Справа № 2а-1670/7488/11
Суддя: Горбатюк С.А.
Дата ухвалення: 2014-06-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"26" червня 2014 р. м. Київ
К/9991/32787/12

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

Головуючого, суддіГорбатюка С.А.
(доповідач)СуддівМороз Л.Л. Донця О.Є.
провівши у порядку письмового
провадження касаційний розгляд
адміністративної справи за позовом
Миргородського міськрайонного центра
зайнятості (далі - Миргородський РЦЗ) до
ОСОБА_4 про стягнення боргу за
касаційною скаргою ОСОБА_4 на постанову
Полтавського окружного
адміністративного суду від 20 жовтня 2011
року та ухвалу Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 24 січня 2012 року

в с т а н о в и л а :

У лютому 2011 року Миргородський РЦЗ у
Полтавському окружному
адміністративному суді пред'явив позов
до ОСОБА_4 про стягнення боргу.

Просив стягнути з відповідача
незаконно отримані кошти в сумі 4440,66
грн.

Постановою Полтавського окружного
адміністративного суду від 20 жовтня 2011
року, залишеною без зміни ухвалою
Харківського апеляційного
адміністративного суду від 24 січня 2012
року, позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь
Миргородського РЦЗ заборгованість в
сумі 4440,66 грн.

Не погоджуючись із вказаними рішеннями
судів ОСОБА_4 подав касаційну скаргу,
посилаючись на порушення судами норм
матеріального та процесуального права,
просить їх рішення скасувати та
закрити провадження у справі.

Колегія суддів вважає, що касаційна
скарга задоволенню не підлягає з
наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що ОСОБА_4 з 02 березня 2007
року наказом Миргородського РЦЗ надано
статус безробітної та призначено
допомогу по безробіттю, а 22 серпня 2007
року його знято з обліку.

Розмір коштів, отриманих ОСОБА_4 в
якості допомоги по безробіттю з 02
березня 2007 року по 20 липня 2007 року,
становить 4440,66 грн.

Працівниками районного Центру
виявлено той факт, що ОСОБА_4 з 07 липня
1990 року зареєстрований як суб'єкт
підприємницької діяльності.

Задовольняючи позовні вимоги, суди
попередніх інстанцій виходили із того,
що ОСОБА_4, звертаючись до районного
центру зайнятості з заявою про надання
статусу безробітного, надав неправдиві
відомості щодо зайнятості.

Такий висновок суду є правильним з
огляду на таке.

Відповідно до Закону України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття" право на матеріальне
забезпечення на випадок безробіття та
надання соціальних послуг мають
застраховані та незастраховані особи -
військовослужбовці звільнені у зв'язку
із скороченням чисельності штату без
права на пенсію, в тому числі особи, які
вперше шукають роботу та інші не
застраховані особи, у разі їх
реєстрації в установленому законом
порядку як безробітних.

Згідно з підпунктом "б" пункту 3 статті 1
Закону України "Про зайнятість
населення" до зайнятого населення
належать та не можуть бути
безробітними і отримувати допомогу по
безробіттю громадяни, які самостійно
забезпечують себе роботою, включаючи
підприємців, осіб, зайнятих
індивідуальною трудовою діяльністю,
члени кооперативів, фермери та члени їх
сімей, що беруть участь у виробництві.

За приписами статті 2 Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття" безробітними визнаються
працездатні громадяни, які через
відсутність роботи не мають заробітку
або інших, передбачених законодавством
доходів і зареєстровані у державній
службі зайнятості як такі, що шукають
роботу, готові та здатні приступити до
підходящої роботи. Відповідно до
підпункту 8 пункту 1 статті 31 цього
Закону - виплата допомоги по безробіттю
припиняється у разі призначення
виплати на підставі документів, що
містять неправдиві відомості.

Оскільки ОСОБА_4, будучи зареєстрованим
в установленому порядку в якості
суб'єкта підприємницької діяльності,
міг самостійно забезпечувати себе
роботою, то він не мав права бути
визнаним безробітним і
забезпечуватися допомогою по
безробіттю.

Суми допомоги по безробіттю йому
виплачені незаконно і вони підлягають
стягненню.

За таких обставин суди правильно
задовольнили позов.

Судові рішення є законними і
обґрунтованими.

Доводи касаційної скарги не
спростовують правильність висновків
судів та встановлених обставин у
справі.

За правилами частини першої статті 224
Кодексу адміністративного судочинства
України, якщо суди не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
оскаржуваних судових рішень, то суд
касаційної інстанції залишає
касаційну скаргу без задоволення, а
судові рішення без зміни.

Керуючись статтями 210, 220, 222, 230 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без
задоволення, а оскаржувані постанову
Полтавського окружного
адміністративного суду від 20 жовтня 2011
року та ухвалу Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 24 січня 2012 року в адміністративній
справі за позовом Миргородського
міськрайонного центра зайнятості до
ОСОБА_4 про стягнення боргу - без зміни.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі.

Судді
Горбатюк С.А.

Донець О.Є.

Мороз Л.Л.