Справа № 2а-6478/10/1570
Суддя: Сірош М.В.
Дата ухвалення: 2014-06-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"26" червня 2014 р. м. Київ
К/9991/60558/12

К/9991/76871/12

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

головуючого судді:
Сіроша М.В.,

суддів:
Блажівської Н.Є.,

Карася О.В.

розглянувши у письмовому провадженні
касаційні скарги Управління Державної
автомобільної інспекції Головного
управління Міністерства внутрішніх
справ України в Одеській області (далі -
Державтоінспекції) на постанову
Одеського апеляційного
адміністративного суду від 12 червня 2012
року та додаткову постанову Одеського
апеляційного адміністративного суду
від 16 жовтня 2012 року у справі за
адміністративним позовом Управління
Пенсійного фонду України в м.
Іллічівськ Одеської області (далі -
УПФУ) до Державтоінспекції, третя
особа: Головне управління Державного
казначейства України в Одеській
області (далі - Казначейство),

про визнання дій протиправними, -

В С Т А Н О В И Л А :

У червні 2010 року УПФУ звернулося до
суду з адміністративним позовом про
визнання дій Державтоінспекції щодо
реєстрації легкових автомобілів у 2005
році без сплати збору на обов'язкове
державне пенсійне страхування або його
сплатою у неповному обсязі та
стягнення коштів, у розмірі 20 430,90 грн.,
за реєстрацію легкових автомобілів у
2005 році.

18 липня 2011 року постановою Одеського
окружного адміністративного суду у
задоволенні позову відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд
першої інстанції зазначив, що обов'язок
зі сплати збору на обов'язкове державне
пенсійне страхування при відчуженні
легкових автомобілів, відповідно до п. 7
ст. 1 Закону України «Про збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування», покладається на продавця
автомобіля, у зв'язку з чим сума
несплаченого збору на обов'язкове
державне пенсійне страхування не
підлягає стягненню з Інспекції.

12 червня 2012 року постановою Одеського
апеляційного адміністративного суду
постанова Одеського окружного
адміністративного суду від 18 липня 2011
року скасована, позов задоволений.

16 жовтня 2012 року Одеським апеляційним
адміністративним судом прийнята
додаткова постанова відповідно до якої
дії Державтоінспекції щодо реєстрації
легкових автомобілів у 2005 році без
сплати збору на обов'язкове державне
пенсійне страхування або його сплатою
у неповному обсязі визнані
протиправними; стягнуто з
Державтоінспекції кошти, у розмірі 20
430,90 грн., за реєстрацію легкових
автомобілів у 2005 році без сплати збору
на обов'язкове державне пенсійне
страхування або його сплатою у
неповному обсязі.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
апеляційної інстанції зазначив, що
згідно з підпунктом 40 пункту 4
Положення про Державну автомобільну
інспекцію Міністерства внутрішніх
справ, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України № 341 від
14.04.1997 року, Державтоінспекція
відповідно до покладених на неї
завдань контролює внесення
обов'язкових платежів власниками
транспортних засобів.

Державтоінспекція звернулася із
касаційними скаргами про скасування
постанови Одеського апеляційного
адміністративного суду та додаткову
постанову Одеського апеляційного
адміністративного суду і залишення в
силі постанови Одеського окружного
адміністративного суду, посилаючись на
порушення апеляційним
адміністративним судом норм
матеріального та процесуального права.

Перевіривши правильність застосування
апеляційним адміністративним судом
норм матеріального та процесуального
права, обговоривши доводи касаційних
скарг, колегія суддів вважає, що
касаційні скарги підлягають
задоволенню з таких підстав.

Як встановлено судами першої та
апеляційної інстанцій, 5.06.2008 року УПФУ
була здійснена позапланова перевірка
Державтоінспекції з питань дотримання
вимог чинного законодавства щодо
сплати коштів до Пенсійного фонду за
період з 1.01.2005 року до 31.12.2005 року, за
наслідками якої складений акт.

Відповідно до зазначеного акту
встановлено, що за період з 1.01.2005 року
до 31.12.2005 року до Пенсійного фонду не
надійшли кошти від відчуження
автомобілів, у розмірі 20 430,90 грн., у
зв'язку з чим порушено вимоги п. 7 ст. 1
Закону України № 400/97-ВР від 26.06.1997 року
«Про збір на обов'язкове державне
пенсійне страхування».

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції про
відмову у задоволенні позову з таких
підстав.

Відповідно до ст. 14 Закону України «Про
систему оподаткування» збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування віднесено до
загальнодержавних податків і зборів
(обов'язкових платежів).

Згідно з п. 7 ст. 1 Закону України «Про
збір на обов'язкове державне пенсійне
страхування» платниками збору є
юридичні та фізичні особи при
відчуженні легкових автомобілів, крім
легкових автомобілів, якими
забезпечуються інваліди, та тих
автомобілів, які переходять у
власність спадкоємцям за законом.

Відповідно до Закону України «Про збір
на обов'язкове державне пенсійне
страхування» та Порядку сплати збору
на обов'язкове державне пенсійне
страхування з окремих видів
господарських операцій, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
№ 1740 від 3.11.1998 року (далі - Порядок № 1740),
з операцій відчуження легкових
автомобілів сплачується збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування у розмірі трьох відсотків
вартості легкового автомобіля.

Відповідно до п. 14 зазначеного Порядку
органи Державтоінспекції здійснюють
реєстрацію легкових автомобілів лише
за умови сплати збору на обов'язкове
державне пенсійне страхування, що
підтверджується документом про сплату
цього збору.

Згідно з Правилами державної
реєстрації та обліку автомобілів
автобусів, а також самохідних машин,
сконструйованих на шасі автомобілів.
Мотоциклів усіх типів, марок і моделей,
причепів, напівпричепів та
мотоколясок, затверджених постановою
Кабінету Міністрів України № 1388 від
7.09.1998 року, державна реєстрація
транспортних засобів проводиться за
умови сплати їх власниками
передбачених законодавством податків
і зборів (обов'язкових платежів), а
також внесення в установленому порядку
платежів за проведення огляду
транспортних засобів, державну
реєстрацію (перереєстрацію), зняття з
обліку, відшкодування вартості бланків
реєстраційних документів та номерних
знаків. Документами, які підтверджують
факт сплати податків і зборів
(обов'язкових платежів), є платіжні
документи банківських установ, через
які проводяться ці платежі - платіжні
доручення, квитанції, тощо.

Суд першої інстанції правильно
зазначив, що діюча в Україні система
державної реєстрації транспортних
засобів дозволяє здійснювати
реєстраційні дії на підставі наданих
платіжних документів встановленої
форми, посвідчених банківськими
установами, про сплату податків і
зборів без встановлення самого факту
надходження цих коштів до відповідних
бюджетів та фондів. Перевірка
підрозділами Державтоінспекції під
час реєстрації Транспортних засобів
платіжних документів на їх
справжність, а також встановлення
факту надходження податків та зборів
до відповідних бюджетів та фондів,
законодавством не передбачена.

Відповідно до п. 15 Порядку № 1740 суми
збору на обов'язкове державне пенсійне
страхування з операцій з відчуження
легкових автомобілів сплачуються
платниками цього збору на рахунки з
обліку коштів спеціального фонду
державного бюджету, відкриті в
управліннях Державного казначейства в
державного бюджету, відкриті в
управліннях Державного казначейства в
Автономній Республіці Крим, областях,
м. Києві та Севастополі, за місцем
реєстрації легкового автомобіля.

Згідно з ст. 8 Закону України «Про
платіжні системи та перекази коштів в
Україні» банк зобов'язаний виконати
доручення клієнта, що міститься в
розрахунковому документі чи документі
на переказ готівки, який надійшов
протягом операційного часу банку, в
день ЙОГО надходження. У разі
надходження розрахункового документа
чи документа на переказ готівки
клієнта до обслуговуючого банку після
закінчення операційного часу банк
зобов'язаний виконати доручення
клієнта, що міститься в цьому
розрахунковому документі, не пізніше
наступного робочого дня. Банки та їх
клієнти мають право передбачати в
договорах інші, ніж встановлені в
абзацах першому та другому цього
пункту, строки виконання доручень чи
документів на переказ готівки
клієнтів.

Відповідно до п. 24.3 ст. 24 зазначеного
Закону при використанні документа на
переказ готівки ініціювання переказу
вважається завершеним з моменту
прийняття до виконання банком або
іншою установою - членом платіжної
системи документа на переказ готівки
разом із сумою коштів у готівковій
формі. Прийняття документа на переказ
готівки до виконання засвідчується
підписом уповноваженої особи банку або
іншої установи - члена платіжної
системи чи відповідним чином
оформленою квитанцією.

Враховуючи вище викладене, наявність
відповідним чином оформленої
квитанції є підтвердження внесення
готівки у відповідній платіжній
системі та підтверджує факт прийняття
банком до виконання документа на
переказ готівки, що є достатнім для
здійснення реєстрації автомобілів в
Державтоінспекції.

Згідно з підпунктом 40 пункту 4
Положення про Державну автомобільну
інспекцію Міністерства внутрішніх
справ, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України № 341 від
14.04.1997 року, Державтоінспекція
відповідно до покладених на неї
завдань контролює внесення
обов'язкових платежів власниками
транспортних засобів.

Суд апеляційної інстанції прийшов до
помилкового висновку, що
Державтоінспекція має перевіряти
достовірність та розмір сплати збору
на обов'язкове державне пенсій
страхування при реєстрації
автомобілів, оскільки відповідно до п.
7 ст. 1 Закону України «Про збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування» обов'язок зі сплати
зазначеного збору покладений на
продавця автомобіля.

Відповідно до статті 226 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд касаційної інстанції скасовує
судове рішення суду апеляційної
інстанції та залишає в силі рішення
суду першої інстанції, яке ухвалено
відповідно до закону і скасоване або
змінене помилково.

Колегія суддів дійшла висновку, що
постанова суду апеляційної інстанції
ухвалена з порушенням норм
матеріального права, а тому, вона
підлягає скасуванню, а постанова суду
першої інстанції - залишенню без зміни,
як така, що відповідає вимогам чинного
законодавства.

Керуючись ст.,ст. 220, 222, 226, 230, 231 Кодексу
адміністративного судочинства
України,

У Х В А Л И Л А :

Касаційні скарги Управління Державної
автомобільної інспекції Головного
управління Міністерства внутрішніх
справ України в Одеській області
задовольнити.

Постанову Одеського апеляційного
адміністративного суду від 12 червня 2012
року та додаткову постанову Одеського
апеляційного адміністративного суду
від 16 жовтня 2012 року скасувати,
постанову Одеського окружного
адміністративного суду від 18 липня 2011
року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі і
оскарженню не підлягає, але може бути
переглянута Верховним Судом України з
підстав, визначених ст. 237 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Судді:
Сірош М.В.

Блажівська Н.Є.

Карась О.В.