Справа № К/9991/19215/11-С
Суддя: Штульман І.В.
Дата ухвалення: 2014-07-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"15" липня 2014 р. м. Київ
К/9991/19215/11

Вищий адміністративний суд України в
складі колегії суддів:

головуючого:Штульман І.В.
(доповідач), суддів:Заїки М.М.,
Стародуба О.П., при секретарі:
Добродуб К.Я.,

за участю Харченка Р.І., - представника
Міністерства доходів і зборів України,-

розглянувши в порядку касаційного
провадження у відкритому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_5 до
Державної податкової адміністрації
України, Білоцерківської об'єднаної
державної податкової інспекції
Київської області про визнання
бездіяльності неправомірною та
зобов'язання вчинити певні дії, за
касаційною скаргою ОСОБА_5 на постанову
Київського окружного
адміністративного суду від 29 листопада
2010 року та постанову Київського
апеляційного адміністративного суду
від 17 березня 2011 року, -

встановив:

У серпні 2010 року ОСОБА_5 звернулася в
суд з позовом, у якому просила: визнати
неправомірною бездіяльність Державної
податкової адміністрації України та
Білоцерківської об'єднаної державної
податкової інспекції Київської
області, що виявилась у невчиненні дій
щодо анулювання ідентифікаційного
номера платника податків і зборів
(обов'язкових платежів), присвоєного їй
раніше; зобов'язати Державну податкову
адміністрацію України звільнити її від
ідентифікаційного номера і виключити
про неї дані з Державного реєстру
фізичних осіб - платників податків та
інших обов'язкових платежів (далі -
Державний реєстр), про що повідомити її
письмово у визначений законом термін;
зобов'язати Білоцерківську об'єднану
державну податкову інспекцію
Київської області внести до її
паспорта відмітку про те, що вона має
право здійснювати будь-які платежі без
ідентифікаційного номера.

Постановою Київського окружного
адміністративного суду від 29 листопада
2010 року позов задоволено частково.
Визнано неправомірними дії Державної
податкової адміністрації України,
Білоцерківської об'єднаної державної
податкової інспекції Київської
області, що виявились у відмові ОСОБА_5
в анулюванні виданого їй
ідентифікаційного номера платника
податків. Зобов'язано Державну
податкову адміністрацію України
анулювати раніше виданий позивачеві
ідентифікаційний номер НОМЕР_1.
Зобов'язано Білоцерківську об'єднану
державну податкову інспекцію
Київської області виключити
інформацію про ОСОБА_5 з Державного
реєстру, і обліковувати її як платників
податків без ідентифікаційного номера
за формами обліку платників податків
та інших обов'язкових платежів, що
використовувалися до прийняття Закону
України «Про Державний реєстр фізичних
осіб - платників податків та інших
обов'язкових платежів» від 22 грудня 1994
року № 320/94-ВР. У задоволенні решти
позовних вимог відмовлено.

Постановою Київського апеляційного
адміністративного суду від 17 березня
2011 року постанову Київського окружного
адміністративного суду від 29 листопада
2010 року в частині задоволення позовних
вимог скасовано, прийнято в цій частині
нову постанову, якою у задоволенні
вимог позову ОСОБА_5 відмовлено. В іншій
частині постанову Київського
окружного адміністративного суду від 29
листопада 2010 року залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_5,
посилаючись на порушення норм
матеріального та процесуального права,
просить постанову Київського
апеляційного адміністративного суду
від 17 березня 2011 року скасувати, а
постанову Київського окружного
адміністративного суду від 29 листопада
2010 року змінити, задовольнивши її
позовні вимоги в повному обсязі.

Касаційна скарга підлягає задоволенню
частково з наступних підстав.

Відповідно до частини 1 статті 220
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
перевіряє правильність застосування
судами першої та апеляційної інстанцій
норм матеріального та процесуального
права, правової оцінки обставин у
справі і не може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу.

Статтею 35 Конституції України кожному
гарантоване право на свободу
світогляду і віросповідання.

Обов'язок кожного сплачувати податки і
збори в порядку і розмірах,
встановлених законом, визначено у
статті 67 Основного Закону.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що позивач ОСОБА_5 є
православною християнкою та
прихожанкою храму Святої
рівноапостольської ОСОБА_6
Білоцерківської єпархії Української
Православної Церкви.

У травні 2010 року позивач, посилаючись
на релігійні та інші особисті
переконання, звернулася до Державної
податкової адміністрації України та
Білоцерківської об'єднаної державної
податкової інспекції Київської
області із заявою про відмову від
ідентифікаційного номера і здійснення
подальшого обліку її як платника
податків без ідентифікаційного номера
за формами обліку платників податків
та інших обов'язкових платежів, що
використовувались раніше, унесення
відмітки до паспорта про наявність в
неї права здійснювати будь-які платежі
без ідентифікаційного номера.

Білоцерківською об'єднаною державною
податковою інспекцію Київської
області ОСОБА_5 надано відповідь про те,
що відмітки до паспорта про наявність у
особи права здійснювати будь-які
платежі без ідентифікаційного номера
проставляються в органах внутрішніх
справ на підставі довідки за формою №
В3. Таку довідку позивач може отримати в
Білоцерківській об'єднаній державній
податковій інспекції Київської
області, надавши копії відповідних
документів, як це передбачено Порядком
унесення відмітки до паспорта
громадянина України щодо
ідентифікаційного номера фізичної

особи - платника податків та інших
обов'язкових платежів, затвердженого
спільним наказом Державної податкової
адміністрації України та Міністерства
внутрішніх справ України від 19 жовтня
2004 року № 602/1226, зареєстрованого
Міністерством юстиції України 20 жовтня
2004 року за № 1345/9944, після чого вона має
право звернутися до відповідного
органу внутрішніх справ для внесення
до її паспорта відмітки про наявність в
неї права здійснювати будь-які платежі
без ідентифікаційного номера.

27 травня 2010 року Державною податковою
адміністрацією України ОСОБА_5 надано
відповідь про те, що для вилучення
ідентифікаційного номера з Державного
реєстру вона має право звернутись до
Білоцерківської об'єднаної державної
податкової інспекції Київської
області, надавши при цьому заяву за
формою № В2 згідно вказаного Порядку.

Доказів того, що ОСОБА_5 анульовано
ідентифікаційний номер та виключено з
Державного реєстру, і такого, що
подальший облік позивача як платника
податків здійснюватиметься без
ідентифікаційного номера за формами
обліку платників податків та інших
обов'язкових платежів, що
використовувалися до прийняття Закону
України «Про Державний реєстр фізичних
осіб - платників податків та інших
обов'язкових платежів», відповідачами
до суду надано не було.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції в частині задоволення
позовних вимог апеляційний суд виходив
з того, що реалізація права ОСОБА_5 на
альтернативну форму обліку при сплаті
податків та інших обов'язкових
платежів залежить виключно від неї
самої, а не від дій чи бездіяльності
відповідачів. Оскільки позивач не
дотрималася процедури відмови від
ідентифікаційного номера,
встановленої Порядком унесення
відмітки до паспорта громадянина
України щодо ідентифікаційного номера
фізичної особи - платника податків та
інших обов'язкових платежів, то
зазначена заява обґрунтовано була
залишена відповідачами без
задоволення.

Згідно з частиною 2 статті 1 Закону
України «Про Державний реєстр фізичних
осіб - платників податків та інших
обов'язкових платежів» (у редакції,
чинній на час виникнення спірних
відносин) для осіб, які через свої
релігійні або інші переконання
відмовляються від прийняття
ідентифікаційного номера та офіційно
повідомляють про це відповідні
державні органи, зберігаються раніше
встановлені форми обліку платників
податків та інших обов'язкових
платежів. У паспортах зазначених осіб
робиться відмітка про наявність у них
права здійснювати будь-які платежі без
ідентифікаційного номера.

Частиною 2 статті 5 цього Закону, яка
регламентує порядок реєстрації
фізичних осіб - платників податків та
інших обов'язкових платежів,
передбачено, що до Державного реєстру
не вноситься інформація про осіб, які
через свої релігійні або інші
переконання відмовляються від
прийняття ідентифікаційного номера та
офіційно повідомляють про це
відповідні державні органи.

Обсяг інформації про фізичних осіб, яка
включається до Державного реєстру,
визначено статтями 3, 5 Закону України
«Про Державний реєстр фізичних осіб -
платників податків та інших
обов'язкових платежів». Зокрема,
передбачено, що до інформаційного
фонду Державного реєстру включаються
такі дані: індивідуальні
ідентифікаційні номери, що надаються
фізичним особам - платникам податків та
інших обов'язкових платежів і
зберігаються за ними протягом усього
їх життя; інформація про сплату
фізичними особами податків та інших
обов'язкових платежів; прізвище, ім'я та
по батькові; дата народження; місце
народження (країна, область, район,
населений пункт); місце проживання;
місце основної роботи; види
сплачуваних податків та інших
обов'язкових платежів; інформація про
сплату фізичними особами податків та
інших обов'язкових платежів.

Згідно з частиною 3 статті 9 зазначеного
Закону фізичні особи - платники
податків та інших обов'язкових
платежів, крім осіб, які через свої
релігійні або інші переконання
відмовилися від прийняття
ідентифікаційного номера та офіційно
повідомили про це відповідні державні
органи, зобов'язані: зареєструватись у
Державному реєстрі з моменту
виникнення об'єкта оподаткування чи
сплати податків та інших обов'язкових
платежів; подавати до державних
податкових інспекцій по районах,
районах у містах і містах без районного
поділу відомості про зміну даних
відповідно до частини третьої статті 5
цього Закону протягом місяця з дня
виникнення таких змін.

Системний аналіз зазначених вище
правових норм дає колегії суддів
Вищого адміністративного суду України
підстави для висновку, що у випадку,
коли фізична особа через свої
релігійні або інші переконання
відмовилася від прийняття
ідентифікаційного номера та офіційно
повідомила про це органи державної
податкової служби, з Державного
реєстру підлягає виключенню вся
інформація про таку особу.

Відповідно до пункту 1.3 Порядку
унесення відмітки до паспорта
громадянина України щодо
ідентифікаційного номера фізичної
особи - платника податків та інших
обов'язкових платежів громадяни
України, які відмовилися від прийняття
ідентифікаційного номера,
обліковуються як платники податків та
інших обов'язкових платежів за серією
та номером паспорта.

Зазначена норма суперечить положенням
Закону України «Про Державний реєстр
фізичних осіб - платників податків та
інших обов'язкових платежів», який має
вищу юридичну силу, про необхідність
видалення всієї інформації про таких
осіб, зазначений Закон також не
передбачає облік таких громадян за
серією та номером паспорта.

За таких обставин висновок
апеляційного суду у справі, що
розглядається, про скасування рішення
суду першої інстанції в частині
задоволення позовних вимог ОСОБА_5, не
відповідає правильному застосуванню
норм матеріального права.

Щодо позовних вимог ОСОБА_5 до органів
державної податкової служби про
зобов'язання внести до її паспорта
відмітки про наявність в неї права
здійснювати будь-які платежі без
ідентифікаційного номера слід
зазначити, що згідно з пунктом 4
вказаного Порядку (у редакції, чинній
на час виникнення спірних відносин)
фізична особа, яка відмовляється від
ідентифікаційного номера, подає до
органу внутрішніх справ за своїм
місцем реєстрації довідку за формою №
В3 та паспорт громадянина України.

Відповідно до пунктів 5.1, 5.2 Порядку
унесення відмітки до паспорта
громадянина України щодо
ідентифікаційного номера фізичної
особи - платника податків та інших
обов'язкових платежів посадова особа
органу внутрішніх справ при зверненні
громадянина за місцем його реєстрації
щодо внесення відмітки до його
паспорта розглядає довідку за формою №
В3 щодо повноти і правильності її
заповнення та відповідності
пред'явленому паспорту. У разі
відсутності невідповідностей посадова
особа вносить на 7-9 сторінку паспорта
відмітку, зміст та форму якої наведено
в додатку 4.

Тобто, на час виникнення спірних
відносин відповідачі не мали правових
підстав вносити в паспорт позивача
відповідної відмітки, оскільки
законодавством конкретно було
визначено державний орган, який
уповноважений здійснювати запис до
паспорта про наявність права
здійснювати будь-які платежі без
ідентифікаційного номера, а тому суд
першої інстанції правильно відмовив у
задоволенні позовних вимог в цій
частині.

За правилами статті 226 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд касаційної інстанції скасовує
судове рішення суду апеляційної
інстанції та залишає в силі рішення
суду першої інстанції, яке ухвалено
відповідно до закону і скасоване або
змінене помилково.

Керуючись статтями 220, 221, 223, 226, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд, -

у х в а л и в :

Касаційну скаргу ОСОБА_5 - задовольнити
частково.

Постанову Київського апеляційного
адміністративного суду від 17 березня
2011 року у справі за позовом ОСОБА_5 до
Державної податкової адміністрації
України, Білоцерківської об'єднаної
державної податкової інспекції
Київської області про визнання
бездіяльності неправомірною та
зобов'язання вчинити певні дії -
скасувати.

Постанову Київського окружного
адміністративного суду від 29 листопада
2010 року - залишити в силі.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий: Штульман
І.В.

Судді: Заїка
М.М.

Стародуб О.П.