Справа № 872/16329/13
Суддя: Дадим Ю.М.
Дата ухвалення: 2014-07-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

01 липня 2014 рокусправа № 185/8671/13-а
Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Дадим Ю.М.

суддів:
Богданенка І.Ю. Уханенка С.А.

за участю секретаря судового
засідання: Сколшева О.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Дніпропетровську
апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову
Павлоградського міськрайонного суду
Дніпропетровської області від 19
вересня 2013 року у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_1 до
Управління праці та соціального
захисту населення Павлоградської
міської ради Дніпропетровської
області про стягнення щорічної разової
грошової допомоги до 5 травня, -

В С Т А
Н О В И В:

У серпні 2013 року позивач звернувся до
суду з позовом до Управління праці та
соціального захисту населення
Павлоградської міської ради
Дніпропетровської області, в якому
просив суд визнати протиправною
бездіяльність відповідача в частині
виплати ОСОБА_2 щорічної допомоги до 05
травня, як «учаснику війни», згідно
Закону України «Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального статус»
та провести виплату у відповідності до
Закону України «Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального статус»
за 2013 рік.

Постановою Павлоградського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 19 вересня 2013 року у
задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до
Управління праці та соціального
захисту населення Павлоградської
міської ради Дніпропетровської
області про стягнення щорічної разової
грошової допомоги до 5 травня -
відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої
інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну
скаргу, в якій просив скасувати
постанову суду першої інстанції, та
ухвалити нову постанову, якою
задовольнити позовні вимоги в повному
обсязі. Вважає, що рішення суду першої
інстанції прийнято з порушенням вимог
процесуального та матеріального права.

Сторони, будучи належним чином
повідомлені про час та місце розгляду
справи, до судового засідання не
з'явились, клопотань про розгляд справи
за їх участі до суду не надходило, а
тому, відповідно до ст. 41 КАС України,
фіксування судового засідання за
допомогою звукозаписувального
технічного запису не здійснюється.

Перевіривши матеріали справи,
законність і обґрунтованість
постанови суду першої інстанції в
межах доводів апеляційної скарги,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню,
виходячи із наступного.

З матеріалів справи вбачається, що
ОСОБА_1 є учасником війни, що
підтверджується наявною в матеріалах
справи копією посвідчення та
відповідно до ст. 12 ЗУ «Про статус
ветеранів війни, гарантій їх
соціального захисту» має право на
отримання разової грошової допомоги до
5 травня.

Як видно, Управлінням праці та
соціального захисту населення
Павлоградської міської ради
Дніпропетровської області щорічну
разову грошову допомогу до 5-го травня
позивачу, як учаснику війни було за 2013
рік виплачено у розмірі 135,00 грн.(а.с.7)

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог ОСОБА_2, суд першої інстанції
виходив з того, що відповідач у 2013 році
правомірно нарахував та виплатив
щорічну разову грошову допомогу до 5
травня позивачеві у розмірі 135,00 грн., що
відповідає законодавству України,
діючому на час виплати.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції,
виходячи з наступного.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно ст. 12 Закону України «Про
статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту» учасникам
бойових дій, щорічно до 5 травня
виплачується разова грошова допомога у
розмірі, який визначається Кабінетом
Міністрів України в межах бюджетних
призначень, встановлених законом про
Державний бюджет України.

Відповідно до правової позиції
Конституційного Суду України,
викладеної в Рішенні від 26 грудня 2011
року № 20-рп/2011, передбачені законами
соціально-економічні права не є
абсолютними. Механізм реалізації цих
прав може бути змінений державою,
зокрема, через неможливість їх
фінансового забезпечення шляхом
пропорційного перерозподілу коштів з
метою збереження балансу інтересів
усього суспільства. Конституційний Суд
України виходить з того, що надання
Верховною Радою України права Кабінету
Міністрів України встановлювати у
випадках, передбачених законом,
порядок та розміри соціальних виплат
та допомоги, які фінансуються за
рахунок коштів Державного бюджету
України, пов'язується з його функціями,
визначеними в пунктах 2, 3 статті 116
Конституції України.

Згідно прийнятого 25.01.2012 року рішення
Конституційного Суду України №3-рп/2012,
яким встановлено, що суди під час
вирішення справ про соціальний захист
громадян керуються Законами України, а
також нормативно-правовими актами
відповідних органів державної влади,
виданих на підставі, у межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією України та законами
України, в тому числі
нормативно-правових актів Кабінету
Міністрів України, виданих у межах його
компетенції, на основі і на виконання
Бюджетного кодексу України, закону про
Державний бюджет України на
відповідний рік та інших законів
України.

Отже, станом на час виплати позивачу
вказаної соціальної виплати, Кабінет
Міністрів України мав право регулювати
порядок та розміри соціальних виплат
та допомоги, які фінансуються за
рахунок коштів Державного бюджету
України, відповідно до Конституції та
законів України.

Згідно Постанови Кабінету Міністрів
України «Деякі питання виплати у 2013
році разової грошової допомоги,
передбаченої Законами України «Про
статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту» та «Про жертви
нацистських переслідувань» від 13
березня 2013 року № 149, розмір допомоги
становив 135,00 грн.

А тому, дії відповідача у 2013 році
слід вважати правомірними, оскільки
вони відповідали діючому
законодавству, регулюючому спірні
правовідносини.

Отже, доводи апеляційної скарги не
спростовують зроблений судом першої
інстанції висновок, підстави для
скасування чи зміни судового рішення
відсутні.

Керуючись п.1 ч.1 ст. 198 ст.ст. 200, 205,
206 КАС України, суд,-

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити
без задоволення.

Постанову Павлоградського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 19 вересня 2013 року - залишити
без змін.

Ухвала суду апеляційної
інстанції набирає законної сили з
моменту постановлення та відповідно
до ч.10 ст.183-2 КАС України є остаточною і
оскарженню не підлягає.

Головуючий:
Ю.М. Дадим

Суддя:
І.Ю. Богданенко

Суддя:
С.А. Уханенко