Справа № К-25689/08-С
Суддя: Штульман І.В.
Дата ухвалення: 2010-04-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"22" квітня 2010 р. м. Київ
К-25689/08

Вищий адміністративний суд України в
складі колегії суддів:

головуючого -судді:Штульман
І.В.,суддів:Гашицького О.В., Лиски Т.О.,
Рецебуринського Ю.Й., Сороки М.О.,
при секретарі:
Шаповалові О.О.,-

за участю Литвин Г.В.,- представника
Харківського обласного центру
зайнятості,-

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в порядку касаційного
провадження справу за позовом
Харківського обласного центру
зайнятості до ОСОБА_8 про відшкодування
матеріальних збитків, за касаційною
скаргою Харківського обласного центру
зайнятості на ухвалу Харківського
окружного адміністративного суду від 05
лютого 2008 року та ухвалу Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 19 листопада 2008 року, -

в с т а н о в и в :

У лютому 2008 року Харківський обласний
центр зайнятості звернувся в суд з
адміністративним позовом до ОСОБА_8 про
відшкодування матеріальних збитків в
сумі 11098,33грн. В позові зазначав, що за
заявою ОСОБА_8 від 16.11.2006р. останньому
Валківським районним центром
зайнятості Харківської області було
надано статус безробітного та
призначено виплату допомоги по
безробіттю. Стверджував, що в період з
березня по квітень 2007 року ОСОБА_8
отримав 2498,17грн. допомоги по
безробіттю, 343,03грн. соціальних послуг
за професійне навчання, 836,55грн.
матеріальної допомоги в період
професійного навчання, 139,20грн.
компенсації витрат на проїзд, 7281,38грн.
одноразової допомоги по безробіттю для
організації підприємницької
діяльності, а всього - 11098,33грн.
Отримуючи вказані виплати, як вказав у
позовній заяві Харківський обласний
центр зайнятості, ОСОБА_8 не повідомив
Валківський районний центр зайнятості
про своє перебування у трудових
відносинах з ТОВ «Астрон»у період з
24.01.2007р. по 07.02.2007р., що призвело до
незаконного нарахування соціальних
виплат.

Ухвалою Харківського окружного
адміністративного суду від 05.02.2008р.,
залишеною без змін ухвалою
Харківського апеляційного
адміністративного суду від 19.11.2008р., у
відкритті провадження за вказаним
позовом відмовлено на підставі п.1 ч.1
ст.109 Кодексу адміністративного
судочинства (далі -КАС) України.

В касаційній скарзі Харківський
обласний центр зайнятості, посилаючись
на порушення судами норм
процесуального права, просить
скасувати вказані судові рішення та
направити справу до суду першої
інстанції для продовження розгляду.

Ухвалою Вищого адміністративного суду
України від 06.07.2009р. касаційна скарга
була прийнята до провадження суду, по
ній відкрито касаційне провадження.

Касаційна скарга задоволенню не
підлягає з наступних підстав.

Відмовляючи у відкритті провадження у
справі, суди попередніх інстанцій
обґрунтовано виходили з того, що даний
спір не належить розглядати в порядку
адміністративного судочинства.

Згідно ст.2 КАС України завданням
адміністративного судочинства є
захист прав, свобод та інтересів
фізичних осіб, прав та інтересів
юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень.

За змістом ст.3 цього ж Кодексу справою
адміністративної юрисдикції є
переданий на вирішення
адміністративного суду
публічно-правовий спір, у якому хоча б
однією зі сторін є орган виконавчої
влади, орган місцевого самоврядування,
їхня посадова чи службова особа або
інший суб'єкт, який здійснює владні
управлінські функції на основі
законодавства, в тому числі на
виконання делегованих повноважень.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.17 КАС України,
компетенція адміністративних судів
поширюється також на спори за
зверненням суб'єкта владних
повноважень у випадках, встановлених
законом.

Пунктом 8 ч.1 ст.3 КАС України
передбачено, що позивачем у
адміністративній справі є особа, на
захист прав, свобод та інтересів якої
подано адміністративний позов до
адміністративного суду, а також суб'єкт
владних повноважень, на виконання
повноважень якого подана позовна заява
до адміністративного суду.

Згідно ст.50 КАС України сторонами в
адміністративному процесі є позивач та
відповідач. Позивачем в
адміністративній справі можуть бути
громадяни України, іноземці чи особи
без громадянства, підприємства,
установи, організації (юридичні особи),
суб'єкти владних повноважень.
Громадяни України, іноземці чи особи
без громадянства, їх об'єднання,
юридичні особи, які не є суб'єктами
владних повноважень, можуть бути
відповідачами лише за
адміністративним позовом суб'єкта
владних повноважень :

про тимчасову заборону (зупинення)
окремих видів або всієї діяльності
об'єднання громадян;

про примусовий розпуск (ліквідацію)
об'єднання громадян;

про примусове видворення іноземця чи
особи без громадянства з України;

про обмеження щодо реалізації права на
мирні зібрання (збори, мітинги, походи,
демонстрації тощо);

в інших випадках, встановлених законом.

Отже, виходячи з приписів наведених
правових норм, суб'єкт владних
повноважень може звернутись з
адміністративним позовом до фізичної
особи виключно у випадках, коли таке
його повноваження прямо встановлено
законом.

Статтею 36 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття»від 02.03.2000р. №1533-III у ч.ч.2 та 3
передбачено, що застраховані особи,
зареєстровані в установленому порядку
як безробітні, зобов'язані своєчасно
подавати відомості про обставини, що
впливають на умови виплати їм
забезпечення та надання соціальних
послуг.

Сума виплаченого забезпечення та
вартості наданих соціальних послуг
застрахованій особі внаслідок
умисного невиконання нею своїх
обов'язків та зловживання ними
стягується з цієї особи відповідно до
законодавства України з моменту
виникнення обставин, що впливають на
умови виплати їй забезпечення та
надання соціальних послуг.

Відповідно до ст.18 Закону України «Про
зайнятість населення»від 01.03.1991р.
№803-XII, для реалізації державної
політики зайнятості населення,
професійної орієнтації, підготовки і
перепідготовки, працевлаштування та
соціальної підтримки тимчасово не
працюючих громадян у порядку, що
визначається Кабінетом Міністрів
України, створюється державна служба
зайнятості, діяльність якої
здійснюється під керівництвом
Міністерства праці та соціальної
політики України, місцевих державних
адміністрацій та органів місцевого
самоврядування.

Державна служба зайнятості
складається з: Державного центру
зайнятості Міністерства праці та
соціальної політики України, центру
зайнятості Автономної Республіки Крим,
обласних, Київського та
Севастопольського міських, районних,
міськрайонних, міських і районних у
містах центрів зайнятості, центрів
організації професійного навчання
незайнятого населення і центрів
професійної орієнтації населення,
інспекцій по контролю за додержанням
законодавства про зайнятість
населення.

Цим же Законом у ст.19 визначені
повноваження Державної служби
зайнятості та її структурних
підрозділів, зі змісту якої не
вбачається наявності у Харківського
обласного центру зайнятості права
звертатись на виконання своїх владних
управлінських функцій до
адміністративного суду з позовом про
відшкодування збитків.

Враховуючи наведене, колегія суддів
вважає правильним висновок судів
попередніх інстанцій про відсутність у
органів Державної служби зайнятості
передбачених законом повноважень
звертатись до адміністративного суду
з позовами до фізичних осіб про
стягнення неправильно нарахованих чи
виплачених коштів, оскільки такі
вимоги за своєю сутністю є вимогами про
відшкодування шкоди і відносяться до
компетенції судів цивільної
юрисдикції.

Крім того, з матеріалів справи
вбачається, що предметом спору є
відшкодування матеріальної шкоди,
завданої громадянином Харківському
обласному центру зайнятості і заявлені
у справі вимоги випливають із відносин,
що мають приватно-правовий характер, а
тому позивач в них виступає як
рівноправний суб'єкт у цивільному
зобов'язанні, а не як суб'єкт владних
повноважень.

Оскільки підстави позову випливають зі
спірних правовідносин, що мають
цивільно-правовий характер, і він не
пов'язаний безпосередньо зі
здійсненням відповідачем владних
управлінських повноважень, цей спір не
відноситься до компетенції судів
адміністративної юрисдикції та не може
ними розглядатися.

За таких обставин суд першої інстанції
дійшов обґрунтованого висновку про те,
що даний спір не належить розглядати в
порядку адміністративного судочинства
та відмовив у відкритті провадження у
справі, з чим правильно погодився і суд
апеляційної інстанції.

Доводи касаційної скарги зроблених
судами попередніх інстанцій висновків
не спростовують.

Відповідно до ст.224 КАС України, суд
касаційної інстанції залишає
касаційну скаргу без задоволення, а
судові рішення - без змін, якщо визнає,
що суди не допустили порушень норм
матеріального і процесуального права
при ухваленні судових рішень чи
вчиненні процесуальних дій. Не може
бути скасовано судове рішення з
мотивів порушення норм процесуального
права, якщо це не призвело і не могло
призвести до неправильного вирішення
справи.

Враховуючи викладене, колегія суддів
вважає, що судами першої та апеляційної
інстанцій прийнято законні і
обґрунтовані рішення, а тому підстав
для їх скасування чи зміни не
вбачається.

Керуючись ст.ст.220, 221, 223, 224, 230, 231 КАС
України, суд, -

у х в а л и в :

Касаційну скаргу Харківського
обласного центру зайнятості - залишити
без задоволення.

Ухвалу Харківського окружного
адміністративного суду від 05 лютого 2008
року та ухвалу Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 19 листопада 2008 року -залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і оскарженню не підлягає.

Згідно ст.ст.236, 237 КАС України рішення
суду касаційної інстанції може бути
оскаржено до Верховного Суду України
лише за винятковими обставинами
протягом одного місяця з дня відкриття
таких обставин.

Судді: (підписи)