Справа № 308/2837/14ц
Суддя: Іщук Л.П.
Дата ухвалення: 2014-07-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 липня 2014 року
Справа № 876/4265/14

головуючого судді
Іщук Л.П.,

суддів
Дяковича В.П., Обрізка І.М.,

за участю секретаря судового засідання
Мартинишина Р.С.,

позивача
ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у залі суду в м. Львові
апеляційні скарги ОСОБА_1 та Головного
управління Державної міграційної
служби України у Закарпатській області
на постанову Ужгородського
міськрайонного суду Закарпатської
області у справі за позовом ОСОБА_2
(ОСОБА_1) до відділу паспортно-візової
роботи Ужгородського міського відділу
УМВС України у Закарпатській області
(Ужгородського міського відділу
Державної міграційної служби України у
Закарпатській області), ЖРЕР № 6 м.
Ужгорода (товариства з обмеженою
відповідальністю «ОІР-Сервіс»),
третьої особи на стороні відповідача
ОСОБА_3 про визнання неправомірними дій
і зобов'язання вчинити дії,

встановив :

ОСОБА_2 13.12.1995 року звернулась в
Ужгородський міський місцевий суд із
скаргою до начальника відділу
паспортно-візової роботи
Ужгородського міського відділу УМВС
України у Закарпатській області і
начальника ЖРЕР № 6 м. Ужгорода про
визнання неправомірними дій щодо
виписки її з квартири АДРЕСА_1 і
зобов'язання поновити її прописку у
зазначеному житлі.

Ухвалою Ужгородського міського
місцевого суду від 21 грудня 2001 року
провадження у справі було зупинене до
набрання законної сили рішенням у
справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 (
позивача ) про примусовий обмін житла.

27.11.2013 року ОСОБА_1 звернувся в
Ужгородський міськрайонний суд
Закарпатської області із заявою, в якій
просив визнати його правонаступником
скаржниці ОСОБА_2, поновити провадження
у справі за позовом ОСОБА_2 до
начальника відділу паспортно-візової
роботи Ужгородського міського відділу
УМВС України у Закарпатській області
про визнання неправомірними дій та
зобов'язання вчинити дії.

Постановою Ужгородського
міськрайонного суду Закарпатської
області від 06.03.2014 року позов
задоволений частково, визнано
неправомірними дії посадових осіб
Ужгородського міського відділу
Державної міграційної служби України,
товариства з обмеженою
відповідальністю «ОІР-Сервіс» щодо
виписки 09.04.1998 року ОСОБА_2 з квартири
АДРЕСА_1, а провадження щодо вимог про
зобов'язання прописати ОСОБА_2 в
квартирі АДРЕСА_1 закрито.

Постанова мотивована в частині
задоволення позову неправомірністю
дій відповідачів, а в частині закриття
провадження щодо частини позовних
вимог - що позивач ОСОБА_2 померла, а
позовні вимоги щодо поновлення
прописки стосувались її особистих
прав.

Не погодившись із зазначеною
постановою, ОСОБА_1 та Ужгородський
міський відділ Державної міграційної
служби України у Закарпатській області
подали апеляційні скарги.

Ужгородський міський відділ Державної
міграційної служби України у
Закарпатській області в апеляйційній
скарзі зазначає, що не є
правонаступником відділу
паспортно-візової роботи
Ужгородського міського відділу УМВС
України в Закарпатській області, а
отже, не повинен нести
відповідальність за дії відділу
паспортно-візової роботи
Ужгородського міського відділу УМВС
України в Закарпатській області.

ОСОБА_1 вважає рішення суду першої
інстанції незаконним та
необгрунтованим, таким, що прийняте з
неповним з'ясуванням обставин, що мають
значення для справи. Просить скасувати
зазначене рішення в частині закриття
провадження у справі і задовольнити
позов повністю, зобов'язавши
відповідачів поновити прописку його
померлої матері у квартирі АДРЕСА_1.

В судовому засіданні апеляційної
інстанції ОСОБА_1 підтримав вимоги
скарги.

Заслухавши доповідь судді Львівського
апеляційного адміністративного суду,
пояснення позивача, дослідивши
матеріали справи та доводи апеляційних
скарг, колегія суддів прийшла до
висновку, що оскаржувану постанову
слід скасувати, а провадження у справі
закрити з наступних підстав.

Як вбачається із матеріалів
справи, в грудні 1999 року ОСОБА_2
звернулась в Ужгородський міський
місцевий суд Закарпатської області з
позовом, в якому просила визнати
неправомірними дії начальника відділу
паспортно-візової роботи
Ужгородського міського відділу УМВС
України у Закарпатській області та
начальника ЖРЕР №6 м. Ужгорода щодо
виписки її з квартири АДРЕСА_1 та
прописати її за зазначеною адресою.

Ухвалою Ужгородського міського
місцевого суду від 21 грудня 2001 року
провадження у справі було зупинене до
набрання законної сили рішенням у
справі за позовом сина позивача -
ОСОБА_1 до позивача ОСОБА_2 про
примусовий обмін житла.

ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_2 померла.

27.11.2013 року ОСОБА_1, сином ОСОБА_2, подано
до Ужгородського міськрайонного суду
Закарпатської області заяву про
визнання його правонаступником і
поновлення провадження у справі за
позовом його матері ОСОБА_2, оскільки
від свого позову до неї він відмовився
у 2012 році і суд прийняв відмову і закрив
провадження у справі, і на даний час
ОСОБА_1 є спадкоємцем матері і
правонаступником у справі за її
позовом про поновлення прописки у
квартирі по АДРЕСА_1

Ухвалою Ужгородського міськрайонного
суду Закарпатської області від 21.01.2014
року поновлено провадження у справі за
позовом ОСОБА_5 і справа призначена до
розгляду.

06.03.2014 року Ужгородський міськрайонний
суд Закарпатської області ухвалив
постанову у справі за позовом ОСОБА_1 до
Ужгородського міського відділу
Державної міграційної служби України,
товариства з обмеженою
відповідальністю «ОІР-Сервіс».

Із наведеного встановлено, що
предметом спору є порушене право
позивача ОСОБА_5 на прописку у житлі,
тобто особисте немайнове право, яке
нерозривно пов'язане з її особою.

Згідно ст. 1219 ЦК не входять до складу
спадщини права та обов'язки, що
нерозривно пов'язані з особою
спадкодавця.

Смерть фізичної особи, як підстава для
процесуального правонаступництва, має
універсальний характер. У тих випадках,
коли правовідносини тісно пов'язані з
особою суб'єкта, правонаступництва
матеріального, а відтак, і
процессуального, не може бути.

Виходячи із встановлених обставин та
матеріалів справи, колегія суддів
апеляційного суду приходить до
висновку, що відносини, щодо яких виник
даний спір, не допускають
правонаступництва, оскільки тісно
пов'язані з особою позивача, а суд
першої інстанції не мав підстав для
розгляду позову ОСОБА_5 після її смерті.

Крім того, апеляційний суд наголошує на
тому, що судом першої інстанції без
жодних на те підстав визнано ОСОБА_1
правонаступником померлої ОСОБА_2,
оскільки ОСОБА_1 не надано жодних
доказів того, що він прийняв спадщину
після смерті матері ОСОБА_5 Копія заяви
про прийняття спадщини, яку додав
ОСОБА_1 до заяви про визнання
правонаступництва, не свідчить про те,
що він прийняв спадщину, а також про те,
що він є єдиним спадкоємцем своєї
матері. Як пояснив ОСОБА_1 суду
апеляційної інстанції, свідоцтво про
право на спадщину у нього відсутнє.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 157 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд закриває провадження у справі у
разі смерті або оголошення в
установленому законом порядку
померлою особи, яка була стороною у
справі, якщо спірні правовідносини не
допускають правонаступництва, або
ліквідації підприємства, установи,
організації, які були стороною у
справі.

Частиною 1 ст. 203 Кодексу
адміністративного судочинства України
передбачено, що постанова або ухвала
суду першої інстанції скасовується в
апеляційному порядку і провадження у
справі закривається з підстав,
встановлених відповідно статтею 157
цього Кодексу.

З огляду на те, що оскаржувана
постанова судом першої інстанції
прийнята з неповним з'ясуванням
обставин, що мають значення для справи,
та з порушенням норм матеріального та
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи, суд
апеляційної інстанції прийшов до
висновку про її скасування .

Керуючись ст.ст. 157, 160, 195, 196, 198, 203, 205, 206,
254 КАС України, суд

ухвалив :

Апеляційні скарги ОСОБА_1 та Головного
управління Державної міграційної
служби України у Закарпатській області
задовольнити частково.

Постанову Ужгородського
міськрайонного суду Закарпатської
області від 06 березня 2014 року у справі
№ 308/2837/14-ц скасувати.

Провадження у справі за позовом ОСОБА_2
(ОСОБА_1) до відділу паспортно-візової
роботи Ужгородського міського відділу
УМВС України у Закарпатській області
(Ужгородського міського відділу
Державної міграційної служби України у
Закарпатській області), ЖРЕР № 6 м.
Ужгорода (товариства з обмеженою
відповідальністю «ОІР-Сервіс»),
третьої особи на стороні відповідача
ОСОБА_3 про визнання неправомірними дій
і зобов'язання вчинити дії закрити.

Ухвала може бути оскаржена
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів з дня
виготовлення її в повному обсязі.

Головуючий
Л.П. Іщук

Судді
В.П. Дякович

І.М. Обрізко