Справа № 823/2200/13-а
Суддя: Собків Я.М.
Дата ухвалення: 2014-06-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 823/2200/13-а( у 2-х томах)
Головуючий у 1-й інстанції: Трофімова
Суддя-доповідач: Собків
У Х В А Л А

Іменем України

03 червня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючого - судді :
Собківа Я.М.,

суддів:
Борисюк Л.П., Петрика І.Й.,

при секретарі:
Присяжній Д.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Черкаський
деревопросочувальний комбінат" на
постанову Черкаського окружного
адміністративного суду від 01 серпня 2013
року у справі за адміністративним
позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Черкаський
деревопросочувальний комбінат" до
Золотоніської об'єднаної державної
податкової інспекції Черкаської
області Державної податкової служби
про скасування податкових
повідомлень-рішень,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач - Товариство з обмеженою
відповідальністю "Черкаський
деревопросочувальний комбінат" (далі -
ТОВ "Черкаський деревопросочувальний
комбінат") звернувся до Черкаського
окружного адміністративного суду із
адміністративним позовом до
Золотоніської об'єднаної державної
податкової інспекції Черкаської
області Державної податкової служби, в
якому просив визнати протиправними та
скасувати податкові
повідомлення-рішення відповідача від
28.02.2013 р. № /159 та від 28.02.2013 р. №
/158.

Постановою Черкаського окружного
адміністративного суду від 01 серпня 2013
року в задоволенні позову відмовлено.

Позивач не погоджуючись з прийнятим
рішенням суду звернувся з апеляційною
скаргою, в якій зазначає, що
оскаржувана постанова суду не
відповідає вимогам матеріального та
процесуального права, а саме, судом
першої інстанції неповно з'ясовано та
не доведено обставини, що мають
значення для справи, висновки суду
першої інстанції не відповідають
обставинам справи, в зв'язку з чим
просить скасувати постанову суду
першої інстанції та прийняти нове
рішення, яким задовольнити
адміністративний позов у повному
обсязі.

Сторони, будучи належним чином
повідомлені про дату, час та місце
апеляційного розгляду справи, в судове
засідання не з'явилися.

Враховуючи, що в матеріалах справи
достатньо письмових доказів для
правильного вирішення апеляційної
скарги, а особиста участь сторін в
судовому засіданні - не обов'язкова,
колегія суддів у відповідності до ч. 4
ст. 196 КАС України визнала можливим
проводити апеляційний розгляд справи
за відсутності представників сторін.

Згідно ст. 41 КАС України фіксування
судового засідання за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню, з наступних
підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Згідно ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах
щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють чи прийняті (вчинені) вони:
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення;
безсторонньо (неупереджено);
добросовісно; розсудливо; з
дотриманням принципу рівності перед
законом, запобігаючи несправедливій
дискримінації; пропорційно, зокрема з
дотриманням необхідного балансу між
будь-якими несприятливими наслідками
для прав, свобод та інтересів особи і
цілями, на досягнення яких спрямоване
це рішення (дія); з урахуванням права
особи на участь у процесі прийняття
рішення; своєчасно, тобто протягом
розумного строку.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом першої інстанції,
посадовими особами відповідача було
проведено планову виїзну перевірку ТОВ
"Черкаський деревопросочувальний
комбінат" щодо підтвердження
відомостей отриманих від особи, яка
мала правові відносини з платником
податків ТОВ "Донтрансторг" за період з
01.04.2010р. по 30.09.2010р., за результатами якої
складено акт перевірки від 19.02.2013р.
№170/2200/35550206 (а.с. 35-60 т.1, далі по тексту -
Акт перевірки).

В акті перевірки податковим органом
встановлено порушення позивачем вимог
пп. 5.2.1 п. 5.2, пп. 5.3.9 п. 5.3. ст. 5 Закону
України "Про оподаткування прибутку
підприємств", в результаті чого
занижено податок на прибуток в період,
що перевірявся, на суму 47 812 грн. 50 коп.
та пп. 7.2.3, пп. 7.2.6 п. 7.2, пп. 7.4.1, пп. 7.4.5 п. 7.4
ст. 7 Закону України "Про податок на
додану вартість" (що був чинним на
момент виникнення спірних
правопорушень), в результаті чого
занижено ПДВ на суму 38 250,00 грн.

На підставі Акту перевірки
відповідачем були прийняті наступні
податкові повідомлення-рішення:

- від 28.02.2013р. №/159 про визначення
ТОВ "Черкаський деревопросочувальний
комбінат" грошового зобов'язання з
податку на додану вартість у сумі 32 807
грн. та нарахування штрафних
(фінансових) санкцій в розмірі 8 201 грн. 75
коп.

- від 28.02.2013р. №/158 про визначення
ТОВ "Черкаський деревопросочувальний
комбінат" грошового зобов'язання з
податку на прибуток у сумі 47 813 грн. та
нарахування штрафних (фінансових)
санкцій в розмірі 11 953 грн. 25 коп.

Позивач заперечує правомірність
вищевказаних податкових
повідомлень-рішень відповідача, у
зв'язку з чим просить визнати їх
протиправними та скасувати з підстав
невідповідності нормам чинного
законодавства.

Даючи правову оцінку обставинам
вказаної справи колегія суддів зважає
на наступне.

Згідно п. 5.1 ст. 5 Закону України від
28.12.1994 № 334/94-ВР «Про оподаткування
прибутку підприємств» (в редакції,
чинній на момент виникнення спірних
правовідносин), валові витрати
виробництва та обігу (далі -валові
витрати) - сума будь-яких витрат
платника податку у грошовій,
матеріальній або нематеріальній
формах, здійснюваних як компенсація
вартості товарів (робіт, послуг), які
придбаваються (виготовляють) таким
платником податку для їх подальшого
використання у власній господарській
діяльності.

Відповідно до пп. 5.2.1 п. 5.2 ст. 5
зазначеного Закону, до складу валових
витрат відносяться суми будь-яких
витрат, сплачених (нарахованих)
протягом звітного періоду у зв'язку з
підготовкою, організацією, веденням
виробництва, продажем продукції (робіт,
послуг) і охорони праці.

Підпунктом 5.3.9 п. 5.3 ст. 5 зазначеного
Закону встановлено, що не належать до
складу валових витрат будь-які витрати,
не підтверджені відповідними
розрахунками, платіжними та іншими
документами, обов'язковість ведення і
зберігання яких передбачена правилами
ведення податкового обліку.

Згідно з п.п. 7.4.1 п. 7.4 ст. 7 Закону України
від 03.04.1997р. №168/97-ВР «Про податок на
додану вартість», (в редакції, чинній на
час виникнення спірних правовідносин),
податковий кредит звітного періоду
визначається виходячи із договірної
(контрактної) вартості товарів (послуг),
але не вище рівня звичайних цін, у разі
якщо договірна ціна на такі товари
(послуги) відрізняється більше ніж на 20
відсотків від звичайної ціни на такі
товари (послуги), та складається із сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 6.1 статті 6 та
статтею 8-1 цього Закону, протягом
такого звітного періоду у зв'язку з:
придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку; придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій в
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання у виробництві
та/або поставці товарів (послуг) для
оподатковуваних операцій у межах
господарської діяльності платника
податку.

Пунктом 7.7.1 ст. 7 вказаного Закону
встановлено, що сума податку, що
підлягає сплаті (перерахуванню) до
бюджету або бюджетному відшкодуванню,
визначається як різниця між сумою
податкового зобов'язання звітного
податкового періоду та сумою
податкового кредиту такого звітного
податкового періоду.

Відповідно до п. 7.5.1 п. 7.5 ст. 7 Закону
України «Про податок на додану
вартість», датою виникнення права
платника податку на податковий кредит
вважається дата здійснення першої з
подій: або дата списання коштів з
банківського рахунка платника податку
і оплати товарів (робіт, послуг), дата
виписки відповідного рахунка
(товарного чека) в разі розрахунків з
використанням кредитних дебетових
карток або комерційних чеків; або дата
отримання податкової накладної, що
засвідчує факт придбання платником
податку товарів (робіт, послуг).

Згідно з п.п. 7.4.5 п. 7.4 ст. 7 наведеного
Закону, не дозволяється включення до
податкового кредиту суми сплаченого
(нарахованого) податку у зв'язку з
придбанням товарів (послуг), що не
підтверджені податковими накладними
чи митними деклараціями.

При дослідженні матеріалів справи
колегією суддів було встановлено, що
між ТОВ "Черкаський
деревопросочувальний комбінат"
(покупець) та ТОВ "Донтрансторг"
(постачальник) було укладено договір
купівлі-продажу від 30.06.2010р. №195 (а.с. 65 т.
1), предметом якого є товар, визначений
на умовах даного договору. Сума
договору становить 229 500 грн., у т.ч. ПДВ -
38 250 грн.

Відмовляючи в задоволенні позову суд
першої інстанції, зокрема, послався на
наявність факту неналежного
оформлення первинних бухгалтерських
документів, на підставі яких у позивача
виникло право на отримання податкового
кредиту.

Так в реквізитах договору
купівлі-продажу від 30.06.2010р. №195 адресою
контрагента позивача - ТОВ
"Донтрансторг" значиться: м. Донецьк,
пер. Панфілова, 6, у той час як згідно
даних витягу з ЄДРЮОФОП адресою
вказаного підприємства є: м. Донецьк,
проспект Панфілова, 6. Водночас, в
реквізитах податкової накладної від
30.07.2010р. №300728 містяться дані із
зазначенням іншої адреси ТОВ
"Донтрансторг": м. Донецьк, вул.
Панфілова, 6.

Крім того, податкова накладна від
30.06.2010р. №300677 була підписана невідомою
особою без зазначення (розшифровки) її
прізвища та займаної нею посади, а в
реквізитах податкової накладної від
14.07.2010р. №140721 значиться лише
розшифровка до підпису гр. ОСОБА_2,
однак не зазначено посади даної особи.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 9 Закону
України «Про бухгалтерський облік та
фінансову звітність в Україні»,
підставою для бухгалтерського обліку
господарських операцій є первинні
документи, які фіксують факти
здійснення господарських операцій.
Первинні облікові документи можуть
бути складені на паперових носіях і
повинні мати такі обов'язкові
реквізити: назву документа (форми); дату
і місце складання; назву підприємства,
від імені якого складено документ;
зміст та обсяг господарської операції,
одиницю виміру господарської операції;
посади осіб, відповідальних за
здійснення господарської операції і
правильність її оформлення; особистий
підпис або інші дані, що дають змогу
ідентифікувати особу, яка брала участь
у здійсненні господарської операції.

Необхідність підтвердження
господарських операцій первинними
документами визначена п.1.2 ст. 1, п.2.1 ст.2
Положення про документальне
забезпечення записів у
бухгалтерському обліку, затвердженого
наказом Міністерства фінансів України,
де зокрема передбачено, що первинні
документи - це письмові свідоцтва, що
фіксують та підтверджують
господарські операції, включаючи
розпорядження та дозволи
адміністрації на їх проведення.

При цьому, господарські операції мають
бути відображені в податковому обліку
відповідно до їх реального змісту, а
тому право платника ПДВ на податковий
кредит може визнаватися лише у разі,
якщо відповідні товари ним реально
придбавалися, або ж у разі реального
понесення ним витрат на таке придбання.

Відповідно до підпункту 7.2.1 пункту 7.2.
цієї статті Закону України «Про
податок на додану вартість», платник
податку зобов'язаний надати покупцю
податкову накладну, що має містити
зазначені окремими рядками: порядковий
номер податкової накладної; дату
виписування податкової накладної;
повну або скорочену назву, зазначену у
статутних документах юридичної особи
або прізвище, ім'я та по батькові
фізичної особи, зареєстрованої як
платник податку на додану вартість;
податковий номер платника податку
(продавця та покупця); місце
розташування юридичної особи або місце
податкової адреси фізичної особи,
зареєстрованої як платник податку на
додану вартість; опис (номенклатуру)
товарів (робіт, послуг) та їх кількість
(обсяг, об'єм); повну або скорочену
назву, зазначену у статутних
документах отримувача; ціну поставки
без врахування податку; ставку податку
та відповідну суму податку у цифровому
значенні; загальну суму коштів, що
підлягають сплаті з урахуванням
податку.

Підпунктом 7.2.6 пункту 7.2 статті 7 Закону
України «Про податок на додану
вартість» встановлено, що податкова
накладна видається платником податку,
який поставляє товари (послуги), на
вимогу їх отримувача, та є підставою
для нарахування податкового кредиту.

За змістом пункту 2 Порядку заповнення
податкової накладної, затвердженого
наказом Державної податкової
адміністрації України від 30 травня 1997
року № 165 (зареєстровано у Міністерстві
юстиції України 23 червня 1997 року за №
233/2037; у редакції, чинній на час
виникнення спірних відносин; далі -
Порядок), податкову накладну складає
особа, яка зареєстрована як платник
податку в податковому органі і якій
присвоєно індивідуальний податковий
номер платника ПДВ.

Пунктом 5 цього Порядку визначено, що
податкова накладна вважається
недійсною у разі її заповнення іншою
особою, ніж вказаною у пункті 2 Порядку.

За правилами заповнення податкової
накладної, встановленими у пункті 18
Порядку, усі складені примірники
податкової накладної підписуються
особою, уповноваженою платником
податку здійснювати поставку товарів
(послуг), та скріплюються печаткою
такого платника податку - продавця.

Зважаючи на обставини даної справи та
приймаючи до уваги наявні в ній докази,
колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції щодо
правомірності донарахування позивачу
податкових зобов'язань з податку на
прибуток та податку на додану вартість,
який зроблений з посиланням на те, що
сама лише наявність у ТОВ "Черкаський
деревопросочувальний комбінат"
податкових накладних, виписаних від
імені його контрагентів, не є
достатньою підставою для включення сум
ПДВ до податкового кредиту, у разі
невідповідності їх вимогам Закону
України ст. 9 Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні».

Аналогічна правова позиція викладена в
постанові Верхового Суду України від 05
березня 2012 року у справі № 21-421а11 за
позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «Нафта» до
Шосткинської міжрайонної державної
податкової інспекції Сумської області
про визнання висновків перевірки
неправомірними, визнання чинним
договору, скасування податкових
повідомлень-рішень.

За таких обставин, заявлені позивачем
вимоги колегія суддів знаходит
необґрунтованими та такими, що не
підлягають до задоволення.

З підстав вищенаведеного, колегія
суддів дійшла висновку, що суд першої
інстанції вірно встановив фактичні
обставини справи, дослідив наявні
докази, надав їм належну оцінку та
прийняв законне і обґрунтоване
рішення, з дотриманням норм
матеріального і процесуального права,
а тому підстав для його скасування не
вбачається.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.198 КАС України за
наслідками розгляду апеляційної
скарги на постанову суду першої
інстанції суд апеляційної інстанції
має право залишити апеляційну скаргу
без задоволення, а постанову суду без
змін.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 198, 200, 205, 206, 212, 254
КАС України, суд,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Черкаський деревопросочувальний
комбінат" - залишити без задоволення.

Постанову Черкаського окружного
адміністративного суду від 01 серпня 2013
року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів з дня складання
в повному обсязі, шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя суддя
суддя Я.М. Собків Л.П.
Борисюк І.Й. Петрик

.

Головуючий суддя
Собків Я.М.

Судді:
Борисюк Л.П.

Петрик І.Й.