Справа № 2а-12236/09/2670
Суддя: Земляна Г.В.
Дата ухвалення: 2014-07-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
інстанції: Васильченко І.П.
Суддя-доповідач: Земляна Г.В.
У Х В А Л А

Іменем України

10 липня 2014 року
м. Київ

колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

головуючого -
судді Земляної Г.В.

суддів
Горбань Н.І., Межевича М.В.

за участю
секретаря Рижкової Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Києві
апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у Деснянському
районі міста Києва на постанову
Окружного адміністративного суду
міста Києва від 14 березня 2014 року у
справі за адміністративним позовом
ОСОБА_2 до Державної податкової
інспекції у Деснянському районі міста
Києва про визнання недійсним рішення
про застосування штрафних (фінансових)
санкцій,

В С Т А Н О В И Л А :

Позивач, ОСОБА_2, звернувся до суду з
позовом до Державної податкової
інспекції у Деснянському районі міста
Києва про визнання недійсним рішення
про застосування штрафних (фінансових)
санкцій.

Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
21.01.2010 року по справі № 2а-12236/09/2670,
залишеною без змін ухвалою Київського
апеляційного адміністративного суду
від 24.02.2011 року, позовні вимоги
задоволено частково. Визнано
протиправним та скасувати рішення
Державної податкової інспекції у
Деснянському районі м. Києва №
від 24.09.09р. яким до фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2 застосувати
штрафні (фінансові) санкції у розмірі
1349840,00 грн. (один мільйон триста сорок
дев'ять тисяч вісімсот сорок гривен 00
коп.) в частині 635 375,00 грн. (шістсот
тридцять п'ять тисяч сімдесят п'ять
гривень 00 коп.). В іншій частині позову
відмовлено.

Ухвалою Вищого адміністративного суду
від 14.01.2014 року постанову Окружного
адміністративного суду міста Києва від
21.01.2010 року та ухвалу Київського
апеляційного адміністративного суду
від 24.02.2011 року скасовано в частині
відмови в задоволенні позову з
направленням справи в цій частині на
новий розгляд до суду першої інстанції.
В решті постанову Окружного
адміністративного суду міста Києва від
21.01.2020 року та ухвалу Київського
апеляційного адміністративного суду
від 24.02.2011 року залишено без змін.

Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
14 березня 2014 року позов задоволено
частково. Визнано протиправним та
скасовано рішення Державної
податкової інспекції у Деснянському
районі міста Києва № від 24.09.2009
року, яким до фізичної особи-підприємця
ОСОБА_2 застосовано штрафні (фінансові)
санкції у розмірі 1 349 840,00 грн. (один
мільйон триста сорок дев'ять тисяч
вісімсот сорок) грн. 00 коп. в частині 691
500,00 грн. (шістсот дев'яносто одна тисяча
п'ятсот) грн. 00 коп. В решті позову
відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятою постановою
представник Державної податкової
інспекції у Деснянському районі міста
Києва подав апеляційну скаргу, в якій
просить скасувати постанову суду
першої інстанції в частині задоволення
позову та винести нове рішення, яким
відмовити в задоволенні позовних вимог
в повному обсязі. В своїй апеляційній
скарзі апелянт посилається на
незаконність, необґрунтованість та
необ'єктивність рішення суду, неповне
з'ясування всіх обставин, що мають
значення для вирішення справи,
порушення судом норм матеріального
права, що є підставою для скасування
судового рішення

Заслухавши суддю-доповідача, осіб, що
з'явились в судове засідання,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню, а постанову суду
слід залишити без змін, з наступних
підстав.

Згідно зі п.1 ч.1 ст. 198, ст.200 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд апеляційної інстанції
залишає апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову суду - без
змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Відповідно до ч. 1 статі 9 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд при вирішенні справи
керується принципом законності,
відповідно до якого органи державної
влади, органи місцевого
самоврядування, їхні посадові і
службові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Суд першої інстанції всебічно, повно та
об'єктивно розглянув справу, правильно
встановив обставини справи, наданим
доказам дав правильну правову оцінку і
прийшов до обґрунтованого висновку про
задоволенні позовних вимог.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом першої інстанції,
Державною податковою інспекцією у
Деснянському районі міста Києва
проведено документальну позапланову
виїзну перевірку СПД-ОСОБА_2 з питань
дотримання вимог податкового,
валютного та іншого законодавства за
період з 25.04.2007 року по 30.06.2009 року, за
результатами якої складено акт №
6169/1705-НОМЕР_1 від 15.09.2009 року.

На підставі зазначеного акту
перевірки, відповідачем прийнято
рішення про застосування штрафних
(фінансових) санкцій № від 24.09.2009
року, яким до позивача застосовано суму
штрафу у розмірі 1349840,00 грн.

Не погоджуючись з рішенням позивач
звернувся до суду за захистом своїх
прав.

Суд першої інстанції задовольняючи
позовні вимоги прийшов до висновку, що
відповідачем правомірно застосовано
до позивача адміністративно -
господарські санкції починаючи з 4
кварталу 2008 року по 2 квартал 2009 року
включно, а тому адміністративний позов
підлягає задоволенню частково, а саме
визнання протиправним та скасування
рішення про застосування штрафних
(фінансових) санкцій в частині
нарахування 691 500,00 грн.

Колегія суддів погоджується з такими
висновками суду першої інстанції з
огляду на наступне.

Так, перевіркою встановлено порушення
позивачем пунктів 1, 5 статті 3, пункту 6
статті 9 Закону України "Про
застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг" (в редакції, що діяла на час
виникнення спірних правовідносин),
пункту 2.6 глави 2 Положення про ведення
касових операцій у національній валюті
в України від у зв'язку з неведенням
книги обліку доходів і витрат, а також
неоприбуткуванням готівкових коштів в
розмірі 269 900,00 грн. в книзі обліку
доходів і витрат.

Відповідно до пункту 1.2 глави 1
Положення про ведення касових операцій
у національній валюті в України
оприбуткування готівки - проведення
підприємствами і підприємцями обліку
готівки в касі на повну суму її
фактичних надходжень у касовій книзі,
книзі обліку доходів і витрат, книзі
обліку розрахункових операцій; книга
обліку доходів і витрат - документ
установленої форми, що застосовується
відповідно до законодавства України
для відображення руху готівки. Форму
відповідної книги обліку доходів і
витрат установлено Державною
податковою адміністрацією України.

Відповідно до пункту 2.6 глави 2
вказаного Положення, уся готівка, що
надходить до кас, має своєчасно (у день
одержання готівкових коштів) та в
повній сумі оподатковуватись.

Підприємствам, яким Законом України
"Про застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг" надано право проводити
розрахунки готівкою із споживачами без
використання реєстратора
розрахункових операцій та
розрахункової книжки і специфіка
функціонування яких унеможливлює
оформлення ними кожної операції
касовим ордером (продаж проїзних і
перевізних документів; білетів
державних лотерей; квитків на
відвідування культурно-спортивних і
видовищних закладів тощо),
дозволяється оприбутковувати готівку
наприкінці робочого дня за сукупністю
операцій у цілому за робочий день з
оформленням касовими документами і
відображенням у відповідній книзі
обліку.

Згідно з пунктом 1 Порядку ведення
книги обліку доходів і витрат, книга
обліку доходів і витрат ведеться
суб'єктами підприємницької діяльності
- фізичними особами, оподаткування
доходів яких здійснюється згідно із
законодавством з питань оподаткування
суб'єктів малого підприємництва (у тому
числі шляхом отримання свідоцтва про
сплату єдиного податку), а також
особами, які мають пільговий торговий
патент для продажу товарів (крім
підакцизних) (надання послуг)
відповідно до законодавства з питань
патентування деяких видів
підприємницької діяльності, якщо такі
особи не є платниками податку на додану
вартість згідно із законодавством.

Пунктом 5 Порядку передбачено, що
суб'єктом підприємницької діяльності
до книги заносяться такі відомості:
порядковий номер запису; дата
здійснення операції, пов'язаної з
проведеними витратами і/або отриманим
доходом; сума витрат за фактом їх
здійснення, в тому числі заробітна
плата найманого працівника; сума
вартості товарів, отриманих для їх
продажу (надання послуг); сума виручки
від продажу товарів (надання послуг) - з
підсумком за день.

Таким чином, суд першої інстанції
обґрунтовано зазначає, що
оприбуткування готівки суб'єктом
малого підприємництва, якому надано
право проводити розрахунки готівкою із
споживачами без використання
реєстратора розрахункових операцій та
розрахункової книжки, передбачає
зокрема відображення ним у книзі
обліку доходів і витрат усієї суми
отриманої виручки.

Крім того, як явбачається з матеріалів
справи та підтверджено стороноами по
справі, позивач в охоплений перевіркою
період книгу обліку доходів і витрат не
вів, та відповідно отриману суму у
встановлений чинним на час виникнення
спірних правовідносин законодавством
порядку не оприбутковував.

Таким чином, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції, СПД ОСОБА_2 в порушення
діючого на той час законодавства, не
оприбуткував отриману суму, вказана
обставина доведена відповідачем та не
спростована позивачем, а тому до СПД
ОСОБА_2 підлягають застосуванню
штрафні санкції.

Разом з тим, судом першої інстанції
обґрунтовано встановлено, що
застосовуючи штрафні санкції до
позивача, відповідач вийшов за межі
строку застосування таких санкцій

Так, відповідно до статті 238
Господарського кодексу України (в
редакції, що діяла на час виникнення
спірних правовідносин), за порушення
встановлених законодавчими актами
правил здійснення господарської
діяльності до суб'єктів господарювання
можуть бути застосовані
уповноваженими органами державної
влади або органами місцевого
самоврядування
адміністративно-господарські санкції,
тобто заходи організаційно-правового
або майнового характеру, спрямовані на
припинення правопорушення суб'єкта
господарювання та ліквідацію його
наслідків.

Види адміністративно-господарських
санкцій, умови та порядок їх
застосування визначаються цим
Кодексом, іншими законодавчими актами.

Пунктом 2 частини 1 статті 239
Господарського кодексу України органи
державної влади та органи місцевого
самоврядування відповідно до своїх
повноважень та у порядку,
встановленому законом, можуть
застосовувати до суб'єктів
господарювання такі
адміністративно-господарські санкції,
як адміністративно-господарський
штраф.

Відповідно до частин 1, 2
статті 241 Господарського
кодексу України
адміністративно - господарський штраф -
це грошова сума, що сплачується
суб'єктом господарювання до
відповідного бюджету у разі порушення
ним встановлених правил здійснення
господарської діяльності.

Перелік порушень, за які з суб'єкта
господарювання стягується штраф,
розмір і порядок його стягнення
визначаються законами, що регулюють
податкові та інші відносини, в яких
допущено правопорушення.

Статтею 250 Господарського кодексу
України встановлено, що
адміністративно-господарські санкції
можуть бути застосовані до суб'єкта
господарювання протягом шести місяців
з дня виявлення порушення, але не
пізніш як через один рік з дня
порушення цим суб'єктом встановлених
законодавчими актами правил
здійснення господарської діяльності,
крім випадків, передбачених законом.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів
справи та встановлено судом першої
інстанції, відповідно до розрахунку
штрафних (фінансових) санкцій по акту
перевірки № 6169/1705-НОМЕР_1 від 15.09.2009 року
ОСОБА_2, здійснення розрахункових
операцій без застосування РРО (не на
повну суму покупки), або проведення
розрахункових операцій без
використання розрахункової книжки за 4
квартал 2007 року складає 26000,00 грн., а
тому штрафні (фінансові) санкції
нараховано в сумі 130000,00 грн.; здійснення
розрахункових операцій без
застосування РРО (не на повну суму
покупки), або проведення розрахункових
операцій без використання
розрахункової книжки за 1 квартал 2008
року складає 26000,00 грн., а тому штрафні
(фінансові) санкції нараховано в сумі
123000,00 грн.; здійснення розрахункових
операцій без застосування РРО (не на
повну суму покупки), або проведення
розрахункових операцій без
використання розрахункової книжки за 2
квартал 2008 року складає 39400,00 грн., а
тому штрафні (фінансові) санкції
нараховано в сумі 197000,00 грн.; здійснення
розрахункових операцій без
застосування РРО (не на повну суму
покупки), або проведення розрахункових
операцій без використання
розрахункової книжки за 3 квартал 2008
року складає 483000,00 грн., а тому штрафні
(фінансові) санкції нараховано в сумі
241500,00 грн.

Тобто, загальна сума штрафних
(фінансових) санкцій за період з 4
кварталу 2007 року по 3 квартал 2008 року
становить 691 500,00 грн.

Крім того, судом першої інстанції
обґрунтовано встановлено, що останні 6
днів 3 кварталу 2008 року підпадають під
правильне застосування штрафних
санкцій, проте, враховуючи відсутність
записів про суму необхідну для
оподаткування, так як позивач, в
охоплений перевіркою період книгу
обліку доходів і витрат не вів, суд
першої інстанції прийшов до
правомірного висновку про скасування
оскаржуваного рішення в частині
починаючи з 4 кварталу 2007 року по 3
квартал 2008 року включно.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів погоджується яз висновком суду
першої інстанції, що відповідачем
правомірно застосовано до позивача
адміністративно - господарські санкції
починаючи з 4 кварталу 2008 року по 2
квартал 2009 року включно, а тому
адміністративний позов підлягає
задоволенню частково, а саме визнання
протиправним та скасування рішення про
застосування штрафних (фінансових)
санкцій в частині нарахування 691 500,00
грн.

Колегія суддів не приймає до уваги
доводи апелянта, що до вказаним
правовідносин не застосовується ст.250
Господарського кодексу України, так як
штрафні (фінансові) санкції,
застосовані за порушення норм з
регулювання обігу готівки, за своєю
правовою природою є
адміністративно-господарськими
санкціями.

Враховуючи наведене, суд першої
інстанції дійшов до обґрунтованого
висновку, що позовні вимоги підлягають
частковому задоволенню

При цьому апеляційна скарга не містить
посилання на обставини, передбачені
статтями 202 - 204 Кодексу
адміністративного судочинства
України, за яких рішення суду підлягає
скасуванню.

Доводи, викладені заявником в
апеляційній скарзі були предметом
дослідження суду першої інстанції і не
знайшли свого належного підтвердження.

Вказані в апеляційній скарзі
процесуальні порушення не призвели до
неправильного вирішення справи і не є
підставою для скасування судового
рішення.

Зважаючи на вищевикладене, колегія
суддів вважає, що суд першої інстанції
вірно встановив фактичні обставини
справи, дослідив наявні докази, дав їм
належну оцінку та прийняв законне та
обґрунтоване рішення у відповідності з
вимогами матеріального та
процесуального права, в зв'язку з чим
апеляційні скарги залишаються без
задоволення, а постанова суду першої
інстанції - без змін.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст.4, 8-11, 160, 196, 198, 200, 205, 207, 212, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у Деснянському
районі міста Києва - залишити без
задоволення.

Постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 14 березня 2014 року -
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів із дня
складання у повному обсязі шляхом
подачі касаційної скарги до Вищого
адміністративного суду України у
порядку ст.212 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий суддя:
Г.В.Земляна

Судді:
Н.І. Горбань

М.В. Межевич

Повний текст виготовлено 16 липня 2014
року

Головуючий суддя
Земляна Г.В.

Судді:
Горбань Н.І.

Межевич М.В.