Справа № 200/4469/14-а
Суддя: Циганков В. О.
Дата ухвалення: 2014-06-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 200/4469/14-а
Провадження № 2-а/200/202/2014
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2014 року суддя
Бабушкінського райсуду м.
Дніпропетровська Циганков В.О.
розглянувши у скороченому провадженні
справу за адміністративним позовом
ОСОБА_1 до Управління Пенсійного Фонду
України в Бабушкінському районі м.
Дніпропетровська про визнання відмови
в нарахуванні пенсії недійсною,
зобов'язання вчинити певні дії -,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2014 року позивач пред'явив
через суд зазначений позов до
відповідача на предмет захисту прав на
пенсійне забезпечення з тих підстав, що
він працював в Будівельному управлінні
№4 м. Дніпропетровська та в період з 15
вересня по 12 жовтня 1987 року працював
майстром на будівництві газопроводу
Іванків-Поліське в зоні відчуження (с.
Бобер) пересувній механізованій колоні
№246 та був направлений у відрядження в
с. Бобер, про що йому видана довідка
№11/218 від 24.12.1999 року та в подальшому
видано посвідчення ліквідатора
наслідків аварії на ЧАЕС у зв'язку з
роботою у зоні відчуження, що дає йому
право на пенсію за ст. 55 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» зі
зниженням пенсійного віку на 8 років.
Листом від 21.03.2014 р. № С2-2004971, та від
18.04.2014р. №0646-14 відповідач повідомив
йому, що прийняв рішення про відмову в
призначенні пенсії зі зменшенням
пенсійного віку через відсутність
первинних документів, які
підтверджують період знаходження та
роботи в зоні ЧАЕС.

Відповідач стосовно позовних вимог
заперечень не надав.

У відповідності до приписів ст. 183І
КАС України суд розглядає справу в
порядку скороченого провадження.

Дослідивши докази, вбачаються
підстави для його задоволення,
виходячи з наступного.

Судом було встановлено, що позивач
віднесений до 2 категорії осіб, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи, що підтверджено
посвідченням учасника ліквідації ЧАЕС
у 1987р.

Відповідно до ст. 46 Конституції
України громадяни мають право на
соціальний захист, що включає право на
забезпечення їх у разі повної,
часткової або тимчасової втрати
працездатності, втрати годувальника,
безробіття з незалежних від них
обставин, а також у старості та в інших
випадках, передбачених законом.

Основні положення щодо реалізації
конституційного права громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи, на охорону їх життя і
здоров'я, створення єдиного порядку
визначення категорій зон радіоактивно
забруднених територій, умов проживання
і трудової діяльності на них,
соціального захисту потерпілого
населення визначені та закріплені в
Законі України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи».

Відповідно до ст. 10 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи»,
учасниками ліквідації наслідків
аварії на Чорнобильській АЕС
вважаються громадяни, які
безпосередньо брали участь у будь-яких
роботах, пов'язаних з усуненням самої
аварії, її наслідків у зоні відчуження
у 1986-1987 роках незалежно від кількості
робочих днів, а також тимчасово
направлені або відряджені у зазначені
строки для виконання робіт у зоні
відчуження.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті
14 Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" для встановлення пільг і
компенсацій визначаються такі
категорії осіб, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи: 1)
інваліди з числа учасників ліквідації
наслідків аварії на Чорнобильській АЕС
та потерпілих від Чорнобильської
катастрофи (статті 10, 11 і частина третя
статті 12), щодо яких встановлено
причинний зв'язок інвалідності з
Чорнобильською катастрофою, хворі
внаслідок Чорнобильської катастрофи
на променеву хворобу, - категорія 1; 2)
учасники ліквідації наслідків аварії
на Чорнобильській АЕС, які працювали у
зоні відчуження: - з моменту аварії до 1
липня 1986 року - незалежно від кількості
робочих днів; - з 1 липня 1986 року по 31
грудня 1986 року - не менше 5 календарних
днів; - у 1987 році - не менше 14 календарних
днів, а також потерпілі від
Чорнобильської катастрофи; -
евакуйовані у 1986 році із зони
відчуження (в тому числі особи, які на
момент евакуації перебували у стані
внутрішньоутробного розвитку, після
досягнення ними повноліття); - особи,
які постійно проживали у зоні
безумовного (обов'язкового) відселення
з моменту аварії до прийняття
постанови про відселення, - категорія 2.

Відповідно до статті 15 Закону України
"Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" підставами
для визначення статусу громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи є період роботи (служби) у
зоні відчуження, що підтверджено
відповідними документами.

Стаття 19 Конституції України
передбачає, що органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Право призначення пенсії особам,
постраждалим внаслідок Чорнобильської
катастрофи регулюються законом
України "Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи".

Видача довідок про період роботи
(служби) по ліквідації наслідків аварії
на Чорнобильській АЕС, а також на
територіях радіоактивного
забруднення, про заробітну плату за цей
період здійснюється підприємствами,
установами та організаціями
(військкоматами), а про період
проживання на територіях
радіоактивного забруднення, евакуацію,
відселення, самостійне переселення -
органами місцевого самоврядування.

Відповідно до статті 55 Закону України
"Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" особам, які
працювали або проживали на територіях
радіоактивного забруднення, пенсії
надаються із зменшенням пенсійного
віку, встановленого для одержання
державних пенсій: 1. Учасники
ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС: - які працювали у
зоні відчуження з моменту аварії до 1
липня 1986 року незалежно від кількості
робочих днів, а з 1 липня 1986 року по 31
грудня 1986 року - не менше 5 календарних
днів - 10 років; - які працювали у 1987 році
у зоні відчуження не менше 14
календарних днів - 8 років; - які
працювали з 1 липня 1986 року по 31 грудня
1986 року у зоні відчуження від 1 до 5
календарних днів, у 1987 році - від 10 до 14
календарних днів, у 1988 році - не менше 30
календарних днів, на діючих пунктах
санітарної обробки населення і
дезактивації техніки або їх
духівництві - не менше 14 календарних
днів у 1986 році - 5 років.

Відповідно п. 7 Порядку подання та
оформлення документів для призначення
(перерахунку) пенсій відповідно до
Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування", затвердженого постановою
Правління Пенсійного фонду України від
25.11.2005 р. № 22-1 до заяви про призначення
пенсії за віком додаються такі
документи: документи, які засвідчують
особливий статус особи: посвідчення
учасника ліквідації наслідків аварії
на Чорнобильскій АЕС та довідка про
період (періоди) участі в ліквідації
наслідків аварії на Чорнобильскій АЕС
за формою, затвердженою постановою
Державного комітету СРСР по праці та
соціальних питаннях від 09.03.1988 р. № 122,
або довідка архівної установи, або інші
первинні документи, в яких зазначено
період роботи, населений пункт чи
об'єкт, де особою проводились роботи по
ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.

15.03.2014 р. позивач подав в адресу
відповідача заяву про призначення
пенсії за віком та додав до неї
первинні документи, в яких зазначено
період роботи, населений пункт чи
об'єкт, де особою проводились роботи по
ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.

Листом від 21.03.2014 р. № С2-2004971, та №0646-14
від 18.04.2014р. відповідач повідомив йому,
що прийняв рішення про відмову в
призначенні пенсії зі зменшенням
пенсійного віку через відсутність
первинних документів, які
підтверджують період знаходження та
роботи в зоні ЧАЕС.

Посилання відповідача на те, що
відсутні умови для переходу з пенсії по
інвалідності в розмірі фактичних
збитків на пенсію за віком згідно
Закону України «Про статус і
соціальних захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильної
катастрофи» спростовується наступними
документами наданими позивачем:

- посвідченням учасника
ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильскій АЕС 1 категорії, серія
НОМЕР_1.

- довідкою від 15.03.1999 р. згідно
якої ОСОБА_1 знаходився в зоні
відчуження з 19.09.1987р. по 12.10.1987р. що
підтверджує знаходження ОСОБА_1 на
протязі 24 календарних днів на
території зони відчуження, та
отримання заробітної плати

- Довідкою №11/218 від 24.12.1999 року про
підтвердження періоду роботи у зоні
відчуження.

- витягом з протоколу засідання
комісії з визначення статусу осіб, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи №364 від 31 березня 2000 року,
яким підтверджено правильність видачі
посвідчення НОМЕР_2

Необхідно зазначити, що Порядок оплати
праці особам, що приймали участь у
ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС
регулювався низкою спеціальних
нормативних актів з цього приводу.

Оскільки статтею 3 Закону України «Про
правонаступництво України»
передбачене, що закони та інші
нормативні акти відповідних установ
СРСР діють на території України,
оскільки вони не суперечать законам
України, прийнятим після проголошення
незалежності України.

Порядок та умови оплати праці осіб, що
приймали участь у ліквідації наслідків
аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році
іншими нормативними актами не
передбачені, отже, вони є діючими на цей
час.

Так, пунктом 1 Постанови ЦК КПРС,
Президії Верховної Ради СРСР, Ради
Міністрів СРСР і ВЦРПС від 07 травня 1986
року № 524-156 «Про умови оплати праці й
матеріального забезпечення
працівників підприємств і організацій
зони Чорнобильської АЕС» передбачено
підвищення тарифних ставок (посадових
окладів) працівників підприємств і
організацій, безпосередньо зайнятим на
роботах по ліквідації наслідків
аварії на Чорнобильській АЕС, до 100%.

Постановою Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС
від 05 червня 1986 р. № 665-195 (постанова Ради
Міністрів УРСР і Укрпрофради від 10
червня 1986 р. № 207-7) надано право
керівникам міністерств і відомств та
їх заступникам здійснювати оплату
праці працівників, зайнятих на роботах
у третій, другій і першій зонах
небезпеки, відповідно в чотири, три і
двократному розмірах понад
середньомісячну заробітну плату,
виходячи з тарифної ставки (окладу),
встановленої за основним місцем
роботи.

Відповідно до постанови Ради Міністрів
СРСР і ВЦРПС від 5 червня 1986 р. N 665-195 «Про
оплату праці і матеріальне
забезпечення працівників підприємств,
організацій і установ, які виконували
роботи, пов'язані з ліквідацією
наслідків аварії на Чорнобильській АЕС
і запобіганням забрудненню
навколишнього середовища» (постанова
Ради Міністрів УРСР і Укрпрофради від 10
червня 1986 р. N 207-7) оплата праці
працівників підприємств, організацій і
установ (надалі - підприємств),
розташованих у зоні ЧАЕС, які
виконували роботи, пов'язані з
ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС,
повинна провадитись з дня аварії в
розмірах, передбачених розпорядженням
Ради Міністрів СРСР від 17 травня 1986 р. N
964 - у III, II, I зонах небезпеки у 5-, 4-,
3-кратному розмірах в порівнянні з
нормами, встановленими діючим
законодавством.

Постановою Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС
від 05 червня 1986 року N 665-195 (постанова
Ради Міністрів УРСР і Укрпрофради від 10
червня 1986 року N 207-7) було дозволено
підприємствам залучати працівників на
роботи, пов'язані з ліквідацією
наслідків аварії на ЧАЕС у зоні
відчуження і запобіганням забрудненню
навколишнього середовища, у вихідні і
святкові дні з оплатою у подвійному
розмірі.

Відповідно до постанови Держкомпраці
СРСР і Секретаріату ВЦРПС від 07 травня
1986 року N 153/10-43 премія за роботу в зоні
ЧАЕС виплачувалась у відповідності з
діючими на підприємстві системами
преміювання. Встановлені граничні
розміри премій було дозволено
підвищувати до 60 % тарифної ставки
(окладу) на місяць (підпункт 4 пункту 1
постанови Ради Міністрів УРСР і
Укрпрофради від 10 червня 1986 року N 207-7).

Оплата праці робітників і службовців
(відряджених у зону ЧАЕС та призваних
на військові збори), за якими
відповідно до чинного законодавства
зберігалась за основним місцем роботи
середньомісячна заробітна плата,
відповідно до абзацу четвертого
підпункту 1 пункту 1 постанови Ради
Міністрів УРСР і Укрпрофради від 10
червня 1986 року N 207-7 (абзац четвертий
пункту 1постанови Ради Міністрів СРСР і
ВЦРПС від 5 червня 1986 року N 665-195)
провадилась у III, II, I зонах небезпеки у
4-кратному, 3-кратному та 2-кратному
розмірі (із врахуванням 100 % тарифної
ставки), виходячи з тарифної ставки,
встановленої за основним місцем
роботи.

Виходячи з пункту 1 постанови ЦК КПРС,
Президії Верховної Ради СРСР, Ради
Міністрів СРСР, ВЦРПС № 524-156 від 07
травня 1986 року, пунктів 1,4 постанови
Ради Міністрів СРСР та ВЦРПС № 665-195 від
05 червня 1986 року, пункту 1 постанови
Ради Міністрів УРСР і Української
республіканської Ради професійних
Спілок № 207-7 від 10 червня 1986 року,
оплата за роботу у зонах небезпеки
провадитися з урахуванням кратності
зони небезпеки по тарифній ставці
(посадовий оклад + оклад за спеціальне
звання), підвищеної у два рази (наказ
МВС СРСР № 0130 від 11 травня 1986 року та №
0189 від 30 червня 1986 року, вказівка МВС
СРСР № 35з від 30 травня 1986 року.

Постанова Кабінету Міністрів СРСР та
ВЦРПС «Про умови оплати праці та
матеріального забезпечення,
працівників підприємств, організацій і
установ, зайнятих на роботах,
пов'язаних з ліквідацією наслідків
аварії на Чорнобильській АЕС і
запобігання забрудненню навколишнього
середовища» від 05 жовтня 1986 року № 665-195
передбачає встановлення за
працівниками, направленими для
виконання робіт, пов'язаних з
ліквідацією наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС і запобігання
забрудненню навколишнього середовища,
збереження середньої заробітної плати.

У наданих ОСОБА_1 довідках зазначено
про підвищений розмір заробітної
плати, які отримував ОСОБА_1 в періоді
роботи для ліквідації наслідків
аварії на Чорнобильській АЕС, що також
підтверджує знаходження ОСОБА_1 на
протязі 24 календарних днів на
території зони відчуження

Таким чином, з наданих доказів
вбачається, що позивач ОСОБА_1 дійсно
працював на об'єктах : с. Бобер
Поліського району Київської області,
на будівництві газопроводу в період з 15
вересня 1987 року по 12 жовтня 1987 року на
протязі 24 календарних днів.

Згідно ч. 1 ст. 44 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування»заява про призначення
(перерахунок) пенсії або про її
відстрочення та необхідні документи
подаються до територіального органу
Пенсійного фонду або до уповноваженого
ним органу чи уповноваженій особі в
порядку, визначеному правлінням
Пенсійного фонду за погодженням із
спеціально уповноваженим центральним
органом виконавчої влади у сфері праці
та соціальної політики. Частиною 1 ст. 45
зазначеного Закону визначено, що
пенсія призначається з дня звернення
за пенсією.

Посилання відповідача на відсутність у
позивача первинних документів
безпідставне, оскількиЗаконом
України "Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" не
передбачено, що довідки підприємства,
картка обліку місця та тривалості
роботи на об'єктах, території ЧАЕС та в
30 км зоні не вважаються достатнім
документом для підтвердження періоду
роботи по ліквідації наслідків аварії
на Чорнобильській АЕС; надані
позивачем документи, копії яких також
надані до матеріалів даної справи,
підтверджують факт роботи позивача у
зоні відчуження і є достатніми для
призначення пенсії відповідно до ї
ст. 55 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи».

Керуючись ст.ст. 86, 159-162, 183І, ч. 2 ст. 256
КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1
задовольнити повністю.

Визнати неправомірним та скасувати
рішення Управління Пенсійного фонду
України в Бабушкінському районі м.
Дніпропетровська №10 від 07.03.2014р. про
відмову ОСОБА_1 про призначення
дострокової пенсії за віком відповідно
до статті 55 Закону України «Про статус
та соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи».

Зобов'язати Управління Пенсійного
фонду України в Бабушкінському районі
м. Дніпропетровська призначити,
нарахувати та виплачувати ОСОБА_1
пенсію із зменшенням пенсійного віку
на 8 років згідно п.1 ч.1 ст.55 Закону
України "Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи",
зобов'язавши відповідача виплатити на
користь ОСОБА_1 всю суму пенсії з часу
звернення за призначенням пенсії - з 04
грудня 2013 року.

Постанова суду в межах суми стягнення
за один місяць підлягає негайному
виконанню.

Постанова за результатами скороченого
провадження може бути оскаржена
сторонами в апеляційному порядку;
строк для подання апеляційної скарги
стороною або іншою особою, яка брала
участь у справі, обчислюється з моменту
отримання копії постанови.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку протягом десяти
днів з моменту отримання копії
постанови.

Постанова набирає законної сили
набирає законної сили після закінчення
строку подання апеляційної скарги,
якщо її не було поданою. У разі подання
апеляційної скарги судове рішення,
якщо його не скасовано, набирає
законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Суддя
В.О. Циганков