Справа № 2а-4970/11
Суддя: Собків Я.М.
Дата ухвалення: 2014-06-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 2а-4970/11
Головуючий у 1-й інстанції: Хандога В.В.
Суддя-доповідач: Собків Я.М.
У Х В А Л А

Іменем України

24 червня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючого - судді :
Собківа Я.М.,

суддів:
Борисюк Л.П., Кобаля М.І.,

при секретарі:
Присяжній Д.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Управління Пенсійного фонду України в
м. Ніжині Чернігівської області на
постанову Ніжинського міськрайонного
суду Чернігівської області від 01
листопада 2011 року у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_2 до
Управління Пенсійного фонду України в
м. Ніжині Чернігівської області про
зобов"язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_2 звернулась до
Ніжинського міськрайонного суду
Чернігівської області із
адміністративним позовом до
Управління Пенсійного фонду України в
м. Ніжині Чернігівської області, в
якому просила визнати протиправною
відмову відповідача у переведенні її з
трудової пенсії за віком на пенсію,
передбачену Законом України «Про
службу в органах місцевого
самоврядування» та зобов'язати
відповідача призначити їй пенсію
державного службовця згідно статті 21
Закону України «Про службу в органах
місцевого самоврядування».

Постановою Ніжинського міськрайонного
суду Чернігівської області від 01
листопада 2011 року позов задоволено.

Відповідач не погоджуючись з прийнятим
рішенням суду звернувся з апеляційною
скаргою, в якій зазначає, що
оскаржувана постанова суду не
відповідає вимогам матеріального та
процесуального права, а саме, судом
першої інстанції неповно з'ясовано та
не доведено обставини, що мають
значення для справи, висновки суду
першої інстанції не відповідають
обставинам справи, в зв'язку з чим
просить скасувати постанову суду
першої інстанції та прийняти нове
рішення, яким відмовити в задоволенні
заявлених позивачем вимог.

Сторони, будучи належним чином
повідомлені про дату, час та місце
апеляційного розгляду справи, в судове
засідання не з'явилися.

Враховуючи, що в матеріалах справи
достатньо письмових доказів для
правильного вирішення апеляційної
скарги, а особиста участь сторін в
судовому засіданні - не обов'язкова,
колегія суддів у відповідності до ч. 4
ст. 196 КАС України визнала можливим
проводити апеляційний розгляд справи
за відсутності представників сторін.

Згідно ст. 41 КАС України фіксування
судового засідання за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню, з наступних
підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом першої інстанції, у
травні 2009 року позивач ОСОБА_2 досягла
пенсійного віку, у зв'язку з чим їй була
призначена пенсія відповідно до Закону
України "Про пенсійне забезпечення" та
Закону України "Про
загальнообов"язкове державне пенсійне
страхування".

23 листопада 2009 року позивач звернулася
до відповідача із заявою про
переведення її з одного виду пенсії на
інший, здійснивши призначення пенсії
згідно із Законом України "Про службу в
органах місцевого самоврядування"

Листами від 26 листопада 2009 року №
181/05/с-2 та від 04 серпня 2011 року № 1828/05/с-2
позивачу було відмовлено у переведенні
її на інший вид пенсії, вказуючи на
відсутність у неї права на отримання
пенсії згідно Закону України «Про
службу в органах місцевого
самоврядування».

Позивач вважає відмову у переведенні
її на інший вид пенсії протиправною,
зазначаючи, що вона має право на
призначення пенсії за ст. 21 Закону
України "Про службу в органах місцевого
самоврядування" незалежно від того де
вона працювала перед призначенням
пенсії та включення до стажу служби в
органах місцевого самоврядування.

Даючи правову оцінку обставинам
вказаної справи колегія суддів зважає
на наступне.

Відповідно до статті 1 Закону України
«Про державну службу», державна служба
в Україні це професійна діяльність
осіб, які займають посади в державних
органах та їх апараті щодо практичного
виконання завдань і функцій держави та
одержують заробітну плату за рахунок
державних коштів.

Вимогами частини 2 статті 37 цього
Закону передбачено, що на одержання
пенсії державних службовців мають
право особи, які досягли встановленого
законодавством пенсійного віку, за
наявності загального трудового стажу
для чоловіків - не менше 25 років, для
жінок - не менше 20 років, у тому числі
стажу державної служби - не менше 10
років, та які на час досягнення
пенсійного віку працювали на посадах
державних службовців, а також особи,
які мають не менше 20 років стажу роботи
на посадах, віднесених до категорій
посад державних службовців, - незалежно
від місця роботи на час досягнення
пенсійного віку.

Відповідно до пункту 3 Положення про
порядок і умови виплати щомісячної
надбавки за вислугу років працівникам
органів виконавчої влади та інших
державних органів, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 20.12.1993 N 1049 (із змінами і
доповненнями), до стажу роботи, який дає
право на одержання надбавки за вислугу
років, зараховується, стаж роботи в
організаціях (крім роботи у
кооперативних та інших громадських
організаціях), передбачених статтею 118
Кодексу законів про працю України,
зокрема в партійних, профспілкових і
комсомольських на виборних та
відповідних посадах.

Згідно з роз'ясненнями Міністерства
юстиції України від 03.06.1994 №4-5-1156,
погодженими з Кабінетом Міністрів
України, до стажу державної служби
зараховують період роботи в цих
органах лише на виборних та
відповідальних посадах до припинення
дії статті 6 Конституції УРСР і
внесення змін до статті 7 Конституції
УРСР (до 24 жовтня 1990 року).
Відповідальною вважається посада,
прийняття на яку здійснювалось
колегіальним органом (рішення, бюро,
комітету, постановою конференції,
зборів) партійних, профспілкових,
комсомольських організацій.

Таким чином, вищезазначеним
законодавством передбачено
зарахування стажу роботи в партійних
організаціях до стажу державного
службовця, особам які працювали на
виборних та відповідальних посадах в
органах до 24 жовтня 1990 року.

Із запису в трудовій книжці позивача
вбачається, що вона з 22 жовтня 1985 року
по 31 січня 1991 року працювала головою
профкому дослідного господарства ім.
Л.Свободи Ніжинського району, а з 31
січня 1991 року по 08 липня 1994 року головою
Світанківської сільради Ніжинського
району. Загальний стаж позивача на
зазначених посадах складає 8 років 8
місяців і 10 днів.

Аналізуючи обставини даної справи та
оцінюючи зібрані по справі докази,
колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції, що до
стажу позивача в органах місцевого
самоврядування (три роки 5 місяців 7
днів) необхідно включити період
перебування її на роботі голови
профкому дослідного господарства ім.
Л.Свободи в період з 22 жовтня 1985р по 24
жовтня 1990 року (по день внесення змін до
Конституції УРСР - до 24 жовтня 1990 року),
що складає 5 років 00 місяців 02 дні.

Отже, загальний стаж позивача, який дає
їй право на пенсію за Законом України
"Про службу в органах місцевого
самоврядування" становить 8 років 5
місяців 9 днів.

За таких обставин, колегія суддів
вважає, що задовольняючи позовні
вимоги суд першої інстанції дійшов
обґрунтованого висновку, що Управління
Пенсійного фонду України в м. Ніжині
Чернігівської області неправомірно
відмовило позивачу у призначенні
пенсії державного службовця.

Аналогічна правова позиція викладена в
постанові Вищого адміністративного
суду України від 22.10.2013 року по
адміністративній справі № К/9991/70152/11.

З підстав вищенаведеного, колегія
суддів дійшла висновку, що суд першої
інстанції вірно встановив фактичні
обставини справи, дослідив наявні
докази, надав їм належну оцінку та
прийняв законне і обґрунтоване
рішення, з дотриманням норм
матеріального і процесуального права,
а тому підстав для його скасування не
вбачається.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.198 КАС України за
наслідками розгляду апеляційної
скарги на постанову суду першої
інстанції суд апеляційної інстанції
має право залишити апеляційну скаргу
без задоволення, а постанову суду без
змін.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 198, 200, 205, 206, 212, 254
КАС України, суд,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в м. Ніжині
Чернігівської області - залишити без
задоволення.

Постанову Ніжинського міськрайонного
суду Чернігівської області від 01
листопада 2011 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів з дня складання
в повному обсязі, шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя суддя суддя
Я.М. Собків Л.П. Борисюк М.І. Кобаль

.

Головуючий суддя
Собків Я.М.

Судді:
Борисюк Л.П.

Кобаль М.І.