Справа № 591/3218/14-а
Суддя: Бенедик А.П.
Дата ухвалення: 2014-07-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 липня 2014 р.Справа № 591/3218/14-аКолегія
суддів Харківського апеляційного
адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Бенедик А.П.

Суддів: Водолажської Н.С. ,
Калиновського В.А.

розглянувши в порядку письмового
провадження у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Управління Пенсійного фонду
України в м. Сумах на постанову
Зарічного районного суду м. Суми від
22.05.2014р. по справі №591/3218/14-а

за позовом ОСОБА_1

до Управління Пенсійного фонду
України в м. Сумах

про визнання протиправними дій та
зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, ОСОБА_1, звернулась до суду із
адміністративним позовом до
Управління Пенсійного фонду України в
м. Сумах, в якому просила:

- визнати протиправними дії Управління
Пенсійного фонду України в м. Сумах про
відмову здійснити перерахунок раніше
призначеної на підставі ст. 37 Закону
України "Про державну службу" пенсії
державного службовця з урахуванням
винагороди за вислугу років у розмірі
30%, матеріальної допомоги на
оздоровлення та матеріальної допомоги
на вирішення соціально-побутових
питань, що вказані у довідках ДПІ у м.
Сумах ГУ Міндоходів у Сумській області
від 07.04.2014 № 19589/М/05-020 та № 19590/М/05-020 про
складові заробітної плати.

- зобов'язати Управління Пенсійного
фонду України в м. Сумах починаючи з
01.04.2014 року здійснити перерахунок та
виплату пенсії державного службовця,
призначеної на підставі ст. 37 Закону
України "Про державну службу", з
урахуванням сум матеріальної допомоги
на оздоровлення та матеріальної
допомоги на вирішення
соціально-побутових питань, що вказані
у довідці ДПІ у м. Сумах ГУ Міндоходів у
Сумській області від 07.04.2014 № 19589/М/05-020
та № 19590/М/05-020 про складові заробітної
плати у розмірі 84 відсотків.

В обґрунтування позовних вимог вказує,
що позивач перебуває на обліку в
Управлінні Пенсійного фонду України в
м. Сумах та отримує пенсію державного
службовця відповідно до Закону України
"Про державну службу". При призначенні
пенсій відповідачем помилково не
врахована до середньомісячного
розміру заробітної плати суми
матеріальної допомоги на оздоровлення
та на вирішення соціально-побутових
питань, з яких проводилися
відрахування внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування. Не погодившись із
вказаними діями, позивач звернувся до
відповідача із заявою про перерахунок
пенсії, на яку отримав відмову. В
обґрунтування підстав відмови в
проведення перерахунку пенсії,
відповідач вказує, що зазначені
виплати згідно до ст. 37 Закону України
"Про державну службу" не є складовими
заробітної плати державного службовця.
Позивач, не погоджуючись із вказаними
діями відповідача, звернувся до суду із
вказаним позовом. Вказує, що
матеріальна допомога на оздоровлення
та на вирішення соціально-побутових
питань, є складовою заробітної плати,
на які були нараховані страхові внески
на загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування. Посилаючись на
норми Закону України "Про державну
службу", Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" та Закону України "Про
оплату праці" вважає, що суми виплат, з
яких були фактично нараховані та
сплачені страхові внески або збір на
обов'язкове пенсійне страхування,
враховується в заробіток для
обчислення пенсії незалежно від того,
чи входять вони до структури
заробітної плати. Крім того позивач не
погоджується із відмовою відповідача в
частині проведення перерахунку пенсії
з урахуванням суми надбавки за вислугу
років у розмірі 30 % від посадового
окладу та спеціального звання, яка
нараховувалась та виплачувалась
позивачу на підставі постанови
Кабінету Міністрів України N 1013 від
12.09.1997 р. «Про Порядок виплати
винагороди за вислугу років посадовим
особам органів державної податкової
служби, які мають спеціальні звання».

Постановою Зарічного районного суду м.
Суми від 22.05.2014 року адміністративний
позов було задоволено частково.

Визнано протиправними дії Управління
Пенсійного фонду України в. м. Сумах про
відмову здійснити позивачу
перерахунок пенсії державного
службовця, призначеної на підставі ст.37
Закону України «Про державну службу», з
урахуванням довідок Державної
податкової інспекції у м. Сумах
Головного Управління Міндоходів у
Сумській області від 07.04.2014р. №19589/М/05-020,
від 07.04.2014р. №19590/М/05-020 та від 23.04.2014р.
№22742/М/05-020.

Зобов'язано Управління Пенсійного
фонду України в м. Сумах з 28.04.2014 року
здійснити позивачу перерахунок пенсії
державного службовця, призначеної на
підставі ст.37 Закону України «Про
державну службу», та провести на її
користь виплати з урахуванням сум
матеріальної допомоги на оздоровлення,
матеріальної допомоги на вирішення
соціально - побутових питань та
надбавки за вислугу років встановленої
державним податковим органом у розмірі
30% посадового окладу згідно довідок
Державної податкової інспекції у м.
Сумах Головного Управління Міндоходів
у Сумській області від 07.04.2014р.
№19589/М/05-020, від 07.04.2014р. №19590/М/05-020 та від
23.04.2014р. №22742/М/05-020, з урахуванням
проведених раніше виплат.

Відповідач, не погодившись із судовим
рішенням, подав апеляційну скаргу, в
якій просить скасувати постанову
Зарічного районного суду м. Суми від
22.05.2014 року та прийняти нове рішення,
яким відмовити у задоволенні позовних
вимог.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної
скарги, відповідач посилається на
прийняття оскаржуваної постанови з
порушенням норм матеріального права,
зокрема ст.ст. 33, 37 Закону України "Про
державну службу" та постанови КМУ від
31.05.2000 р. N 865 "Про деякі питання
вдосконалення визначення розмірів
заробітку для обчислення пенсії".

Вказує, що оскільки матеріальна
допомога на оздоровлення та вирішення
соціально-побутових питань не
зазначені в переліку складових
заробітної плати, передбачених ч.2 ст. 33
Закону України "Про державну службу", то
вони не включається до заробітку, що
враховується при перерахунку пенсії
державним службовцям. Крім того,
оскільки стаж позивача складає 14 років
5 місяців 22 днів, то згідно положень
постанови КМУ від 03.05.1994 року №283 «Про
порядок обчислення стажу державної
служби» розмір надбавки за вислугу
років складає 20 %.

Позивач правом надання письмових
заперечень на апеляційну скаргу не
скористався.

Представники сторін у судове засідання
апеляційної інстанції не з'явилися,
про дату, час та місце апеляційного
розгляду справи повідомлялись.

Колегія суддів на підставі п.2 ч. 1 ст. 197
Кодексу адміністративного судочинства
України (далі - КАС України), вважає за
можливе розглянути справу в порядку
письмового провадження за наявними в
справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши рішення суду та доводи
апеляційної скарги, дослідивши
письмові докази, колегія суддів вважає,
що апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та
підтверджено під час апеляційного
розгляду, що позивач працював у
Державній податковій інспекції у м.
Суми на посаді головного державного
податкового ревізора - інспектора.

15.04.2010 року позивачу була призначена
пенсія державного службовця
відповідно до статті 37 Закону України
"Про державну службу" в зв'язку з
досягненням пенсійного віку.

Державною податковою інспекцією у м.
Сумах ГУ Мін доходів у Сумській області
надано позивачу довідки від 07.04.2014р. №
№19589/М/05-020 та №19590/М/05-020 про складові
заробітної плати для здійснення
перерахунку пенсії.

На підставі вказаних довідок, позивач
09.04.2014 року звернувся до Управління
Пенсійного фонду України в м. Сумах із
заявою про перерахунок раніше
призначеної пенсії.

17.04.2014 року відповідачем повернуто
довідку №19589/М/05-020, оскільки вона не
відповідала вимогам постанови
Правління ПФ України від 04.09.2013р. №15-1.

28.04.2014 року позивач повторно звернувся
до відповідача та надала Довідку ДПІ у
м. Сумах від 23.04.2014р. №22742/М/05-020, яка
відповідала вимогам нормативних
документів.

Листом від 08.05.2014 року №199/М відповідач
відмовив в здійсненні перерахунку
пенсії з підстав неправильного
обчислення стажу роботи на посаді
державного службовця.

Позивач, не погодившись із вказаною
відмовою відповідача, звернувся до
суду із даним позовом.

Як було встановлено під час судового
розгляду, фактичною підставою для
відмови позивачу у проведенні
перерахунку пенсії, слугували висновки
відповідача про те, що матеріальна
допомога на оздоровлення та вирішення
соціально-побутових питань не
зазначені в переліку складових
заробітної плати, передбачених ч.2 ст. 33
Закону України "Про державну службу", в
зв'язку з чим, не включається до
заробітку, що враховується при
перерахунку пенсії державним
службовцям. Крім того, оскільки стаж
позивача складає 14 років 5 місяців 22
днів, то згідно положень постанови КМУ
від 03.05.1994 року №283 «Про порядок
обчислення стажу державної служби»
розмір надбавки за вислугу років
складає 20 %, а не 30% як вказано у наданій
позивачем довідці.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції виходив з того, що
посилання позивача про те, що
матеріальна допомога на оздоровлення
та вирішення соціально-побутових
питань включається до складу
заробітної плати державного службовця,
враховується при обчисленні розміру
його пенсії, є обґрунтованим. Крім того,
оскільки надбавка за вислугу років
позивачу була обрахована на підставі
постанови КМУ N 1013 від 12.09.1997 р. «Про
Порядок виплати винагороди за вислугу
років посадовим особам органів
державної податкової служби, які мають
спеціальні звання» та складає 30 %, то
відмова відповідача щодо перерахунку
пенсії позивачу є необґрунтованою.

Колегія суддів погоджується з
висновками суду першої інстанції,
враховуючи наступне.

Так, відповідно до положень ч. 2 ст. 37
Закону України "Про державну службу",
пенсія державним службовцям
призначається в розмірі 80 відсотків
від сум їх заробітної плати, на які
нараховуються страхові внески на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування.

Згідно із ч. 2 ст. 33 вказаного Закону,
заробітна плата державних службовців
складається з посадових окладів,
премій, доплати за ранги, надбавки за
вислугу років на державній службі та
інших надбавок.

У відповідності до вимог ч. 7 ст. 33
Закону України "Про державну службу",
державним службовцям можуть
установлюватися надбавки за високі
досягнення у праці і виконання
особливо важливої роботи, доплати за
виконання обов'язків тимчасово
відсутніх працівників та інші надбавки
і доплати, а також надаватися
матеріальна допомога для вирішення
соціально-побутових питань, умови
оплати праці державних службовців,
розміри їх посадових окладів, надбавок,
доплат і матеріальної допомоги
визначаються Кабінетом Міністрів
України.

Положеннями ч. 2 ст. 2 Закону України "Про
оплату праці" визначено, що в структуру
заробітної плати входить також
додаткова заробітна плата, яка
визначена як винагорода за працю понад
установлені норми, за трудові успіхи та
винахідливість і за особливі умови
праці. Вона включає доплати, надбавки,
гарантії і компенсаційні виплати,
передбачені чинним законодавством;
премії, пов'язані з виконанням
виробничих завдань і функцій.

Аналогічні положення містяться й в
підпункті 2.2.2 пункту 2 Інструкції по
статистиці заробітної плати,
затвердженої наказом Державного
комітету статистики України від 13.01.04 р.
№ 5, де вказано, що у склад фонду
додаткової заробітної плати входять
премії та винагороди, в тому числі за
вислугу років, які мають систематичний
характер, а відповідно підпункту 2.3.3
пункту 2 цієї інструкції матеріальна
допомога, що має систематичний
характер, надана всім або більшості
працівників (на оздоровлення, у зв'язку
з екологічним станом) входить до складу
фонду оплати праці.

Відповідно до ст. 2 Закону України "Про
оплату праці", структура заробітної
плати складається з основної,
додаткової та інших заохочувальних та
компенсаційних виплат, до яких
належать виплати у формі винагород за
підсумками роботи за рік, премії за
спеціальними системами і положеннями,
компенсаційні та інші грошові і
матеріальні виплати, які не
передбачені актами чинного
законодавства, або які провадяться
понад встановлені зазначеними актами
норми.

Закон України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування" не
містить визначення заробітної плати,
на підставі якої здійснюється
розрахунок пенсії. Із змісту статті 40
вказаного Закону вбачається, що з
середньої заробітної плати (доходу)
повинні бути сплачені страхові внески.

Отже, чинне законодавство як загальне,
так і спеціальне відносить до складу
заробітної плати також інші виплати.
При цьому слід врахувати, що надбавки,
запроваджені нормативно-правовими
актами, матеріальна допомога належать
до додаткових видів грошового
забезпечення й приймаються в
розрахунок при нарахуванні пенсії лише
особам, які отримували такі надбавки
під час перебування на державній
службі та були звільнені зі служби
після їх запровадження.

Таким чином, колегія суддів зазначає,
що відповідно до вказаних нормативних
актів пенсія позивача повинна
обчислюватись із заробітної плати, яку
вона фактично отримувала на день
звільнення, в тому числі з урахуванням
матеріальної допомоги на оздоровлення
та вирішення соціально-побутових
питань, на які нараховувалися страхові
внески на загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування.

Постановою Управління Пенсійного
фонду України від 30.10.08 р. № 19-11 "Про
затвердження форм довідок про
заробітну плату, що подаються для
призначення (перерахунку) пенсії
відповідно до Закону України "Про
державну службу", зареєстрованою в
Міністерстві юстиції України 04.12.08 р. за
N1161/15852, було передбачено обов'язкові
реквізити довідки про заробітну плату,
в тому числі встановлено складові
заробітної, які враховуються під час
призначення (перерахунку) пенсії. Дана
постанова зареєстрована в
Міністерстві юстиції України 04.12.08 року
за № 1161/15852.

Між тим, постановою Управління
Пенсійного фонду України від 14.02.11 р. №
5-1 "Про виконання рішення окружного
адміністративного суду міста Києва по
справі № 2а-4753/2670" затверджена нова
форма довідки про складові заробітної
плати, яка подається для призначення
пенсії відповідно до Закону України
"Про державну службу" (далі - форма № 5-1),
якою передбачено, що матеріальна
допомога на оздоровлення і допомога на
вирішення соціально-побутових питань
(графа 5) є складовими заробітної плати.
При цьому чітко передбачено, що із усіх
виплат, які вказані в цій довідці
нараховуються і сплачуються страхові
внески, а з 01.01.11 р. - єдиний внесок на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування.

Положеннями ст. 66 Закону України "Про
пенсійне забезпечення" врегульовано
види оплати праці, що враховуються при
обчисленні пенсій.

Відповідно до ч. 1 вказаної статті
Закону передбачено, що до заробітку для
обчислення пенсії включаються всі види
оплати праці (виплат, доходу), на які
відповідно до Закону України "Про збір
на обов'язкове державне пенсійне
страхування" нараховується збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування, в межах максимальної
величини фактичних витрат па оплату
праці найманих працівників,
оподатковуваного доходу (прибутку),
сукупного оподатковуваного доходу
(граничної суми заробітної плати
(доходу), з яких справляються страхові
внески (збори) до соціальних фондів, що
діяла на день одержання зазначеного
заробітку (виплат, доходу).

Стаття 41 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" визначає виплати (доходи),
що враховуються в заробітну плату
(дохід) застрахованої особи для
обчислення пенсії. Так, зокрема, до
такого доходу (заробітної плати)
враховуються: суми виплат, отримуваних
застрахованою особою після набрання
чинності цим Законом, з яких згідно з
цим Законом були фактично нараховані
(обчислені) та сплачені страхові
внески; суми виплат, отримуваних
застрахованою особою до набрання
чинності цим Законом, у межах сум, на
які відповідно до законодавства, що
діяло раніше, нараховувалися внески на
державне соціальне страхування або
збір на обов'язкове державне пенсійне
страхування.

За змістом наведених норм отримувані
застрахованою особою суми виплат, з
яких були фактично нараховані та
сплачені страхові внески або збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування, враховуються в заробіток
(дохід) застрахованої особи для
обчислення пенсії, незалежно від того,
чи входять вони до структури
заробітної плати.

Колегія суддів зазначає, що вказана
правова позиція узгоджується із
правовою позицією Верховного Суду
України, яка викладена у постанові від
20.02.12 р. по справі №21-430а11.

В силу ч.2 ст. 161 КАС України, при виборі
правової норми, що підлягає
застосуванню до спірних правовідносин,
суд зобов'язаний враховувати висновки
Верховного Суду України, викладені у
рішеннях, прийнятих за результатами
розгляду заяв про перегляд судового
рішення з підстави, передбаченої
пунктом 1 частини першої статті 237 цього
Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст. 244-2 КАС України,
рішення Верховного Суду України,
прийняте за результатами розгляду
заяви про перегляд судового рішення з
мотивів неоднакового застосування
судом (судами) касаційної інстанції
одних і тих самих норм матеріального
права у подібних правовідносинах, є
обов'язковим для всіх суб'єктів владних
повноважень, які застосовують у своїй
діяльності нормативно-правовий акт, що
містить зазначені норми права, та для
всіх судів України. Суди зобов'язані
привести свою судову практику у
відповідність з рішенням Верховного
Суду України.

Таким чином, беручи до уваги, що
відповідно до наданих позивачем
довідок вбачається, що на суми
виплаченої матеріальної допомоги на
оздоровлення та вирішення
соціально-побутових питань були
нараховані страхові внески на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування, колегія суддів
погоджується із висновками суду першої
інстанції, що вказані виплати повинні
бути враховані до середньомісячного
розміру заробітної плати позивача, та,
як наслідок, повинні враховуватись при
визначенні розміру призначеної
позивачу на підставі ст. 37 Закону
України "Про державну службу" пенсії.

Що стосується доводів апелянта щодо
надбавки за вислугу років, колегія
суддів зазначає, що винагорода за
вислугу років посадовим особам органів
державної податкової служби, які мають
спеціальні звання визначається
постановою КМУ від 12.09.1997 року № 1013 «Про
Порядок виплати винагороди за вислугу
років посадовим особам органів
державної податкової служби, які мають
спеціальні звання».

Згідно з п. 1 Порядку виплати
винагороди за вислугу років посадовим
особам органів державної податкової
служби, які мають спеціальні звання,
затвердженому постановою КМУ від 12.09.1997
року № 1013, до стажу роботи, що дає право
на одержання винагороди за вислугу
років, включається час роботи: в
органах державної податкової служби;
на посадах і в органах, визначених
Порядком обчислення стажу державної
служби, затвердженим постановою КМУ
від 03.05.1994 року № 283 «Про порядок
обчислення стажу державної служби» з
наступними змінами; на підприємствах, в
установах, та в організаціях на посадах
бухгалтерів, економістів, фінансистів,
юристів, інженерів-програмістів,
інженерів-системотехніків,
інженерів-електроніків, якщо ці
працівники мали спеціальну освіту,
працювали за фахом та перейшли на
роботу до податкової адміністрації
(інспекції) і зараховані на відповідну
посаду.

Відтак, з урахуванням приписів Закону
України «Про державну службу», а також
Порядку виплати винагороди за вислугу
років посадовим особам органів
державної податкової служби, які мають
спеціальні звання, відповідно до якого
до стажу роботи, що дає право на
одержання винагороди за вислугу років
включається час роботи на посадах
бухгалтерів, економістів тощо, якщо
особа мала спеціальну освіту.

Пунктом 4 Порядку виплати винагороди за
вислугу років посадовим особам органів
державної податкової служби, які мають
спеціальні звання, затвердженого
Постановою КМУ від 12.09.1997 року №1013 (із
змінами, внесеними згідно з Постановою
КМУ №1336 від 25.08.1998 року) визначено
орган, який встановлює стаж та
процедуру його визначення.

Зокрема, у нормативно правовому акті
зазначено, що стаж роботи для виплати
винагороди за вислугу років
визначається комісією органу
державної податкової служби з питань
встановлення стажу, необхідного для
нарахування винагороди за вислугу
років. Рішення комісії про
встановлення стажу роботи або зміну
його розміру оформляється протоколом і
передається керівникові відповідного
органу державної податкової служби для
видання наказу про виплату винагороди
за вислугу років.

Листом від 23.04.2014 року №22746/М/05-020 ДПІ у м.
Сумах було надано пояснення до довідки
про складові заробітної плати
позивача, що подається для призначення
пенсії відповідно до Закону України
«Про державну службу», а саме згідно
Постанови правління Пенсійного фонду
України від 14.02.2011 року «Про виконання
рішення Окружного адміністративного
суду міста Києва по справі № 2а-4753/09/2670»
в довідці вказана винагорода за
вислугу років яка нараховувалась та
виплачувалась згідно Постанови КМУ від
12.09.1997 р. N 1013 «Про Порядок виплати
винагороди за вислугу років посадовим
особам органів державної податкової
служби, які мають спеціальні звання» в
розмірі 30 % від посадового окладу та
спеціального звання.

Вирішуючи спір суд першої інстанцій
обґрунтовано виходив з того, що
надбавку за вислугу років в розмірі 30%
позивачці було встановлено та фактично
щомісячно виплачувалось позивачці з
урахуванням стажу, який визначено
рішенням відповідного органу, що
відповідає вимогам Порядку виплати
винагороди за вислугу років посадовим
особам органів державної податкової
служби, які мають спеціальні звання,
затвердженого Постановою КМУ від 12.09.1997
року № 1013. На дані нарахування
нараховувались страхові внески на
загальнообов'язкове пенсійне
страхування.

Оцінюючи дії відповідача на
відповідність критеріям зазначеним в
ч. 3 ст. 2 КАС України, колегія суддів
прийшла до висновку, що відмова
відповідача у перерахунку позивачу
пенсії є незаконною та
необґрунтованою.

Відповідно до ч.1 ст. 71 КАС України,
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених ст. 72 цього Кодексу.

Колегія суддів зазначає, що позивач,
надавши письмові докази, що були
предметом дослідження при розгляді
справи судом першої інстанції, виконав
вимоги ч.1 ст. 71 КАС України.

Натомість, відповідач, заперечуючи
проти позову, в порушення вимог ч.2 ст. 71
КАС України, не надав жодних належних і
допустимих доказів на підтвердження
законності та обґрунтованості відмови
у перерахунку позивачу пенсії, що є
предметом оскарження позивачем.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Колегія суддів вважає, що постанова
Зарічного районного суду м. Суми від
22.05.2014 року по справі №591/3218/14-а
відповідає вимогам ст. 159 КАС України, а
тому відсутні підстави для її
скасування та задоволення апеляційних
вимог апелянта, відповідача у справі.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду -без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

На підставі викладеного, колегія
суддів, погоджуючись з висновками суду
першої інстанції, вважає, що суд дійшов
вичерпних юридичних висновків щодо
встановлення обставин справи і
правильно застосував до спірних
правовідносин сторін норми
матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених
вище підстав, висновків суду не
спростовують.

Керуючись ст. 160, 167, 195, 196, 197, 198, 200, п. 1 ч.
1 205, 206, 209, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в м. Сумах
залишити без задоволення.

Постанову Зарічного районного суду м.
Суми від 22.05.2014р. по справі №591/3218/14-а
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили.

Головуючий суддя (підпис)Бенедик
А.П.Судді(підпис) (підпис) Водолажська
Н.С. Калиновський В.А.