Справа № 520/2824/13-а
Суддя: Рева С. В.
Дата ухвалення: 2014-07-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

________________________________________________________________________
____________________________________________________________
Справа № 520/2824/13-а
Провадження № 2-а/520/9/14
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17.07.2014 року Київський
районний суд міста Одеси у складі:

головуючого судді Реви
С.В.,

при секретарі
Бродецькій Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду у місті Одесі
справу за адміністративним позовом
ОСОБА_1 до Київської районної
адміністрації Одеської міської ради,
за участю третіх осіб Комунального
підприємства «Житлово-комунальний
сервіс «Вузівський», ОСОБА_3, про
визнання дій протиправними, скасування
розпоряджень, суд, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до суду з
вказаним позовом, вимоги якого під час
розгляду справи були уточнені та
відповідно до яких просить суд визнати
протиправними дії Київської районної
адміністрації Одеської міської ради
щодо прийняття розпорядження № 544 від 26
липня 2012 року про включення до числі
службових квартир нежитлового
вбудованого приміщення, розташованого
за адресою: АДРЕСА_2, загальною площею
16,7 кв.м., що належить на підставі права
власності ОСОБА_1 та скасувати
розпорядження № 544 від 26 липня 2012 року;
визнати протиправними дії Київської
районної адміністрації Одеської
міської ради щодо прийняття
розпорядження № 692 від 26 вересня 2012
року про видачу ОСОБА_3 службового
ордеру для вселення у квартиру АДРЕСА_2
та скасувати розпорядження № 692 від 26
вересня 2012 року.

Позовні вимоги обґрунтовані тим,
що ОСОБА_1 на підставі договору
купівлі-продажу від 10 жовтня 2012 року
належить вбудоване нежитлове
приміщення, розташоване за адресою:
АДРЕСА_2, загальною площею 16,7 кв.м..
Право власності на зазначене майно
зареєстровано у встановленому законом
порядку, ніким не оскаржено та не
скасовано. В порушення конституційних
прав ОСОБА_1 щодо непорушності прав
власності, Київська районна
адміністрація Одеської міської ради
прийняла розпорядження № 544 від 26 липня
2012 року про включення до числі
службових квартир нежитлового
вбудованого приміщення, розташованого
за адресою: АДРЕСА_2. Зазначене
розпорядження винесено всупереч
вимогам чинного цивільного
законодавства, яке не передбачає
порядок зміни цільового призначення
приміщень із нежитлового у житлове.
Розпорядження Київської районної
адміністрації Одеської міської ради №
692 від 26 вересня 2012 року про видачу
ОСОБА_3 службового ордеру для вселення
у квартиру АДРЕСА_2 також винесено
всупереч вимогам закону, так як на
момент винесення цього розпорядження
Київська районна адміністрація
Одеської міської ради не мала
необхідного обсягу цивільної
дієздатності для здійснення
розпорядження предметом судового
спору, так як із 2007 року зазначене
нерухоме майно вибуло із його
володіння на підставі Заочного рішення
Малиновського районного суду м. Одеси
від 28 вересня 2007 року.

У судовому засіданні представник
позивачці ОСОБА_4 уточнений позов
підтримала та просила суд його
задовольнити з підстав, викладених в
уточненому позові та посилалась на те,
що згідно із висновком судової
будівельно-технічної експертизи
приміщення, розташоване за адресою:
АДРЕСА_2, за своїми технічними
характеристиками є нежитловим і згідно
ДБН України зміна його функціонального
призначення не можлива.

Представники третьої особи КП
«Житлово-комунальний сервіс
«Вузівський» у судовому засіданні
заперечувала проти задоволення позову
з підстав його необґрунтованості.

Третя особа ОСОБА_3 у судовому
засіданні заперечував проти
задоволення позову та пояснив, що в 2012
році в якості працівника КП
«Житлово-комунальний сервіс
«Вузівський» саме він особисто збирав
необхідні документи стосовно
вирішення питання щодо зміни
функціонального приміщення
розташованого за адресою: АДРЕСА_2, яке
за своїм правовим статусом було
нежитловим та представляло собою
пожежний аварійний вихід із житлового
будинку. З цією метою ним була
здійснена реконструкція зазначеного
приміщення, а саме обладнано кухню,
санвузол, другий поверх, на якому
розташоване спальне місце. В якості
дозвільної документації здійснення
реконструкції він отримав згоду
сусідів на таке переобладнання. Після
здійснення зазначених будівельних
робіт, він отримав службовий ордер вже
на квартиру АДРЕСА_2. Саме за наведений
обставин, вважає прийняття Київською
районною адміністрацію Одеської
міської ради розпорядження № 544 від 26
липня 2012 року та розпорядження № 692 від
26 вересня 2012 року - законними.

Представник відповідача Київська
районна адміністрація Одеської
міської ради у судове засідання не
з'явився, хоча про час та місце розгляду
справи повідомлявся належним чином,
поважних причин неявки в судове
засідання суду не представив. Суд у
зв'язку з її неявкою та неповідомленням
про поважні причини такої неявки в
судове засідання в порядку статті 128
КАС України, враховуючи відсутність
відповідних заперечень від позивача,
третіх осіб, ухвалив слухати справу за
відсутності представника відповідача,
що не з'явився.

Вислухавши пояснення
представника позивачці ОСОБА_4 та
третіх осіб, дослідивши матеріали
справи й представлені письмові докази,
суд вважає, що позов підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлені такі фактичні
обставини стосовно правовідносин, що
виникли між сторонами.

ОСОБА_1 на підставі договору
купівлі-продажу від 10 жовтня 2012 року
належить вбудоване нежитлове
приміщення, розташоване за адресою:
АДРЕСА_2, загальною площею 16,7 кв.м..
Право власності зареєстровано в КП
«МБТІ та РОН» 24 жовтня 2012 року, про що
отримано витяг № 35966016 від 24 жовтня 2012
року. Тобто, позивачка є власником
спірного майна на законних підставах,
її право власності не оскаржено та не
скасовано.

Вказане вбудоване нежитлове
приміщення належало продавцю за
зазначеним договором купівлі-продажу -
ОСОБА_5 на підставі заочного рішення
Малиновського районного суду м. Одеси
від 28 вересня 2007 року, зареєстрованому
в КП «МБТІ та РОН» в кн..71 неж.134, номер
запису 775, згідно витягу про реєстрацію
права власності на нерухоме майно
№ 16750951, виданого 21 листопада
2007 року, реєстраційний № 21118475.

26 липня 2012 року Київською
районною адміністрацією Одеської
міської ради прийнято розпорядження №
554 про зміну функціонального
призначення нежитлового вбудованого
приміщення, розташованого за адресою:
АДРЕСА_2, під службову житлову квартиру,
з присвоєнням нумерації, АДРЕСА_2 та
включення зазначеної житлової
квартири до числа службового житла, з
переданням КП «Житлово-комунальний
сервіс «Вузівський» для подальшого
розподілу працівникам підприємства.

26 вересня 2012 року Київською
районною адміністрацією Одеської
міської ради прийнято розпорядження №
692 про передачу квартири АДРЕСА_2 в
користування ОСОБА_3 на підставі ордеру
для вселення.

Третя особа ОСОБА_3 перебуває у
трудових відносинах із КП
«Житлово-комунальний сервіс
«Вузівський», де переймає посаду
сантехніка. З метою зміни
функціонального приміщення,
розташованого за адресою: АДРЕСА_2, яке
за своїм правовим статусом було
нежитловим та представляло собою
пожежний аварійний вихід із житлового
будинку, ним була здійснена
реконструкція зазначеного приміщення,
а саме обладнано кухню, санвузол,
другий поверх, на якому розташоване
спальне місце. Після здійснення
зазначених будівельних робіт, він
отримав службовий ордер вже на
квартиру АДРЕСА_2, де проживає до
теперішнього часу.

За приписами ст. 71 КАС України,
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу. В
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Жодного доказу правомірності
здійснення будівельних робіт по
реконструкції квартири АДРЕСА_2,
зокрема дозволу для здійснення
реконструкції третя особа ОСОБА_3 до
суду не надав.

Положеннями ст. 5 Закону України
«Про основи містобудування»
передбачено, що при здійсненні
містобудівної діяльності повинні бути
забезпечені, крім іншого, розробка
містобудівної документації, проектів
конкретних об'єктів, з дотриманням
державних стандартів, норм і правил;
урахування законних інтересів та вимог
власників або користувачів земельних
ділянок та будівель, що оточують місце
будівництва.

Статтею 9 Закону України «Про
архітектурну діяльність» встановлено,
що будівництво (реконструкція) об'єкта
здійснюється відповідно до
затвердженої проектної документації,
державних стандартів, норм і правил.

Здійснення будівельних робіт на
об'єктах містобудування без дозволу на
виконання будівельних робіт або його
перереєстрації, а також здійснення не
зазначених у дозволі будівельних робіт
вважається самовільним будівництвом і
тягне за собою відповідальність згідно
з законодавством (ст. 29 Закону України
«Про планування та забудову
територій»).

Відповідно до ст. 376 ЦК України,
житловий будинок, будівля, споруда,
інше нерухоме майно вважаються
самочинним будівництвом, якщо вони
збудовані або будуються без належного
дозволу чи належно затвердженого
проекту, або з істотними порушеннями
будівельних норм і правил. Особа, яка
здійснила або здійснює самочинне
будівництво нерухомого майна, не
набуває права власності на нього. Якщо
визнання права власності на нерухоме
майно за особою, яка здійснила
(здійснює) це самочинне будівництво
порушує права інших осіб, майно
підлягає знесенню особою, яка
здійснила (здійснює) самочинне
будівництво, або за її рахунок. У разі
істотного відхилення від проекту, що
суперечить суспільним інтересам або
порушує права інших осіб, істотного
порушення будівельних норм і правил
суд за позовом відповідного органу
державної влади або органу місцевого
самоврядування може постановити
рішення, яким зобов'язати особу, яка
здійснила (здійснює) будівництво,
провести відповідну перебудову. Якщо
проведення такої перебудови є
неможливим або особа, яка здійснила
(здійснює) будівництво, відмовляється
від її проведення, таке нерухоме майно
за рішенням суду підлягає знесенню за
рахунок особи, яка здійснила (здійснює)
будівництво. Особа, яка здійснила
(здійснює) самочинне будівництво,
зобов'язана відшкодувати витрати,
пов'язані з приведенням земельної
ділянки до попереднього стану.

Згідно із ст. 152 ЖК України,
переобладнання і перепланування
жилого будинку (квартири), що належить
громадянинові на праві приватної
власності, проводиться з дозволу
виконавчого комітету місцевої Ради
народних депутатів.

Рішенням Одеської міської ради
від 26 вересня 2003 року за № 1716 - ХХІV
затверджено «Правила забудови міста
Одеси», відповідно до п. 5, 7 «Правила
забудови міста Одеси» проектна
документація погоджується Управлінням
архітектури та містобудування,
Управлінням екологічної безпеки,
Управлінням інженерного захисту
території міста, санітарними та
пожежними органами.

Однак, ОСОБА_3 здійснив самочинне
будівництво спірного нерухомого майна
без отримання необхідної дозвільної
документації, що призвело до порушення
вимог чинного законодавства України в
сфері містобудування, принципів та
основ містобудівної діяльності, а
також права співвласників будинку.

29 липня 2013 року Київський
районний суд м. Одеси постановив ухвалу
по цій справі, якою призначив по справі
судову будівельно-технічну експертизу.

З висновку року вбачається, що
спірне приміщення за своїми технічними
характеристиками є нежитловим і згідно
ДБН України зміна його функціонального
призначення не можливо. Наведений
висновок експертизи спростовує
наявний в справі технічний висновок
про можливість зміни функціонального
призначення нежитлового приміщення в
житлове за адресою: АДРЕСА_2, складеного
ДП «Державний науково-дослідний та
проектно-вишукувальний інститут
«НДІПРОЕКТРЕКОНСТРУКЦІЯ».

Таким чином, Київською районною
адміністрацією Одеської міської ради
було видано службовий ордер ОСОБА_3 на
самочинно реконструйоване нерухоме
майно, що суперечить вимогам чинного
законодавства України.

Крім того, незаконним діями
Київської районної адміністрації
Одеської міської ради, які виразились у
винесенні вищезазначених
розпорядження № 554 від 26 липня 2012 року
та розпорядження № 692 від 26 вересня 2012
року, ОСОБА_1 позбавлена права
власності на належне їй майно, чим
грубо порушені її конституційні права
та законні інтереси.

Положеннями ст. 41 Конституції
України передбачено, що право
приватної власності набувається в
порядку, визначеному законом. Ніхто не
може бути протиправно позбавлений
права власності. Право приватної
власності є непорушним.

Власникові належать права
володіння, користування та
розпорядження своїм майном (ст. 317 ЦК
України). Власник володіє, користується
та розпоряджається своїм майном на
власний розсуд (ст. 319 ЦК України). Право
власності є непорушним. Ніхто не може
бути протиправно позбавлений цього
права чи обмежений у його здійсненні
ст. 321 ЦК України).

За приписами ст. 4 ЖК України
визначено, що житлові будинки разом з
житловими приміщеннями в інших
будівлях утворюють житловий фонд. При
цьому передбачається, що в житловий
фонд не входять нежитлові приміщення в
житлових будинках, призначені для
торговельних, побутових та інших
потреб непромислового характеру.

ДБН В.2.2-15-2005 містять розшифровку
термінів житлового та нежитлового
приміщень, де зазначено, що житлове
приміщення це опалюване приміщення,
розташоване у наземному поверсі,
призначене для цілорічного проживання
і яке відповідає санітарно-гігієнічним
вимогам щодо мікроклімату і
повітряного середовища, природного
освітлення, допустимих рівнів
нормованих параметрів шуму, вібрації,
ультразвуку та інфразвуку, електричних
та електромагнітних полів та
іонізуючого випромінювання. Нежитлове
приміщення в структурі житлового
будинку, що не відноситься до житлового
фонду і є самостійним об'єктом
цивільно-правових відносин.

Враховуючи все викладене вище,
можна зробити висновок, що нежитлове
приміщення є складовою житлового
будинку та не входить у житловий фонд.

Житловий кодекс передбачає лише
випадки переведення житлового
приміщення в нежитлове (ст. 7 ЖК
України). Це можливо за умови визнання
його непридатним до проживання. Для
цього, зокрема, періодично у
встановлені строки, провадиться
обстеження стану жилих будинків.
Непридатні для проживання жилі будинки
і жилі приміщення переобладнуються для
використання в інших цілях або такі
будинки зносяться за рішенням
виконавчого комітету відповідної
місцевої ради. Визначення ж
придатності або непридатності
здійснюється відповідно до вимог ще
діючої постанови № 189.

Крім того, ще існує ст. 8 ЖК
України. Ця норма хоча і не прямо, але
передбачає інші ситуації, коли
власнику надається можливість
перевести житлове приміщення в
нежитлове. Так, зокрема,
передбачається, що переведення
придатних для проживання житлових
будинків і житлових приміщень в
нежитлові, як правило, не допускається.
У виняткових випадках переведення
жилих будинків і жилих приміщень у
нежилі може здійснюватися за рішенням
відповідних органів місцевих рад.

З огляду на наведене, очевидно, що
розпорядження Київської районної
адміністрації Одеської міської ради №
554 від 26 липня 2012 року про зміну
функціонального призначення
нежитлового приміщення за адресою:
АДРЕСА_2, під службову житлову квартиру
винесено в супереч вимогам чинного
законодавства України.

Розпорядження Київської районної
адміністрації Одеської міської ради №
692 від 26 вересня було прийнято на
підставі ст.ст. 118, 119, 121, 122 ЖК України,
п.п. 7, 8, 11, 21 «Положення про надання
службових жилих приміщень і
користування ними в Український РСР»,
про що зазначено в тексті
розпорядження. Проте низка наведених
норм регулює правовий режим житлових
приміщень, порядок користування
житловими приміщеннями власниками
цього майна.

З огляду на те, що Київською
районною адміністрацією Одеської
міської ради незаконно був змінений
функціональний статус спірного
приміщення, норми щодо користування
житловим приміщенням не
розповсюджуються на спірне майно, яке
має статус нежитлового. Крім того,
вбудоване нежитлове приміщення по
АДРЕСА_2 вибуло із володіння Київської
районної адміністрації Одеської
міської ради в 2007 році на підставі
заочного рішення Малиновського
районного суду, ніким не оскарженого та
не скасованого, а тому позбавлена права
розпорядження цим майном.

Посилання в тексті розпорядження
№ 692 від 26 вересня 2012 року на п. 2 ст. 30
Закону України «Про місцеве
самоврядування» стосовно прав органів
місцевого самоврядування вирішувати
питання щодо використання нежилих
приміщень, будинків і споруд, що
належать до комунальної власності,
також є хибним. Поняття «користування»
складається в експлуатації речі, в
праві споживання речі з урахуванням її
призначення.

Відповідно до ст. 21 ЦК України суд
визнає незаконним та скасовує
нормативно-правовий акт органу
державної влади, органу місцевого
самоврядування, якщо він суперечить
актам цивільного законодавства і
порушує цивільні права або інтереси.

При цьому, суд критично ставиться
до заперечень третіх осіб КП
«Житлово-комунальний сервіс
«Вузівський» та ОСОБА_3, оскільки вони
не засновані на законі, не
підтверджуються зібраними по справі
доказами та ними спростовуються.

Отже, з урахуванням встановлених
по справі обставин, оцінивши їх у всій
сукупності, суд вважає, що позов ОСОБА_1
є обґрунтованим та підлягає
задоволенню.

Керуючись ст.ст. 6, 8-9, 17-18, 69, 71, 104,
159-163, 167 КАС України, на підставі ст. 41
Конституції України, ст.ст. 317, 319, 321, 356,
358, 376 ЦК України, ст.ст. 4, 7-8, 152 ЖК
України, ст. 5 Закону України «Про
основи містобудування», ст. 9 Закону
України «Про архітектурну діяльність»,
ст. 29 Закону України «Про планування та
забудову територій», суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 -
задовольнити.

Визнати протиправними дії
Київської районної адміністрації
Одеської міської ради щодо прийняття
розпорядження № 544 від 26 липня 2012 року
про включення до числа службових
квартир нежитлового вбудованого
приміщення, розташованого за адресою:
АДРЕСА_2, загальною площею 16,7 кв.м., що
належить на підставі права власності
ОСОБА_1.

Скасувати розпорядження
Київської районної адміністрації
Одеської міської ради за № 544 від
26 липня 2012 року про включення до числа
службових квартир нежитлового
вбудованого приміщення, розташованого
за адресою: АДРЕСА_2, загальною площею
16,7 кв.м..

Визнати протиправними дії
Київської районної адміністрації
Одеської міської ради щодо прийняття
розпорядження № 692 від 26 вересня 2012
року про видачу ОСОБА_3 службового
ордеру для вселення у квартиру АДРЕСА_2.

Скасувати розпорядження
Київської районної адміністрації
Одеської міської ради за № 692 від
26 вересня 2012 року про видачу ОСОБА_3
службового ордеру для вселення у
квартиру АДРЕСА_2.

Постанову може бути оскаржено до
Одеського апеляційного
адміністративного суду шляхом подання
через Київський районний суд міста
Одеси апеляційної скарги протягом
десяти днів з дня її проголошення.

Суддя
Рева С. В.