянки до
відводу МПП «Гранат» для платних
стоянок і організації речового ринку
за рахунок земель Тячівської міської
ради від червня 1994 року МПП «Гранат»
біля ресторану «Україна» та
поліклініки вибрана земельна ділянка
площею 0,26 га (том I, а.с.137-138).

Разом з тим, проект відведення
земельної ділянки в постійне
користування МПП «Гранат» в м. Тячів по
вулиці Голлоші, б/н в міськрайонному
управлінні Держкомзему у м.Тячів і
Тячівському районі відсутній, що
підтверджується листом від 05 вересня
2011 року (том I, а.с.139).

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції виходив з того, що
оскаржуваний державний акт на право
постійного користування землею від 17
червня 1994 року серії ЗК 011 №00036 виданий
неправомірно, з порушенням вимог
Земельного кодексу України (1990 року), що
є підставою для визнання його
недійсним та скасування.

Такий висновок суду першої інстанції,
на думку колегії суддів, відповідає
нормам матеріального права та
фактичним обставинам справи і є
правильним, виходячи з наступного.

Порядок надання земельної ділянки у
користування передбачений в ст.19
Земельного кодексу України (в редакції
1990 року, чинній на момент виникнення
спірних правовідносин).

Так, міська рада народних депутатів
надає земельні ділянки (крім ріллі і
земельних ділянок, зайнятих
багаторічними насадженнями) для
будь-яких потреб у межах міста.

Надання у користування земельної
ділянки, що перебуває у власності або
користуванні, іншому громадянину,
підприємству, установі, організації
провадиться лише після вилучення
(викупу) цієї ділянки в порядку,
передбаченому статтями 31 і 32 цього
Кодексу.

Надання земельних ділянок
здійснюється за проектами відведення
цих ділянок.

Розробку проектів відведення
земельних ділянок, перенесення їх меж у
натуру (на місцевість) і виготовлення
документів, що посвідчують право
користування землею, здійснюють
державні та інші землевпорядні
організації.

Замовниками виконання вказаних робіт є
відповідні місцеві Ради народних
депутатів, підприємства, установи і
організації.

Підприємство, установа, організація та
громадяни, заінтересовані в одержанні
земельних ділянок, звертаються з
відповідним клопотанням (громадянин з
заявою) до місцевої Ради народних
депутатів, яка має право надавати
земельні ділянки.

У заяві громадянина про надання
земельної ділянки вказуються бажані її
розмір і місце розташування, мета
використання.

Відповідна місцева Рада народних
депутатів розглядає клопотання (заяву)
у строк не більше місяця, дає дозвіл на
складання проекту відведення
земельної ділянки і одночасно
повідомляє про це Раду народних
депутатів, на території якої
розташована намічувана для відведення
земельна ділянка.

Проект відведення земельної ділянки
погоджується з власником землі або
землекористувачем та подається до
сільської, селищної, міської Ради
народних депутатів, яка розглядає його
у місячний строк і в межах своєї
компетенції приймає рішення про
надання земель.

Районна (міська) Рада народних
депутатів приймає у місячний строк
рішення про надання земельної ділянки

Відповідно до ч.1 ст.22 ЗК України (1990
року) право власності на землю або
право користування наданою земельною
ділянкою виникає після встановлення
землевпорядними організаціями меж
земельної ділянки в натурі (на
місцевості) і одержання документа, що
посвідчує це право.

Згідно з положеннями ч.1 ст.23 ЗК України
(1990 року) право постійного користування
землею посвідчується державними
актами, які видаються і реєструються
сільськими, селищними, міськими,
районними Радами народних депутатів.

Отже, вказаними положеннями визначено
правові підстави набуття юридичними
особами права користування земельними
ділянками із земель державної або
комунальної власності. Такими
підставами є рішення про надання
земельних ділянок органами виконавчої
влади або органами місцевого
самоврядування в межах їх повноважень.

З державного акта на право постійного
користування землею вбачається, що МПП
«Гранат» надається у постійне
користування 0,325 га землі в межах
згідно з планом землекористування для
відкриття платної автостоянки і
речового ринку, відповідно до рішення
Тячівської міської ради від 20 квітня 1994
року 14 сесії 21 скликання (том I, а.с.6-7).

Разом з тим, як вбачається з рішення 14-ї
сесії 21-го скликання Тячівської
міської ради Закарпатської області від
20 квітня 1994 року, остання рішення щодо
надання у постійне користування МПП
«Гранат» земельної ділянки для
відкриття платної автостоянки і
речового ринку площею 0,325 га не
приймала. Вказаним рішенням МПП
«Гранат» дозволено лише обладнати
цілодобову платну автостоянку в районі
ресторану «Україна», організувати на
ній речовий ринок міста та продаж
легкових автомобілів, а також
організувати платну автостоянку на
площі біля поліклініки в м. Тячів.

Аналізуючи вищенаведені законодавчі
приписи та фактичні обставини справи,
колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції про те,
що у спірних правовідносинах порушено
порядок видачі державного акту на
право постійного користування землею,
який виявився у відсутності рішення
органу місцевого самоврядування про
надання конкретної земельної ділянки в
постійне користування відповідачу, а
видача державного акту на право
постійного користування землею без
визначеної законом підстави (ст.19 ЗК
України (1990 р.)) є неправомірною, а
державний акт, виданий з порушенням
вимог Закону, - недійним.

Колегія суддів не приймає до уваги
покликання представника відповідача
на те, що вказаний спір необхідно
розглядати в порядку господарського
судочинства, а також відсутність
обгрунтувань прокурора про звернення в
суд з даним позовом, оскільки позов
заявлений суб'єктом владних
повноважень у порядку реалізації своїх
управлінських функцій у галузі
земельних відносин. Зазначені
правовідносини є публічно-правовими, а
справа належить до компетенції судів
адміністративної юрисдикції незалежно
від правильності (точності)
формулювання вимог за
адміністративним позовом. З матеріалів
справи не вбачається зв'язок вказаних
вимог із наявністю спору про право
власності або користування земельною
ділянкою, оскільки у справі фактично
оскаржується правовстановлюючий
документ на земельну ділянку з мотивів
порушення процедури його видачі, тому
розглядуваний спір належить
вирішувати в порядку
адміністративного судочинства.

Таким чином, доводи апеляційної скарги
є безпідставними та не спростовують
висновків суду першої інстанції.

З врахуванням вищенаведеного колегія
суддів вважає, що суд першої інстанції
дійшов правильного висновку про
підставність позовних вимог, правильно
і повно встановив обставини справи та
ухвалив судове рішення з додержанням
норм матеріального і процесуального
права, тому відповідно до ч.1 ст.200 КАС
України апеляційну скаргу необхідно
залишити без задоволення, а постанову
суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254
КАС України, суд,-

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу Малого приватного
підприємства "Гранат" залишити без
задоволення, а постанову Тячівського
районного суду Закарпатської області
від 25 листопада 2011 року у справі №
2а-2372/11 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції.

Головуючий
О.І. Мікула

Судді
В.Я. Качмар

А.Р. Курилець

Повний текст ухвали виготовлено 21
липня 2014 року.