Справа № 203/2614/14-а
Суддя: Католікян М. О.
Дата ухвалення: 2014-07-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 203/2614/14-а
Провадження № 2-а/0203/121/2014
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.07.2014 року Кіровський районний суд
міста Дніпропетровська у складі:

головуючого судді
Католікяна М.О.,

при секретарі Науменко
А.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом ОСОБА_1 до Управління
Пенсійного фонду України в Жовтневому
районі міста Дніпропетровська про
визнання дій неправомірними,
зобов'язання вчинити дії,

у с т а н о в и в:

16 квітня 2014 року позивач звернулася до
суду з позовом до Управління
Пенсійного фонду України в Жовтневому
районі м. Дніпропетровська про
визнання дій неправомірними,
зобов'язання вчинити дії. Позовні
вимоги обґрунтовано тим, що позивач є
пенсіонером і отримує пенсію
державного службовця. У березні 2014 року
позивач звернулася до відповідача із
заявою про перерахунок її пенсії з
урахуванням доплат, які здійснювалися
до її заробітної плати (матеріальна
допомога, сума індексації тощо), проте
їй було відмовлено. Викладені
обставини стали причиною звернення
позивача до суду з позовом про визнання
дій відповідача з відмови у
перерахунку пенсії неправомірними,
зобов'язання відповідача здійснити
відповідний розрахунок від 25.03.2014 р.
(а.с.а.с. 2 - 4).

Позивач у судовому засіданні заявлений
позов підтримала.

Представник відповідач до суду не
з'явився, був повідомлений належним
чином.

Заслухавши пояснення позивача,
дослідивши матеріали справи, суд
дійшов висновку про те, що позов
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Судом встановлено, що позивач є
пенсіонером і отримає пенсію
державного службовця.

25 березня 2014 року позивач звернулася до
відповідача із заявою про перерахунок
її пенсії з урахуванням доплат, які
здійснювалися до її заробітної плати
(матеріальна допомога, сума індексації
тощо), відображених у довідці Головного
управління Держземагентства у
Дніпропетровській області від 25.03.2014 р.
№ 11-4-0.7-2340/2-14, проте їй було відмовлено з
посиланням на те, що чинне
законодавство не передбачає включення
таких складових до складу заробітної
плати (а.с.а.с. 5 - 9).

Відповідно до статті 2 Закону України
від 24.03.1995 р. № 108/95-ВР "Про оплату праці"
(далі - Закон № 108/95-ВР) структура
заробітної плати включає у себе:
основну заробітну плату - винагороду за
виконану роботу відповідно до
встановлених норм праці (норми часу,
виробітку, обслуговування, посадові
обов'язки), яка встановлюється у
вигляді тарифних ставок (окладів) і
відрядних розцінок для робітників та
посадових окладів для службовців;
додаткову заробітну плату - винагороду
за працю понад установлені норми, за
трудові успіхи та винахідливість і за
особливі умови праці, яка включає
доплати, надбавки, гарантійні і
компенсаційні виплати, передбачені
чинним законодавством; премії,
пов'язані з виконанням виробничих
завдань і функцій; інші заохочувальні
та компенсаційні виплати, до яких
належать виплати у формі винагород за
підсумками роботи за рік, премії за
спеціальними системами і положеннями,
компенсаційні та інші грошові і
матеріальні виплати, які не
передбачені актами чинного
законодавства або які провадяться
понад встановлені зазначеними актами
норми.

Згідно з частинами 2, 6, 7 статті 33 Закону
України від 16.12.1993 р. № 3723-ХІІ "Про
державну службу" (далі - Закон № 3723-ХІІ),
який діяв на час виходу позивача на
пенсію, заробітна плата державних
службовців складається з посадових
окладів, премій, доплати за ранги,
надбавки за вислугу років на державній
службі та інших надбавок. Державним
службовцям можуть установлюватися
надбавки за високі досягнення у праці і
виконання особливо важливої роботи,
доплати за виконання обов'язків
тимчасово відсутніх працівників та
інші надбавки і доплати, а також
надаватися матеріальна допомога для
вирішення соціально-побутових питань.
Умови оплати праці державних
службовців, розміри їх посадових
окладів, надбавок, доплат і
матеріальної допомоги визначаються
Кабінетом Міністрів України.

У відповідності зі статтею 37 Закону №
3723-ХІІ у редакції, що діяла на час
виходу позивача на пенсію, одержання
пенсії державних службовців мають
право особи, які досягли встановленого
законодавством пенсійного віку, за
наявності страхового стажу для
чоловіків - не менше 25 років, для жінок -
не менше 20 років, у тому числі стажу
державної служби - не менше 10 років, та
які на час досягнення пенсійного віку
працювали на посадах державних
службовців, а також особи, які мають не
менше 20 років стажу роботи на посадах,
віднесених до категорій посад
державних службовців, - незалежно від
місця роботи на час досягнення
пенсійного віку. Пенсія державним
службовцям призначається в розмірі 80 %
від сум їх заробітної плати, на які
нараховуються страхові внески на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування, а особам, які на час
звернення за призначенням пенсії не є
державними службовцями, - у розмірі 80 %
заробітної плати працюючого
державного службовця відповідної
посади та рангу за останнім місцем
роботи на державній службі.

За правилами частини 1 статті 1 Закону №
108/95-ВР заробітна плата - це винагорода,
обчислена, як правило, у грошовому
виразі, яку за трудовим договором
роботодавець виплачує працівникові за
виконану ним роботу.

Ураховуючи зміст приведених норм у їх
взаємозв'язку, суд доходить висновку
про те, що допомога на оздоровлення і
для вирішення соціально-побутових
питань, а також сума індексації,
безумовно, входять до системи оплати
праці державного службовця.

Частиною 1 статті 41 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" передбачено, що до
заробітної плати (доходу) для
обчислення пенсії враховуються суми
виплат (доходу), отримуваних
застрахованою особою після набрання
чинності цим Законом, з яких згідно з
цим Законом були фактично нараховані
(обчислені) та сплачені страхові
внески, а також суми виплат (доходу),
отримуваних застрахованою особою до
набрання чинності цим Законом, у межах
сум, на які відповідно до
законодавства, що діяло раніше,
нараховувалися внески на державне
соціальне страхування або збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування.

Відтак, отримані застрахованої особою
суми виплат, з яких були фактично
нараховані та сплачені страхові внески
або збір на обов'язкове пенсійне
страхування, мають ураховуватись в
заробітку (доходу) застрахованої особи
для обчислення її пенсії.

Аналогічного висновку дійшов
Верховний Суд України у постанові №
22547610 від 20.02.2012 р. (справа № 21-430а11), яке
відповідно до частини 2 статті 161,
частини 1 статті 2442 Кодексу
адміністративного судочинства України
(далі - КАС) є обов'язковим для суду.

Таким чином, відмова відповідача
у здійсненні позивачеві відповідного
перерахунку пенсії є безпідставною, і
заявлений позов підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 7 - 12, 17 - 19, 98, 158 - 163
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд

п о с т а н о в и в:

Позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного
фонду України в Жовтневому районі
міста Дніпропетровська про визнання
дій неправомірними, зобов'язання
вчинити дії задовольнити.

Визнати дії Управління Пенсійного
фонду України в Жовтневому районі
міста Дніпропетровська з відмови
ОСОБА_1 у здійсненні перерахунку пенсії
державного службовця неправомірними.

Зобов'язати Управління Пенсійного
фонду України в Жовтневому районі
міста Дніпропетровська від 25 березня
2014 року здійснити ОСОБА_1 (ІН - НОМЕР_1)
перерахунок пенсії державного
службовця з урахуванням сум
(матеріальна допомога для вирішення
соціально-побутових питань, сума
індексації заробітної плати),
визначених у довідці Головного
управління Держземагентства у
Дніпропетровській області від 25
березня 2014 року № 11-4-0.7-2340/2-14.

Постанова набирає законної сили у
порядку, передбаченому статтею 254 КАС
України, і може бути оскаржена до
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду через
Кіровський районний суд м.
Дніпропетровська шляхом подання
апеляційної скарги протягом 10 днів з
дня її ухвалення. У разі застосування
судом частини 3 статті 160 КАС України, а
також ухвалення постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом 10 днів з дня
отримання копії постанови. Якщо
суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною 4 статті 167 КАС України, було
повідомлено про можливість отримання
копії постанови суду безпосередньо в
суді, то 10-денний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення 5-денного строку з моменту
отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Повний текст постанови складено 18
липня 2014 року.

Суддя
М.О. Католікян