Справа № 809/1553/14
Суддя: Мигалюк Ю.В.
Дата ухвалення: 2014-07-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

"07" липня 2014 р.
Справа № 809/1553/14

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний
адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Мигалюка Ю.В.

секретаря Григорука Д.С.,

за участю сторін:

представника позивача: Гарасимика Т.О.,

представника відповідача: Торос В.Я.,

представника третьої особи: Процюка
Ю.А.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Івано-Франківську в
приміщенні суду адміністративну
справу за позовом заступника
Коломийського міжрайонного прокурора
до виконавчого комітету Коломийської
міської ради, третя особа, яка не
заявляє самостійних вимог на предмет
спору - управління архітектури,
містобудування та капітального
будівництва Коломийської міської ради
про визнання протиправним та
скасування рішення № 86 від 24.04.2014 року
«Про затвердження науково-проектної
документації історико-архітектурного
опорного плану, проекту зон охорони та
визначення меж історичного ареалу м.
Коломиї» -

ВСТАНОВИВ:

Заступник Коломийського міжрайонного
прокурора звернувся в суд з
адміністративним позовом до
виконавчого комітету Коломийської
міської ради про визнання протиправним
та скасування рішення № 86 від 24.04.2014
року «Про затвердження
науково-проектної документації
історико-архітектурного опорного
плану, проекту зон охорони та
визначення меж історичного ареалу м.
Коломиї».

Ухвалою суду від 04.06.2014 року до розгляду
справи залучено третю особу, яка не
заявляє самостійних вимог на предмет
спору - управління архітектури,
містобудування та капітального
будівництва Коломийської міської ради.

В судовому засіданні представник
прокуратури позов підтримав, суду
пояснив, що відповідач протиправно, в
порушення положень Закону України "Про
місцеве самоврядування в Україні",
прийнявши оскаржуване рішення вийшов
за межі компетенції, затвердивши
науково-проектну документацію
історико-архітектурного опорного
плану, проекту зон охорони та
визначення меж історичного ареалу м.
Коломиї, так як затвердження входить до
компетенції Мінкультури та
уповноважені ним органи охорони
культурної спадщини. Просив позов
задовольнити

Представник відповідача в судовому
засіданні про задоволення позову
заперечила, суду зазначила, що при
прийнятті рішення відповідач діяв у
точній відповідності із законом.
Просила у задоволенні позову
відмовити.

Представник третьої особи в у судовому
засіданні зазначив що порушень не було.
Просив у задоволенні позову відмовити.

Заслухавши пояснення представників
сторін, третьої особи, розглянувши
матеріали справи, дослідивши подані
докази, суд прийшов до висновку про
необґрунтованість позовних вимог, а
тому позов задоволенню не підлягає, з
наступних підстав.

Судом встановлено, що 24.04.2014 року
виконавчим комітетом Коломийської
міської ради прийнято рішення № 86 "Про
затвердження науково-проектної
документації історико-архітектурного
опорного плану, проекту зон охорони та
визначення меж історичного ареалу м.
Коломиї» (а.с.11). Зокрема, пунктами 1, 2, 3,
4, 5, 6, 7 вказаного рішення вирішено:

1.затвердити науково-проектну
документацію історико-архітектурного
опорного плану, проекту зон охорони та
визначення меж історичного ареалу м.
Коломиї.

2.врахувати рекомендації щодо
виявлених об'єктів, що мають історичну,
художню та архітектурну цінність, для
підготовки матеріалів щодо включення
їх до Реєстру пам'яток м. Коломия.

3.проектну документацію на будівництво,
реконструкцію будівель і споруд у
межах історичного ареалу виготовляти
на підставі опрацьованого
історико-архітектурного
містобудівного обгрунтування.

4.нове будівництво в межах історичного
ареалу та в зоні регульованої забудови
проводити згідно з вимогами до ведення
будівництва у межах історичного ареалу
та в зоні регульованої забудови з
врахуванням громадських інтересів та
розгляду на громадських слуханнях.

5.передачу земель у приватну власність
та їх продаж в межах визначених
історико-архітектурним опорним планом
м. Коломиї проводити відповідно до
статей 83. 84 Земельного кодексу України.

6.при виготовленні "Проекту змін до
генплану м. Коломиї" передбачити
включення "Історико-архітектурного
опорного плану з визначенням
історичного ареалу та проекту зон
охорони м. Коломиї, як складової
частини генерального плану м. Коломиї.

7. після передачі у користування
Управлінню культури, національності та
релігії облдержадміністрації одного
екземпляру проектної документації
"Історико-архітектурного опорного
плану, межі та режими використання зон
охорони пам'яток історичного ареалу м.
Коломиї" відповідно до наказу
Міністерства культури і туризму
України від 15.08.2006 року № 670/0/16-06 «Про
делегування повноважень з надання
висновків щодо відведення земельних
ділянок та здійснення нагляду за
виконанням робіт на пам'ятках»
Управління надає висновки щодо:
відведення земельних ділянок;
погодження зміни землевласника,
землекористувача на території пам'яток
місцевого значення та в їх охоронних
зонах; здійснення нагляду за
виконанням робіт з дослідження,
консервації, реабілітації,
реставрації, ремонту, пристосування й
музеєфікації пам'яток та інших робіт на
пам'ятках в межах міста Коломиї.

Зазначене рішення опубліковано в
засобах масової інформації та
розміщено на сайті міської ради (а.с.12).

Згідно постанови Коломийської
міжрайонної прокуратури у порядку
нагляду за додержанням і застосуванням
законів встановлено порушення п.37 ст.26
Закону України «Про місцеве
самоврядування в Україні", що
виразилося у прийнятті оскаржуваного
рішення.

Виявлені порушення стали підставою для
звернення до суду.

Загальними засадами Конституції
України, зокрема статтею 7 Основного
Закону, в Україні визначено і
гарантується місцеве самоврядування.

Системний аналіз статті 4 Європейської
Хартії місцевого самоврядування
вказує на те, що органи місцевого
самоврядування, в тому числі міські
ради, мають право вирішувати будь-які
питання, включені до їх повноважень і
функцій конституцією або законами
національного законодавства. Коло
таких питань і компетенція
встановлюється в межах, визначених
відповідним законодавством.

У рішенні №7 від 16.04.2009 року по справі №
1-9/2009 за конституційним поданням
Харківської міської ради щодо
офіційного тлумачення положень
частини другої статті 19, статті 144
Конституції України, статті 25, частини
чотирнадцятої статті 46, частин першої,
десятої статті 59 Закону України „Про
місцеве самоврядування в Україні",
Конституційний Суд України вказав на
те, що відповідно до Конституції
України народ здійснює владу
безпосередньо і через органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування. Виходячи з цих
конституційних положень у системному
зв'язку з положеннями статті 6
Конституції України про те, що державна
влада в Україні здійснюється на
засадах її поділу на законодавчу,
виконавчу та судову, Конституційний
Суд України у своєму Рішенні від 26
березня 2002 року визначив
політико-правову природу органів
місцевого самоврядування, які не є
органами державної влади, а є
представницькими органами, через які
здійснюється право територіальної
громади самостійно вирішувати не
будь-які питання суспільного життя, а
питання саме місцевого значення, тобто
такі, які пов'язані передусім з
життєдіяльністю територіальних громад
і перелік яких визначено у Конституції
і законах України.

Главою 1 Розділу ІІ Закону України „Про
місцеве самоврядування в Україні"
встановлена організаційна-правова
основа місцевого самоврядування та
загальна і виключна компетенція
(повноваження) сільських, селищних,
міських рад.

Відповідно до статті 25 вказаного
Закону передбачена загальна
компетенція сільських, селищних,
міських рад, а саме: сільські, селищні,
міські ради правомочні розглядати і
вирішувати питання, віднесені
Конституцією України, цим та іншими
законами до їх відання.

Стаття 26 Закону України „Про місцеве
самоврядування в Україні" встановлює
перелік питань, що вирішуються
сільськими, селищними, міськими радами
виключно на пленарних засіданнях.

Відповідно до п. 37 ст. 26 Закону
України «Про місцеве самоврядування в
Україні» виключно на пленарних
засіданнях міської ради вирішується
питання щодо прийняття рішень про
організацію територій і об'єктів
природно-заповідного фонду місцевого
значення та інших територій, що
підлягають особливій охороні; внесення
пропозицій до відповідних державних
органів щодо оголошення природних та
інших об'єктів, що мають екологічну,
історичну, культурну або наукову
цінність, пам'ятками природи, історії
або культури, які охороняються законом.

Постановою Кабінету Міністрів
України N 318 від 13.03.2002 року затверджено
Порядок визначення меж та режимів
використання історичних ареалів
населених місць, обмеження
господарської діяльності на території
історичних ареалів населених місць

Відповідно до статті 32 Закону України
"Про охорону культурної спадщини"
Кабінет Міністрів України постановив:
затвердити Порядок визначення меж та
режимів використання історичних
ареалів населених місць, обмеження
господарської діяльності на території
історичних ареалів населених місць,
історичні ареали визначаються тільки в
населених місцях, що занесені до Списку
історичних населених місць України,
затвердженого Кабінетом Міністрів
України, історичний ареал охоплює
історично сформовану частину
населеного місця, що зберегла
старовинний вигляд, розпланування і
характер забудови. Режими використання
історичних ареалів визначаються їх
історико-культурним потенціалом
(кількістю, видами, типами і
категоріями об'єктів культурної
спадщини, загальною містобудівною
структурою, наявністю чи відсутністю
заповідників, а також установленими
зонами охорони пам'яток).
Відповідальними за визначення меж і
режимів використання історичних
ареалів є Мінкультури та уповноважені
ним органи охорони культурної
спадщини.

Межі історичних ареалів
визначаються спеціальною
науково-проектною документацією під
час розроблення
історико-архітектурних опорних планів
цих населених місць. Історичний ареал -
це найбільш освоєна в минулому і добре
збережена частина території
населеного місця, що відрізняється
традиційним характером середовища і
значною кількістю об'єктів культурної
спадщини від інших, менш освоєних або
погано збережених частин населеного
місця.

Опрацюванню проектної
документації на будівництво,
реконструкцію будівель і споруд у
межах історичних ареалів повинно
передувати розроблення
історико-містобудівних обґрунтувань.

Результати досліджень, проведених
під час розроблення
історико-містобудівних обґрунтувань,
відображаються в
історико-архітектурному опорному
плані, що є основним документом, який
визначає культурну спадщину
населеного місця та історико-культурну
цінність його території.

Історичний ареал є спеціально
виділеною у населеному місці
територією історико-культурного
значення із затвердженими межами, яка
повинна фіксуватися в усіх
землевпорядних і містобудівних
документах та розглядатися як
специфічний об'єкт містобудівного
проектування. У межах населеного місця
може бути визначено один або кілька
історичних ареалів.

Крім того, згідно п. 12 даного Порядку
зазначено, що визначені
науково-проектною документацією межі
історичних ареалів погоджуються
відповідним органом місцевого
самоврядування та затверджуються
Мінкультури.

Пунктом 16 даного Порядку зазначено,
що для кожного історичного ареалу
визначаються режим використання та
конкретні обмеження господарської
діяльності на його території, які
встановлюються правилами охорони та
використання історичних ареалів
населених місць. Правила охорони та
використання історичних ареалів
населених місць повинні враховуватися
під час розроблення місцевих
містобудівних програм, містобудівної
документації.

Розроблення містобудівної
документації є першочерговим для міст,
що включені до Списку історичних
населених місць України, затвердженого
Кабінетом Міністрів України.

Судом встановлено, що м. Коломия
Івано-Франківської області відповідно
до Постанови Кабінету Міністрів
України від 26 липня 2001 р. N 878 включено до
Списку історичних населених місць
України.

Пунктом 16 Порядку визначено, що для
зазначених міст місцеві містобудівні
програми, містобудівна документація
затверджуються відповідними радами за
погодженням з Мінкультури або
уповноваженими ним органами охорони
культурної спадщини та Мінрегіоном.

Як вбачається з матеріалів справи,
відповідач оскаржуваним рішенням, на
що і звертає свої вимоги позивач,
затвердив науково-проектну
документацію історико-архітектурного
опорного плану, проекту зон охорони та
визначення меж історичного ареалу м.
Коломиї, дії якого повністю
відповідають пункту 16 Порядку,
затвердженого Постановою Кабінету
Міністрів України N 318 від 13.03.2002 року.

Матеріалами справи підтверджується
також рекомендації до погодження і
затвердження у встановленому порядку
згідно витягу з протоколу №67 від 10.12.2013
року, і саме погодження від 19.12.2013 року
та затвердження першочергово
Міністерством культури України даної
документації(а.с.34-114).

Отже, при розгляді і вирішенні по суті
заявлених позовних вимог судом
встановлено, що оскаржуване рішення
прийняте в межах повноважень та у
спосіб, визначених Конституцією
України і Законом України „Про місцеве
самоврядування".

Враховуючи вищенаведене, суд вважає
вимоги позивача необґрунтованими, а
позов таким, що не підлягає до
задоволення.

На підставі статті 124 Конституції
України, керуючись статтями 158-163, 167
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позову відмовити.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку. Відповідно до
статті 186 КАС України, апеляційна
скарга на постанову суду першої
інстанції подається протягом десяти
днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбаченому
частиною четвертою статті 167 КАС
України, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Апеляційна скарга подається до
Львівського апеляційного
адміністративного суду через
Івано-Франківський окружний
адміністративний суд.

Постанова набирає законної сили в
порядку та строки встановлені статтею
254 КАС України.

Постанова складена в повному обсязі
11.07.2014 року.

Суддя (підпис)
Мигалюк Ю.В.