Справа № 754/5253/14
Суддя: Земляна Г.В.
Дата ухвалення: 2014-07-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: № 754/5253/14
Головуючий у 1-й інстанції:
Суддя-доповідач: Земляна Г.В.
ПОСТАНОВА

Іменем України

10 липня 2014 року
м. Київ

колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

головуючого -
судді Земляної Г.В.

суддів
Горбань Н.І., Межевича М.В.

за участю
секретаря Рижкової Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Києві
апеляційні скарги управління
Пенсійного фонду України в
Деснянському районі м. Києва, ОСОБА_2 на
постанову Деснянського районного суду
м.Києва від 24 квітня 2014 року у справі
за адміністративним позовом ОСОБА_2 до
управління Пенсійного фонду України в
Деснянському районі м. Києва про
визнання дій неправомірними та
зобов'язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И Л А

Позивач, ОСОБА_2, звернулася до суду з
позовом до управління Пенсійного
Фонду України в Деснянському районі
м. Києва, в якому просить визнати
протиправними дії відповідача щодо
відмови у проведенні перерахунку
пенсії та зобов»язати відповідача
провести перерахунок та виплату
позивачу пенсії призначеної
відповідно до Закону України « Про
державну службу» , включивши до
складу заробітної плати для
призначення пенсії суми
матеріальної допомоги на вирішення
соціально-побутових питань,
матеріальної допомоги на
оздоровлення та здійснити
виплату належних сум відповідно до
закону за період з 28 лютого 2013 р. по
дату набрання законної сили рішенням
суду та виплачувати у повному розмірі
довічно.

Постановою Деснянського районного
суду м.Києва від 24 квітня 2014 року позов
задоволено частково. Визнано
неправомірними дії управління
Пенсійного фонду України в
Деснянському районі м. Києва щодо
відмови у проведенні перерахунку
пенсії ОСОБА_2. Зобов'язано управління
Пенсійного фонду України в
Деснянському районі м. Києва здійснити
перерахунок та виплату ОСОБА_2 пенсії
призначеної відповідно до Закону
України «Про державну службу» з
урахуванням сум матеріальної допомоги
для вирішення соціально-побутових
питань та допомоги на оздоровлення,
починаючи з 28.02.2014 р. з урахуванням
проведених виплат.

Не погоджуючись з судовим рішенням
представники управління Пенсійного
фонду України в Деснянському районі м.
Києва та ОСОБА_2 подали апеляційні
скарги, в яких представник позивача
просить скасувати незаконну, на його
думку, постанову суду першої інстанції
та постановити нову про задоволення
позову в повному обсязі, а відповідач
просить в задоволенні позову відмовити
в повному обсязі. В своїх апеляційних
скаргах апелянти посилаються на
незаконність, необґрунтованість та
необ'єктивність рішення суду, неповне
з'ясування всіх обставин, що мають
значення для вирішення справи,
порушення судом норм процесуального
права, що є підставою для скасування
судового рішення.

Заслухавши суддю-доповідача, осіб, що
з'явились в судове засідання,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційних скарг, колегія суддів
вважає, що апеляційні скарги
підлягають частковому задоволенню, а
постанова суду першої інстанції -
скасуванню з ухваленням нового рішення
з таких підстав.

Згідно зі п.3 ч.1 ст. 198, п.4 ч.1 ст. 202
Кодексу адміністративного судочинства
України, за наслідками розгляду
апеляційної скарги на постанову суду
першої інстанції суд апеляційної
інстанції скасовує її та ухвалює нове
рішення, якщо визнає, що судом першої
інстанції порушено норми
матеріального або процесуального
права, що призвело до неправильного
вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 статі 9 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд при вирішенні справи
керується принципом законності,
відповідно до якого органи державної
влади, органи місцевого
самоврядування, їхні посадові і
службові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом першої інстанції,
позивач перебуває на обліку в
управлінні Пенсійного фонду України
в Деснянському районі м. Києва з 13
липня 2012 р. та отримує пенсію за віком
відповідно до Закону України «Про
державну службу» у розмірі 80% від
заробітної плати державного службовця
відповідної посади та рангу за
останнім місцем роботи .

ОСОБА_2 зверталась двічі до відповідача
з заявами про проведення перерахунку
пенсії, в яких просила включити до
складових заробітної плати суми
матеріальної допомоги на вирішення
соціально-побутових питань та
матеріальної допомоги на оздоровлення.

Листом від 14.03.2014 р. відповідач відмовив
позивачу у проведенні зазначеного
перерахунку та включення до складових
заробітної плати сум матеріальної
допомоги на вирішення
соціально-побутових питань та
матеріальної допомоги на оздоровлення,
посилаючись на те, що відповідно до ст.
33 Закону України «Про державну службу»
заробітна плати державних службовців
складається з посадового окладу,
премій, доплат за ранг, надбавки за
вислугу років на державній службі та
інших надбавок. Обчислення пенсії
відповідно до ст. 37 Закону України «Про
державну службу» здійснюється з
урахуванням вищезазначених складових
заробітної плати державного службовця,
матеріальна допомога на вирішення
соціально-побутових питань та
матеріальна допомога на оздоровлення
не включаються до заробітної плати
державного службовця при обчисленні
пенсії.

Не погоджуючись з відмовою
відповідача, позивач звернулась до
суду за захистом свого порушеного
права.

Суд першої інстанції, задовольняючи
позов, прийшов до висновку, що
отримувані застрахованою особою суми
виплат, з яких були фактично нараховані
та сплачені страхові внески або збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування, враховуються в заробіток
(дохід) застрахованої особи для
обчислення пенсії, незалежно від того,
чи входять вони до структури
заробітної плати. Однак, задовольнив
позовні вимоги починаючи з 28 лютого 2014
року.

Колегія суддів не в повній мірі
погоджується з висновком суду першої
інстанції так як судом невірно
визначено дату початку проведення
перерахунку та зазначає наступне.

Суд оцінює докази, які є у справі, за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні (ч.1 ст. 86 КАС України).

За змістом статті 37 Закону N 3723-XII (у
редакції, чинній на час виникнення
спірних відносин) пенсія державним
службовцям призначається в розмірі 80
відсотків від сум їх заробітної плати,
на які нараховується збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування.

У частині першій статті 1 Закону
України від 24 березня 1995 року N 108/95-ВР
"Про оплату праці" (далі - Закон N 108/95-ВР)
встановлено, що заробітна плата - це
винагорода, обчислена, як правило, у
грошовому виразі, яку за трудовим
договором власник або уповноважений
ним орган виплачує працівникові за
виконану ним роботу.

Статтею 2 цього Закону визначено
структуру заробітної плати, до якої
входить: основна та додаткова
заробітна плата, а також заохочувальні
та компенсаційні виплати.

Частиною другою статті 33 Закону N 3723-XII
передбачено, що заробітна плата
державних службовців складається з
посадових окладів, премій, доплати за
ранги, надбавки за вислугу років на
державній службі та інших надбавок.

Аналіз наведених положень дає підстави
для висновку, що матеріальна допомога
на оздоровлення та допомога для
вирішення соціально-побутових питань
входила до системи оплати праці
державного службовця.

Крім того, статтею 66 Закону України від
5 листопада 1991 року N 1788-XII "Про пенсійне
забезпечення" (далі - Закон N 1788-XII)
врегульовано види оплати праці, що
враховуються при обчисленні пенсій.

Відповідно до частини першої статті 66
цього Закону до заробітку для
обчислення пенсії включаються всі види
оплати праці (виплат, доходу), на які
відповідно до Закону України "Про збір
на обов'язкове державне пенсійне
страхування" нараховується збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування, в межах максимальної
величини фактичних витрат на оплату
праці найманих працівників,
оподатковуваного доходу (прибутку),
сукупного оподатковуваного доходу
(граничної суми заробітної плати
(доходу), з яких справляються страхові
внески (збори) до соціальних фондів, що
діяла на день одержання зазначеного
заробітку (виплат, доходу).

Стаття 41 Закону України від 9 липня 2003
року N 1058-IV "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування" (далі -
Закон N 1058-IV) визначає виплати (доходи),
що враховуються в заробітну плату
(дохід) застрахованої особи для
обчислення пенсії. Так, зокрема до
такого доходу (заробітної плати)
враховуються: суми виплат, отримуваних
застрахованою особою після набрання
чинності цим Законом, з яких згідно з
цим Законом були фактично нараховані
(обчислені) та сплачені страхові
внески; суми виплат, отримуваних
застрахованою особою до набрання
чинності цим Законом, у межах сум, на
які відповідно до законодавства, що
діяло раніше, нараховувалися внески на
державне соціальне страхування або
збір на обов'язкове державне пенсійне
страхування.

За змістом наведених норм отримувані
застрахованою особою суми виплат, з
яких були фактично нараховані та
сплачені страхові внески або збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування, враховуються в заробіток
(дохід) застрахованої особи для
обчислення пенсії, незалежно від того,
чи входять вони до структури
заробітної плати.

Таким чином, колегія суддів приходить
до висновку, що матеріальна допомога,
на яку нараховувався збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування, однак яка не включається
до складу заробітної плати державного
службовця, має враховується при
обчисленні розміру його пенсії, а тому
позовні вимоги підлягають задоволенню.

Аналогічна позиція висловлена в
постанові Верховного Суду України від
20 лютого 2012 року у справі № 21-430а11.

Відповідно до ст.244-2 КАС України
рішення Верховного Суду України,
прийняте за результатами розгляду
заяви про перегляд судового рішення з
мотивів неоднакового застосування
судом (судами) касаційної інстанції
одних і тих самих норм матеріального
права у подібних правовідносинах, є
обов'язковим для всіх суб'єктів владних
повноважень, які застосовують у своїй
діяльності нормативно-правовий акт, що
містить зазначені норми права, та для
всіх судів України. Суди зобов'язані
привести свою судову практику у
відповідність з рішенням Верховного
Суду України.

Разом з тим, що стосується дати
проведення перерахунку, колегія суддів
зазначає наступне.

Так, в своїй апеляційній скарзі позивач
просить здійснити перерахунок пенсії
починаючи з 28 лютого 2013 року, тобто за
рік до звернення до відповідача з
заявою про проведення перерахунку,
посилаючись при цьому на положення ст.98
Закону України «Про пенсійне
забезпечення».

Однак, колегія суддів вважає
необґрунтованими посилання позивача
на ст.98 Закону України «Про пенсійне
забезпечення», оскільки з 01.01.04 року
набрав чинності Закон України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», згідно з п. 15 Перехідних
положень якого до приведення
законодавства України у відповідність
із цим Законом, закони України та інші
нормативно-правові акти
застосовуються в частині, що не
суперечить цьому Закону. Статтею 45
цього Закону передбачено, строки
перерахунку призначених пенсій, тому
положення ч.2 ст. 98 Закону України «Про
пенсійне забезпечення» як такі, що
суперечать вимогам ст. 45 Закон України
«Про загальнообов'язкове пенсійне
страхування» не діють з часу набрання
чинності Законом України «Про
загальнообов'язкове пенсійне
страхування».

Разом з тим, з матеріалів справи
вбачається та підтверджено позивачем в
судовому засіданні в суді апеляційної
інстанції, що вперше з заявою про
перерахунок пенсії відповідно до
Закону України «Про державну службу»
позивач звернулась 18 грудня 2013 року
(а.с.13).

Таким чином, колегія суддів приходить
до висновку, що проведення перерахунку
пенсії позивачу з урахуванням інших
виплат підлягає саме з дати первинного
звернення до відповідача з відповідною
заявою, тобто з 18 грудня 2013 року.

Відповідно до ст. 159 КАС України
законним є рішення, ухвалене судом
відповідно до норм матеріального права
при дотриманні норм процесуального
права. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене судом на підставі повно і
всебічно з'ясованих обставин в
адміністративній справі,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Таким чином апеляційні скарги
підлягають частковому задоволенню, а
рішення суду першої інстанції підлягає
скасуванню з ухваленням нового рішення
про часткове задоволення позову.

З урахуванням зазначеного, колегія
суддів вважає, що судом першої
інстанції порушені норми
матеріального права, що призвело до
неправильного вирішення справи, що є
підставою для скасування судового
рішення.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 198 КАС України
за наслідками розгляду апеляційної
скарги на постанову суду першої
інстанції суд апеляційної інстанції
має право скасувати її та прийняти нову
постанову суду.

Таким чином вимоги апеляційної скарги
підлягають задоволенню, а рішення суду
першої інстанції скасуванню.

Керуючись ст.ст.4, 8-11, 160, 197, 198, 202, 205, 207, 212,
254 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційні скарги управління
Пенсійного фонду України в
Деснянському районі м. Києва, ОСОБА_2 -
задовольнити частково.

Постанову Деснянського районного суду
м.Києва від 24 квітня 2014 року -
скасувати.

Позов ОСОБА_2 до управління Пенсійного
фонду України в Деснянському районі м.
Києва про визнання дій неправомірними
та зобов'язання вчинити дії
задовольнити частково.

Визнати протиправним дії Управління
Пенсійного фонду України в м. Черкаси
Черкаської області щодо відмови в
перерахунку пенсії з урахуванням інших
виплат.

Зобов'язати Управління Пенсійного
фонду України в м. Черкаси Черкаської
області здійснити перерахунок пенсії
ОСОБА_2 з урахуванням інших виплат,
зокрема матеріальної допомоги на
оздоровлення та вирішення
матеріально-побутових питань з 18
грудня 2013 року.

В решті позову відмовити.

Постанова набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржена протягом двадцяти днів із
дня складання у повному обсязі шляхом
подачі касаційної скарги до Вищого
адміністративного суду України у
порядку ст.212 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий суддя:
Г.В.Земляна

Судді:
Н.І. Горбань

М.В. Межевич

Повний текст виготовлено 16 липня 2014
року

Головуючий суддя

Земляна Г.В.

Судді:

Горбань Н.І.

Межевич М.В.