Справа № 820/10094/14
Суддя: Мороко А.С.
Дата ухвалення: 2014-07-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Харківський окружний адміністративний
суд у складі:
головуючого судді - Мороко А.С.,
при секретарі судового засідання -
за участю представника позивача -
представника відповідача - Поярко І.В.
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду в м.
Харкові адміністративну справу за
позовом фізичної особи-підприємця
ОСОБА_3 до Харківської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Харківській області про скасування
податкового повідомлення-рішення,
Фізична особа-підприємець ОСОБА_3
звернулася до Харківського окружного
адміністративного суду з позовом, в
якому просить суд визнати протиправним
та скасувати податкове
повідомлення-рішення відповідача від
В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначив, що фактична перевірка
проведена посадовими особами
відповідача з порушеннями норм чинного
законодавства, що в свою чергу
унеможливлює застосування до позивача
фінансових санкцій, визначених спірним
податковим повідомленням-рішенням.
Представник позивача в судовому
засіданні позовні вимоги підтримав в
Представник відповідача проти позову
заперечував, надавши письмові
заперечення на нього, в якому зазначив,
що при проведенні перевірки позивача
контролюючий орган діяв у межах та у
спосіб встановленим чинним
законодавством України, висновки
перевірки зафіксовані належним чином,
а отже і винесене податкове
повідомлення рішення є законним.
Просив у задоволенні позову відмовити
Вислухавши пояснення представників
сторін, дослідивши матеріали справи та
докази, судом встановлено наступне.
21 лютого 2014 року фахівцями ГУ
Міндоходів у Харківській області
відповідно до вимог наказу від 05.02.2014
року № 65 та на підставі направлень від
19.02.2014 року № 777, № 778 проведено
фактичну перевірку господарської
одиниці торговий павільйон,
розташованого за адресою: Харківська
область, Харківській район, с. Липці,
вул. Леніна, 1, щодо дотримання норм
законодавства з питань регулювання
обігу готівки, порядку здійснення
платниками податків розрахункових
операцій, ведення касових операцій,
наявності документа, що підтверджує
державну реєстрацію юридичних осіб та
фізичних осіб - підприємств відповідно
закону, ліцензій, патентів, свідоцтв, у
тому числі про виробництво та обіг
підакцизних товарів, дотримання
роботодавцем щодо укладення трудового
договору, оформлення трудових відносин
з працівниками (найманими особами).
Результати перевірки оформлені актом
№ 265/20/40/22/НОМЕР_2 від 21.02.2014 року, яким
зафіксовані порушення позивачем
приписів пунктів 1, 2, 9, 12, 13 статті 3
Закону України "Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг", а саме: не
проведення розрахункової операції з
продажу товару та не видача
розрахункового документу на суму 15,30
грн.; невідповідність готівки на місці
проведення розрахунків сумі коштів,
яка зазначена в денному X - звіті
реєстратора розрахункових операцій на
суму 512,30 грн.; не забезпечення друку
фіскального звітного чеку Z-звіту за
29.01.2014 року; порушення встановленого
порядку обліку товарних запасів за
місцем їх реалізації та/або зберігання
(згідно відомості про результати
перевірки щодо повноти оприбуткування,
реалізації та фактичних залишків ТМЦ
відсутні накладні на товар, що
реалізується на загальну суму 2563,90
На підставі висновків акту перевірки
відповідачем прийнято спірне
податкове повідомлення-рішення №
штрафних (фінансових) санкцій в сумі
Не погодившись з податковим
17.03.2014 року позивач 04.04.2014 року
звернувся до ГУ Міндоходів у
Харківській області із заявою-скаргою,
у якій просив скасувати вказане
податкове повідомлення-рішення.
За результатами розгляду заяви, листом
ГУ Міндоходів у Харківській області за
вих. № 2667/Н/20-40-22-03-18 від 30.04.2014 року
позивача повідомлено про те, що
посадові особи ГУ Міндоходів у
Харківській області під час проведення
перевірки діяли в межах повноважень,
передбачених чинним законодавством.
Також позивача повідомлено, що скаргу
на податкове повідомлення-рішення
подано з порушенням встановлених
пунктом 56.3 статті 56 Податкового
кодексу України вимог.
Суд вважає спірне податкове
повідомлення-рішення законним та
обгрунтованим, з наступних підстав.
Відповідно до пункту 80.2 статті 80
Податкового кодексу України, фактична
перевірка може проводитися на підставі
рішення керівника контролюючого
органу, оформленого наказом, копія
якого вручається платнику податків або
його уповноваженому представнику, або
особам, які фактично проводять
розрахункові операції, під розписку до
початку проведення такої перевірки, та
за наявності обставин, визначених
Кодексом.

Згідно пункту 81.1 статті 81 Податкового
кодексу України, посадові особи
контролюючого органу мають право
приступити до проведення фактичної
перевірки за наявності підстав для їх
проведення, визначених цим Кодексом, та
за умови пред'явлення або надіслання у
випадках, визначених цим Кодексом,
направлення на проведення перевірки,
копії наказу про проведення перевірки;
службового посвідчення осіб, які
зазначені в направленні на проведення
перевірки.

Непред'явлення або ненадіслання у
випадках, визначених цим Кодексом,
платнику податків (його посадовим
(службовим) особам або його
уповноваженому представнику, або
особам, які фактично проводять
розрахункові операції) цих документів
або пред'явлення зазначених
документів, що оформлені з порушенням
вимог, встановлених цим пунктом, є
підставою для недопущення посадових
(службових) осіб контролюючого органу
до проведення фактичної перевірки.

Пунктом 81.2 статті 81 Податкового
кодексу України встановлено, що у разі
відмови платника податків та/або
посадових (службових) осіб платника
податків (його представників або осіб,
які фактично проводять розрахункові
операції) у допуску посадових
(службових) осіб контролюючого органу
до проведення перевірки складається
акт, який засвідчує факт відмови.

Приписами пункту 80.7 статті 80
Податкового кодексу України
передбачено, що фактична перевірка
проводиться двома і більше посадовими
особами контролюючого органу у
присутності посадових осіб суб'єкта
господарювання або його представника
та/або особи, що фактично здійснює
розрахункові операції.

Як вбачається з матеріалів справи,
перевіряючими до початку проведення
фактичної перевірки пред'явлені ОСОБА_4
службові посвідчення та направлення на
проведення перевірки від 19.02.2014 року №
777, № 778 та вручено копію наказу від
05.02.2014 року № 65 про проведення
фактичної перевірки, що
підтверджується підписами ОСОБА_4 у
направленнях.

Суд зазначає, що доводи
адміністративного позову ґрунтуються
саме на незаконності дій посадових
осіб відповідача, які полягають у
порушенні порядку проведення
перевірки, а саме: вручення направлень
та наказу не уповноваженій позивачем
особі ОСОБА_4, яка є учнем та не
перебувала у трудових відносинах з
позивачем.

Такі посилання позивача суд вважає
безпідставними, оскільки направлення
та наказ вручені особі, яка фактично
проводила розрахункові операції, що
узгоджується з приписами статті 80
Податкового кодексу України.

Приписи статті 3 Закону України "Про
застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг" чітко визначають обов'язок
суб'єктів господарювання, які
здійснюють розрахункові операції в
готівковій та/або в безготівковій
формі (із застосуванням платіжних
карток, платіжних чеків, жетонів тощо)
при продажу товарів (наданні послуг) у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг проводити
розрахункові операції на повну суму
покупки (надання послуги) через
зареєстровані, опломбовані у
встановленому порядку та переведені у
фіскальний режим роботи реєстратори
розрахункових операцій з
роздрукуванням відповідних
розрахункових документів, що
підтверджують виконання розрахункових
операцій, або у випадках, передбачених
цим Законом, із застосуванням
зареєстрованих у встановленому
порядку розрахункових книжок (пункт 1);
видавати особі, яка отримує або
повертає товар, отримує послугу або
відмовляється від неї, розрахунковий
документ встановленої форми на повну
суму проведеної операції (пункт 2);
забезпечувати відповідність сум
готівкових коштів на місці проведення
розрахунків сумі коштів, яка зазначена
в денному звіті реєстратора
розрахункових операцій (пункт 13).

Як вбачається з матеріалів справи, в
ході проведення перевірки встановлено
продаж горілки без застосування
реєстратора розрахункових операцій та
видачі розрахункового документу на
суму 15,30 грн.

Також перевіркою встановлено
незабезпечення позивачем друку на
реєстраторі розрахункових операцій
фіскального звітного чеку Z-звіту за
29.01.2014 року.

Відповідно до пункту 9 статті 3 Закону
України "Про застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг", суб'єкти господарювання, які
здійснюють розрахункові операції в
готівковій та/або в безготівковій
формі (із застосуванням платіжних
карток, платіжних чеків, жетонів тощо)
при продажу товарів (наданні послуг) у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг зобов'язані
щоденно друкувати на реєстраторах
розрахункових операцій (за виключенням
автоматів з продажу товарів (послуг)
фіскальні звітні чеки і забезпечувати
їх зберігання в книгах обліку
розрахункових операцій.

Відповідно до пункту 4 розділу III
Порядку реєстрації та застосування
реєстраторів розрахункових операцій,
що застосовуються для реєстрації
розрахункових операцій за товари
(послуги), затвердженого наказом
Міністерства доходів і зборів України
від 28.08.2013 року № 417, суб'єкти
господарювання, які використовують РРО
для здійснення розрахункових операцій
у готівковій та/або безготівковій
формі (із застосуванням платіжних
карток, платіжних чеків, жетонів тощо)
при продажу товарів (наданні послуг) у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг, зобов'язані
друкувати X-звіти, Z-звіти та інші
документи, що передбачені
документацією на РРО, відповідно до
законодавства.

Відповідно до пункту 12 статті 3 Закону
України "Про застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг" встановлено, що суб'єкти
підприємницької діяльності, які
здійснюють розрахункові операції в
готівковій та/або в безготівковій
формі (із застосуванням платіжних
карток, платіжних чеків, жетонів тощо)
при продажу товарів (наданні послуг) у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг зобов'язані вести
у порядку, встановленому
законодавством, облік товарних запасів
на складах та/або за місцем їх
реалізації, здійснювати продаж лише
тих товарів, які відображені в такому
обліку, за винятком продажу товарів
особами, які відповідно до
законодавства оподатковуються за
правилами, що не передбачають ведення
обліку обсягів реалізованих товарів
(наданих послуг).

Стаття 6 Закону України "Про
застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг" визначає, що облік товарних
запасів фізичною особою - суб'єктом
підприємницької діяльності ведеться у
порядку, визначеному чинним
законодавством, а юридичною особою
(філією, відділенням, іншим
відокремленим підрозділом) - у порядку,
визначеному відповідним національним
положенням (стандартом)
бухгалтерського обліку. Облік ведеться
з урахуванням особливостей,
встановлених для суб'єктів малого
підприємництва. Обов'язок із ведення
обліку товарних запасів не
застосовується для осіб, які
відповідно до законодавства
оподатковуються за правилами, що не
передбачають ведення обліку придбаних
або проданих товарів.

Відповідно до норм пункту 177.10 статті 177
Податкового кодексу України, фізичні
особи - підприємці зобов'язані вести
Книгу обліку доходів і витрат та мати
підтверджуючі документи щодо
походження товару.

Форма Книги обліку доходів і витрат та
порядок її ведення затверджено наказом
Міністерства доходів і зборів України
від 16.09.2013 року № 481, зареєстрованим в
Міністерстві юстиції України від 01.10.2013
року за № 1686/24218 (далі - Порядок № 481).
Згідно пункту 1 Порядку № 481, фізичні
особи - підприємці, крім осіб, що обрали
спрощену систему оподаткування, та
фізичні особи, які провадять незалежну
професійну діяльність, зобов'язані
вести Книгу обліку доходів і витрат, у
якій за підсумком робочого дня,
протягом якого отримано дохід, на
підставі первинних документів
здійснюються записи про отримані
доходи та документально підтверджені
витрати.

Облік надходження товару від
постачальників здійснюється на
підставі накладних,
товарно-транспортних накладних та
інших первинних документі, що
засвідчують рух товарів та слугують
підставою для їх оприбуткування у
бухгалтерському та податковому обліку
платника.

Як встановлено судом, в ході проведення
перевірки фахівцями ГУ Міндоходів у
Харківській області встановлені
фактичні залишки ТМЦ (алкогольні
вироби) на загальну суму 2563,90 грн., при
цьому, накладні (товарно-транспортні
накладні), інші документи на ТМЦ в сумі
2563,90грн., зазначені у додатку, не надані.

Ненадання платником податків при
проведенні перевірки для огляду та
звірки з даними бухгалтерського обліку
податкових накладних на товар, ТТН, що
знаходиться за місцем реалізації та
зберігання товару, позбавляє
контролюючий орган дійти висновку про
правильність, повноту та своєчасність
ведення такого обліку (в ході перевірки
фахівцями фіксується товар, що
знаходиться за місцем реалізації (його
найменування, кількість), а відсутність
накладних на нього, або інших первинних
документів, зумовлює неможливість
зробити висновок про його
оприбуткування та відображення у
відповідному обліку).

Суд зазначає, що факти та суть порушень,
які встановлені під час фактичної
перевірки, не заперечувалися ані
позивачем у позовній заяві, ані його
представником у судовому засіданні.

Таким чином, суд вважає висновки,
викладені в акті перевірки
№ 265/20/40/22/НОМЕР_2 від
21.02.2014 року обґрунтованими та такими, що
відповідають дійсності.

Згідно частин 1, 2 статті 71 Кодексу
адміністративного судочинства
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу. В
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Враховуючи викладене, суд приходить до
висновку, що податкове
повідомлення-рішення від 17.03.2014 року №
є законним, обґрунтованим та
таким, що не підлягає скасуванню, а
позовні вимоги ФОП ОСОБА_3 - не
обґрунтованими та такими, що
підлягають залишенню без задоволення.

Відповідно до частини 2 статті 94
Кодексу адміністративного судочинства
України, якщо судове рішення ухвалене
на користь сторони - суб'єкта владних
повноважень, суд присуджує з іншої
сторони всі здійснені нею
документально підтверджені судові
витрати, пов'язані із залученням
свідків та проведенням судових
експертиз.

Відповідно до частини 3 статті 4 Закону
України "Про судовий збір", під час
подання адміністративного позову
майнового характеру сплачується 10
відсотків розміру ставки судового
збору. Решта суми судового збору
стягується з позивача або відповідача
пропорційно до задоволеної чи
відхиленої частини вимоги.

Таким чином, враховуючи те, що суд
дійшов до висновку про відмову в
задоволенні позовних вимог ФОП ОСОБА_3,
та те, що позовні вимоги є майнового
характеру та позивачем сплачено 10%
розміру ставки судового збору, суд
вважає за необхідне стягнути з
позивача недоплачену суму судового
збору у розмірі 1643 грн. 58 коп.

Розподіл судових витрат здійснюється
відповідно до статті 94 Кодексу
адміністративного судочинства.

Керуючись статтями 159-163, 167, 186, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України,

П О С Т А Н О В И В :

В задоволенні адміністративного
позову відмовити в повному обсязі.

Стягнути з фізичної особи-підприємця
ОСОБА_3 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний
номер НОМЕР_2) недоплачену суму
судового збору у розмірі 1643 (одна
тисяча шістсот сорок три) грн. 58 коп. за
реквізитами: одержувач: УДКСУ у
Червонозаводському районі м. Харкова
Харківської області, код 37999628, банк
ГУДКСУ у Харківській області, МФО 851011,
рахунок 4011, код класифікації
доходів бюджету 22030001.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Харківського
апеляційного адміністративного суду
через Харківський окружний
адміністративний суд шляхом подачі
апеляційної скарги протягом десяти
днів з дня її проголошення. У разі
застосування судом частини третьої
статті 160 цього Кодексу, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови
виготовлено 15 липня 2014 року.

Суддя
А.С. Мороко