Справа № 161/617/14-а, 2а-161/93/14
Суддя: Мікула О.І.
Дата ухвалення: 2014-07-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 липня 2014 року
Справа №
876/3571/14

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого - судді -
Мікули О.І.,

суддів -
Качмара В.Я., Курильця А.Р.,

розглянувши в порядку письмового
провадження в м.Львові апеляційну
скаргу управління Пенсійного фонду
України в м. Луцьку Волинської області
на постанову Луцького міськрайонного
суду Волинської області від 17 лютого 2014
року у справі за позовом ОСОБА_1 до
управління Пенсійного фонду України в
м.Луцьку Волинської області про
визнання незаконними дій, -

в с т а
н о в и в :

15 січня 2014 року позивач - ОСОБА_1
звернувся в суд з позовом до
відповідача - управління Пенсійного
фонду України в м.Луцьку Волинської
області, в якому просив визнати
протиправними дії відповідача щодо
відмови у перерахунку пенсії в розмірі
90 % від заробітної плати, зобов'язати
відповідача провести перерахунок
пенсії у розмірі 90 % від заробітної
плати з 01 липня 2012 року у зв'язку із
підвищенням заробітної плати
працівникам прокуратури згідно з
Постановою Кабінету Міністрів України
від 31 травня 2012 року №505 «Про
упорядкування структури та умов оплати
праці працівників органів
прокуратури», довідки прокуратури
Волинської області №18/343 від 07
листопада 2012 року та з 25 квітня 2013 року
згідно з довідкою №18/86 від 23 квітня 2013
року і виплатити різницю недоплаченої
пенсії, починаючи з 01 липня 2012 року та 25
квітня 2013 року.

Ухвалою Луцького міськрайонного суду
Волинської області від 17 лютого 2014 року
адміністративний позов в частині
позовних вимог про зобов'язання
відповідача провести перерахунок та
виплату пенсії за період з 01 липня 2012
року по 30 червня 2013 року залишено без
розгляду на підставі ст.ст.99, 100 КАС
України.

Постановою Луцького міськрайонного
суду Волинської області від 17 лютого 2014
року позов задоволено частково.
Визнано неправомірними дії управління
Пенсійного фонду України у м. Луцьку
щодо проведення перерахунку та виплати
пенсії ОСОБА_1 з 01 липня 2012 року згідно з
Постановою Кабінету Міністрів України
від 30 травня 2012 року №505 «Про
упорядкування структури та умов оплати
праці працівників органів
прокуратури» в розмірі 80 відсотків від
суми заробітної плати. Зобов'язано
управління Пенсійного фонду України в
м.Луцьку здійснити ОСОБА_1 перерахунок
та виплачувати пенсію згідно з
Постановою Кабінету Міністрів України
від 30 травня 2012 року №505 «Про
упорядкування структури та умов оплати
праці працівників органів
прокуратури» в розмірі 90 відсотків від
суми заробітної плати, відповідно до
довідки прокуратури Волинської
області №18/86 від 23 квітня 2013 року,
починаючи з 01 липня 2013 року, з
урахуванням виплачених сум.

Не погоджуючись з вказаним рішенням
суду, відповідач оскаржив його в
апеляційному порядку. Вважає, що
оскаржувана постанова прийнята з
неповним з'ясуванням обставин, що мають
значення для справи, з порушенням норм
матеріального і процесуального права
та підлягає скасуванню, покликаючись
на те, що судом першої інстанції не
надано належної правової оцінки тому
факту, що на момент звернення позивача
із заявою про перерахунок пенсії
чинною редакцією ч.2 ст.50-1 Закону
України "Про прокуратуру" передбачено
призначення пенсії працівникам
прокуратури в розмірі 80% від суми
їхньої місячної заробітної плати, а не
90 % від вказаної суми. Таким чином,
вимоги позивача є безпідставними.
Просить скасувати оскаржувану
постанову та прийняти нову, якою
відмовити в задоволенні позовних
вимог.

Суд відповідно до положень п.3 ч.1 ст. 197
КАС України розглядає справу в порядку
письмового провадження за наявними у
справі матеріалами, оскільки
апеляційну скаргу подано на постанову
суду першої інстанції, яка прийнята в
порядку скороченого провадження за
результатами розгляду справи,
передбаченої п.2 ч.1 ст.183-2 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги в їх сукупності,
колегія суддів дійшла висновку, що
апеляційну скаргу необхідно залишити
без задоволення, а оскаржувану
постанову - без змін з наступних
підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
позивач - ОСОБА_1 перебуває на обліку в
управлінні Пенсійного фонду України в
м.Луцьку Волинської області та отримує
пенсію, призначену на підставі ст.50-1
Закону України «Про прокуратуру» за
вислугу років.

Розмір пенсії позивача з моменту
виходу на пенсію становив 90% від
заробітку прокурорсько-слідчих
працівників.

09 листопада 2012 року управлінням
Пенсійного фонду України в м.Луцьку на
підставі заяви ОСОБА_1 проведено
перерахунок пенсії у зв'язку із
підвищенням заробітної плати
відповідних категорій
прокурорсько-слідчих працівників
відповідно до довідки прокуратури
Волинської області від 07 листопада 2012
року №18/337, з врахуванням Постанови
Кабінету Міністрів України від 31
травня 2012 року №505 «Про упорядкування
структури та умов оплати праці
працівників органів прокуратури»,
починаючи з 01 липня 2012 року в розмірі 80 %
від розміру середньомісячної
заробітної плати станом на 14 червня 2012
року замість попередніх 90%, з
урахуванням змін, внесених до Закону
України «Про прокуратуру».

25 квітня 2013 року позивач звернувся до
відповідача із заявою про перерахунок
пенсії за вислугу років відповідно до
Закону України "Про прокуратуру", у
зв'язку із підвищенням заробітної
плати відповідних категорій
прокурорсько-слідчих працівників на
підставі Постанови Кабінету Міністрів
України № 505 від 31 травня 2012 року, до
якої додав довідку прокуратури
Волинської області від 23 квітня 2013 року
з додатком (а.с.9-11).

В грудні 2013 року ОСОБА_1 звернувся в
управління Пенсійного фонду України в
м.Луцьку з заявою про перерахунок
пенсії за вислугу років відповідно до
Закону України "Про прокуратуру" з
розрахунку 90% від розміру
середньомісячної заробітної плати.

Листом №565/Б-01 від 24 грудня 2013 року
управлінням Пенсійного фонду України в
м.Луцьку Волинської області у
задоволенні заяви ОСОБА_1 відмовлено,
оскільки на момент звернення за
перерахунком пенсії діяла норма ч.2
ст.50-1 Закону України "Про прокуратуру",
в якій зазначено, що пенсія
призначається в розмірі 80% від суми
місячної (чинної) заробітної плати, до
якої включаються всі види оплати праці,
з яких було сплачено єдиний внесок на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування, а до 01 січня 2011 року -
страхові внески на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування,
одержаної перед місяцем звернення за
призначенням пенсії, тому підстави для
проведення перерахунку пенсії в
розмірі 90% від розміру
середньомісячної заробітної плати
відсутні.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції виходив з того, що дії
відповідача щодо проведення
перерахунку пенсії в розмірі 80% від
суми місячної (чинної) заробітної плати
ОСОБА_1 не відповідають вимогам чинного
законодавства.

Такий висновок суду першої інстанції,
на думку колегії суддів, відповідає
нормам матеріального права та
фактичним обставинам справи і є
правильним, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 50-1 Закону України
"Про прокуратуру" в редакції, що діяла
на час призначення пенсії позивачу,
прокурори і слідчі зі стажем роботи не
менше 20 років, у тому числі зі стажем
роботи на посадах прокурорів і слідчих
прокуратури не менше 10 років, мають
право на пенсійне забезпечення за
вислугу років незалежно від віку.
Пенсія призначається в розмірі 80
відсотків від суми їхньої місячної
(чинної) заробітної плати, до котрої
включаються всі види оплати праці, на
які нараховуються страхові внески,
одержуваної перед місяцем звернення за
призначенням пенсії. За кожен повний
рік роботи понад 10 років на цих посадах
пенсія збільшується на 2 відсотки, але
не більше 90 відсотків від суми
місячного (чинного) заробітку.

Законом України "Про заходи щодо
законодавчого забезпечення
реформування пенсійної системи", який
набрав чинності з 01 жовтня 2011 року,
внесено зміни до ст. 50-1 Закону України
"Про прокуратуру", зокрема змінено у
відсотках розмір пенсії за вислугу
років, яка призначається прокурорам і
слідчим у разі реалізації ними такого
права.

Відповідно до ст.50-1 Закону України "Про
прокуратуру" в редакції Закону України
"Про заходи щодо законодавчого
забезпечення реформування пенсійної
системи" прокурори і слідчі мають право
на пенсійне забезпечення за вислугу
років незалежно від віку за наявності
на день звернення вислуги років. Пенсія
призначається в розмірі 80 відсотків
від суми їхньої місячної (чинної)
заробітної плати, до якої включаються
всі види оплати праці, з якої було
сплачено єдиний внесок на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, а до 01 січня 2011
року - страхові внески на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування, одержуваної перед місяцем
звернення за призначенням пенсії.

Таким чином, з 01 січня 2011 року положення
ч.1 ст.50-1 Закону України "Про
прокуратуру" щодо призначення
прокурорам і слідчим пенсії за вислугу
років у розмірі не більше 90 відсотків
від суми місячного (чинного) заробітку
втратили чинність у зв'язку з внесенням
змін до редакції цієї статті Законом
України "Про заходи щодо законодавчого
забезпечення реформування пенсійної
системи".

Разом з тим, підстави та порядок
перерахунку пенсій прокурорам
регулюють ч.ч. 13,18 ст.50-1 Закону
України "Про прокуратуру", положення
яких щодо перерахунку пенсії у зв'язку
із прийняттям Закону України "Про
заходи щодо законодавчого
забезпечення реформування пенсійної
системи" змін не зазнали (змінилась
лише нумерація частин цієї статті).

Так, відповідно до ч.13 ст.50-1 Закону
України "Про прокуратуру" обчислення
(перерахунок) пенсій провадиться за
документами пенсійної справи та
документами, додатково поданими
пенсіонерами, виходячи з розміру
місячного заробітку за відповідною
посадою, з якої особа вийшла на
пенсію, станом на час звернення за
призначенням або перерахунком.

Згідно з ч.18 ст.50-1 Закону України "Про
прокуратуру" призначені працівникам
прокуратури пенсії перераховуються у
зв'язку з підвищенням заробітної
плати відповідних категорій
прокурорсько-слідчих працівників.
Перерахунок призначених пенсій
провадиться з першого числа місяця, що
йде за місяцем, у якому настали
обставини, що тягнуть за собою зміну
розміру пенсії. Якщо при цьому
пенсіонер набув права на підвищення
пенсії, різницю в пенсії за минулий час
може бути виплачено йому не більш як за
12 місяців. Перерахунок пенсій
провадиться з урахуванням фактично
отримуваних працівником виплат і умов
оплати праці, що існували на день його
звільнення з роботи.

Аналізуючи вищенаведені законодавчі
приписи, колегія суддів дійшла
висновку, що при перерахунку пенсії
працівникам прокуратури має
застосовуватися норма, що визначає
розмір пенсії у відсотках, яка діяла на
момент призначення пенсії, оскільки
внесені Законом України "Про заходи
щодо законодавчого забезпечення
реформування пенсійної системи" зміни
до ст. 50-1 Закону України "Про
прокуратуру" щодо розміру пенсії у
відсотках стосуються порядку
призначення пенсії прокурорам і
слідчим у разі реалізації ними права на
пенсійне забезпечення, а не
перерахунку вже призначеної пенсії.

Колегія суддів звертає увагу на те, що
процедури призначення та перерахунку
пенсії різні за змістом і механізмом їх
проведення. Нормами, які визначають
механізм проведення перерахунку
пенсії за вислугу років прокурорам є
ч.ч. 13, 18 ст. 50-1 Закону України "Про
прокуратуру", які змін у зв'язку із
прийняттям Закону "Про заходи щодо
законодавчого забезпечення
реформування пенсійної системи" не
зазнали.

Враховуючи вищенаведене, колегія
суддів вважає, що суд першої інстанції
дійшов правильного висновку про те, що
управління Пенсійного фонду в м. Луцьку
повинно здійснити перерахунок пенсії
позивача, виходячи з 90% розміру
місячного заробітку за відповідною
посадою.

Аналогічна правова позиція була
висловлена також Верховним Судом
України у постановах від 10 грудня 2013р.
(справа №21-348а13) та від 17 грудня 2013р.
(справа №21-445а13), а відповідно до ч.1
ст.244-2 КАС України суди зобов'язані
привести свою судову практику у
відповідність з рішенням Верховного
Суду України.

Необхідно також зазначити, що
Конституційний Суд України
неодноразово розглядав питання,
пов'язані з реалізацією права на
соціальний захист, і сформулював
правову позицію, згідно з якою
Конституція України виокремлює певні
категорії громадян України, що
потребують додаткових гарантій
соціального захисту з боку держави. До
них, зокрема, належать громадяни, які
відповідно до ст. 17 Конституції України
перебувають на службі у військових
формуваннях та правоохоронних органах
держави, забезпечуючи суверенітет і
територіальну цілісність України, її
економічну та інформаційну безпеку, а
саме: у Збройних Силах України, органах
Служби безпеки України, міліції,
прокуратури, охорони державного
кордону України, податкової міліції,
Управління державної охорони України,
державної пожежної охорони, Державного
департаменту України з питань
виконання покарань тощо (рішення
Конституційного Суду України від
06.07.1999р. № 8-рп/99 у справі щодо права на
пільги та від 20.03.2002р. № 5-рп/2002 у справі
щодо пільг, компенсацій і гарантій). У
зазначених рішеннях Конституційний
Суд України вказав, що необхідність
додаткових гарантій соціальної
захищеності цієї категорії громадян як
під час проходження служби, так і після
її закінчення зумовлена насамперед
тим, що служба у Збройних Силах України,
інших військових формуваннях та
правоохоронних органах держави
пов'язана з ризиком для життя і
здоров'я, підвищеними вимогами до
дисципліни, професійної придатності,
фахових, фізичних, вольових та інших
якостей. Це повинно компенсуватися
наявністю підвищених гарантій
соціальної захищеності, тобто
комплексу організаційно-правових
економічних заходів, спрямованих на
забезпечення добробуту саме цієї
категорії громадян як під час
проходження служби, так і після її
закінчення.

Виходячи із висловленого у рішеннях
Конституційного Суду України
розуміння сутності соціальних
гарантій працівників правоохоронних
органів, зокрема працівників
прокуратури, зміст та обсяг досягнутих
ними соціальних гарантій не може бути
звужено шляхом внесення змін до
законодавства.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів вважає, що суд першої інстанції
дійшов правильного висновку про
задоволення позовних вимог в частині
визнання неправомірними дій
управління Пенсійного фонду України у
м. Луцьку щодо проведення перерахунку
та виплати пенсії ОСОБА_1 з 01 липня 2012
року згідно з Постановою Кабінету
Міністрів України від 31 травня 2012 року
№505 «Про упорядкування структури та
умов оплати праці працівників органів
прокуратури» в розмірі 80 відсотків від
суми заробітної плати та зобов'язання
управління Пенсійного фонду України в
м.Луцьку здійснити ОСОБА_1 перерахунок
та виплачувати пенсію згідно з
Постановою Кабінету Міністрів України
від 31 травня 2012 року №505 «Про
упорядкування структури та умов оплати
праці працівників органів
прокуратури» в розмірі 90 відсотків від
суми заробітної плати, відповідно до
довідки прокуратури Волинської
області №18/86 від 23 квітня 2013 року,
починаючи з 01 липня 2013 року.

Таким чином, доводи апеляційної скарги
є безпідставними та не спростовують
висновків суду першої інстанції.

З врахуванням вищенаведеного колегія
суддів вважає, що суд першої інстанції
дійшов правильного висновку про
підставність позовних вимог, правильно
і повно встановив обставини справи та
ухвалив судове рішення з додержанням
норм матеріального і процесуального
права, тому відповідно до ч.1 ст.200 КАС
України апеляційну скаргу необхідно
залишити без задоволення, а постанову
суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 200, 205, 206, 254 КАС
України, суд,-

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в м. Луцьку
Волинської області залишити без
задоволення, а постанову Луцького
міськрайонного суду Волинської
області від 17 лютого 2014 року у справі №
161/617/14-а, 2а-161/93/14 - без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі.
Ухвала остаточна і оскарженню не
підлягає.

Головуючий
О.І. Мікула

Судді
В.Я. Качмар

А.Р. Курилець