Справа № 200/3893/14-а
Суддя: Циганков В. О.
Дата ухвалення: 2014-07-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 200/3893/14-а
Провадження № 2-а/200/184/14
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 червня 2014 року
Бабушкінський районний
суд

м. Дніпропетровська

у складі:

головуючого судді - Циганкова В.О.

при секретарі - Сабій
О.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську справу
за адміністративним позовом ОСОБА_1 до
Головного державного виконавця
відділу примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Дніпропетровській області Дрижирук
О.О., третя особа Управління державної
казначейської служби України у
Бабушкінському районі м.
Дніпропетровська про визнання дій
незаконними, скасування постанови
державного виконавця, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з
адміністративним позовом до
відповідача Головного державного
виконавця відділу примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у
Дніпропетровській області Дрижирук
О.О., третя особа: Управління Державної
казначейської служби України у
Бабушкінському районі м.
Дніпропетровська про визнання дій
незаконними, скасування постанови
державного виконавця з вимогами
зобов'язати відділ примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у
Дніпропетровській області прийняти
виконавчі листи №2а-6740/2011 видані 11.10.2011
року Бабушкінським районним судом м.
Дніпропетровська та відкрити
виконавче провадження по ним і
прийняти всі необхідні заходи для
своєчасного і повного виконання
рішення суду, обґрунтовуючи свої
вимоги тим, що 22 серпня 2011 року
Бабушкінським районним судом було
задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 до
Управління Пенсійного фонду України в
Бабушкінському районі. На підставі
зазначеної постанови судом було видано
позивачу виконавчі листи.

Крім того, зазначив позивач, ухвалою
Дніпропетровського апеляційного
Адміністративного суду від 18 грудня 2013
року по справі № 200/11900/13-а (6а/200/46/13) було
змінено спосіб і порядок виконання
постанови Бабушкінського районного
суду м. Дніпропетровська від 22.08.2011 року
у справі №2а-6740/11 та ухвалено
Пенсійного фонду України в
Бабушкінському районі на користь
позивача ОСОБА_1 суму перерахованої
пенсії у розмірі 11685,14 грн.

В січні 2014 року позивачем до відділу
примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції
Дніпропетровської області було подано
заяву про відкриття провадження.

25 лютого 2014 року головним державним
виконавцем Дрижирук Ольгою
Олександрівною відділу примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції Дніпропетровської
області було винесено постанову про
відмову у відкритті виконавчого
провадження № 42218383 та 42218503 на тій
підставі, що подані виконавчі
документи пред'явлено не за місцем його
виконання.

Дана постанова була отримана позивачем
04.03.2014 року.

Позивач вважає постанову про відмову у
відкритті виконавчого провадження
незаконною та такою що підлягає
скасуванню.

В судовому засіданні позивач позовні
вимоги підтримав у повному обсязі,
просив їх задовольнити.

Представник відповідача Кузьміна І.С. в
судовому засіданні позовні вимоги не
визнала, суду надала пояснення
аналогічні викладеним у запереченях
проти позову, згідно до яких, остання
просить відмовити позивачу у
задоволенні його позовних вимог,
оскільки вважає їх необґрунтованими,
посилаючись на те, що постановою про
повернення виконавчого документа
стягувачеві від 25.02.2013 року ОСОБА_1
роз'яснено, що з 01.01.2013 року набрав
чинності Закон України «Про гарантії
держави щодо виконання судових
рішень», який встановлює гарантії
держави щодо виконання судових рішень
та виконавчих документів визначених
Законом України «Про виконавче
провадження» та особливості їх
виконання. Зокрема, ст.3 Закону
передбачає, що виконання рішень суду
про стягнення коштів, боржником за
якими є державний орган, здійснюється
Державною казначейською службою
України в межах відповідних бюджетних
призначень шляхом списання коштів з
рахунків такого державного органу а в
разі відсутності у зазначеного
державного органу відповідних
призначень-за рахунок коштів,
передбачених за бюджетною програмою
для забезпечення виконання рішень
суду. У відповідності до норм
вищезазначеного Закону виконання
рішень суду про стягнення коштів
здійснюється Державною казначейською
службою України, з урахуванням
особливостей передбачених Постановою
Кабінету міністрів України №845 від
03.08.2011 року «Про затвердження Порядку
виконання рішень про стягнення коштів
державного та місцевих бюджетів або
боржників», стягувач за рішенням суду
про стягнення коштів з державного
органу звертається до Державної
казначейської служби України в строки
встановлені Законом України «Про
виконавче провадження» із заявою про
виконання рішення суду. Разом із заявою
стягувач подає до Державної
казначейської служби України
документи та відомості необхідні для
перерахування коштів, згідно з
переліком, затвердженим КМУ. Також, у
відповідності до вимог ст.3 Закону
України «Про виконавче провадження», у
випадках передбачених законом, рішення
судів та інших органів щодо стягнення
коштів з державного та місцевих
бюджетів або бюджетних установ
виконуються органами Державного
казначейства України в установленому
Кабінетом Міністрів України порядку.
Тому, державний виконавець, керуючись
ст.3 ЗУ «Про гарантії держави щодо
виконання судових рішень»та
постановою КМУ №845 від 03.08.2011 року «Про
затвердження Порядку виконання рішень
про стягнення коштів державного та
місцевих бюджетів або боржників»,
виконавчий документ щодо стягнення
суми боргу з державного органу
рекомендовано було стягувачеві ОСОБА_1
предявити для виконання у порядку
визначеному законодавством України,
безпосередньо до відповідного органу
Державної казначейської служби
України. Тобто, державний виконавець
позбавлений можливості винести
постанову про відкриття виконавчого
провадження по виконанню вимог даного
виконавчого документа, оскільки його
предявлено не за місцем його виконання.
Отже, вважає представник відповідача
Кузьміна І.С., державний виконавець
Дрижирук Ольга Олександрівна діяла в
межах наданих їй повноважень та на
підставі чинного законодавства.

Третя особа у справі Державна
казначейська служба не з'явилися в
судове засідання з невідомої суду
причини, хоча були повідомлені про дату
слухання справи своєчасно та належним
чином. У матеріалах справи містяться
пояснення по справі представника
третьої особи Демченко О.О., згідно до
яких зазначено, що рішення має бути
виконано органом державної виконавчої
служби з того, що заакон на який
посилається відповідач набрав
законної сили 01.01.2013 року тобто до
набрання законної сили рішення
Бабушкінського районного суду м.
Дніпропетровська.

Вислухавши пояснення позивача,
приймаючи до уваги заперечення
відповідача, вивчивши матеріали справи
та оцінивши їх у сукупності, суд
встановив наступне.

Згідно Копії Постанови Бабушкінського
районного суду м. Дніпропетровська від
22 серпня 2011 року задоволені позовні
вимоги ОСОБА_1 а саме, зобов'язати
Управління Пенсійного Фонду України в
Бабушкінському районі м.
Дніпропетровська провести перерахунок
та забезпечити ОСОБА_1 виплату
державної пенсії відповідно до вимог
ст.54 Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" з 19.01.2011 року, по 19.06.12011року,
як інваліду ІІІ групи, в розмірі 6
мінімальних пенсій за віком, з
розрахунку мінімальної пенсії за
віком, встановленої законодавством на
відповідний період, згідно ст.28 Закону
України "Про загальнообовязкове
дерржавне пенсійне страхування" , з
урахуванням виплачених сум. Постанова
суду набрала чинності 04.10.2011 року.
(а.с.10).

Ухвалою Дніпропетровського
апеляційного Адміністративного суду
від 18 грудня 2013 року по справі №
200/11900/13-а (6а/200/46/13) було змінено спосіб і
порядок виконання постанови
Бабушкінського районного суду м.
Дніпропетровська від 22.08.2011 року у
справі №2а-6740/11 та ухвалено Пенсійного
фонду України в Бабушкінському районі
на користь позивача ОСОБА_1 суму
перерахованої пенсії у розмірі 11685,14
грн.

Із листа № 02-12/123 від 23.01.2014 року
Управління Державної казначейської
служби України у Бабушкінському районі
м. Дніпропетровська на ім'я ОСОБА_1
вбачається, що заявнику повернуто
оригінал виконавчого листа
Бабушкінського районного суду від
22.08.2011 року по справі № 2а-6740/11 оскільки
виконавчий документ не підлягає
виконанню органом Казначейства з тих
підстав, що відповідно до п.26 постанови
КМУ "Про затвердження Порядку
виконання рішень про стягнення коштів
з рахунків розпорядників (бюджетних
установ) та одержувачів бюджетних
коштів, на яких обліковуються кошти
загального та спеціального фондів
відповідного бюджету, здійснюється в
межах бюджетних коштів, та уразі
наявності на його рахунках для обліку
відкритих асигнувань

З копії Постанови № ВП 42218503 про відмову
у відкритті виконавчого провадження
(відмова у прийнятті до провадження
виконавчого документа) від 25.02.2014 року
вбачається, що головний державний
виконавець Дрижирук Ольга
Олександрівна Відділу примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби головного
управління юстиції у
Дніпропетровській області відмовляє
стягувачу ОСОБА_1 у прийнятті до
провадження виконавчого документа та у
відкритті виконавчого провадження з
примусового виконання виконавчого
листа № 2-а-6740/11 виданого 11.10.2011 року
Бабушкінським районним судом м.
Дніпропетровська, посилаючись на те, що
державний виконавець позбавлений
можливості винести постанову про
відкриття виконавчого провадження по
виконанню вимог до виконавчого
документа, оскільки його пред'явлено не
за місцем його виконання і стягувачу
рекомендовано звернутися
безпосередньо до органу державної
казначейської служби України
відповідно до вимог Постанови КМУ № 45
від 30.01.2013 року «Про внесення змін до
Постанови КМУ від 03.08.2011 року №845»
(а.с.13).

Відповідно до статті 19 Конституції
України органи державної влади
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України. Згідно з Конституцією України
Державний бюджет України і бюджетна
система України встановлюються
виключно законами (пункт 1 частини 2
статті 92). Такими законами є закони
України про Державний бюджет України
на кожний рік, Бюджетний кодекс
України.

Згідно з частиною першою та другою
статті 23 Бюджетного кодексу України
будь-які бюджетні зобов'язання та
платежі з бюджету здійснювати лише за
наявності відповідного бюджетного
призначення, встановленого законом про
Державний бюджет України.

Відповідно до статті 63 Закону України
"Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" та статті 7
Закону України "Про соціальний захист
дітей війни"визначено, що фінансування
витрат, пов'язаних з реалізацією цих
законів, здійснюється за рахунок
коштів державного бюджету.

Головним розпорядником коштів за цією
програмою є Міністерство соціальної
політики України.

Конституцією України зазначено, що
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією
України та законами України.

Кабінет Міністрів України є вищим
органом у системі органів виконавчої
влади, який розробляє проект закону про
Державний бюджет України на наступний
рік і подає його до Верховної Ради
України, забезпечує виконання
затвердженого Верховною Радою України
про його виконання. Ефективне
здійснення Кабінетом Міністрів
України цих повноважень є основою для
вжиття заходів щодо забезпечення прав
і свобод людини і громадянина,
проведення політики у сфері
соціального захисту, фінансової і
податкової політики.

Рішенням Конституційного Суду України
№ З-рп/2012 від 25.01.2012 року установлено, що
надання Верховною Радою України права
Кабінету Міністрів України
встановлювати у випадках, передбачених
законом, порядок і розміри соціальних
виплат та допомоги, які фінансуються за
рахунок Державного бюджету України,
пов'язується з його функціями,
визначеними в ст. 116 Конституції
України. Отже, Кабінет Міністрів
України регулює порядок та розміри
соціальних виплат та допомоги, які
фінансуються за рахунок коштів
Державного бюджету України, відповідно
до Конституції України та законів
України.

Статтею 124 Конституції України
встановлено, що рішення ухвалюються
судами іменем України і є обов'язковими
до виконання на всій її території.
Судді при здійсненні правосуддя
незалежні і підкоряються лише Закону,
отже у рішеннях суду втілюється
волевиявлення самої держави, а тому
обов'язковість рішень суду є однією з
основних засад судочинства, згідно з
положеннями ст. 129 Конституції України.

Тому питання про своєчасність
виконання судових рішень, що набрали
законної сили або допущені до
негайного виконання має виключно
важливе значення для авторитету
судової влади в державі. Безперечно,
завдання судочинства не виконується,
якщо не виконується судове рішення.

В Україні питання, пов'язані з
виконанням судових рішень у цивільних,
господарських, кримінальних та
адміністративних справах, а також
майнових стягнень, врегульовано
Законом України "Про виконавче
провадження". Так, статтею 1 Закону
України "Про виконавче провадження"
визначено, що виконавче провадження як
завершальна стадія судового
провадження та примусове виконання
рішень інших органів (посадових осіб) -
це сукупність дій органів і посадових
осіб, визначених у цьому Законі, що
спрямовані на примусове виконання
рішень судів та інших органів
(посадових осіб), які провадяться на
підставах, в межах повноважень та у
спосіб, визначених цим Законом, іншими
нормативно-правовими актами,
прийнятими відповідно до цього Закону
та інших законів, а також рішеннями, що
відповідно до цього Закону підлягають
примусовому виконанню (далі - рішення).

Законом України "Про виконавче
провадження" передбачено, що Державна
виконавча служба є єдиним органом
примусового виконання, крім органів та
посадових осіб, які виконують рішення
про притягнення до кримінальної або
адміністративної відповідальності.

Статтею 2 зазначеного закону
визначено, що примусове виконання
рішень покладається на державну
виконавчу службу, яка входить до
системи органів Міністерства юстиції
України. Примусове виконання рішень
здійснюють державні виконавці,
визначені Законом України "Про
державну виконавчу службу" ( 202/98-ВР )
(далі - державні виконавці).

Так, Законом України "Про державну
виконавчу службу" визначено, що
завданням державної виконавчої служби
є своєчасне, повне і неупереджене
примусове виконання рішень,
передбачених законом. Державна
виконавча служба входить до системи
органів Міністерства юстиції України і
здійснює виконання рішень судів,
третейських судів та інших органів, а
також посадових осіб (далі - рішень)
відповідно до законів України.

Статтею 11 Закону України „Про
виконавче провадження" визначено, що
державний виконавець зобов'язаний
вживати заходів примусового виконання
рішень, встановлених цим Законом,
неупереджено, своєчасно, повно вчиняти
виконавчі дії. Цією ж статтею
встановлено, що державний виконавець
здійснює необхідні заходи щодо
своєчасного і повного виконання
рішення, зазначеного в документі на
примусове виконання рішення, у спосіб і
порядок, визначені виконавчим
документом.

Статтею 17 Закону України "Про виконавче
провадження" визначено, що примусове
виконання рішень здійснюється
державною виконавчою службою на
підставі виконавчих документів,
визначених цим Законом. Відповідно до
цього Закону підлягають виконанню
державною виконавчою службою, зокрема,
виконавчі листи, що видаються судами.

Згідно з частиною 1 статті 25
Закону України "Про виконавче
провадження" державний виконавець
зобов'язаний прийняти до виконання
виконавчий документ і відкрити
виконавче провадження, якщо не
закінчився строк пред'явлення такого
документа до виконання, він відповідає
вимогам, передбаченим цим Законом, і
пред'явлений до виконання до
відповідного органу державної
виконавчої служби.

Підстави для відмови у відкритті
виконавчого провадження визначені ст.
26 Закону України Про виконавче
провадження", до яких, зокрема,
відноситься наявність передбачених
законом обставин, що виключають
здійснення виконавчого провадження.

Приймаючи постанову про відмову у
відкритті виконавчого провадження від
25.02.2014 року, відповідач виходив з
положень ч. 2 ст. 3 Закону України "Про
виконавче провадження" та Порядку
виконання рішень про стягнення коштів
з державного та місцевих бюджетів або
бюджетних установ, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
№ 845 від 03.08.2011 року (далі - Порядок №
845).

Так, дійсно згідно з ч. 2 ст. 3
Закону України "Про виконавче
провадження", на яку посилається
відповідач, рішення про стягнення
коштів з державного та місцевих
бюджетів або бюджетних установ
виконуються органами Державного
казначейства України в установленому
Кабінетом Міністрів України порядку.

Порядок № 845 прийнятий
відповідно до частини 2 статті 3 Закону
України "Про виконавче провадження" і
пункту 9 розділу VI "Прикінцеві та
перехідні положення" Бюджетного
кодексу Українита визначає механізм
виконання рішень про стягнення коштів
державного та місцевих бюджетів або
боржників (далі - рішення про стягнення
коштів), прийнятих судами, а також
іншими державними органами (посадовими
особами), які відповідно до закону
мають право приймати такі рішення.

З 01.01.2013 року набрав чинності Закон
України від 05.06.2012 року № 4901-VI "Про
гарантії держави щодо виконання
судових рішень", згідно з вимогами
якого виконання рішень суду про
стягнення коштів, боржником за якими є
державний орган, покладається на
Державну казначейську службу України.

Однак, приймаючи оскаржуване
рішення, відповідач не врахував
положення пункту 3 Розділу ІІ
"Прикінцеві та перехідні положення"
Закону України "Про гарантії держави
щодо виконання рішень судів", що
доповнений Законом України "Про
внесення змін до деяких законів
України щодо виконання судових рішень"
від 19.09.2013 року № 583-VII. Указаним
положенням закріплено, що виконавчі
документи за рішеннями суду про
стягнення коштів або рішення суду, що
набрали законної сили, боржниками за
якими є визначені частиною першою
статті 2 цього Закону ("Про гарантії
держави щодо виконання рішень судів")
суб'єкти, які видані або ухвалені до
набрання чинності цим Законом,
подаються до органу державної
виконавчої служби протягом шести
місяців з дня набрання чинності цим
пунктом. Якщо рішення суду про
стягнення коштів або виконавчі
документи за цими рішеннями,
боржниками за якими є визначені
частиною першою статті 2 цього Закону
суб'єкти, не було подано в строк,
встановлений цим пунктом, це не є
підставою для відмови у виконанні
даного судового рішення.

Як вбачається з виконавчого листа,
виданого Бабушкінським районним судом
11.10.2011 року, постанова Бабушкінського
райсуду від 22.08.2011 року по
адміністративній справі № 2а-6740/11
набрала законної сили 04.10.2011 року, тобто
до набрання чинності Законом України
"Про гарантії держави щодо виконання
судових рішень". Ухвалою
Дніпропетровського апеляційного
Адміністративного суду від 18 грудня 2013
року по справі № 200/11900/13-а (6а/200/46/13) було
змінено спосіб і порядок виконання
постанови Бабушкінського районного
суду м. Дніпропетровська від 22.08.2011 року
у справі №2а-6740/11, яка набрала законної
сили до набрання чинності Законом
України «Про гарантії держави щодо
виконання судових рішень», а саме,
18.12.2013 року. Відтак, з урахуванням п. 3
Розділу ІІ "Прикінцеві та перехідні
положення" Закону України "Про гарантії
держави щодо виконання рішень судів"
вказаний виконавчий документ підлягає
пред'явленню до виконання до органів
державної виконавчої служби, що
спростовує твердження представника
відповідача про правомірність
прийнятої постанови про відмову у
відкритті виконавчого провадження.

Згідно з вимогами ч.3 ст.2 КАС України, у
справах щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
на підставі у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення;
безсторонньо (неупереджено);
добросовісно; розсудливо; з
дотриманням принципу рівності перед
законом, запобігаючи несправедливій
дискримінації; пропорційно, зокрема, з
дотриманням необхідного балансу між
будь-якими несправедливими наслідками
для прав, свобод та інтересів особи і
цілями, на досягнення яких спрямоване
це рішення (дія); з урахуванням права
особи на участь у процесі прийняття
рішення; своєчасно, тобто протягом
розумного строку.

Згідно вимог ч.2 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства, в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Однак, відповідач покладеного
на нього обов'язку щодо доведення
правомірності прийнятої постанови про
відмову у відкритті виконавчого
провадження не виконав. Отже,
оскаржувана постанова не відповідає
критеріям правомірного рішення
відповідача як суб'єкта владних
повноважень, а тому підлягає
скасуванню.

При цьому, суд зазначає, що позовна
вимога позивача про визнання
протиправними дій відповідача щодо
відмови у відкритті виконавчого
провадження по суті є вимогою про
визнання протиправною самої постанови
про відмову у відкритті виконавчого
провадження, оскільки така відмова
виразилася саме у прийнятому рішенні.

Разом з тим, адміністративний
позов в іншій частині позовних вимог не
підлягає задоволенню у зв'язку з
відсутністю для цього правових підстав
та оскільки права позивача
поновлюються таким частковим
задоволенням позову. Крім того, усі
питання у порядку виконання судового
рішення мають вирішуватися державним
виконавцем.

За таких обставин, суд дійшов
висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 до
Головного державного виконавця
відділу примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Дніпропетровській області Дрижирук
О.О., третя особа: Управління Державної
казначейської служби України у
Бабушкінському районі м.
Дніпропетровська про визнання дій
незаконними, скасування постанови
державного виконавця підлягають
задоволенню.

Вирішуючи питання щодо судових
витрат, суд застосовує ч.1 ст.94 КАС
України, якою встановлено: якщо судове
рішення ухвалене на користь сторони,
яка не є суб'єктом владних повноважень,
суд присуджує всі здійснені нею
документально підтверджені судові
витрати з Державного бюджету України
(або відповідного місцевого бюджету,
якщо іншою стороною був орган
місцевого самоврядування, його
посадова чи службова особа).

Позивачем не сплачено судовий
збір, тому судові витрати залишити за
рахунок держави.

Керуючись ст. ст. 2, 7, 8, 9, 11, 71, 86, 158-163 КАС
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до
Головного державного виконавця
відділу примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Дніпропетровській області Дрижирук
О.О., третя особа Управління державної
казначейської служби України у
Бабушкінському районі м.
Дніпропетровська про визнання дій
незаконними, скасування постанови
державного виконавця - задовольнити.

Визнати дії Головного державного
виконавця Дрижирук О.О. відділу
примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Дніпропетровській області, які
виявилися у відмові у відкритті
виконавчого провадження незаконними
та скасувати постанови ВП № 42218383 та ВП
№ 42218503 (реєстраційні номери 42218383 та
42218503) від 25 лютого 2014 року.

Зобов'язати відділ примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у
Дніпропетровській області прийняти
виконавчі листи № 2а-6740/2011 видані 11.10.2011
року Бабушкінським районним судом м.
Дніпропетровська (з урахуванням ухвали
Дніпропетровського апеляційного
Адміністративного суду від 18.12.2013 року
справа № 200/11900/13 - а (6а/200/46/13)) та
відкрити виконавче провадження по ним
і прийняти всі необхідні заходи для
своєчасного і повного виконання
рішення суду.

Судові витрати покласти за рахунок
держави.

Постанова може бути оскаржена до
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду через
Бабушкінський районний суд міста
Дніпропетровська, шляхом подачі
апеляційної скарги протягом десяти
днів з дня отримання копії постанови.

Суддя
В.О. Циганков