Справа № 826/1792/14
Суддя: Сорочко Є.О.
Дата ухвалення: 2014-07-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: № 826/1792/14
інстанції: Келеберда В.І.;
Суддя-доповідач: Сорочко Є.О.
П О С Т А Н О В А

Іменем України

03 липня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі:

Головуючого судді Сорочко
Є.О.

Суддів: Горбань
Н.І.

Межевич М.В.

при секретарі Грисюк
Г.Г.

розглянувши у відкритому
судовому засіданні апеляційну скаргу
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Софіт-люкс" на
постанову Окружного адміністративного
суду м.Києва від 27 лютого 2014 року у
справі за адміністративним позовом
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Софіт-люкс" до
Київської міжрегіональної митниці
Міністерства доходів і зборів України,
Головного управління державної
казначейської служби у м. Києві про
визнання дій протиправними, скасування
рішення та зобов'язання вчинити певні
дії, -

В С Т А Н
О В И В:

Товариство з обмеженою
відповідальністю "Софіт-люкс" (далі -
ТОВ "Софіт-люкс") звернулося до
Окружного адміністративного суду м.
Києва з позовом до Київської
міжрегіональної митниці Міністерства
доходів і зборів України, Головного
управління державної казначейської
служби у м. Києві про визнання
протиправними дій при винесенні
рішення про коригування митної
вартості товарів від 11.11.2013 р.
№100250000/2013/600922/2, скасування такого
рішення та стягнення надмірно
сплачених коштів у розмірі 15 485,94 грн.

Постановою Окружного
адміністративного суду м.Києва від 27
лютого 2014 року в задоволенні позову
відмовлено.

На вказану постанову ТОВ
"Софіт-люкс" подало апеляційну скаргу, в
якій просить її скасувати та ухвалити
нову постанову, якою позов
задовольнити, посилаючись на порушення
судом норм матеріального та
процесуального права.

Дослідивши матеріали справи,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає задоволенню частково з
наступних підстав.

Відповідно до матеріалів справи,
на підставі зовнішньоекономічного
контракту від 17.03.2011 №SEL11, укладеного
позивачем (покупець) з компанією «NINGBO
JIANGBEI ELEX IMP & EXP.CO.LTD» (КНР), позивачем 11.11.2013
р. подано до Київської міжрегіональної
митниці Міндоходів електронну митну
декларацію №100250000/2013/076506 та
товаросупровідні документи з метою
здійснення митного контролю та митного
оформлення товару - «світильники
настільні електричні» торговельна
марка DELUX виробник NINGBO JIANGBEI ELEX IMP & EXP.CO.LTD
країна виробництва Китай (CN). Умови
поставки FOB Ningbo (відповідно до правил
Інкотермс 2000).

До митної декларації позивачем
додано копію контракту від 17.03.2011 р.
№SEL11, копії додаткових угод до
контракту №1-11, інвойс від 25.09.2013 р.,
пакувальний лист до інвойсу,
коносамент від 30.09.2013 р., CMR №1822 від
09.11.2013, копію договору про
транспортно-експедиційні послуги
№08/01/2013 від 08.01.2013 р. та додаткової угоди
№1 від 20.05.2013 р. до договору, інвойс на
транспортно-експедиційні послуги НК1167
від 30.10.2013 р., довідку про транспортні
витрати від 30.10.2013 р., висновок про
якісні та вартісні характеристики
товарів №В-5535/1 від 31.10.2013 р. з додатком,
копію прайс-листа виробника від 25.09.2013
р., копію калькуляції виробника, копію
сторінок каталогу.

За результатами розгляду поданих
до митного оформлення документів,
здійснюючи перевірку правильності
визначення митної вартості товару
митним органом встановлено, що надані
позивачем документи не містять всіх
відомостей, що підтверджують числові
значення складових митної вартості
товарів, зокрема:

- п. 4.1 контракту передбачено, що
сторони погоджують умови і дати кожної
поставки товару шляхом надання
покупцем заявки продавцю, в якій
покупець вказує асортимент, кількість,
ціну та вартість партії поставки
товару, а також базис і терміни окремої
поставки;

- п. 4.3 контракту встановлено, що
продавець протягом 7 робочих днів
повинен письмово підтвердити
готовність здійснити поставку товару,
або узгодити з покупцем нові умови
поставки.

- п. 2.1 договору
транспортно-експедиційні послуги
передбачено, що виконавець організовує
перевезення і здійснює ТЕО перевезень
вантажів замовника за заявками.

У зв'язку з тим, що позивачем було
надано до митного органу документи не в
повному обсязі, декларанту
запропоновано надати додаткові
документи відповідно до вимог ст. 53
Митного кодексу України, а саме:
договір (угоду, контракт) із третіми
особами, пов'язаних з договором про
поставку товару, митна вартість якого
визначається; рахунки про здійснення
платежів тертім особам на користь
продавця, якщо такі платежі
здійснюються за умовами контракту;
виписку з бухгалтерської документації;
каталоги, специфікації, прейскуранти,
прайс-листи виробника товарів;
висновки про якісні та вартісні
характеристики товарів, підготовлені
спеціальними експертними
організаціями; копію митної декларації
країни відправлення; інші наявні
документи для підтвердження заявленої
митної вартості.

З матеріалів справи вбачається,
що листом від 11.11.2013 р. позивачем надано
до митного органу: витяг з
бухгалтерської документації від 11.11.2013
р., копію податкової накладної №351/23 від
10.10.2013 р., №1236/23 від 25.10.2013 р.

За результатом поданих позивачем
документів, митним органом прийнято
рішення про коригування митної
вартості від 11.11.2013 р. №100250000/2013/600922/2,
яким відкориговано митну вартість
товару за шостим (резервним) методом
визначення митної вартості, а товар
випущено у вільний обіг шляхом надання
гарантій відповідно до ч. 7 ст. 55 Митного
кодексу України.

Відповідно до ст. 248 Митного
кодексу України митне оформлення
розпочинається з моменту подання
митному органу декларантом або
уповноваженою ним особою митної
декларації або документа, який
відповідно до законодавства її
замінює, та документів, необхідних для
митного оформлення.

Згідно ст. 257 цього Кодексу
декларування здійснюється шляхом
заявлення за встановленою формою
(письмовою, усною, шляхом вчинення дій)
точних відомостей про товари, мету їх
переміщення через митний кордон
України, а також відомостей, необхідних
для здійснення їх митного контролю та
митного оформлення, зокрема: код товару
згідно з УКТ ЗЕД; фактурна вартість
товарів; митна вартість товарів та
метод її визначення; суми митних
платежів; спосіб забезпечення сплати
митних платежів (у разі застосування
заходів гарантування їх сплати).

Статтями 49, 50 Митного кодексу
України визначено, що митною вартістю
товарів, які переміщуються через
митний кордон України, є вартість
товарів, що використовується для
митних цілей, яка базується на ціні, що
фактично сплачена або підлягає сплаті
за ці товари. Відомості про митну
вартість товарів використовуються,
зокрема, для нарахування митних
платежів.

Частинами 4 та 5 статті 58 Митного
кодексу України також передбачено, що
митною вартістю товарів, які ввозяться
на митну територію України відповідно
до митного режиму імпорту, є ціна, що
була фактично сплачена або підлягає
сплаті за товари, якщо вони продаються
на експорт в Україну, скоригована в
разі потреби з урахуванням положень
частини десятої цієї статті. При цьому,
ціна, що була фактично сплачена або
підлягає сплаті, - це загальна сума всіх
платежів, які були здійснені або
повинні бути здійснені покупцем
оцінюваних товарів продавцю або на
користь продавця через третіх осіб
та/або на пов'язаних із продавцем осіб
для виконання зобов'язань продавця.

Відповідно до ст. 57 Митного
кодексу України визначення митної
вартості товарів, які ввозяться в
Україну відповідно до митного режиму
імпорту, здійснюється за основним
методом (тобто за ціною договору
(контракту) щодо товарів, які
імпортуються (вартість операції)) та
другорядними: за ціною договору щодо
ідентичних товарів; за ціною договору
щодо подібних (аналогічних) товарів; на
основі віднімання вартості; на основі
додавання вартості (обчислена
вартість); за резервним.

Основним методом визначення
митної вартості товарів, які ввозяться
на митну територію України відповідно
до митного режиму імпорту, є перший
метод - за ціною договору (вартість
операції).

Кожний наступний метод
застосовується лише у разі, якщо митна
вартість товарів не може бути
визначена шляхом застосування
попереднього методу відповідно до норм
цього Кодексу.

Статтею 53 Митного кодексу України
встановлено вичерпний перелік
документів, що подається декларантом
митному органу для підтвердження
заявленої митної вартості товарів та
обраного методу її визначення.
Документами, які підтверджують митну
вартість товарів є: 1) декларація митної
вартості, що подається у випадках,
визначених у частинах п'ятій і шостій
статті 52 цього Кодексу, та документи, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості, на підставі
яких проводився розрахунок митної
вартості; 2) зовнішньоекономічний
договір (контракт) або документ, який
його замінює, та додатки до нього у разі
їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс)
або рахунок-проформа (якщо товар не є
об'єктом купівлі-продажу); 4) якщо
рахунок сплачено, - банківські платіжні
документи, що стосуються оцінюваного
товару; 5) за наявності - інші платіжні
та/або бухгалтерські документи, що
підтверджують вартість товару та
містять реквізити, необхідні для
ідентифікації ввезеного товару; 6)
транспортні (перевізні) документи, якщо
за умовами поставки витрати на
транспортування не включені у вартість
товару, а також документи, що містять
відомості про вартість перевезення
оцінюваних товарів; 7) копія імпортної
ліцензії, якщо імпорт товару підлягає
ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося
страхування, - страхові документи, а
також документи, що містять відомості
про вартість страхування.

Згідно ч. 5 ст. 53 Митного кодексу
України забороняється вимагати від
декларанта або уповноваженої ним особи
будь-які інші документи, відмінні від
тих, що зазначені в цій статті.

Дана норма кореспондується з
положеннями статті 318 Митного кодексу
України, якою встановлено, що митний
контроль має передбачати виконання
митними органами мінімуму митних
формальностей, необхідних для
забезпечення додержання законодавства
України з питань державної митної
справи.

Частиною 3 статті 53 Митного
кодексу України передбачено, що в разі
якщо документи, зазначені у частині
другій цієї статті, містять
розбіжності, наявні ознаки підробки
або не містять всіх відомостей, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості товарів, чи
відомостей щодо ціни, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті за ці
товари, декларант або уповноважена ним
особа на письмову вимогу митного
органу зобов'язані протягом 10
календарних днів надати (за наявності)
такі додаткові документи перелік яких
встановлено цією статтею.

Митний орган має право відійти
від наведених вище законодавчих
обмежень, що пов'язують з перевіркою
основного переліку документів, які
підтверджують митну вартість, та
витребувати від декларанта додаткові
документи лише якщо надані декларантом
документи містять розбіжності, наявні
ознаки підробки або не містять всіх
відомостей, що підтверджують числові
значення складових митної вартості
товарів, чи відомостей щодо ціни, адже
такі вади не дозволяють митному органу
законно здійснити визначений законом
мінімум митних формальностей,
необхідних для забезпечення
додержання законодавства України з
питань державної митної справи для
розмитнення задекларованого товару.

При цьому, виявлення розбіжностей
чи неповноти у даних, які не стосуються
ціни товару та/або не впливають на неї,
не можуть бути покладені в
обґрунтування невизнання
задекларованої митної вартості товару.

Згідно ч. 2. ст. 55 Митного кодексу
України рішення про коригування
заявленої митної вартості товарів має
містити, крім іншого: обґрунтування
причин, через які заявлену декларантом
митну вартість не може бути визнано;
наявну в митного органу інформацію (у
тому числі щодо числових значень
складових митної вартості, митної
вартості ідентичних або подібних
(аналогічних) товарів, інших умов, що
могли вплинути на ціну товарів), яка
призвела до виникнення сумнівів у
правильності визначення митної
вартості та до прийняття рішення про
коригування митної вартості, заявленої
декларантом; обґрунтування числового
значення митної вартості товарів,
скоригованої органом доходів і зборів,
та фактів, які вплинули на таке
коригування.

Митним органом зазначено, що
вартість імпортованих товарів не може
бути визначена за ціною договору щодо
товарів, які імпортуються, оскільки
документи надані позивачем містять
такі розбіжності: в декларації про
відповідність від 29.01.2013 р. вказано
"світильники переносні", а в митній
декларації від 11.11.2013 р. - "світильники
електричні настільні".

Разом з тим, митним органом не
обґрунтовано наявності розбіжностей,
які впливають на числові значення
складових митної вартості товарів, чи
відомості щодо ціни, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті за ці
товари.

Як вбачається з матеріалів
справи, в оскаржуваних рішеннях митним
органом не визначено які саме
відомості відсутні та які саме
значення вони повинні були
підтверджувати, яка конкретно
інформація є наявною у митного органу,
що у свою чергу призвела до виникнення
обґрунтованих сумнівів у правильності
визначення митної вартості та до
прийняття рішення про коригування
митної вартості, заявленої
декларантом. Оскаржувані рішення не
містять обґрунтування числового
значення митної вартості товарів,
митним органом не доведено
обґрунтованості рівня визначеної ним у
спірному рішенні ціни товару,
скоригованої митним органом.

Відповідач не надав суду жодних
належних доказів на підтвердження
того, що позивач в деклараціях митної
вартості зазначив не всі складові
числового значення митної вартості,
неправильно здійснив розрахунок, вніс
до декларації недостовірні або неточні
відомості, або що надані митному органу
документи містили розбіжності, ознаки
підробки або не всі відомості, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості
задекларованих товарів.

Отже, відповідачем не
обґрунтовано існування яких-небудь
обмежень для визначення митної
вартості задекларованих позивачем
товарів за ціною договору.

Та обставина, що в
автоматизованій системі аналізу та
управління ризиками є інформація про
те, що товар, який задекларовано однією
особою, іншими особами розмитнювався
за іншою вартістю, за відсутності інших
визначених законом підстав, що
обумовлюють межі і способи здійснення
митним органом контролю митної
вартості, не дає підстав для відмови у
визнанні заявленої декларантом митної
вартості за основним методом та її
визначенні за резервним методом. Це
обумовлено тим, що торгові відносини є
різноманітними, здійснюються на
принципах автономії волі та свободи
договору, при цьому безліч обставин
можуть впливати на їх ціну
(характеристика товару, виробник,
торгова марка, умови і обсяги поставок,
наявність знижок тощо).

Таким чином, митний орган
неправомірно відмовив позивачу у
визнанні задекларованої ним митної
вартості товару за основним методом,
визначив митну вартість за резервним
методом та прийняв рішення про
коригування митної вартості товару, а
тому рішення від 11.11.2013 р. №100250000/2013/600922/2
є протиправним та підлягає скасуванню.

Повернення платникам помилково
та/або надмірно сплачених митних та
інших платежів, що зараховані на
депозитні рахунки митних органів 3734,
здійснюється відповідно до Порядку
повернення платникам податків коштів,
що обліковуються на відповідних
рахунках митного органу як
передоплата, і митних та інших
платежів, помилково та/або надмірно
сплачених до бюджету, контроль за
справлянням яких здійснюється митними
органами, затвердженого наказом
Державної митної служби України від
20.07.2007 р. N618, зареєстрованого в
Міністерстві юстиції України 25.09.2007 р.
за N1097/14364. ГУДК України у м. Києві на
підставі платіжних доручень митних
органів забезпечує перерахування
коштів.

Отже, позовна вимога про
повернення надмірно сплачених коштів в
розмірі 15485,94 грн. не підлягає
задоволенню, оскільки позивачем не
надано суду доказів про звернення до
митного органу із відповідною заявою
щодо повернення надміру сплачених мита
та податку на додану вартість за
законодавчо визначеною процедурою, та
про те, що митним органом відмовлено у
задоволенні такої заяви.

Враховуючи вищевказане, колегія
суддів не погоджується з висновками
суду першої інстанції щодо відмови в
задоволенні позову, а тому апеляційну
скаргу ТОВ "Софіт-люкс" необхідно
задовольнити частково, постанову
Окружного адміністративного суду м.
Києва від 27 лютого 2014 року - скасувати
та ухвалити нову постанову, якою позов
задовольнити частково, оскільки
постанова ухвалена з порушенням норм
матеріального права.

Керуючись ст. ст. 160, 196, 198, 202, 205, 207
КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Софіт-люкс" - задовольнити частково.

Постанову Окружного адміністративного
суду м.Києва від 27 лютого 2014 року -
скасувати та ухвалити нову постанову,
якою позов Товариства з обмеженою
відповідальністю "Софіт-люкс" -
задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати
рішення Київської міжрегіональної
митниці Міністерства доходів і зборів
України від 11.11.2013 р. №100250000/2013/600922/2.

В іншій частині позову - відмовити.

Постанова набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржена в порядку та строки
передбачені ст. 212 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий суддя
Сорочко Є.О.

Судді:
Горбань Н.І.

Межевич М.В.

Повний текст постанови складено
08.07.2014 р.

Головуючий суддя

Сорочко Є.О.

Судді:

Горбань Н.І.

Межевич М.В.