Справа № П/811/969/14
Суддя: О.А. Черниш
Дата ухвалення: 2014-06-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
------------------------------------------------------------------------
------------------------------------------------------------------------
------------------------------------------------------------------------
-------------------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 червня 2014 року
Справа № П/811/969/14

Кіровоградський окружний
адміністративний суд у складі судді
Черниш О.А., за участю секретаря
судового засідання Козоріз О.М.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Кіровограді
адміністративну справу за позовом
Кіровоградського міськрайонного
центру зайнятості до ОСОБА_1 про
стягнення коштів, -

В С Т А Н О В И В:

Кіровоградський міськрайонний центр
зайнятості (надалі - Кіровоградський
МРЦЗ) звернувся до суду з позовом до
ОСОБА_1 про стягнення незаконно
отриманих коштів у розмірі 41 304, 66 грн.

Позов мотивовано тим, що відповідач
03.04.13 зареєструвався в
Кіровоградському МРЦЗ та отримав
статус безробітного. За період
перебування на обліку в
Кіровоградському МРЦЗ з 03.04.14 по 12.03.14
отримував допомогу по безробіттю у
сумі 44 181, 03 грн. За результатами звірки
з даними Єдиного державного реєстру
юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців у березні 2014 року
виявлено факт, що відповідач є
суб'єктом підприємницької діяльності з
09.02.00. Позивач, стверджуючи, що
відповідач, приховавши факт належності
до зайнятого населення, неправомірно
набув статуту безробітного та отримав
допомогу по безробіттю, просить суд
стягнути з нього на свою користь 41 304, 66
грн. виплаченого матеріального
забезпечення.

У судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги підтримав у
повному обсязі, посилаючись на
обставини, викладені у позовній заяві,
та надані у справу матеріали і
документи.

Відповідач у судовому засіданні позов
не визнав, пояснюючи, що у період
перебування на обліку в
Кіровоградському МРЦЗ він не займався
підприємницькою діяльністю, доходу не
отримував, вважав, що вже не є фізичною
особою-підприємцем. У зв'язку з цим
просив суд у позові відмовити.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши
пояснення представника позивача,
відповідача, дослідивши та оцінивши
докази, суд встановив такі обставини.

ОСОБА_1 звернувся до Кіровоградського
МРЦЗ за сприянням у працевлаштуванні,
зареєструвавшись 03.04.13 як особа, яка
шукає роботу. На підставі поданої
ОСОБА_1 заяви 09.04.13 йому надано статус
безробітного. (а.с.4, 5, 35 - 36).

Наказом Кіровоградського МРЦЗ від 10.04.13
№НТ130410 відповідачу призначено
допомогу по безробіттю, як
застрахованій особі, яка має право на
матеріальні виплати з урахуванням
трудового стажу (а.с. 35).

Наказом Кіровоградського МРЦЗ №НТ140312
від 12.03.14 відповідач знятий з обліку на
підставі абз.19 пп.1 п.37 Порядку
реєстрації, перереєстрації
безробітних та ведення обліку осіб, які
шукають роботу та з 12.03.14 йому припинено
виплату допомоги по безробіттю (а.с. 36).

Правові, економічні та організаційні
засади реалізації державної політики у
сфері зайнятості населення, гарантії
держави щодо захисту прав громадян на
працю та реалізації їхніх прав на
соціальний захист від безробіття
визначає Закон України "Про зайнятість
населення".

За визначеннями, наведеними у пунктах 2,
7 частини 1 статті 1 цього Закону,
безробітний - особа віком від 15 до 70
років, яка через відсутність роботи не
має заробітку або інших передбачених
законодавством доходів як джерела
існування, готова та здатна приступити
до роботи; зайнятість - не заборонена
законодавством діяльність осіб,
пов'язана із задоволенням їх особистих
та суспільних потреб з метою одержання
доходу (заробітної плати) у грошовій
або іншій формі, а також діяльність
членів однієї сім'ї, які здійснюють
господарську діяльність або працюють у
суб'єктів господарювання, заснованих
на їх власності, у тому числі
безоплатно.

Згідно з частиною 3 статті 3 Закону
України "Про зайнятість населення"
зайнятість населення забезпечується
шляхом встановлення відносин, що
регламентуються трудовими договорами
(контрактами), провадження
підприємницької та інших видів
діяльності, не заборонених законом.

Відповідно до частини 1 статті 4 Закону
України "Про зайнятість населення" до
зайнятого населення належать особи,
які працюють за наймом на умовах
трудового договору (контракту) або на
інших умовах, передбачених
законодавством, особи, які
забезпечують себе роботою самостійно
(у тому числі члени особистих
селянських господарств), проходять
військову чи альтернативну
(невійськову) службу, на законних
підставах працюють за кордоном та які
мають доходи від такої зайнятості, а
також особи, що навчаються за денною
формою у загальноосвітніх,
професійно-технічних та вищих
навчальних закладах та поєднують
навчання з роботою.

Відповідно до частини 2 статті 43 Закону
України "Про зайнятість населення"
статус безробітного надається
зазначеним у частині першій цієї
статті особам за їх особистою заявою у
разі відсутності підходящої роботи з
першого дня реєстрації у
територіальних органах центрального
органу виконавчої влади, що реалізує
державну політику у сфері зайнятості
населення та трудової міграції,
незалежно від зареєстрованого місця
проживання чи місця перебування.

Порядок реєстрації, перереєстрації та
ведення обліку громадян, які шукають
роботу, і безробітних у територіальних
органах центрального органу
виконавчої влади, що реалізує державну
політику у сфері зайнятості населення
та трудової міграції, визначається
Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України
від 20.03.13 №198 затверджено Порядок
реєстрації, перереєстрації
безробітних та ведення обліку осіб, які
шукають роботу.

Відповідно до пунктів 5, 6 цього Порядку
статус безробітного надається особам,
які зазначені у частині першій статті 43
Закону України "Про зайнятість
населення", з першого дня реєстрації у
територіальному органі на підставі
заяви за формою, затвердженою
Мінсоцполітики, у разі відсутності
підходящої роботи, підбір якої
здійснюється відповідно до статті 46
зазначеного Закону.

Рішення про надання статусу
безробітного чи відмову у наданні
такого статусу приймається
територіальним органом не пізніше ніж
протягом семи календарних днів з дня
подання особою заяви про надання
статусу безробітного. Особа під час
подання зазначеної заяви
ознайомлюється з правами та
обов'язками зареєстрованого
безробітного.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті
44 Закону України "Про зайнятість
населення" зареєстровані безробітні
мають право зокрема на матеріальне
забезпечення на випадок безробіття та
соціальні послуги відповідно до Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування на
випадок безробіття" та цього Закону.

Статтею 7 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття" передбачено, що допомога по
безробіттю є одним з видів
забезпечення за цим Законом.

Порядок надання допомоги по
безробіттю, у тому числі одноразової її
виплати для організації безробітними
підприємницької діяльності,
затверджено наказом Міністерства
праці та соціальної політики України
від 20.11.00 №307, зареєстрованим в
Міністерстві юстиції України 14.12.00 за
№915/5136 (надалі - Порядок №307).

Згідно з пунктами 1.2, 1.3 розділу 1
Порядку №307 допомога по безробіттю, у
тому числі одноразова її виплата для
організації безробітними
підприємницької діяльності надається
застрахованим та незастрахованим
особам, визнаним у встановленому
порядку безробітними. Допомога по
безробіттю призначається центрами
зайнятості, на які покладено функції
робочих органів виконавчої дирекції
Фонду загальнообов'язкового
державного соціального страхування
України на випадок безробіття, за
місцем перебування безробітного на
обліку і виплачується в установленому
порядку через банківські установи.

Як передбачено частиною 2 статті 36
Закону України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття", застраховані особи,
зареєстровані в установленому порядку
як безробітні, зобов'язані своєчасно
подавати відомості про обставини, що
впливають на умови виплати їм
забезпечення та надання соціальних
послуг.

Наказом Міністерства праці та
соціальної політики України, Державної
податкової адміністрації України від
13.02.09 №60/62, постановою правління
Пенсійного фонду України від 13.02.09 №7-1,
який зареєстровано в Міністерстві
юстиції України 12.03.09 за №232/16248,
затверджено Порядок розслідування
страхових випадків та обґрунтованості
виплати матеріального забезпечення
безробітним (надалі - Порядок №7-1/60/62)

Пунктами 2, 3 Порядку №7-1/60/62
передбачено, що розслідування згідно з
цим Порядком здійснюється шляхом
проведення перевірки достовірності
даних, які є підставою для надання
особі статусу безробітної та виплати
їй матеріального забезпечення, що
зазначені в документах, поданих особою
до державної служби зайнятості під час
її реєстрації та протягом періоду її
перебування на обліку як безробітної

Перевірка проводиться районними,
міськрайонними, міськими та районними
у містах центрами зайнятості, на які
покладено виконання функцій робочих
органів виконавчої дирекції Фонду
загальнообов'язкового державного
соціального страхування України на
випадок безробіття, за місцем
реєстрації роботодавця як платника
внесків на загальнообов'язкове
соціальне страхування на випадок
безробіття (далі - центри зайнятості) у
разі, коли під час перебування особи на
обліку як безробітної до центру
зайнятості надійшла інформація від
державних органів, підприємств,
установ, організацій чи громадян про
обставини, що впливають на умови
виплати матеріального забезпечення та
надання соціальних послуг безробітній
особі, яка відрізняється від поданих
нею відомостей, або така інформація
розміщена в засобах масової
інформації.

Встановлено, що посадовими особами
служби зайнятості з метою забезпечення
цільового та ефективного використання
коштів Фонду загальнообов'язкового
державного соціального страхування на
випадок безробіття отримано відомості
з Єдиного державного реєстру
юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців щодо внесення до
реєстру 16.01.14 запису про проведення
державної реєстрації фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1. (а.с. 7) За
результатами перевірки
Кіровоградським МРЦЗ складено акт
розслідування страхових випадків та
обґрунтованості виплат матеріального
забезпечення відповідно до Закону
України "Про зайнятість населення" №12
від 12.03.14. (а.с.6).

Як вбачається з вказаного акту, в ході
розслідування встановлено, що
відповідач на момент надання статусу
безробітного відносився до категорії
зайнятого населення, оскільки з 09.02.00
зареєстрований як фізична особа -
підприємець.

За змістом п.8 ч.1 ст.45 Закону України
"Про зайнятість населення", абз. 19 п.1 п.37
Порядку реєстрації, перереєстрації
безробітних та ведення обліку осіб, які
шукають роботу, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 20.03.13 №198, встановлення факту
подання особою недостовірних даних та
документів, на підставі яких прийнято
рішення про надання їй статусу
безробітного, призначення виплати
матеріального забезпечення на випадок
безробіття та надання соціальних
послуг, що мав місце протягом періоду
реєстрації, є підставою для припинення
реєстрації безробітного, а отже і
підставою для припинення виплати
допомоги по безробіттю.

Наведене свідчить, що, повідомивши у
заяві про надання йому статусу
безробітного від 03.04.13 завідомо
неправдиві дані про невіднесення його
до категорії зайнятого населення (як
такого, що не зареєстрований як фізична
особа-підприємець), відповідач
неправомірно набув статус
безробітного та отримав допомогу по
безробіттю.

Суд відхиляє доводи відповідача про
відсутність його вини в отриманні
допомоги по безробіттю, мотивовані тим,
що на момент її призначення він
фактично не займався підприємницькою
діяльністю.

За визначенням, наведеним у статті 42
Господарського кодексу України,
підприємництво - це самостійна,
ініціативна, систематична, на власний
ризик господарська діяльність, що
здійснюється суб'єктами
господарювання (підприємцями) з метою
досягнення економічних і соціальних
результатів та одержання прибутку.

Відповідно до частини 1 статті 128
Господарського кодексу України
громадянин визнається суб'єктом
господарювання у разі здійснення ним
підприємницької діяльності за умови
державної реєстрації його як
підприємця без статусу юридичної особи
відповідно до статті 58 цього Кодексу.

Суб'єкт господарювання підлягає
державній реєстрації як юридична особа
чи фізична особа - підприємець у
порядку, визначеному законом. (ч.1 ст.58
ГК України)

Згідно зі статтею 4 Закону України "Про
державну реєстрацію юридичних осіб та
фізичних осіб - підприємців" державна
реєстрація - засвідчення факту
створення або припинення юридичної
особи, засвідчення факту набуття або
позбавлення статусу підприємця
фізичною особою, а також вчинення інших
реєстраційних дій, які передбачені цим
Законом, шляхом внесення відповідних
записів до Єдиного державного реєстру.

Відповідно до ч.3 ст. 46 Закону України
"Про державну реєстрацію юридичних
осіб та фізичних осіб - підприємців"
фізична особа позбавляється статусу
підприємця з дати внесення до Єдиного
державного реєстру запису про державну
реєстрацію припинення підприємницької
діяльності фізичної особи - підприємця.

Згідно з ч.17 ст.47 Закону України "Про
державну реєстрацію юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців" дата
внесення до Єдиного державного реєстру
запису про проведення державної
реєстрації припинення підприємницької
діяльності фізичною
особою-підприємцем є датою державної
реєстрації припинення підприємницької
діяльності фізичною
особою-підприємцем.

Як вбачається з матеріалів справи та не
заперечувалося відповідачем, він 09.02.00
зареєстрований виконавчим комітетом
Кіровської районної ради народних
депутатів м. Кіровограда як суб'єкт
підприємницької діяльності-фізична
особа. (а.с. 62) Запис про проведення
державної реєстрації відповідача як
фізичної особи - підприємця внесений до
Єдиного державного реєстру юридичних
осіб та фізичних осіб-підприємців 16.01.14.
(а.с. 74) Запис про державну реєстрацію
припинення підприємницької діяльності
фізичної особи - підприємця ОСОБА_1
внесено державним реєстратором
реєстраційної служби Кіровоградського
міського управління юстиції 02.06.14 (а.с.
51), тобто до цього дня він перебував у
статусі підприємця.

Статтею 18 Закону України "Про державну
реєстрацію юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців" передбачено, що якщо
відомості, які підлягають внесенню до
Єдиного державного реєстру, були
внесені до нього, то такі відомості
вважаються достовірними і можуть бути
використані в спорі з третьою особою,
доки до них не внесено відповідних
змін. Якщо відомості, які підлягають
внесенню до Єдиного державного
реєстру, не були до нього внесені, вони
не можуть бути використані в спорі з
третьою особою, крім випадків, коли
третя особа знала або могла знати ці
відомості.

Таким чином, суд дійшов висновку, що
оскільки станом на 03.04.13 відповідач мав
статус підприємця, а запис про
припинення його підприємницької
діяльності внесений до Єдиного
державного реєстру лише 02.06.14, тому до
цього часу він не міг бути визнаним
безробітним та не мав права на
отримання допомоги по безробіттю, так
як вважався зайнятою особою.

Відповідно до частини 3 статті 36 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування на
випадок безробіття" сума виплаченого
забезпечення та вартості наданих
соціальних послуг застрахованій особі
внаслідок умисного невиконання нею
своїх обов'язків та зловживання ними
стягується з цієї особи відповідно до
законодавства України з моменту
виникнення обставин, що впливають на
умови виплати їй забезпечення та
надання соціальних послуг.

Пунктом 6.14 розділу 6 Порядку №307
передбачено, що якщо під час одержання
допомоги по безробіттю безробітний
своєчасно не подав відомості про
обставини, що впливають на умови її
виплати, у тому числі встановлені під
час розслідування страхових випадків
та обґрунтованості виплати
матеріального забезпечення, з
безробітного стягується сума
виплаченої допомоги по безробіттю з
моменту виникнення цих обставин. Якщо
безробітний відмовився добровільно
повернути зазначені кошти, то питання
щодо їх повернення вирішується у
судовому порядку. Сума виплаченої
допомоги по безробіттю
підтверджується відповідною довідкою
центру зайнятості, що підписується
керівником, головним бухгалтером та
скріплюється печаткою.

Згідно з довідкою Кіровоградського
МРЦЗ №06-31/349/03 від 02.04.14 сума виплаченої
ОСОБА_1 допомоги по безробіттю складає
41 304,66 грн. (а.с.11). Доказів її повернення
суду не надано.

Пунктами 7, 8, 9 Порядку №7-1/60/62
передбачено, що рішення про повернення
коштів особою чи роботодавцем
оформлюється наказом. Протягом двох
робочих днів після прийняття рішення
центр зайнятості надсилає особі чи
роботодавцю рекомендованим листом
повідомлення про необхідність
протягом 15 календарних днів з дня
отримання повідомлення повернути
незаконно виплачені кошти.

У разі відмови особи повернути
незаконно виплачені кошти, а також у
разі неповернення їх у встановлений
строк стягнення таких коштів
здійснюється у судовому порядку
відповідно до законодавства

Рішення центру зайнятості щодо
повернення коштів може бути оскаржено
в центрі зайнятості вищого рівня або в
судовому порядку.

Судом установлено, що у зв'язку з
виявленими порушеннями Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття" директором
Кіровоградського МРЦЗ винесено наказ
№230-Д від 13.03.14 про вжиття заходів до
повернення коштів, виплачених
безробітному ОСОБА_1 як допомога по
безробіттю. (а.с.9). Відповідач,
отримавши 14.03.14 вказаний наказ з
пропозицією про повернення коштів, у
встановленому порядку його не
оскаржив, а кошти не повернув, у зв'язку
з чим пред'явлено даний позов.

Статтею 39 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття" передбачено, що спори, що
виникають із правовідносин за цим
Законом, вирішуються в судовому
порядку.

Абзацом 2 пункту 3 розділу VIII
"Прикінцеві положення" Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття" установлено, що функції
виконавчої дирекції Фонду
загальнообов'язкового державного
соціального страхування на випадок
безробіття, які здійснювалися органами
державної служби зайнятості
відповідно до цього Закону, починаючи з
2013 року покладаються на центральний
орган виконавчої влади, що реалізує
державну політику у сфері зайнятості
населення та трудової міграції, та його
територіальні органи.

Відповідно до Положення про Державну
службу зайнятості України,
затвердженого Указом Президента
України від 16.01.13 №19/2013, Державна служба
зайнятості України (далі - Служба) є
центральним органом виконавчої влади,
діяльність якого спрямовується і
координується Кабінетом Міністрів
України через Міністра соціальної
політики України. Служба входить до
системи органів виконавчої влади і
забезпечує реалізацію державної
політики у сфері зайнятості населення
та трудової міграції.

Згідно з пп.8 п.6, п.7 цього Положення
Служба для виконання покладених на неї
завдань має право зокрема стягувати
відповідно до закону кошти Фонду,
виплачені особам, зареєстрованим як
безробітні, у вигляді матеріального
забезпечення на випадок безробіття та
витрачені на надання соціальних послуг
безробітним. Служба здійснює свої
повноваження безпосередньо та через
свої територіальні органи в Автономній
Республіці Крим, областях, містах Києві
та Севастополі, районах, містах,
районах у містах.

Враховуючи викладене, суд дійшов до
висновку, що заявлені у даній справі
позовні вимоги Кіровоградського МРЦЗ,
який є територіальним органом
Державної служби зайнятості України, є
обґрунтованими, підтверджені
належними доказами та підлягають
задоволенню.

Судові витрати сторонами у справі не
понесені.

Керуючись ст.ст. 11, 71, 86, 94, 158 - 163, 186, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов
Кіровоградського міськрайонного
центру зайнятості задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 (реєстраційний номер
облікової картки платника податків
НОМЕР_1) на користь Кіровоградського
міськрайонного центру зайнятості
допомогу по безробіттю у розмірі 41 304, 66
грн. (сорок одна тисяча триста чотири
гривні 66 копійок).

Постанова суду набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги, якщо таку скаргу не
було подано. У разі подання апеляційної
скарги постанова суду, якщо її не
скасовано, набирає законної сили після
повернення апеляційної скарги, відмови
у відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Постанова суду може бути оскаржена до
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду через
Кіровоградський окружний
адміністративний суд шляхом подачі в
10-денний строк з дня отримання її копії
апеляційної скарги, з одночасним
надісланням копії апеляційної скарги
до суду апеляційної інстанції.

Суддя Кіровоградського окружного

адміністративного суду
О.А. Черниш