Справа № 2-а-2100/11/2113
Суддя: Димерлій О.О.
Дата ухвалення: 2014-07-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

----------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 липня 2014 р.м.ОдесаСправа № 2-а-2100/11/2113

Категорія: 10.3.2 Головуючий в 1 інстанції:
Терещенко Олег Євгенович Одеський
апеляційний адміністративний суд у
складі колегії суддів:

доповідача, судді Димерлія О.О.

суддів: Лук'янчук О.В.,
Романішина В.Л.

розглянув в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1
на постанову Каховського
міськрайонного суду Херсонської
області від 25 березня 2011 року по справі
за адміністративним позовом ОСОБА_1 до
управління праці та соціального
захисту населення Каховської міської
ради про зобов'язання провести
перерахунок та виплату недоотриманої
суми щорічної допомоги на
оздоровлення, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Каховського
міськрайонного суду Херсонської
області з вказаним позовом, в якому
просив визнати протиправними дії
відповідача та зобов'язати зробити
перерахунок та виплату недоотриманої
суми щорічної допомоги на оздоровлення
за 2008, 2009, 2010 роки.

За наслідками розгляду
адміністративного позову Каховський
міськрайонний суд Херсонської області
від 25 березня 2011 року прийняв
постанову про відмову у задоволенні
позову.

Приймаючи означене рішення, суд першої
інстанції виходив з того, що
нарахування щорічної допомоги
Херсонським обласним центром по
нарахуванню та здійсненню соціальних
виплат проведено правомірно, у
відповідності з постановою Кабінету
Міністрів України від 12 липня 2005 року
№562 «Про щорічну допомогу на
оздоровлення громадянам, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», ОСОБА_1, як учаснику
ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС, інваліду ІІ групи,
щорічно у сумі 120 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду першої
інстанції, позивач подав апеляційну
скаргу, в який просить скасувати
зазначену постанову з огляду на
порушення норм матеріального та
процесуального права.

Вимоги апеляційної скарги апелянт
обґрунтовує тим, що судом першої
інстанції помилково призначено
допомогу у розміру і порядку,
визначеними постановою Кабінету
Міністрів України № 562 від 12 липня 2005
року, відповідно до ст. 62 зазначеного
Закону, оскільки зазначена постанова
не відповідає Конституції України.

Суд апеляційної інстанції заслухав
суддю-доповідача, розглянув доводи
апеляційної скарги, перевірив
матеріали справи та зважаючи на
з'ясовані обставини, дійшов висновку,
що апеляційна скарга підлягає
частковому задоволенню.

Ухвалюючи постанову про відмову у
задоволенні позовних вимог суд першої
інстанції встановив, є учасником
ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС 1-ї категорії ( що
підтверджується посвідченням серії
НОМЕР_1 від 24.12.2002 року), є інвалідом ІІ
групи.

Суд першої інстанції встановив, що
щорічна допомога на оздоровлення, як
інваліду ІІ групи позивачу виплачена
відповідачем у розмірі 120 гривень 00
копійок.

Суд апеляційної інстанції не
погоджується з висновком суду першої
інстанції щодо правомірності
проведення виплати позивачу та
зазначає, що відповідно до ст. 48 Закону
України «Про статус та соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»,
ст. 1 Закону України «Про встановлення
розміру мінімальної заробітної плати
на 2010 рік», ст. 53 Закону України «Про
Державний бюджет на 2010 рік» позивач має
право на отримання щорічної допомоги
на оздоровлення у розмірі 5-ти
мінімальних заробітних плат.

Виходячи з принципу пріоритетності
законів над підзаконними актами,
апеляційний суд дійшов висновку, що при
визначенні розміру щорічної допомоги
на оздоровлення застосуванню
підлягають положення ст. 48 Закону
України «Про статус та соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»,
а не Постанова КМУ за № 562 від 12.07.05 року,
на підставі якої позивачу була
нарахована зазначена допомога,
оскільки дана Постанова істотно звужує
обсяг встановлених Законом прав, що є
неприпустимим.

Суд апеляційної інстанції встановив,
що щорічна допомога на оздоровлення, як
інваліду ІІ групи позивачу
виплачувалась відповідачем щорічно у
розмірі 120 гривень 00 копійок,
відповідно до Постанови Кабінету
Міністрів України № 562 від 12 липня 2005
року «Про щорічну допомогу на
оздоровлення громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»,
що не заперечується апелянтом.

Сторонами не оспорюється право
позивача на отримання щорічної
допомоги на оздоровлення, предметом
спору є розмір цієї допомоги.

Відповідно до ч. 4 ст. 48 Закону України
«Про статус та соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» щорічна
допомога на оздоровлення виплачується
інвалідам ІІ групи в розмірі 5
мінімальних заробітних плат

Відповідно до ст. 53 Закону України «Про
Державний бюджет України на 2010 рік»
мінімальна заробітна плата на час
виплати відповідачем щорічної
грошової допомоги на оздоровлення,
становить 888 грн.

Постанова Кабінету Міністрів України
№ 562 від 12 липня 2005 року «Про щорічну
допомогу на оздоровлення громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», на яку посилається суд
першої інстанції, має меншу юридичну
силу та значно звужує права позивача,
встановлені ст. 48 Закону України «Про
статус та соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», а тому
застосуванню підлягають норми закону.

Стаття 63 Закону України «Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» встановлює джерело
фінансування витрат, пов'язаних з
реалізацією цього Закону, які
здійснюються за рахунок державного
бюджету.

Стаття 70 Закону України «Про Державний
бюджет України на 2010 рік» передбачала
право Кабінету Міністрів України у 2010
році встановлювати розміри соціальних
виплат, які відповідно до
законодавства визначаються залежно
від розміру мінімальної заробітної
плати, в абсолютних сумах у межах
асигнувань, передбачених за
відповідними бюджетними програмами.

Проте Кабінет Міністрів України у 2010
році не скористався своїм правом щодо
встановлення розміру щорічного
допомоги на оздоровлення, а
застосована відповідачем постанова не
була прийнята на виконання ст. 70 Закону
України «Про Державний бюджет України
на 2010 рік».

Апеляційний суд зазначає, що при
визначення розміру допомоги на
оздоровлення застосовується розмір
мінімальної заробітної плати, який був
встановлений на час нарахування та
виплати позивачу цієї допомоги,
оскільки такі вимоги ґрунтуються на
нормах закону.

Відкриваючи провадження по
адміністративній справи та
розглядаючи справу по суті, суд першої
інстанції не перевірив дотримання
позивачем шестимісячного строку
звернення до суду, що відповідно до ст.
107 КАС України є обов'язком суду першої
інстанції.

Згідно ч. 2 ст. 99 КАС України, для
звернення до адміністративного суду за
захистом прав, свобод та інтересів
особи встановлюється шестимісячний
строк, який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів.

Враховуючи, що позивач звернувся до
суду 03 березня 2011 року, апеляційний суд
дійшов висновку, що за період з 2008 року
по 02 вересня 2010 року позовні вимоги
підлягають залишенню без розгляду.
Таким чином вимоги позивача підлягають
задоволенню за 2010 рік.

Також суд апеляційної інстанції
зазначає, що питання соціального
забезпечення громадян, які постраждали
внаслідок аварії на ЧАЕС широко
висвітлювались у засобах масової
інформації.

Суд першої інстанції, ухвалюючи
рішення, порушив норми процесуального
права, а наведені в апеляційній скарзі
доводи частково спростовують
правильність висновків суду.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 202 КАС України
підставами для скасування постанови
або ухвали суду першої інстанції та
ухвалення нового рішення є порушення
судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права.

За таких обставин апеляційний суд
вважає, що апеляційна скарга підлягає
частковому задоволенню, а постанова
суду першої інстанції - скасуванню, з
прийняттям нової постанови про
часткове задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 99, 100, 195, 197, 198, 202, 207, 254
КАС України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити
частково.

Постанову Каховського міськрайонного
суду Херсонської області від 25 березня
2011 року скасувати та прийняти нову
постанову.

Адміністративний позов ОСОБА_1
задовольнити частково.

Визнати протиправними дії управління
праці та соціального захисту населення
Каховської міської ради щодо відмови у
перерахунку та виплаті ОСОБА_1 щорічної
допомоги на оздоровлення, як
постраждалому від наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС 1-ї категорії,
інваліду ІІ групи, у розмірі п'яти
мінімальних заробітних плат,
відповідно до ст. 48 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» за 2010 рік ,
з урахуванням виплачених сум.

Зобов'язати управління праці та
соціального захисту населення
Каховської міської ради провести
нарахування та доплату щорічної
допомоги на оздоровлення ОСОБА_1 як
постраждалому від наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС 1-ї категорії,
інваліду ІІ групи, у розмірі п'яти
мінімальних заробітних плат,
відповідно до ст. 48 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» за 2010 рік ,
з урахуванням виплачених сум.

Позовні вимоги ОСОБА_1 за період з 2008
року по 02 вересня 2010 року залишити без
розгляду

Постанова апеляційного суду набирає
законної сили негайно після її
підписання та може бути оскаржена
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України на
протязі двадцяти днів з часу отримання
сторонами копії судового рішення.

Суддя-доповідач:
Димерлій О.О.

Суддя:
Лук'янчук О.В.

Суддя:
Романішин В.Л.