Справа № 2а-10338/11/1370
Суддя: Ніколін В.В.
Дата ухвалення: 2014-07-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 липня 2014 року
Справа № 135490/11

Колегія суддів Львівського
апеляційного адміністративного суду в
складі:

головуючого судді
Ніколіна В.В.,

суддів
Качмара В.Я., Гінди О.М.,

розглянувши у порядку письмового
провадження в м. Львові апеляційну
скаргу Закритого акціонерного
товариства "Проектно-будівельне
об'єднання "Львівміськбуд" на постанову
Львівського окружного
адміністративного суду від 21.10.2011 року
у справі за позовом Закритого
акціонерного товариства
"Проектно-будівельне об'єднання
"Львівміськбуд" до підрозділу
примусового виконання рішень відділу
державної виконавчої служби Головного
управління юстиції у Львівській
області про визнання незаконними дій
та скасування постанов від 26.08.2011р. та
30.08.2011 р.ВП№19473018,-

ВСТАНОВИЛА :

ЗАТ "Проектно-будівельне об'єднання
"Львівміськбуд" м. Львів 20.09.2011року
звернулось із позовом до підрозділу
примусового виконання рішень відділу
державної виконавчої служби Головного
управління юстиції у Львівській
області, про визнання незаконними дій
та скасування постанов від 26.08.2011 р. та
30.08.2011 р. ВП№19473018.

В позові покликається на те, що
оскаржуваними постановами було
оголошено розшук майна позивача без
згоди стягувача та не зважаючи на те,
що державним виконавцем вже було
накладено арешт на нерухоме майно
позивача. Просить позов задовольнити.

Оскаржуваною постановою Львівського
окружного адміністративного суду від
21.10.2011 року в позові ЗАТ
"Проектно-будівельне об'єднання
"Львівміськбуд" до підрозділу
примусового виконання рішень відділу
державної виконавчої служби Головного
управління юстиції у Львівській
області про визнання незаконними дій
та скасування постанов від 26.08.2011р. та
30.08.2011 р.ВП№19473018- відмовлено.

У поданій апеляційній скарзі позивач
просить зазначену постанову скасувати
та прийняти нову, якою задоволити його
позовні вимоги в повному обсязі,
покликаючись на порушення судом першої
інстанції норм матеріального права.
Вимоги за апеляційною скаргою
обґрунтовує тим, що оскаржуваними
постановами було оголошено розшук
майна позивача без згоди стягувача та
не зважаючи на те, що державним
виконавцем вже було накладено арешт на
нерухоме майно позивача. Просить позов
задовольнити.

Сторони по справі належним чином судом
були повідомлені, однак з невідомих для
суду причин не з'явилися в зал судового
засідання, а тому відповідно до ч. 1 ст.
197 КАС України суд апеляційної
інстанції може розглянути справу в
порядку письмового провадження за
наявними у справі матеріалами, якщо
справу може бути вирішено на основі
наявних у ній доказів, у разі
неприбуття жодної з осіб, які беруть
участь у справі, у судове засідання,
хоча вони були належним чином
повідомлені про дату, час і місце
судового засідання.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги у їх сукупності,
колегія суддів приходить до
переконання, що подана скарга підлягає
частковому задоволенню з наступних
мотивів.

Відмовляючи в позові ЗАТ
"Проектно-будівельне об'єднання
"Львівміськбуд" суд першої інстанції
виходив з того, що згідно із ч. 1-3 ст. 40
Закону України "Про виконавче
провадження", у разі відсутності
відомостей про місце проживання,
перебування чи місцезнаходження
боржника - фізичної особи, а також
дитини за виконавчими документам про
відібрання дитини державний
виконавець звертається до суду з
поданням про винесення ухвали про
розшук боржника або дитини. У разі
необхідності розшуку транспортного
засобу боржника державний виконавець
виносить постанову про такий розшук,
яка є обов'язковою для виконання
органами внутрішніх справ. Розшук
боржника - фізичної особи, дитини,
розшук транспортних засобів боржника
здійснюють органи внутрішніх справ, а
розшук боржника - юридичної особи та
іншого майна боржника організовує
державний виконавець. Розшук
оголошується відповідно за місцем
виконання рішення або за останнім
відомим місцем проживання,
перебування, місцезнаходженням
боржника чи місцезнаходженням його
майна, або за місцем проживання
(місцезнаходженням) стягувача. Витрати
органів внутрішніх справ, пов'язані з
розшуком боржника - фізичної особи,
дитини за виконавчими документами про
відібрання дитини або транспортних
засобів боржника, стягуються з
боржника за ухвалою суду. Витрати,
пов'язані з організацією розшуку
боржника - юридичної особи або іншого
майна боржника, стягуються з боржника у
порядку, встановленому цим законом.

Згідно із ч. 2 ст. 162 КАС України суд
вправі постановою визнати
протиправним рішення суб'єкта владних
повноважень чи окремі його положення,
дії чи бездіяльність і скасувати або
визнати нечинним рішення чи окремі
його положення. Суд також може прийняти
іншу постанову, яка б гарантувала
дотримання і захист прав, свобод чи
інтересів суб'єкта у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку суб'єктів владних
повноважень. При цьому, відповідно до ч.
3 ст. 2 КАС України адміністративний суд
перевіряє не лише вчинення дії чи
бездіяльності на підставі, у межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України, а й
чи вчинені вони з використанням
повноважень з тією метою, з якою це
повноваження надано, обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для вчинення дії,
добросовісно, розсудливо і своєчасно.
Враховуючи вищенаведене, суд дійшов
висновку, що позов не підлягає
задоволенню.

Такі висновки суду першої інстанції, на
думку колегії суддів, частково
відповідають нормам матеріального
права.

Як вбачається з матеріалів справи, що
Наказом господарського суду
Львівської області від 07.04.2010 р. №2/10
передбачено стягнення з ЗАТ
"Проектно-будівельне об'єднання
"Львівміськбуд" на користь ПАТ
"Індустріально-експортний банк" ЛРУ
2241120 грн. заборгованості по кредиту,
114930,43 грн. заборгованості по сплаті
процентів, 213227,70 грн. пені за
несвоєчасне повернення кредиту, 7888,14
грн. пені за несвоєчасну сплату
процентів, 25232,25 грн. державного мита та
233,52 грн. витрат на
інформаційно-технічне забезпечення
судового процесу. Доказів погашення
позивачем зазначених сум суду не
надано. Позивач посилається на ту
обставину, що в ході виконавчого
провадження державним виконавцем був
накладений арешт на майно позивача -
механічні цехи А-2 площею 1135,8 кв.м. та А-1
площею 819,5 кв.м. за адресою: м. Львів, вул.
Зелена, 238, загальною вартістю 2670000 грн.
Однак, доказів проведення відповідної
оцінки вказаного майна, його
реалізації в сумі, достатній для
погашення вимог стягувача суду не
надано.

Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 19 Закону України
"Про виконавче провадження" державний
виконавець відкриває виконавче
провадження на підставі виконавчого
документа, зазначеного в статті 17 цього
закону, зокрема, за заявою стягувача
або його представника про примусове
виконання рішення. Відповідно до ч. 1 ст.
30, п. 8 ч. 1 ст. 49 вказаного закону,
державний виконавець провадить
виконавчі дії з виконання рішення до
завершення виконавчого провадження у
встановленому цим законом порядку.
Виконавче провадження підлягає
закінченню у разі, зокрема, фактичного
виконання в повному обсязі рішення
згідно з виконавчим документом.

Згідно із ч. ч. 1,3 ст. 27 вказаного закону,
у разі ненадання боржником у строки,
встановлені частиною другою статті 25
цього закону для самостійного
виконання рішення, документального
підтвердження повного виконання
рішення державний виконавець на
наступний день після закінчення
відповідних строків розпочинає
примусове виконання рішення. У разі
отримання документального
підтвердження про повне виконання
рішення боржником до початку його
примусового виконання державний
виконавець закінчує виконавче
провадження в порядку, встановленому
цим законом.

Оскаржуваними постановами про розшук
майна боржника від 30.08.2011 р. та 26.08.2011 р.
був оголошений розшук майна позивача,
про наявність якого державний
виконавець був повідомлений
відповідними органами, до яких були
скеровані запити. Посилання позивача
на відсутність згоди стягувача на
оголошення розшуку не доведена суду у
встановленому порядку належними
доказами. При цьому, посилання позивача
про необхідність такої згоди не
ґрунтується на законі.

Згідно із ч. ч. 1-3 ст. 40 Закону України
"Про виконавче провадження", у разі
відсутності відомостей про місце
проживання, перебування чи
місцезнаходження боржника - фізичної
особи, а також дитини за виконавчими
документам про відібрання дитини
державний виконавець звертається до
суду з поданням про винесення ухвали
про розшук боржника або дитини. У разі
необхідності розшуку транспортного
засобу боржника державний виконавець
виносить постанову про такий розшук,
яка є обов'язковою для виконання
органами внутрішніх справ. Розшук
боржника - фізичної особи, дитини,
розшук транспортних засобів боржника
здійснюють органи внутрішніх справ, а
розшук боржника - юридичної особи та
іншого майна боржника організовує
державний виконавець. Розшук
оголошується відповідно за місцем
виконання рішення або за останнім
відомим місцем проживання,
перебування, місцезнаходженням
боржника чи місцезнаходженням його
майна, або за місцем проживання
(місцезнаходженням) стягувача. Витрати
органів внутрішніх справ, пов'язані з
розшуком боржника - фізичної особи,
дитини за виконавчими документами про
відібрання дитини або транспортних
засобів боржника, стягуються з
боржника за ухвалою суду. Витрати,
пов'язані з організацією розшуку
боржника - юридичної особи або іншого
майна боржника, стягуються з боржника у
порядку, встановленому цим законом.

Згідно із ч. 2 ст. 162 КАС України суд
вправі постановою визнати
протиправним рішення суб'єкта владних
повноважень чи окремі його положення,
дії чи бездіяльність і скасувати або
визнати нечинним рішення чи окремі
його положення. Суд також може прийняти
іншу постанову, яка б гарантувала
дотримання і захист прав, свобод чи
інтересів суб'єкта у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку суб'єктів владних
повноважень. При цьому, відповідно до ч.
3 ст. 2 КАС України адміністративний суд
перевіряє не лише вчинення дії чи
бездіяльності на підставі, у межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України, а й
чи вчинені вони з використанням
повноважень з тією метою, з якою це
повноваження надано, обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для вчинення дії,
добросовісно, розсудливо і своєчасно.
Враховуючи вищенаведене, суд дійшов
висновку, що позов не підлягає
задоволенню.

Органами державної виконавчої служби,
згідно зі статтею 3 Закону України "Про
державну виконавчу службу", є :
Департамент державної виконавчої
служби Міністерства юстиції України;
відділи державної виконавчої служби
Головного управління юстиції
Міністерства юстиції України в
Автономній Республіці Крим, головних
управлінь юстиції в областях, містах
Києві та Севастополі; районні, міські
(міст обласного значення), районні в
містах відділи державної виконавчої
служби відповідних управлінь юстиції.

При прийнятті оскаржуваної постанови
судом першої інстанції не було
враховано, що структурні підрозділи
органів державної виконавчої служби :
відділ примусового виконання рішень
Департаменту державної виконавчої
служби Міністерства юстиції України,
підрозділи примусового виконання
рішень відділу державної виконавчої
служби Головного управління юстиції
Міністерства юстиції в АРК, головні
управління юстиції в областях, містах
Києві та Севастополі - не визначені
Законом України "Про державну
виконавчу службу", як самостійні
органи державної виконавчої служби, що
виключає можливість їхньої участі, як
сторони в адміністративному процесі.

В процесі судового розгляду справи
судом першої інстанції , всупереч
вимогам ст. 52 КАС України, не було
проведено заміну первинного
відповідача на належного - відділ
Державної виконавчої служби Головного
управління юстиції в Львівській
області чи залучено його, як другого
відповідача, а відтак у задоволенні
позовних вимог до підрозділу
примусового виконання рішень відділу
державної виконавчої служби Головного
управління юстиції в Львівській
області слід - відмовити.

А тому відповідно до ст. 201 КАС України
підставами для зміни постанови або
ухвали суду першої інстанції є :
правильне по суті вирішення справи чи
питання, але із помилковим
застосуванням норм матеріального чи
процесуального права.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 201, 205, 207, 254 КАС
України колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Закритого
акціонерного товариства
"Проектно-будівельне об'єднання
"Львівміськбуд" - задоволити частково.

Постанову Львівського окружного
адміністративного суду від 21.10.2011 року
у справі № 2а-10338/11/1370 - змінити, а саме в
позові Закритого акціонерного
товариства "Проектно-будівельне
об'єднання "Львівміськбуд" до
підрозділу примусового виконання
рішень відділу державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Львівській області про визнання
незаконними дій та скасування постанов
від 26.08.2011р. та 30.08.2011 р.ВП№ 19473018 -
відмовити з підстав наведених у
мотивувальній частині постанови.

Постанова може бути оскаржена до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції.

Головуючий
В.В. Ніколін

Судді
В.Я. Качмар

О.М. Гінда