Справа № 2а-5592/09
Суддя: Сапіга В.П.
Дата ухвалення: 2014-07-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 липня 2014 року
Справа № 9104/92111/11

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого судді
Сапіги В.П.,

суддів
Левицької Н.Г., Обрізка І.М.,

розглянувши в порядку письмового
провадження в м. Львові апеляційну
скаргу управління праці та соціального
захисту населення Ужгородської
міської ради Закарпатської області на
постанову Ужгородського
міськрайонного суду Закарпатської
області від 09 грудня 2009 року по справі
за позовом ОСОБА_1 до управління праці
та соціального захисту населення
Ужгородської міської ради
Закарпатської області про стягнення
заборгованості,

В С Т А
Н О В И В :

17.12.2008 року ОСОБА_1 звернулася в суд із
позовом до управління праці та
соціального захисту населення
Ужгородської міської ради
Закарпатської області про стягнення
заборгованості із виплачуваної
допомоги по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку за
період 2007-2008 років.

Обґрунтовує позовні вимоги тим, що вона
здійснює догляд за дитиною до
досягнення нею трирічного віку та має
право на отримання допомоги у розмірі,
який не може бути нижчим прожиткового
мінімуму, встановленого для дитини
віком до шести років. Проте вказана
допомога виплачувалася їй в нижчому
розмірі.

Постановою Ужгородського
міськрайонного суду Закарпатської
області від 09 грудня 2009 року позов
задоволено частково - за період з 09.07.2007
року по 31.12.2007 року та з 22.05.2008 року по
31.12.2008 року.

Не погодившись із постановою суду
першої інстанції відповідач оскаржив
її в апеляційному порядку. У
апеляційній скарзі просить постанову
суду скасувати і ухвалити нове рішення,
яким повністю відмовити у задоволенні
заявленого позову. Апеляційну скаргу
обґрунтовує тим, що управління
належним чином виконало свій обов'язок
перед позивачкою щодо виплати їй
щомісячної грошової допомоги по
догляду за дитиною. Просить врахувати,
що виключно законом про Державний
бюджет України визначаються видатки на
загальносуспільні потреби, їх розмір
та цільове спрямування і органи праці
та соціального захисту населення не
вправі їх змінювати. Стверджує, що при
ухваленні оскаржуваного судового
рішення було допущено порушення норм
бюджетного законодавства України та не
враховано видаткові можливості
основного фінансового документу
держави.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи, колегія
суддів приходить до висновку, що
апеляційну скаргу слід залишити без
задоволення з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
позивач є матір'ю ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1,
здійснює догляд за дитиною до
досягнення нею трирічного віку та
отримує допомогу у відповідача, як
особа, не застрахована у системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування. Відповідач
цього не заперечує.

Задовольняючи частково позовні вимоги,
суд першої інстанції виходив з того, що
відповідачем не була виплачена на
користь позивачки за період з 09.07.2007
року по 31.12.2007 року та з 22.05.2008 року по
31.12.2008 року у повному обсязі допомога
по догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку, через що суб'єкта
владних повноважень слід зобов'язати
нарахувати і виплатити суму цієї
допомоги за вказаний період із
врахуванням розміру, визначеного ст.15
Закону України «Про державну допомогу
сім'ям з дітьми».

Колегія суддів вважає, що такі висновки
суду першої інстанції не відповідають
нормам матеріального права і фактичним
обставинам справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 Закону України
«Про державну допомогу сім'ям з дітьми»
допомога по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку
надається у розмірі встановленого
законом прожиткового мінімуму для
дітей віком до 6 років. Допомога по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку надається на кожну
дитину незалежно від кількості
народжених (усиновлених, взятих під
опіку) дітей у сім'ї, по догляду за якими
надається допомога.

При нарахуванні та виплаті позивачу
цього виду державної допомоги у 2007 році
відповідач керувався статтею 56 Закону
України «Про Державний бюджет України
на 2007 рік», якою передбачено, що у 2007
році допомога по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку
відповідно до Закону України «Про
державну допомогу сім'ям з дітьми»
здійснюється за рахунок коштів
відповідної субвенції з державного
бюджету місцевим бюджетам у розмірі, що
дорівнює різниці між 50 відсотками
прожиткового мінімуму, встановленого
для непрацездатних, та
середньомісячним сукупним доходом
сім'ї в розрахунку на одну особу за
попередні шість місяців, але не менше 90
гривень для незастрахованих осіб та не
менше 23 відсотків прожиткового
мінімуму, встановленого для
працездатних осіб, для застрахованих
осіб, у порядку встановленому
Кабінетом Міністрів України, а також
пунктом 7 статті 71 Закону України «Про
державний бюджет України на 2007 рік»,
яким зупинено на 2007 рік дію, зокрема,
статті 15 Закону України «Про державну
допомогу сім'ям з дітьми».

Рішенням Конституційного Суду України
від 9 липня 2007 року №6-рп/2007 зміни,
внесені пунктом 7 статті 71 «Про
Державний бюджет України на 2007 рік»,
визнано такими, що не відповідають
Конституції України.

Відповідно до частини другої статті 152
Конституції України закони, інші
правові акти або їх окремі положення,
що визнані неконституційними,
втрачають чинність з дня ухвалення
Конституційним Судом України рішення
про їх неконституційність.

До 01.01. 2008 року - дати набрання чинності
Законом України від 28 грудня 2007 року №
107-VI «Про Державний бюджет України на 2008
рік та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України» -
правовідносини щодо виплати допомоги
по догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку регулювалися Законом
України «Про державну допомогу сім'ям з
дітьми» (№ 2811-ХII), дія якого
поширювалася на осіб, не застрахованих
в системі загальнообов'язкового
державного соціального страхування та
Законом України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку із
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням» (№ 2240-III), який поширював
свою дію на застрахованих у зазначеній
системі осіб.

Розмір допомоги також визначався цими
законами. Зокрема, частиною першою
статті 15 Закону України «Про державну
допомогу сім'ям з дітьми» передбачено,
що допомога по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку
надається у розмірі встановленого
законом прожиткового мінімуму для
дітей віком до 6 років.

Пунктами 23, 25 розділу ІІ Закону України
від 28 грудня 2007 року № 107-VI «Про
Державний бюджет України на 2008 рік та
про внесення змін до деяких
законодавчих актів України» були
внесені відповідні зміни до Закону №
2811-ХII та Закону № 2240-III. Зокрема,
змінами до статті 13 Закону № 2811-ХII його
дію поширено на застрахованих осіб, а
із Закону № 2240-III було виключено статті
40-44.

Рішенням Конституційного Суду України
від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008 визнано
неконституційними окремі положення
Закону України від 28 грудня 2007 року №
107-VI «Про Державний бюджет України на 2008
рік та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України», в тому
числі й пункту 25 розділу II Закону
України «Про Державний бюджет України
на 2008 рік та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України» щодо
виключення статей 40-44 Закону № 2240-III.

Пунктом 2 розділу ІІІ Закону України
від 28 грудня 2007 року № 107-VI «Про
Державний бюджет України на 2008 рік та
про внесення змін до деяких
законодавчих актів України» було
передбачено, що розділ II цього Закону
діє до 31 грудня 2008 року.

Таким чином, з дня ухвалення
Конституційним Судом України рішення
№ 10-рп/2008 відновили свою дію
вищезазначені положення Закону № 2240-III,
а з 1 січня 2009 року - статті 13, 15 Закону №
2811-ХII.

За таких обставин позовні вимоги
ОСОБА_1 підлягають задоволенню в 2007
році за період з 09.07.2007 року по 31.12.2007
року. В решті вимог відмовити за
безпідставністю.

Посилання відповідача на відсутність
бюджетного фінансування передбачених
Законом України «Про державну допомогу
сім'ям з дітьми» соціальних виплат як
на причину невиконання покладених на
нього зобов'язань до уваги колегією
суддів не приймаються, оскільки
реалізація особою права, що пов'язане з
отриманням бюджетних коштів, яке
базується на спеціальних та чинних на
час виникнення спірних правовідносин
нормативно-правових актах
національного законодавства, не може
бути поставлена у залежність від
бюджетних асигнувань (рішення
Європейського суду з прав людини у
справі «Кечко проти України»).

У відповідності до вимог ст. 159 КАС
України, судове рішення повинно бути
законним і обґрунтованим. Законним є
рішення, ухвалене судом відповідно до
норм матеріального права при
дотриманні норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин в адміністративній
справі, підтверджених тими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

Відповідно до ст. 202 КАС України суд
апеляційної інстанції скасовує судове
рішення та ухвалює нове, коли має місце,
зокрема, неповне з'ясування судом
обставин, що мають значення для справи,
недоведеність таких обставин,
невідповідність висновків суду
обставинам справи та порушення норм
матеріального та процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи чи питання.

З огляду на вищевикладене, доводи
апеляційної скарги є суттєвими і
складають підстави для висновку про
неповне з'ясування судом обставин, що
мають значення для справи, порушення
судом норм матеріального права, що
призвело до неправильного вирішення
справи тому, колегія суддів приходить
до висновку що постанову слід
скасувати та прийняти нову якою позов
задовольнити частково.

Керуючись ст.160, ст.195, ст..197, ст. 198, ст.202,
ст. 207, ст.212, ст.254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу управління праці та
соціального захисту населення
Ужгородської міської ради
задовольнити частково.

Постанову Ужгородського
міськрайонного суду Закарпатської
області від 09 грудня 2009 року в справі №
2а-5592/09 - скасувати та прийняти нову
постанову якою позов задовольнити.

Визнати протиправними дії управління
праці та соціального захисту населення
Ужгородської міської ради щодо
ненарахування та невиплати на користь
ОСОБА_1 державної соціальної допомоги
по догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку відповідно до ст.. 15
Закону України «Про державну допомогу
сім'ям з дітьми» у розмірі
встановленого законом прожиткового
мінімуму для дітей віком до 6 років за
період з 01.12.2007 року по 31.12.2007 року, з
урахуванням проведених виплат.

Зобов'язати управління праці та
соціального захисту населення
Ужгородської міської ради здійснити
нарахування та виплату на користь
ОСОБА_1 державної соціальної допомоги
по догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку відповідно до 15 Закону
України «Про державну допомогу сім'ям з
дітьми» у розмірі встановленого
законом прожиткового мінімуму для
дітей віком до 6 років визначеному
Законом України «Про Державний бюджет
України на 2007 рік» за період з 09.07.2007
року по 31.12.2007 року з урахуванням
проведених виплат.

В задоволенні решти позовних вимог
відмовити.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції.

Головуючий
В.П.Сапіга

Судді
І.М.Обрізко

Н.Г.Левицька