Справа № 2а-0370/117/11
Суддя: Ліщинський А.М.
Дата ухвалення: 2014-07-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 липня 2014 р.
Справа № 36593/11/9104

Колегія суддів Львівського
апеляційного адміністративного суду в
складі :

головуючого судді:
Ліщинського А.М.,

суддів:
Довгої О.І., Запотічного І.І.

при секретарі судового засідання:
Гнатик А.З.

з участю представника позивача:
Захарко А.Є.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Львові апеляційну скаргу
Прокурора м.Луцька на постанову
Волинського окружного
адміністративного суду від 28 березня
2011 року у справі за позовом Прокурора
м.Луцька до виконавчого комітету
Луцької міської ради за участю третьої
особи, яка не заявляє самостійних вимог
на предмет спору на стороні
відповідача ОСОБА_2, третьої особи, яка
не заявляє самостійних вимог на
предмет спору на стороні відповідача
управління освіти Луцької міської
ради, про визнання протиправним і
скасування рішення від 16.12.10 року,-

В С Т А Н О В
И Л А:

Позивач 19.01.2011 року звернувся до суду з
адміністративним позовом до
відповідача про визнання протиправним
і скасування рішення №850-19 від 16.12.10
року «Про продовження оренди
нежитлового приміщення на АДРЕСА_1», за
яким фізичній особі-підприємцю ОСОБА_2
було продовжено оренду нежитлового
приміщення за вказаною адресою площею
32,13 кв.м. для надання стоматологічних
послуг.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що
відповідно до ч.2 ст.63 Закону України
«Про освіту» об`єкти освіти і науки, що
фінансуються з бюджету, а також
підрозділи, технологічно пов`язані з
навчальним та науковим процесом, не
підлягають приватизації,
перепрофілюванню або використанню не
за призначенням.

Постановою Волинського окружного
адміністративного суду від 28 березня
2011 року в задоволенні
адміністративного позову відмовлено.

Позивач постанову оскаржив, не
погодившись із зазначеним судовим
рішенням, подав апеляційну скаргу,
зазначивши, що оскаржувана постанова
винесена з порушенням норм
матеріального та процесуального права
та є незаконною, просить оскаржувану
постанову скасувати та прийняти нову,
якою задовольнити позовні вимоги.

У ході апеляційного розгляду
представник апелянта Захарко А.Є. надав
пояснення та просить задовольнити
апеляційну скаргу.

Інші особи які беруть участь у справі, в
судове засідання на виклик суду не
з'явилися, що не перешкоджає розгляду
справи в їх відсутності згідно з ч.4 ст.
196 КАС України.

Судова колегія заслухавши доповідь
судді-доповідача, перевіривши
матеріали справи і обговоривши
підстави апеляційної скарги, вважає за
необхідне її відхилити з наступних
підстав.

Відмовляючи в задоволенні позову суд
першої інстанції виходив з того, що не
вбачається за можливе встановити
безпосередній чи опосередкований
зв`язок нежитлового приміщення площею
32,13 кв.м., що є предметом договору
оренди, з навчальним та науковим
процесом в дошкільному навчальному
закладі №1 Луцької міської ради,
оскільки відсутня проектна
документація на вказаний дошкільний
навчальний заклад.

Розглядаючи спір, судова колегія
вважає, що місцевий суд повно і
всебічно дослідив і оцінив обставини
по справі, надані сторонами докази,
правильно визначив юридичну природу
спірних правовідносин і закон, який їх
регулює.

Правильність вирішення справи
відповідно до вимог ст.13 КАС України
забезпечується системою: апеляційною
та касаційною. Можливість апеляційного
та касаційного оскарження судових
рішень є принципом адміністративного
судочинства, що спрямований на
забезпечення прав осудності
(законності та обґрунтованості)
судових рішень.

Як встановлено судом та підтверджено
матеріалами справи, що рішенням
Луцької міської ради №850-19 від 16.10.2010
року «Про продовження оренди
нежитлового приміщення на АДРЕСА_1»
було продовжено оренду нежитлового
приміщення площею 32,13 кв.м. в м. Луцьку
по АДРЕСА_1, підприємцю ОСОБА_2 для
надання стоматологічних послуг.

21.12.2010 року прокурором міста Луцька
було внесено протест на рішення
відповідача №850-29 від 16.12.2010 року з
мотивів, викладених в
адміністративному позові.

29.12.2010 року виконавчим комітетом
Луцької міської ради протест прокурора
був відхилений.

Відповідно до ч.5 ст.60 Закону України
«Про місцеве самоврядування»
визначено, що органи місцевого
самоврядування від імені та в
інтересах територіальних громад
відповідно до закону здійснюють
правоможності щодо володіння,
користування та розпорядження
об'єктами права комунальної власності,
в тому числі виконують усі майнові
операції, можуть передавати об'єкти
права комунальної власності у постійне
або тимчасове користування юридичним
та фізичним особам, здавати їх в оренду,
продавати і купувати, використовувати
як заставу, вирішувати питання їхнього
відчуження, визначати в угодах та
договорах умови використання та
фінансування об'єктів, що
приватизуються та передаються у
користування і оренду.

Згідно до ст.2 Закону України «Про
оренду державного та комунального
майна», орендою є засноване на договорі
строкове платне користування майном,
необхідним орендареві для здійснення
підприємницької та іншої діяльності.
Державну політику у сфері оренди
здійснюють органи місцевого
самоврядування щодо майна, яке
перебуває в комунальній власності.

Частинами 1, 2 ст.9 вищевказаного Закону
фізичні та юридичні особи, які бажають
укласти договір оренди, направляють
заяву, проект договору оренди, а також
інші документи згідно з переліком, що
визначається Фондом державного майна
України (далі - матеріали),
орендодавцеві. У разі надходження до
орендодавця заяви про оренду цілісного
майнового комплексу підприємства, його
структурного підрозділу, нерухомого
майна, а також майна, що не увійшло до
статутних фондів господарських
товариств, створених у процесі
приватизації (корпоратизації),
орендодавець у п'ятиденний строк після
дати реєстрації заяви надсилає копії
матеріалів органу, уповноваженому
управляти відповідним майном.

Відповідно до ч.1,5 ст.63 Закону України
«Про освіту» матеріально-технічна база
навчальних закладів та установ,
організацій, підприємств системи
освіти включає будівлі, споруди, землю,
комунікації, обладнання, транспортні
засоби, службове житло та інші
цінності. Майно навчальних закладів та
установ, організацій, підприємств
системи освіти належить їм на правах,
визначених чинним законодавством.
Об'єкти освіти і науки, що фінансуються
з бюджету, а також підрозділи,
технологічно пов'язані з навчальним та
науковим процесом, не підлягають
приватизації, перепрофілюванню або
використанню не за призначенням.

Згідно пункту 2.3. Перелік об`єктів, що
підлягають технічній інвентаризації
затверджений наказом Держбуду України
«Про затвердження Інструкції про
порядок проведення технічної
інвентаризації об'єктів нерухомого
майна» від 24.05.2001 року № 127, до об'єктів,
що підлягають технічній
інвентаризації належать будинки
дитячих дошкільних закладів, а саме:
дитячі дошкільні заклади загального,
спеціального та оздоровчого типів;
будинки дитини та дошкільні дитячі
будинки; дошкільні заклади, об'єднані з
початковою або середньою школою. Крім
того, даною інструкцією затверджений
форма технічного паспорту на
вищевказані об'єкти нерухомого майна, в
якому передбачено фіксування
призначення приміщень об'єктів
нерухомого майна.

Колегія суддів зазначає, що нежитлове
приміщення площею 32,13 кв.м., яке є
предметом договору оренди знаходиться
в будівлі дошкільного навчального
закладу №1 Луцької міської ради по
АДРЕСА_1.

Водночас в суді першої інстанції не
встановлено цільового призначення
приміщення, що є предметом оренди,
оскільки за показами свідка технічна
документація на дошкільний навчальний
заклад №1 Луцької міської ради не
виготовлялась. Також позивачем на
вимогу суду не було представлено
технічну документацію на будівлю
дошкільного навчального закладу №1
Луцької міської ради з метою з`ясування
призначення приміщення, яке є об`єктом
оренди в спірних правовідносинах.

Відповідно до ч.1 ст.71 КАС України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення.

Керуючись вищенаведеним колегія
суддів вважає, що не можливо встановити
зв`язок нежитлового приміщення площею
32,13 кв.м., що є предметом договору
оренди, з навчальним та науковим
процесом в дошкільному навчальному
закладі №1 Луцької міської ради.

За таких обставин справи колегія
суддів приходить до переконання, що суд
першої інстанції прийшов до
правильного висновку вирішуючи даний
публічно-правовий спір, правильно
встановив фактичні обставини справи та
надав їм у оскаржуваному судовому
рішенні належну правову оцінку, відтак
подана апеляційна скарга задоволенню
не підлягає.

Відповідно до ст.200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи і
ухвалив судове рішення з додержанням
норм матеріального і процесуального
права.

Судова колегія вважає, що доводи
апеляційної скарги не являються
суттєвими і не складають підстави для
висновку про неправильне застосування
судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права,
які призвели до неправильного
вирішення справи.

Керуючись статтями 160 ч.3, 195, 196, 198 п.1, 200,
205, 206, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів,-

У Х В А Л И
Л А:

Апеляційну скаргу Прокурора м.Луцька
залишити без задоволення, а постанову
Волинського окружного
адміністративного суду від 28 березня
2011 року у справі №2а/0370/117/11 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя
А.М.Ліщинський

Судді
О.І.Довга

І.І.Запотічний