Справа № 813/8153/13-а
Суддя: Ільчишин Н.В.
Дата ухвалення: 2014-07-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 липня 2014 року
Справа № 876/4437/14

Львівський апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді
Ільчишин Н.В.,

суддів
Гудима Л.Я., Шинкар Т.І.,

за участю секретаря судового засідання
Федак С.Р.,

представника позивача
ОСОБА_2,

представників відповідача
Каверіна С.М., Горбенко Л.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові апеляційну скаргу
Львівського прикордонного загону на
постанову Львівського окружного
адміністративного суду від 26.03.2014 року
у справі за позовом ОСОБА_1 до
Львівського прикордонного загону про
скасування постанови від 08.08.2013 року
про заборону в'їзду в Україну
громадянину Франції ОСОБА_1,-

ВСТАНОВИВ:

Представник ОСОБА_1 30.10.2013 року
звернувся до суду із позовною заявою до
Львівського прикордонного загону про
скасування постанови від 08.08.2013 року
про заборону в'їзду в Україну
громадянину Франції ОСОБА_1.

Постановою Львівського окружного
адміністративного суду від 26.03.2014 року
позов задоволено повністю.

Не погодившись із рішенням суду першої
інстанції відповідач подав апеляційну
скаргу. В якій посилається на порушення
судом норм матеріального права та
просить постанову скасувати та
прийняти нову, якою в задоволенні
позову відмовити повністю. В
обґрунтування своїх доводів зазначає
те, що постанова про заборону в'їзду в
Україну від 08.08.2013 року прийнята на
підставі та у відповідності до статті 13
Закону України «Про правовий статус
іноземців та осіб без громадянства» та
п. 2.1, п. 2.3 Інструкції про порядок
прийняття органами охорони державного
кордону Державної прикордонної служби
України рішень про заборону в'їзду в
Україну іноземцям та особам без
громадянства, затвердженої наказом
адміністрації Державної прикордонної
служби України від 05.12.2011 року № 946.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги у їх сукупності,
колегія суддів приходить до
переконання, що подана скарга підлягає
задоволенню з наступних мотивів.

Судом першої інстанції встановлено та
підтверджується матеріалами справи, 16
червня 2013 року начальником відділу
прикордонної служби «Львів - аеропорт»
Львівського прикордонного загону було
прийнято постанову №141 відносно гр.
Франції ОСОБА_1, якою визнано винним у
вчиненні адміністративного
правопорушення за ч. 2 ст. 203 КУпАП та
накладено стягнення у вигляді штрафу в
розмірі 510 гривень.

12 липня 2013 року у зв'язку із несплатою в
добровільному порядку гр. Франції
ОСОБА_1 штрафу в розмірі 510 гривень
протягом строків передбачених ч. 1 ст. 307
КУпАП, на адресу Личаківського відділу
державної виконавчої служби
направлено заяву про примусове
стягнення.

25 липня 2013 року Головним державним
виконавцем Личаківського ВДВС,
керуючись п. 4 ч. 1 ст. 26 Закону України
«Про виконавче провадження» винесено
постанову про відмову у відкритті
виконавчого провадження. При винесенні
даного рішення відповідач керувався
ст. 13 Закону України «Про правовий
статус іноземців та осіб без
громадянства», пп. «г» п.2.1, п. 2.3
Інструкції про порядок прийняття
органами охорони державного кордону
Державної прикордонної служби України
рішень про заборону в'їзду в Україну
іноземцям та особам без громадянства,
затвердженої наказом адміністрації
Державної прикордонної служби України
від 05.12.2011 року № 946.

Позивачем 26.09.2013 року було сплачено
штраф у розмірі 510 грн., що
підтверджується копією квитанції №
1394491.

08 серпня 2013 року ТВО начальника
Львівського прикордонного загону І.П.
Чаплінським прийнято постанову про
заборону в'їзду в Україну та заборонено
громадянину Франції ОСОБА_1, в'їзд в
Україну строком на 3 (три) роки. З
матеріалів постанови вбачається, що
такі дії позивача полягали в тому, що 16
червня 2013 року на громадянина Франції
ОСОБА_1 накладено адміністративне
стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510
гривень за вчинення адміністративного
правопорушення ч. 2 ст. 203 КУпАП відділом
прикордонної служби «Львів - аеропорт»
Львівського прикордонного загону,
рішення якого не оскаржувалось та
виконано 26.09.2013 року.

19 серпня 2013 року начальником 3-го
відділення інспекторів прикордонної
служби «Бориспіль 1», окремого
контрольно-пропускного пункту «Київ»,
капітаном Мусаєвим Т.І. було прийнято
рішення про відмову в перетинанні
державного кордону іноземцю гр.
Франції ОСОБА_1, на підставі ч.1 п.2 ст.8
Закону України «Про прикордонний
контроль», оскільки щодо громадянина
Франції ОСОБА_1 є рішення
уповноваженого державного органу
України про заборону в'їзду в Україну.

Згідно ст. 8 Закону України «Про
прикордонний контроль» від 05.11.2009 року
за №1710-VI, уповноважені службові особи
Державної прикордонної служби України
надають іноземцю, особі без
громадянства дозвіл на перетинання
державного кордону у разі в'їзду в
Україну за умови: відсутності щодо
нього рішення уповноваженого
державного органу України про заборону
в'їзду в Україну.

Правовідносини, які виникли між
сторонами регулюються Законом України
«Про правовий статус іноземців та осіб
без громадянства» від 22.09.2011 року за
№3773-VI (в редакції, яка діяла на момент
виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до статті 9 іноземці та
особи без громадянства в'їжджають в
Україну за наявності визначеного цим
Законом чи міжнародним договором
України паспортного документа та
одержаної у встановленому порядку
візи, якщо інше не передбачено
законодавством чи міжнародними
договорами України. Строк перебування
іноземців та осіб без громадянства в
Україні встановлюється візою,
законодавством України чи міжнародним
договором України.

Згідно статті 13 вищенаведеного Закону
України, в'їзд в Україну іноземцю або
особі без громадянства не
дозволяється: якщо під час
попереднього перебування на території
України іноземець або особа без
громадянства не виконали рішення суду
або органів державної влади,
уповноважених накладати
адміністративні стягнення, або мають
інші не виконані майнові зобов'язання
перед державою, фізичними або
юридичними особами, включаючи
пов'язані з попереднім видворенням, у
тому числі після закінчення терміну
заборони подальшого в'їзду в Україну.
За наявності підстав, відомості про
іноземця або особу без громадянства
вносяться до бази даних осіб, яким
згідно із законодавством України не
дозволяється в'їзд в Україну або
тимчасово обмежено право виїзду з
України.

Рішення про заборону в'їзду в Україну
може бути таким, що приймається
центральним органом виконавчої влади,
що забезпечує реалізацію державної
політики у сфері міграції, Службою
безпеки України або органом охорони
державного кордону.

Колегія суддів визначила, що постанова
про заборону в'їзду від 08.08.2013 року була
прийнята з підстав порушення іноземцем
порядку перебування на території
України встановленому ч. 2 ст. 203 КУпАП
та накладено стягнення у вигляді
штрафу в розмірі 510 гривень, в протоколі
серії ЗхРУ №059041, в якому він визнав
порушення порядку перетинання
державного кордону та перебування на
території України, штраф був оплачений
26.09.2013 року. Копію постанови про
адміністративне правопорушення
позивач отримав 16.06.2014 року про
неможливість її виконання посилається
на наявність заборони в'їзду, однак
судом встановлено та підтверджується
Довідкою-Витягом з бази даних
«Відомості про осіб, які перетнули
державний кордон» щодо перетину
державного кордону України протягом 2013
року громадянином Французької
Республіки ОСОБА_1, що після 16.06.2013 року
і до винесення постанови про заборону
в'їзду від 08.08.2014 року громадянину
Франції ОСОБА_1, в'їзд в Україну строком
на 3 (три) роки він в'їжджав на територію
України 04.07.2013 року в Аеропорт -
Бориспіль (виїхав 31.07.2013 року) і 02.08.2013
року, з даного випливає, що ОСОБА_1 мав
можливість вчасно оплатити штраф за
адміністративне правопорушення та
усунути підстави, на основі яких
винесено оскаржувану постанову, а тому
доводи представника позивача є
спростованими вказаним діями його
довірителя та матеріалами справи.

Як встановлено судом позивач допустив
на території України адміністративне
правопорушення передбачене частиною 2
статті 203 Кодексу України про
адміністративні правопорушення, а
саме, недодержання іноземцями та
особами без громадянства
встановленого порядку реєстрації або
порушення встановленого терміну
перебування в Україні, виявлені в
пунктах пропуску через державний
кордон України, що тягне за собою
накладення штрафу від двадцяти до
сорока неоподатковуваних мінімумів
доходів громадян. Однак ним було
оскаржено рішення щодо подальшої
заборони в'їзду в Україну, а не
порушення про встановленого терміну
перебування, яке ним визнано та штраф
оплачений.

Постановою Кабінету Міністрів України
від 15.02.2012 р. № 150 затверджено Порядок
продовження строку перебування та
продовження або скорочення строку
тимчасового перебування іноземців та
осіб без громадянства на території
України.

У ч. 2 п. 2 цієї Постанови передбачено, що
іноземці та особи без громадянства, які
на законній підставі прибули в Україну,
можуть тимчасово перебувати на її
території не більш як 90 днів протягом 180
днів з дати першого в'їзду з держав з
безвізовим порядком в'їзду, якщо інший
строк не визначено міжнародними
договорами України.

Згідно пп. «ґ» п. 2.1 Інструкції
прикордонної служби України рішень про
заборону в'їзду в Україну іноземцями та
особами без громадянства, затвердженої
наказом адміністрації Державної
прикордонної служби України від 05.12.2011
року № 946 рішення про заборону в'їзду в
Україну іноземцю (далі - рішення про
заборону в'їзду в Україну) приймається
органом охорони державного кордону в
разі якщо під час попереднього
перебування на території України
іноземець або особа без громадянства
не виконали рішення суду або органів
державної влади, уповноважених
накладати адміністративні стягнення,
або мають інші не виконані майнові
зобов'язання перед державою, фізичними
або юридичними особами, включаючи
пов'язані з попереднім видворенням, у
тому числі після закінчення терміну
заборони подальшого в'їзду в Україну.
Пунктом 2.3 Інструкції визначено строк
рішення про заборону в'їзду на
територію України на 3 роки.

Судом встановлено, що винесена спірна
постанова про заборону в'їзду відносно
позивача відповідають ст.13 Закону
України «Про правовий статус іноземців
та осіб без громадянства» та прийняті у
відповідності до пунктів 2.1, 2.3
Інструкції прикордонної служби
України рішень про заборону в'їзду в
Україну іноземцями та особами без
громадянства, затвердженої наказом
адміністрації Державної прикордонної
служби України від 05.12.2011 року № 946 та з
правильним застосуванням норм права.

Відповідно до п. 2.2. Інструкції, рішення
про заборону в'їзду в Україну іноземцю
може бути прийнято органом охорони
державного кордону: щодо осіб,
зазначених у частині другій статті 26
Закону України «Про правовий статус
іноземців та осіб без громадянства», у
разі прийняття рішення про їх
примусове повернення; за поданням
державного виконавця у разі
невиконання особою рішення про
накладення штрафів за правопорушення,
розгляд справ за якими належить до
компетенції Державної прикордонної
служби України.

25 липня 2013 року головним державним
виконавцем Личаківського відділу
державного виконавчої служби ЛМУЮ,
було винесено постанову про відмову у
відкритті виконавчого провадження
(відмову в прийнятті до провадження
виконавчого документа).

Рішення про заборону в'їзду відповідно
до ст.26 ЗУ «Про правовий статус
іноземців та осіб без громадянства» та
п. 2.2. Інструкції може мати місце саме в
порядку виконавчого провадження
відносно іноземців, які проживають
(перебувають) чи зареєстровані на
території України або мають на
території власне майно, яким володіють
самостійно або разом з іншими особами
за поданням виконавця про заборону
в'їзду чи за поданням про видворення за
межі України відповідно до Закону
України «Про правовий статус іноземців
та осіб без громадянства», що
передбачено ч.2 ст.80 ЗУ «Про виконавче
провадження». Державним виконавцем
було відмовлено у відкритті
виконавчого провадження без порушення
законодавства з підстав неможливості
застосувати їх відносно позивача, який
перебуває на території іншої держави.

Колегія суддів встановила, що
постанова про заборону в'їзду від 08.08.2013
року, відповідно до якого громадянину
Франції ОСОБА_1 заборонено в'їзд в
Україну строком на 3 роки, з огляду на
положення Інструкції прикордонної
служби України рішень про заборону
в'їзду в Україну іноземцями та особами
без громадянства, затвердженої наказом
адміністрації Державної прикордонної
служби України від 05.12.2011 року № 946 та у
відповідності Закону України «Про
правовий статус іноземців та осіб без
громадянства» є правомірною, та не
підлягає скасуванню, як така що
прийнята в порядку чинного
законодавства на момент її прийняття, а
тому апеляційна скарга Львівського
прикордонного загону підлягає
задоволенню із прийняттям нової
постанови про відмову в задоволенні
позову.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 202, 205, 207, 254 КАС
України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Львівського
прикордонного загону - задовольнити.

Постанову Львівського окружного
адміністративного суду від 26.03.2014 року
у справі №813/8153/13-а - скасувати та
прийняти нову, якою в задоволенні
позову ОСОБА_1 до Львівського
прикордонного загону про скасування
постанови від 08.08.2013 року про заборону
в'їзду в Україну громадянину Франції
ОСОБА_1 - відмовити.

Постанова набирає законної сили
негайно після проголошення та може
бути оскаржена в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
нею законної сили, а у разі складення
такої в порядку ч. 3 ст. 160 КАС України,
протягом того ж строку з часу складення
в повному обсязі.

Головуючий
Н.В. Ільчишин

Судді
Л.Я. Гудим

Т.І. Шинкар

Повний текст постанови виготовлено
17.07.2014 року