Справа № 2а-3726/10/0770
Суддя: Ліщинський А.М.
Дата ухвалення: 2014-07-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 липня 2014 р.
Справа № 49798/11/9104

Колегія суддів Львівського
апеляційного адміністративного суду в
складі :

головуючого судді:
Ліщинського А.М.,

суддів:
Довгої О.І., Запотічного І.І.

при секретарі судового засідання:
Гнатик А.З.

з участю представника позивача:
ОСОБА_1

та відповідача:
Сабадош А.Ю.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Львові апеляційну скаргу
Фізичної особи підприємця ОСОБА_3 на
постанову Закарпатського окружного
адміністративного суду від 23 березня
2011 року у справі за позовом Фізичної
особи підприємця ОСОБА_3 до
Берегівської об'єднаної державної
податкової інспекції Закарпатської
області про визнання протиправним та
скасування податкового повідомлення -
рішення,-

В С Т А Н О В
И Л А:

06.10.2010 року позивач звернувся до суду з
адміністративним позовом до
відповідача про визнання протиправним
та скасування податкове
повідомлення-рішення начальника
Берегівської ОДПІ від 11.08.2010 року №
/1.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що з
висновками перевірки та зазначеним
повідомленням рішенням не
погоджується у зв'язку з переконанням,
що збільшення податкового зобов'язання
по ПДВ повинно бути взаємопов'язане із
збільшенням сум реалізації товару.

Постановою Закарпатського окружного
адміністративного суду від 23 березня
2011 року в задоволенні
адміністративного позову відмовлено.

Позивач постанову оскаржив, не
погодившись із зазначеним судовим
рішенням, подав апеляційну скаргу,
зазначивши, що оскаржувана постанова
винесена з порушенням норм
матеріального та процесуального права
та є незаконною, просить оскаржувану
постанову скасувати та прийняти нову,
якою задовольнити позов.

В апеляційній скарзі покликається на
те, що податкові зобов'язання по ПДВ
знаходяться в залежності від розміру
бази оподаткування. Однак, перевіряючи
збільшуючи податкові зобов'язання по
ПДВ одночасно констатують
правильність відображення платником
сум реалізації і останні за весь
перевіряє мий період не коригують. На
їхнє переконання збільшення
податкового зобов'язання по ПДВ
повинно бути взаємопов'язане із
збільшенням сум реалізації товару.

У ході апеляційного розгляду
представник апелянта ОСОБА_1 надав
пояснення та просить задовольнити
апеляційну скаргу.

Представник відповідача Сабадош А.Ю. у
ході апеляційного розгляду надала
пояснення та просить відхилити
апеляційну скаргу.

Судова колегія заслухавши доповідь
судді-доповідача, перевіривши
матеріали справи і обговоривши
підстави апеляційної скарги, вважає за
необхідне її відхилити з наступних
підстав.

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог позивача, суд першої інстанції
виходив з того, що визначення валових
доходів формується по фактично
отриманих коштах, а податкові
зобов'язання по ПДВ по першій події (або
відвантаження ТМЦ, або надходження
коштів). У даному випадку сума фактично
відпущених ТМЦ більша ніж фактичне
надходження коштів. Звідси
зобов'язання по податку на додану
вартість більші ніж валові доходи
даного підприємця.

Розглядаючи спір, судова колегія
вважає, що місцевий суд повно і
всебічно дослідив і оцінив обставини
по справі, надані сторонами докази,
правильно визначив юридичну природу
спірних правовідносин і закон, який їх
регулює.

Правильність вирішення справи
відповідно до вимог ст.13 КАС України
забезпечується системою: апеляційною
та касаційною. Можливість апеляційного
та касаційного оскарження судових
рішень є принципом адміністративного
судочинства, що спрямований на
забезпечення прав осудності
(законності та обґрунтованості)
судових рішень.

Як встановлено судом та підтверджено
матеріалами справи, що у період з 08.06.2010
р. по 29.06.2010 р. відповідачем проведено
планову документальну перевірку
дотримання вимог податкового
законодавства позивача за період з
01.07.2008 р. по 31.03.2010 р. та перевіркою
повноти визначення податкових
зобов'язань за період з 01.07.2008 р. по
31.03.2010 р. встановлено їх заниження
всього у сумі 797 862,00 грн., у тому числі
ПДВ - 132977 грн.

За результатами перевірки
донараховано 132 977 грн. податку на
додану вартість та наведено розрахунок
штрафних санкцій в розмірі 66 488,50 грн.

Внаслідок проведення вищевказаної
планової документальної перевірки
було встановлено заниження податкових
зобов'язань по ПДВ, а саме податкове
зобов'язання формується по першій
події, тобто перевіркою було виявлено,
що відвантаження ТМЦ було першою
подією і проводилась через реєстратори
розрахункових операцій.

Відповідно до пп. 7.3.1. п. 7.3 ст.7 Закону
України «Про податок на додану
вартість» датою виникнення податкових
зобов'язань з поставки товарів (робіт,
послуг) вважається дата, яка припадає
на податковий період, протягом якого
відбувається будь-яка з подій, що
сталася раніше або дата зарахування
коштів від покупця (замовника) на
банківський рахунок платника податку
як оплата товарів (робіт, послуг), що
підлягають поставці, а у разі поставки
товарів (робіт, послуг) за готівкові
грошові кошти - дата їх оприбуткування
в касі платника податку, а при
відсутності такої - дата інкасації
готівкових коштів у банківській
установі, що обслуговує платника
податку.

Перевіркою повноти визначення
податкових зобов'язань за період з
01.07.2008 по 31.03.2010 встановлено їх
заниження всього у сумі -797862,00 грн., у
тому числі ПДВ 132977 грн.

При формуванні податкових зобов'язань
за основу було взято реалізацію ПММ
через РРО, оскільки відвантажити ПММ
споживачам не можливо без проведення
розрахунків через РРО. Функції
реєстратора розрахункових операцій
дають можливість реалізації за
готівку, в кредит та реалізації по
отриманим авансам. Таким чином будь -
яка з вище вказаних операцій є першою
подією при формуванні податкового
зобов'язання та підлягає оподаткуванню
податком на додану вартість. Крім того
при формуванні податкового
зобов'язання по ПДВ за результатами
перевірки було взято частину авансових
платежів, які позивач фактично отримав
на розрахунковий рахунок, але ПММ не
були відвантажені, а саме кінцеве
місячне сальдо Кт рахунку «Розрахунки
покупцями».

Згідно поданих пп. ОСОБА_4 звітів по РРО
встановлено, що в графі 4 «Загальна сума
розрахунків за звітній місяць» вказана
загальна місячна сума реалізації ПМП з
ПДВ в графі 5 «Сума розрахунків за
ставкою ПДВ 20%»в графі 6 «Сума податку
на додану вартість».

Перевіркою даного питання встановлено,
що самим позивач при заповненні всіх
звітів по РРО Форми № ЗВР1 - сума
податкових зобов'язань визначена
правильно, а саме загальний обсяг
реалізації помножений на ставку
податку 20% дорівнює сумі ПДВ, яка
вказана в графі 6 цих звіті.

Позивач у графі 7 цього звіту вказував
повернення товару, однак будь - які
документи, що засвідчують таке
повернення не представлені під час
перевірки та у судовому засіданні. В
цих же звітах у графі 7 «Сума, що видана
при поверненні товару» скаржником
включались суми, які при формуванні
податкових зобов'язань за відповідні
періоди знімались з податкових
зобов'язань, що приводило до заниження
суми ПДВ. яка підлягає нарахуванню до
сплати в бюджет за підсумками
відповідних періодів.

Позивачем не було подано належних та
допустимих доказів, які б могли
підтвердити суми таких повернень.

Відповідачу ОСОБА_4 надав письмове
пояснення, що при заповненні звіту по
РРО у графу 7 включав суми
реалізованого товару в кредит.
Реалізація в кредит є першою подією при
формуванні податкових зобов'язань та
підлягає оподаткуванню податком на
додану вартість.

Коригування валових доходів по
відношенню до обсягів реалізації по
ПДВ перевіркою не проводилось по тій
причині, що валові доходи у СПД
визначаються відповідно до ст. 13
Декрету Кабінету Міністрів України віл
26.12.1996р.№13-92 «Про прибутковий податок з
громадян» та розділу 13 «Інструкції про
прибутковий податок з громадян» від
21.04.1993 р. № 12, оподаткованим доходом
вважається чистий дохід, тобто різниця
між валовим доходом (виручкою у
грошовій та натуральній формі) і
документально підтвердженими
витратами, безпосередньо пов'язаними з
одержанням доходу.

Колегія суддів погоджується з думкою
суду першої інстанції, що визначення
валових доходів формується по фактично
отриманих коштах, а податкові
зобов'язання по ПДВ по першій події (або
відвантаження ТМЦ, або надходження
коштів). У даному випадку сума фактично
відпущених ТМЦ більша ніж фактичне
надходження коштів. Звідси
зобов'язання по податку на додану
вартість більші ніж валові доходи
даного підприємця.

За таких обставин справи, колегія
суддів приходить до переконання, що суд
першої інстанції прийшов до
правильного висновку, оскільки
вирішуючи даний публічно-правовий
спір, правильно встановив фактичні
обставини справи та надав їм у
оскаржуваному судовому рішенні
належну правову оцінку.

Відповідно до ст.200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи і
ухвалив судове рішення з додержанням
норм матеріального і процесуального
права.

Судова колегія вважає, що доводи
апеляційної скарги не являються
суттєвими і не складають підстави для
висновку про неправильне застосування
судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права,
які призвели до неправильного
вирішення справи.

Керуючись статтями 160 ч.3, 195, 196, 198 п.1, 200,
205, 206, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л
А:

Апеляційну скаргу Фізичної особи
підприємця ОСОБА_3 залишити без
задоволення, а постанову
Закарпатського окружного
адміністративного суду від 23 березня
2011 року у справі №2а-3726/10/0770 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя
А.М.Ліщинський

Судді
О.І.Довга

І.І.Запотічний