Справа № 2а-7115/11
Суддя: Судова-Хомюк Н.М.
Дата ухвалення: 2014-07-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 липня 2014 року
Справа № 50425/12

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі колегії
суддів:

головуючого судді
Судової-Хомюк Н.М.,

суддів
Гуляка В.В. та Коваля Р.Й.,

при секретарі
Малетич М.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові апеляційну скаргу
Головного управління Пенсійного фонду
України в Івано-Франківській області
на постанову Івано-Франківського
міського суду Івано-Франківської
області від 26 квітня 2011 року у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_1 до
Головного управління Пенсійного фонду
України в Івано-Франківській області
про визнання дій неправомірними та
зобов'язання нарахувати і виплатити ,-

В С Т А Н
О В И В :

17.03.2011 року ОСОБА_1 звернувся в суд з
адміністративним позовом до Головного
управління Пенсійного фонду України в
Івано-Франківській області про
визнання дій неправомірними та
зобов'язання провести нарахування та
виплату щомісячної державної
соціальної допомоги.

Вимоги мотивовані тим, що позивач
наділений правовим статусом дитини
війни, а тому відповідно до ст. 6 Закону
України «Про соціальний захист дітей
війни»користується правом на
одержання щомісячної державної
соціальної допомоги у розмірі 30%
мінімальної пенсії за віком. Просить
зобов'язати відповідача провести
нарахування державної соціальної
допомоги дитині війни в розмірі 30%
мінімальної пенсії за віком за період з
09.07.2007 року по 31.12.2007 року, з 22.05.2008 року
по 31.12.2010 року.

Постановою Івано-Франківського
міського суду Івано-Франківської
області від 26 квітня 2011 року заявлений
позов задоволено. Визнано дії
відповідача неправомірними.
Зобов'язано Головне управління
Пенсійного фонду України в
Івано-Франківській області провести
перерахунок та виплату недоплаченого
підвищення пенсії на користь ОСОБА_1, в
розмірі 30% мінімальної пенсії за віком,
як це передбачено ст. 6 Закону України
«Про соціальний захист дітей війни» з
урахуванням раніше виплачених сум,
починаючи з 17.09.2010 року.

Не погодившись із винесеним рішенням,
його оскаржило Головне управління
Пенсійного фонду України в
Івано-Франківській області, яке
покликаючись на порушення судом норм
матеріального права, просить скасувати
постанову суду першої інстанції і
винести нову постанову, якою в
задоволенні позовних вимог відмовити.

В судовому засіданні апеляційного суду
відмовлено у клопотанні позивача про
зупинення виконання постанови
Івано-Франківського суду від 26.04.2011
року в порядку ч.3 ст. 257 КАС України за
безпідставністю.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги у їх сукупності,
колегія суддів приходить до
переконання, що подана скарга підлягає
задоволенню з наступних мотивів.

Судом встановлено, підтверджено
матеріалами справи, що позивач є
дитиною війни, у відповідності до
Закону України «Про соціальний захист
дітей війни», що вбачається з відмітки
в пенсійному посвідченні.

Згідно ст. 6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни», дітям
війни пенсії або щомісячне довічне
грошове утримання чи державна
соціальна допомога, яка виплачується
замість пенсії, підвищується на 30
відсотків мінімальної пенсії за віком,
розмір якої визначається прожитковим
мінімумом для осіб, які втратили
працездатність, що урегульовано ч. 1 ст.
28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування».

З наявного в матеріалах справи
листа-відповіді Головного управління
Пенсійного фонду України в
Івано-франківській області № 581/Ш-15 від
14.03.2011 року (а.с.7) вбачається, що
позивачу встановлено статус учасника
бойових дій відповідно до ст. 6 Закону
України «Про статус ветеранів війни
гарантії їх соціального захисту» і
встановлено підвищення в розмірі 25%
прожиткового мінімуму для осіб, що
втратили працездатність.

Судом першої інстанції вищезазначеної
обставини не враховано, що на думку
колегії суддів апеляційного суду є
неправомірним.

Частиною 2 Прикінцевих положень Закону
України «Про соціальний захист дітей
війни» від 18.11.2004 року № 2195-VI особам, які
мають право на пільги відповідно до
цього Закону та Закону України «Про
статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту», пільги надаються
за їх вибором згідно одного із
зазначених законів.

Враховуючи вищенаведене колегія
суддів вважає, що суд першої інстанції
прийшов до помилкового висновку,
оскільки підстав для встановлення
підвищення пенсії в розмірі 30%
мінімального розміру пенсії за віком
як дитині війни ОСОБА_1 немає.

Відповідно до ч.4 ст.202 Кодексу
адміністративного судочинства
України, оскільки постанова суду
першої інстанції винесена з порушенням
норм матеріального права, що призвело
до неправильного вирішення справи, то
апеляційна скарга підлягає до
часткового задоволення, а оскаржувану
постанову слід скасувати та прийняти
нову постанову.

Керуючись ч.3 ст.160, ст. ст. 158-163, 195, ст. 196,
п. 3 ч. 1 ст. 198, ст. 202, ч. 2 ст. 205, ст. 207, ст.254
КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного
управління Пенсійного фонду України в
Івано-Франківській області
задовольнити.

Постанову Івано-Франківського
міського суду Івано-Франківської
області від 26 квітня 2011 року по
адміністративній справі № 0907/2а-7115/11 -
скасувати та прийняти нову, якою в
задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити
повністю.

Постанова апеляційного
адміністративного суду є остаточною і
оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя
Н.М. Судова-Хомюк

Судді
В.В. Гуляк

Р.Й. Коваль