Справа № 822/2832/14
Суддя: Шевчук О.П.
Дата ухвалення: 2014-07-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 822/2832/14
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 липня 2014 року м. Хмельницький

Хмельницький окружний
адміністративний суд

в складі:головуючого-суддіШевчука О.П.
при секретаріРепецькій І. Ю. за
участі:позивача, представника
відповідачарозглянувши у відкритому
судовому засіданні в залі суду
адміністративну справу за позовом
ОСОБА_3 до начальника Славутської
реєстраційної служби Грудецького
Олега Святославовича про визнання
рішення нечинним, зобов'язання вчинити
дії та стягнення коштів, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Хмельницького
окружного адміністративного суду з
адміністративним позовом до
начальника Славутської Реєстраційної
служби Грудецького Олега
Святославовича, в якому просить
визнати нечинним рішення відповідача -
суб'єкта владних повноважень повністю
в позбавлені конституційних прав
(ст.ст.1, 3, 8, 9, 16, 17, 19, 27, 46, 55, 56, 64, 68, 129
Конституції України, ст.ст.1-13, 105, 183-2, 256,
257 Кодексу адміністративного
судочинства (далі - КАС) України),
зобов'язати прийняти рішення щодо
поновлення конституційних прав людини
і громадянина, стягнення коштів на
відшкодування шкоди, завданої
незаконним рішенням, дією або
бездіяльністю в розмірі 26324 грн.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що
посадовими особами реєстраційної
служби Славутського міськрайонного
управління юстиції йому відмовлено в
реєстрації його фізичною особою
підприємцем, оскільки позивач не
сплатив реєстраційний збір у розмірі
двох неоподатковуваних мінімумів
доходів громадян. Таке рішення вважає
незаконним, таким, що порушує його
права і завдає йому шкоди.

Позивач, в судовому засіданні позовні
вимоги підтримав в повному обсязі,
просив позов задовольнити з підстав
зазначених в позовній заяві та
додаткових письмових поясненнях.

Представник відповідача в судовому
засіданні проти задоволення позову
заперечив, вказав, що позовні вимоги є
необґрунтованими та такими, що не
підлягають задоволенню. Детально
позиція відповідача викладена в
письмових запереченнях, копія яких
долучена до матеріалів справи.

Суд, заслухавши пояснення позивача та
представника відповідача, дослідивши
зібрані по справі докази в їх взаємному
зв'язку та сукупності, дійшов наступних
висновків.

Суд встановив, що позивач, 17.06.2014 року,
звернувся до державного реєстратора
реєстраційної служби Славутського
міськрайонного управління юстиції з
заявою про державну реєстрацію
фізичної особи - підприємця, що
підтверджується реєстраційною справою
№2-675-011816-01.

Позивачу перелічено та роз'яснено
перелік документів, які необхідно
подати для проведення державної
реєстрації фізичної особи, яка має
намір стати підприємцем, що
передбачений ст.42 Закону України "Про
державну реєстрацію юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців", на що
ОСОБА_3 заявив, що він є інвалідом війни
та учасником ліквідації наслідків
аварії на ЧАЕС 1 категорії і має право
на пільги при сплаті реєстраційного
збору за проведення державної
реєстрації фізичної особи-підприємця.
В подальшому позивачу роз'яснено, що
відповідно до ст.10 Закону України "Про
державну реєстрацію юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців" за
проведення державної реєстрації
фізичної особи-підприємця
справляється реєстраційний збір у
розмірі двох неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян. Пільг щодо
сплати реєстраційного збору йому
чинним законодавством України не
передбачено.

Відповідно до ст.2 Закону України "Про
державну реєстрацію юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців" відносини,
які виникають у сфері державної
реєстрації юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців, регулюються
Конституцією України, цим Законом та
нормативно-правовими актами,
прийнятими відповідно до цього Закону.

Згідно ст.6 Закону України "Про державну
реєстрацію юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців" державний реєстратор
проводить державну реєстрацію
юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців.

За п.23 ст.13 Закону України "Про статус
ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту", інвалідам війни
надаються пільги, зокрема, зі сплати
податків, зборів, мита та інших
платежів до бюджету відповідно до
податкового та митного законодавства.

У п.18 ст.20 Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи", зазначено, що громадянам,
віднесеним до 1 категорії осіб, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи, надаються пільги зі сплати
податків, зборів, мита та інших
платежів до бюджету відповідно до
податкового та митного законодавства.

Так, відповідно до ст.8 Податкового
кодексу України передбачено, що в
Україні встановлюються
загальнодержавні та місцеві податки та
збори.

Згідно ст.9 Податкового кодексу України
до загальнодержавних належать такі
податки та збори: податок на прибуток
підприємств; податок на доходи
фізичних осіб; податок на додану
вартість; акцизний податок; збір за
першу реєстрацію транспортного засобу;
екологічний податок; рентна плата за
транспортування нафти і
нафтопродуктів магістральними
нафтопроводами та
нафтопродуктопроводами, транзитне
транспортування трубопроводами
природного газу та аміаку територією
України; плата за користування надрами;
плата за землю; збір за користування
радіочастотним ресурсом України; збір
за спеціальне використання води; збір
за спеціальне використання лісових
ресурсів; фіксований
сільськогосподарський податок; збір на
розвиток виноградарства, садівництва і
хмелярства; мито; збір у вигляді
цільової надбавки до діючого тарифу на
електричну та теплову енергію, крім
електроенергії, виробленої
кваліфікованими когенераційними
установками; збір у вигляді цільової
надбавки до діючого тарифу на
природний газ для споживачів усіх форм
власності. Установлення
загальнодержавних податків та зборів,
не передбачених цим Кодексом,
забороняється.

Відповідно до ст.10 Податкового кодексу
України до місцевих податків належать:
податок на нерухоме майно, відмінне від
земельної ділянки; єдиний податок. До
місцевих зборів належать: збір за
провадження деяких видів
підприємницької діяльності; збір за
місця для паркування транспортних
засобів; туристичний збір.
Установлення місцевих податків та
зборів, не передбачених цим Кодексом,
забороняється.

У ст.271 Митного кодексу України
передбачено, що в Україні
застосовуються такі види мита: ввізне
мито, вивізне мито, сезонне мито;
особливі види мита: спеціальне,
антидемпінгове, компенсаційне.

За ч.1 ст.10 Закону України "Про державну
реєстрацію юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців", за проведення
державної реєстрації фізичної
особи-підприємця справляється
реєстраційний збір у розмірі два
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян.

Аналіз вищенаведених норм чинного
законодавства України дає підстави
вважати, що сплата реєстраційного
збору за проведення державної
реєстрації фізичної особи-підприємця у
розмірі двох неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян, згідно ст.10
Закону України "Про державну
реєстрацію юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців" не підпадає під
вказані вище пільги. Тому, відповідач
вказуючи позивачу про необхідність
сплати реєстраційного збору не порушив
вимог законодавства про статус
ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту та про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи.

На виконання вказаних вимог позивачем
надано державному реєстратору
банківську квитанцію №228 від 16.06.2014
року про сплату реєстраційного збору
за проведення державної реєстрації
фізичної особи - підприємця на суму 34
грн. 00 коп.

Суд встановив, що 17.06.2014 року, позивач
зареєстрований реєстраційною службою
Славутського міськрайонного
управління юстиції як фізична
особа-підприємець, 19.06.2014 року йому
видано виписку з Єдиного державного
реєстру юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців, що підтверджується
реєстраційною карткою на проведення
державної реєстрації фізичної особи -
підприємця ОСОБА_3. Письмова відмова у
проведенні державної реєстрації
фізичної особи-підприємця, письмове
повідомлення залишення поданих
документів без розгляду позивачу не
давались реєстраційною службою згідно
ст.ст.42, 44 Закону України "Про державну
реєстрацію юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців".

Оцінюючи позовні вимоги ОСОБА_3 щодо
відшкодування відповідачем
матеріальної шкоди та моральної, суд
звертає увагу на таке.

Відповідно до ст. 1166 Цивільного кодексу
України, підставою цивільно-правової
відповідальності за заподіяння шкоди є
правопорушення, що включає складові
елементи: протиправна поведінка особи,
шкідливий результат, причинний зв'язок
та вина особи, яка заподіяла шкоду. Факт
неправомірності дій державного
виконавця або інших посадових осіб
державної виконавчої служби на момент
розгляду судом спору про відшкодування
шкоди повинен вже бути встановлений
відповідними засобами доказування.

За ст. 1167 Цивільного кодексу України,
моральна шкода, завдана фізичній або
юридичній особі неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю,
відшкодовується особою, яка її завдала,
за наявності її вини.

Згідно з роз'ясненнями, викладеними у
пункті 3 Постанови Пленуму Верховного
Суду України від 31.03.1995 року № 4 "Про
судову практику в справах про
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди" під моральною шкодою слід
розуміти втрати немайнового характеру
внаслідок моральних чи фізичних
страждань, або інших негативних явищ,
заподіяних фізичній чи юридичній особі
незаконними діями або бездіяльністю
інших осіб.

Відповідно до п.9 зазначеної вище
постанови, розмір відшкодування
моральної (немайнової) шкоди суд
визначає залежно від характеру та
обсягу страждань (фізичних, душевних,
психічних тощо), яких зазнав позивач,
характеру немайнових втрат (їх
тривалості, можливості відновлення
тощо) та з урахуванням інших обставин.
Зокрема, враховуються стан здоров'я
потерпілого, тяжкість вимушених змін у
його життєвих і виробничих стосунках,
ступінь зниження престижу, ділової
репутації, час та зусилля, необхідні
для відновлення попереднього стану,
добровільне - за власною ініціативою чи
за зверненням потерпілого -
спростування інформації редакцією
засобу масової інформації. При цьому
суд має виходити із засад розумності,
виваженості та справедливості.

Суд встановив, що згідно з довідки
Славутської районної лікарні № 272 від
17.06.2014 року, позивач лікується у
невролога та потребує щорічного
санаторно-курортного лікування у
зв'язку із частими психоемоційними
навантаженнями.

Згідно ч.2 ст.19 Конституції України,
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

За ст. 71 КАС України, кожна сторона
повинна довести ті обставини, на яких
ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Враховуючи вищенаведене, і те, що
позивачем не надано суду належних та
допустимих доказів на підтвердження
того, що своїм рішенням, дією або
бездіяльністю відповідач погіршив
стан його здоров'я або спричинив зміни
у його життєвих і виробничих стосунках,
знизив ступінь ділової репутації, не
довів понесення матеріальних збитків,
а також не вказав та не обґрунтував, яке
саме рішення відповідача є незаконним,
не конкретизував, які саме
конституційні права людини та
громадянина відповідачем порушені та
яких заходів зобов'язаний вжити
відповідач для їх відновлення, суд
вважає, що позовні вимоги ОСОБА_3
необхідно залишити без задоволення в
повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 71, 158-163, 186, 254 КАС
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_3 до
начальника реєстраційної служби
Славутського міськрайонного
управління юстиції Грудецького Олега
Святославовича про визнання нечинним
рішення відповідача - суб'єкта владних
повноважень повністю в позбавлені
конституційних прав (ст.ст.1, 3, 8, 9, 16, 17, 19,
27, 46, 55, 56, 64, 68, 129 Конституції України,
ст.ст.1-13, 105, 183-2, 256, 257 КАС України),
зобов'язання прийняти рішення щодо
поновлення конституційних прав людини
і громадянина, стягнення коштів на
відшкодування шкоди, завданої
незаконним рішенням, дією або
бездіяльністю в розмірі 26324 (двадцять
шість тисяч триста двадцять чотири)
гривні - залишити без задоволення.

Постанова суду може бути
оскаржена до Вінницького апеляційного
адміністративного суду через
Хмельницький окружний
адміністративний суд протягом десяти
днів з дня її отримання.

Постанова набирає законної сили в
порядку статті 254 КАС України.

Повний текст постанови виготовлено 21
липня 2004 року , 14:35.

Суддя/підпис/О.П. Шевчук"Згідно з
оригіналом" Суддя О.П. Шевчук