Справа № 826/1176/14
Суддя: Гром Л.М.
Дата ухвалення: 2014-07-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 826/1176/14
Головуючий у 1-й інстанції: Амельохін
Суддя-доповідач: Гром Л.М.
У Х В А Л А

Іменем України

16 липня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі:

Головуючого-судді - Гром Л.М.;

суддів - Бєлової Л.В.,

Міщука М.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
апеляційною скаргою Товариства з
обмеженою відповідальністю «ВНТ-1» на
постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 05 березня 2014 року у
справі за адміністративним позовом
Товариства з обмеженою
відповідальністю «ВНТ-1» до Державної
інспекції сільського господарства в м.
Києві, треті особи: Комунальне
підприємство «Київпарксервіс»,
прокуратура Деснянського району м.
Києва про визнання незаконними та
скасування актів,

в с т а н о в и в:

Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
05 березня 2014 року у задоволенні
позовних вимог Товариства з обмеженою
відповідальністю «ВНТ-1» відмовлено.

Не погоджуючись з постановою суду
першої інстанції позивач звернувся до
Київського апеляційного
адміністративного суду з апеляційною
скаргою, в якій просить ухвалене у
справі судове рішення скасувати та
постановити нове рішення, яким позовні
вимоги задовольнити в повному обсязі,
посилаючись на порушення судом першої
інстанції норм матеріального та
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи.

У судове засідання сторони не
з'явилися, причини неявки сторін суду
невідомі, про розгляд справи були
повідомлені належним чином.

Відповідно до ч.4 ст.196 КАС України
неприбуття в судове засідання сторін
або інших осіб, які беруть участь у
справі, належним чином повідомлених
про дату, час і місце апеляційного
розгляду, не перешкоджає судовому
розгляду справи.

У зв'язку з неявкою в судове засідання
всіх осіб, які беруть участь в справі,
фіксування судового засідання за
допомогою звукозаписувального
технічного засобу, відповідно до ч.1
ст.41 КАС України, не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши за матеріалами справи
наведені у апеляційній скарзі доводи,
колегія суддів дійшла висновку, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, 11
вересня 2013 відповідачем на підставі
вимоги прокуратури м. Києва від 30.07.2013
№07/2/2-1075 проведено обстеження
земельної ділянки за адресою: м. Київ,
вул. Бальзака, 53-А, за результатами якої
складено акт №164.

20 вересня 2013 відповідачем, на підставі
наказу №724 від 19.09.2013 на направлення на
проведення перевірки №000567 від тієї ж
дати проведено перевірку дотримання
суб'єктами господарювання вимог
земельного законодавства, за
результатами якої складено акт №А 386/101.
Даним актом виявлено, що станом на
20.09.2013 на земельній ділянці
орієнтованою площею 0,69га на території
автостоянки, яка експлуатується
позивачем відсутні правовстановлюючі
документи, в тому числі договір оренди
з КП "Київтранспарксервіс".

Не погоджуючись із зазначеними актами,
позивач звернувся до суду з даним
позовом, в якому просив визнати
незаконними та скасувати зазначені
акти.

Приймаючи рішення про відмову в
задоволенні позову, суд першої
інстанції виходив з наступних мотивів,
з чим погоджується і колегія суддів.

Відповідно до ч.1 ст. 188 Земельного
кодексу України державний контроль за
використанням та охороною земель
здійснюється центральним органом
виконавчої влади, що реалізує державну
політику у сфері здійснення державного
нагляду (контролю) в агропромисловому
комплексі, а за додержанням вимог
законодавства про охорону земель -
центральним органом виконавчої влади,
що реалізує державну політику із
здійснення державного нагляду
(контролю) у сфері охорони
навколишнього природного середовища,
раціонального використання,
відтворення і охорони природних
ресурсів.

Аналогічне положення викладено в
статті 5 Закону України "Про державний
контроль за використанням та охороною
земель" та статті 19 Закону України "Про
охорону земель", відповідно до яких
державний контроль за використанням та
охороною земель усіх категорій та форм
власності здійснює центральний орган
виконавчої влади, який забезпечує
реалізацію державної політики у сфері
нагляду (контролю) в агропромисловому
комплексі.

Державна інспекція сільського
господарства України
(Держсільгоспінспекція України)
відповідно до Положення про Державну
інспекцію сільського господарства
України, затвердженого Указом
Президента України від 13 квітня 2011 року
N 459/2011, є центральним органом
виконавчої влади, діяльність якого
спрямовується і координується
Кабінетом Міністрів України через
Міністра аграрної політики та
продовольства України (далі - Міністр),
входить до системи органів виконавчої
влади і забезпечує реалізацію
державної політики у сфері нагляду
(контролю) в агропромисловому
комплексі.

Держсільгоспінспекція України та її
посадові особи в межах своїх
повноважень відповідно до п. 5
Положення мають право, в тому числі:

- складати акти перевірок, протоколи
про адміністративні правопорушення та
розглядати відповідно до
законодавства справи про
адміністративні правопорушення,
давати обов'язкові для виконання
приписи (розпорядження), а також
подавати в установленому
законодавством порядку до відповідних
органів матеріали перевірок для
притягнення винних осіб до
відповідальності;

- безперешкодно обстежувати в
установленому законодавством порядку
підприємства, установи та організації
усіх форм власності, що перебувають у
власності та користуванні юридичних і
фізичних осіб, для проведення
перевірок з питань, що належать до
компетенції Держсільгоспінспекції
України.

Отже, з наведеного вбачається, що
оскаржувані акти були складені
уповноваженими особами, відповідно до
норм діючого законодавства.

Крім того, необхідно зазначити, що
відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 3 КАС України
позивачем є, зокрема, особа, на захист
прав, свобод та інтересів якої подано
адміністративний позов до
адміністративного суду.

Завданням адміністративного
судочинства, згідно ч. 1 ст. 2 КАС
України, є захист прав, свобод та
інтересів фізичних та юридичних осіб у
сфері публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень.

З наведених норм права вбачається, що
фізична та юридична особа може
звернутися до адміністративного суду з
позовом про визнання неправомірними
рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта
владних повноважень, зокрема, у тому
випадку, якщо такі дії безпосередньо
впливають на її права, свободи та
інтереси у сфері публічно-правових
відносин.

В той же час, суд першої інстанції
обґрунтовано зазначив, що відповідно
до правової позиції Верховного Суду
України (ухвала від 24 вересня 2013 за
позовом відкритого акціонерного
товариства Енергопостачальна компанія
"Миколаївобленерго" до Державної
екологічної інспекції в Миколаївській
області про визнання дій
протиправними) акт перевірки не є
рішенням суб'єкта владних повноважень
в розумінні статті 17 Кодексу
адміністративного судочинства
України, не зумовлює виникнення
будь-яких прав і обов'язків для осіб,
робота (діяльність) яких перевірялася,
тому його висновки не можуть бути
предметом спору. Відсутність спірних
відносин, в свою чергу, виключає
можливість звернення до суду, оскільки
відсутнє право, що підлягає судовому
захисту. Акт перевірки є носієм
доказової інформації про виявлені
контролюючим органом порушення вимог
законодавства суб'єктами
господарювання, документом, на
підставі якого приймається відповідне
рішення контролюючого органу, а тому
оцінка акта (в тому числі й оцінка дій
службових осіб контролюючого органу
щодо його складання, викладення у ньому
висновків перевірки) може бути надана
судом при вирішенні спору щодо
оскарження рішення, прийнятого на
підставі такого акта, або у випадку
можливого використання такого акта, як
доказу вчинення правопорушення при
розгляді відповідного спору.

Відповідно до частини 1 статті 6 КАС
України кожна особа має право в
порядку, встановленому цим Кодексом,
звернутися до адміністративного суду,
якщо вважає, що рішенням, дією чи
бездіяльністю суб'єкта владних
повноважень порушені її права, свободи
або інтереси.

Виходячи з наведеного, задоволенню в
адміністративному судочинстві
підлягають лише ті вимоги, які
відновлюють порушені права чи інтереси
особи в сфері публічно-правових
відносин.

За таких обставин, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції про відсутність правових
підстав для задоволення даного позову,
оскільки порушених прав позивача у
публічно-правових відносинах не
встановлено.

Враховуючи наведене, підстав для
задоволення апеляційної скарги судова
колегія не вбачає.

Отже, судова колегія визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Таким чином, враховуючи відповідні
правові норми та встановлені
обставини, суд апеляційної інстанції
дійшов висновку про застосування
статті 200 КАС України.

Керуючись статтями 195, 196, 200, 205, 206 КАС
України, суд,

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю «ВНТ-1» -
залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 05 березня 2014 року -
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України в
порядок і строки, визначені ст.212 КАС
України.

Головуючий:

Судді:

Головуючий суддя
Гром Л.М.

Судді:
Бєлова Л.В.

Міщук М.С.