Справа № 803/1293/14
Суддя: Андрусенко Оксана Орестівна
Дата ухвалення: 2014-07-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 липня 2014 року Справа № 803/1293/14

Волинський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого - судді Андрусенко О. О.,

при секретарі судового засідання
Брудовській Н. В.,

за участю позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

представника відповідача Забожчук О.
В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Луцьку
адміністративну справу за позовом
ОСОБА_1 до Управління Міністерства
внутрішніх справ України у Волинській
області, третя особа на стороні
відповідача, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору, -
Управління державної автомобільної
інспекції Управління Міністерства
внутрішніх справ України у Волинській
області про визнання протиправними та
скасування наказів, поновлення на
посаді та стягнення грошового
забезпечення за час вимушеного
прогулу,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся з адміністративним
позовом до Управління Міністерства
внутрішніх справ України у Волинській
області про визнання протиправними та
скасування наказів від 29.05.2014 року №
330/в в частині накладення
дисциплінарного стягнення - звільнення
з органів внутрішніх справ, від 29.05.2014
року № 114 о/с в частині звільнення з
органів внутрішніх справ, поновлення
на посаді та стягнення грошового
забезпечення за час вимушеного
прогулу.

Ухвалою Волинського окружного
адміністративного суду від 02.07.2014 року
залучено до участі у справі Управління
державної автомобільної інспекції
Управління Міністерства внутрішніх
справ України у Волинській області як
третю особу, яка не заявляє самостійних
вимог на предмет спору, на стороні
відповідача.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
позивач перебував на службі в органах
внутрішніх справ України, зокрема, на
посаді інспектора дорожньо-патрульної
служби взводу із забезпечення
супроводження роти
дорожньо-патрульної служби ДАІ,
підпорядкованої УМВС. Наказом УМВС
України у Волинській області від 29.05.2014
року №114 о/с позивача звільнено з
органів внутрішніх справ відповідно до
пункту 66 (за скоєння вчинків, що
дискредитують звання рядового і
начальницького складу). Підставою для
звільнення був наказ УМВС України у
Волинській області від 29 травня 2014 року
№ 330/в. Вважає оскаржувані накази від
29.05.2014 року №114 о/с, від 29 травня 2014 року
№ 330/в незаконними, оскільки у
відповідача не було належних правових
підстав для звільнення зі служби за
скоєння вчинків, що дискредитують
звання рядового і начальницького
складу органів внутрішніх справ.

У судовому засіданні позивач та
представник позивача позовні вимоги
підтримали та просили позов
задовольнити.

У письмових запереченнях відповідач
адміністративний позов не визнав та
зазначив, що звільнення ОСОБА_1 з
органів внутрішніх справ було
проведене відповідно до вимог чинного
законодавства, оскільки такий крайній
захід дисциплінарного впливу
застосовано відповідачем з урахування
всіх обставин дисциплінарного
проступку, вчинення якого доведено
матеріалами службового розслідування,
а тому у задоволенні позовних вимог
просив відмовити повністю.

У судовому засіданні представник
відповідача підтримала подані суду
заперечення та просила у задоволенні
позову відмовити повністю.

Представник третьої особи у судове
засідання не прибув, подав заяву про
розгляд справи за його відсутності.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть
участь у справі, дослідивши письмові
докази, суд приходить до висновку, що у
задоволенні адміністративного позову
слід відмовити з огляду на наступне.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1
проходив службу в органах внутрішніх
справ з 19.07.1999 року, в тому числі з 20.10.2011
року по 30.05.2014 року - на посаді
інспектора дорожньо-патрульної служби
(за рахунок м/б*) взводу із забезпечення
супроводження роти
дорожньо-патрульної служби ДАІ,
підпорядкованої УМВС, що
підтверджується записами в трудовій
книжці, витягом із послужного списку.
03.02.2000 року позивач склав Присягу
працівника органів внутрішніх справ
України.

Наказом начальника УМВС України у
Волинській області від 29.05.2014 № 114 о/с
прапорщика міліції ОСОБА_1 - інспектора
дорожньо-патрульної служби (за рахунок
м/б*) взводу із забезпечення
супроводження роти
дорожньо-патрульної служби ДАІ,
підпорядкованої УМВС України у
Волинській області звільнено з органів
внутрішніх справ у запас (з постановкою
на військовий облік) за пунктом 66 (за
скоєння вчинків, що дискредитують
звання рядового і начальницького
складу органів внутрішніх справ)
Положення про проходження служби
рядовим і начальницьким складом
органів внутрішніх справ, з 30.05.2014 року.

Як вбачається з матеріалів справи,
підставою для прийняття УМВС України у
Волинській області рішення про
звільнення позивача з органів
внутрішніх справ стали висновок
службового розслідування від 29.05.2014
року та наказ УМВС України у Волинській
області від 29.05.2014 року № 330/в «Про
порушення Присяги працівника органів
внутрішніх справ України працівниками
УДАІ Управління МВС України у
Волинській області та покарання
винних».

Як слідує із матеріалів службового
розслідування за фактом грубого
порушення вимог Присяги працівника
органів внутрішніх справ України
окремими співробітниками ВЗС РДПС ДАІ,
підпорядкованої УМВС України у
Волинській області, 28.05.2014 року
заступником Міністра внутрішніх справ
України було видано наказ № 488 дск «Про
відрядження працівників
Державтоінспекції до Харківської
області», відповідно до якого для
виконання завдань, визначених Законом
України «Про боротьбу з тероризмом», та
несення служби по охороні громадського
порядку в районах проведення
антитерористичної операції наказано
начальникам ГУМВС України у Львівській
області, УМВС України у Волинській,
Житомирській, Івано-Франківській та
Тернопільській областях у період з 01.06
по 30.06.2014 року відрядити до ГУМВС
України в Харківській області по 10
досвідчених, патріотично налаштованих
працівників ДПС ДАІ на службових
транспортних засобах із розрахунку три
співробітники на один патрульний
автомобіль та старшого групи,
забезпечивши кожного працівника ДАІ,
що відряджається, табельною та
автоматичною вогнепальною зброєю,
боєприпасами до неї згідно з нормами
належності, спеціальними засобами
індивідуального захисту та активної
оборони (бронежилети та захисні
шоломи), форменим та камуфляжним
одягом, службовою документацією,
коштами на відрядження відповідно до
вимог законодавства, а службові
автомобілі - паливно-мастильними
матеріалами в достатній кількості, у
тому числі для забезпечення
супроводження.

28.05.2014 року начальником УДАІ УМВС
України у Волинській області
полковником міліції Кравченею В. Ф., на
виконання вимог наказу МВС України від
28.05.2014 року № 488 дск та керівництва
Департаменту ДАІ МВС України,
підписано наказ № 157 «Про відрядження
працівників Державтоінспекції
області», згідно з яким командирам
взводів ДПС РДПС ДАІ УМВС наказано було
провести оперативні наради з
підпорядкованим особовим складом щодо
відрядження працівників ДАІ в
розпорядження начальника ГУМВС
України в Харківській області, під час
яких визначити по 2 досвідчених,
патріотично налаштованих працівника
ДАІ та подати списки бажаючих до
виконання поставлених завдань до 09 год.
00 хв. 29.05.2014 року у відділ ОР ДПС УДАІ
УМВС в області.

На виконання зазначених вимог
командири взводів з обслуговування
стаціонарного поста № 1 РДПС ДАІ УМВС
капітан міліції Марчук С. П., з
обслуговування поста № 2 РДПС ДАІ УМВС
капітан міліції Гемба М. С., з
обслуговування поста № 3 РДПС ДАІ УМВС
майор міліції Скуратівський М. М. та
начальник відділення ДАІ з
обслуговування м. Луцька ДАІ УМВС майор
міліції Главічка В. Й. рапортами
доповіли, що ними були проведені
відповідні наради, на яких визначені
працівники для відрядження, списки
котрих додавались.

Разом з тим, командир взводу капітан
міліції Лагода О. І. рапортом від 28.05.2014
року доповів начальнику УДАІ УМВС
України у Волинській області про те, що
під час проведення зборів особового
складу ніхто працівників підрозділу не
виявив бажання їхати у відрядження в
Харківську область, після чого
начальником УДАІ УМВС України у
Волинській області полковником
міліції Кравченею В. Ф. були проведені
повторні збори даного взводу.

З рапорту начальника УДАІ УМВС України
у Волинській області полковника
міліції Кравчені В. Ф., поданого 29.05.2014
року начальнику УМВС України у
Волинській області, вбачається, що
приблизно о 08 год. 00 хв. 29.05.2014 року до
нього на мобільний телефон поступив
дзвінок від командира взводу із
забезпечення супроводження роти ДПС
ДАІ УМВС капітана міліції Лагоди О. І.,
який повідомив, що з 15 присутніх
працівників жоден не виявив бажання
їхати у відрядження. Кравченею В. Ф.
було прийняте рішення повторно зібрати
весь особовий склад взводу із
забезпечення супроводження і в
присутності старшого інспектора з о/д В
ДПС УДАІ УМВС майора міліції Мельника
І. М. проведено нараду, у ході якої 13
працівників написали рапорти на
звільнення з органів внутрішніх справ,
однак надати їх керівництву УДАІ УМВС
відмовились. Після чого о 10 год. 00 хв.
29.05.2014 року з особовим складом взводу
проведено ще одну спільну нараду у
присутності начальника УКЗ УМВС
полковника міліції Феня М. Д.,
начальника СКЗ УДАІ УМВС підполковника
міліції Казмірука А. О., старшого
інспектора з о/д ВДПС УДАІ УМВС майора
міліції Мельника І.М., на якій
працівники взводу також відмовились
їхати у відрядження та в кінцевому
результаті здали свої службові
посвідчення, в тому числі і ОСОБА_1
(посвідчення серії УВП № 038302 від 28.04.2014
року).

Того ж дня, приблизно о 16 год. 00 хв.
командир взводу знову зібрав для
бесіди особовий склад, під час якої
останні також категорично відмовились
їхати у відрядження, при цьому, позивач
подав рапорт про відмову від поїздки. У
рапорті від 29.05.2014 року ОСОБА_1 вказав,
що за станом здоров'я не має змоги
поїхати у відрядження, так як 21.02.2014
року переніс складну операцію.

Крім того, з рапорту начальника УКЗ
УМВС України у Волинській області
полковника міліції Феня М. Д. слідує, що
на зборах особового складу взводу із
забезпечення супроводження роти
дорожньо-патрульної служби ДАІ,
підпорядкованої УМВС, які відбулися в
приміщенні УДАІ УМВС України у
Волинській області, усі присутні
співробітники вказаного підрозділу (13
чоловік) відмовилися виконувати наказ
МВС України від 28.05.2014 року № 488 дск та
наказ УДАІ УМВС України у Волинській
області від 28.05.2014 року № 157 про
відрядження для несення служби в
Харківську область, у зв'язку з чим усі
здали свої службові посвідчення, в тому
числі ОСОБА_1.

Актом про відмову надати пояснення від
29.05.2014 року зафіксовано факт відмови
співробітників ВЗС РДПС ДАІ,
підпорядкованої УМВС України у
Волинській області, в тому числі
ОСОБА_1, надати пояснення в рамках
службового розслідування за фактом
грубого порушення Присяги працівника
органів внутрішніх справ України з
покликанням на те, що причини відмови
виїзду у відрядження були вказані у
рапортах від 29.05.2014 року.

За результатами службового
розслідування та з урахуванням згоди
Волинської обласної профспілкової
організації атестованих працівників
органів внутрішніх справ України,
висловленої у листі від 29.05.2014 року,
комісія прийшла до висновку: за скоєння
вчинку, що дискредитує звання рядового
і начальницького складу, порушення
вимог Присяги працівника органів
внутрішніх справ України, яка
затверджена постановою Кабінету
Міністрів України від 28.12.1991 року № 383, у
частині відданості народові України,
Закону України «Про міліцію», Закону
України «Про Дисциплінарний статут
ОВС», особисту недисциплінованість, що
виразилось у невиконанні вимог наказів
МВС України від 28.05.2014 року № 488 дск та
УДАІ УМВС України в області від 28.05.2014
року № 157 «Про відрядження працівників
Державтоінспекції області» щодо
виконання завдань, визначених Законом
України «Про боротьбу з терроризмом»
та несення служби по охороні
громадського порядку в районах
проведення антитерористичної
операції, прапорщика міліції ОСОБА_1 -
інспектора дорожньо-патрульної служби
(за рахунок м/б*) взводу забезпечення
супроводження роти
дорожньо-патрульної служби ДАІ,
підпорядкованої УМВС України у
Волинській області, звільнити з
органів внутрішніх справ за пунктом 66
(за скоєння вчинків, що дискредитують
звання рядового і начальницького
складу) Положення про проходження
служби рядовим і начальницьким складом
органів внутрішніх справ України.

Правовий статус позивача, в тому числі
підстави та порядок звільнення зі
служби в органах внутрішніх справ
України, врегульовано Законом України
«Про міліцію», Дисциплінарним статутом
органів внутрішніх справ, затвердженим
Законом України від 22.02.2006 року № 3460-IV,
Положенням про проходження служби
рядовим і начальницьким складом
органів внутрішніх справ, затвердженим
постановою Кабінету Міністрів УРСР від
19.07.1991 року № 114.

Згідно із частиною першою статті 18
Закону України «Про міліцію» порядок
та умови проходження служби в міліції
регламентуються Положенням про
проходження служби особовим складом
органів внутрішніх справ,
затверджуваним Кабінетом Міністрів
України.

Відповідно до частини восьмої статті 18
цього ж Закону при звільненні зі служби
в міліції за ініціативою адміністрації
у разі відхилення скарги з цього
приводу вищестоящими в порядку
підлеглості службовою особою чи
органом звільнений працівник міліції
має право оскаржити звільнення в суд.

Як передбачено пунктом 66 Положення про
проходження служби рядовим і
начальницьким складом органів
внутрішніх справ, затвердженим
постановою Кабінету Міністрів УРСР від
19.07.1991 року № 114, особи рядового і
начальницького складу, які скоїли
вчинки, що дискредитують звання
рядового і начальницького складу,
звільняються з органів внутрішніх
справ.

Статтею 1 Закону України «Про
Дисциплінарний статут органів
внутрішніх справ України» визначено,
що службова дисципліна - дотримання
особами рядового і начальницького
складу Конституції і законів України,
актів Президента України і Кабінету
Міністрів України, наказів та інших
нормативно-правових актів
Міністерства внутрішніх справ України,
підпорядкованих йому органів і
підрозділів та Присяги працівника
органів внутрішніх справ України.

Відповідно до статті 4 цього Статуту
наказ є формою реалізації службових
повноважень особи начальницького
складу, згідно з якими визначаються
мета і предмет завдання, строк його
виконання та відповідальна особа, якій
належить його виконати. Накази можуть
даватись як в усній, так і в письмовій
формі. У разі одержання наказу від
старшого прямого начальника підлеглий
зобов'язаний виконати його та
повідомити про це свого
безпосереднього начальника.

Статтею 7 Закону України «Про
Дисциплінарний статут органів
внутрішніх справ України» передбачено,
що службова дисципліна базується на
високій свідомості та зобов'язує кожну
особу рядового і начальницького
складу: дотримуватися законодавства,
неухильно виконувати вимоги Присяги
працівника органів внутрішніх справ
України, статутів і наказів
начальників; захищати і охороняти від
протиправних посягань життя, здоров'я,
права та свободи громадян, власність,
довкілля, інтереси суспільства і
держави; поважати людську гідність,
виявляти турботу про громадян і бути
готовим у будь-який час надати їм
допомогу; дотримуватися норм
професійної та службової етики;
берегти державну таємницю; у службовій
діяльності бути чесною, об'єктивною і
незалежною від будь-якого впливу
громадян, їх об'єднань та інших
юридичних осіб; стійко переносити всі
труднощі та обмеження, пов'язані зі
службою; постійно підвищувати свій
професійний та культурний рівень;
сприяти начальникам у зміцненні
службової дисципліни, забезпеченні
законності та статутного порядку;
виявляти повагу до колег по службі та
інших громадян, бути ввічливим,
дотримуватися правил внутрішнього
розпорядку, носіння встановленої форми
одягу, вітання та етикету; з гідністю і
честю поводитися в позаслужбовий час,
бути прикладом у дотриманні
громадського порядку, припиняти
протиправні дії осіб, які їх учиняють;
берегти та підтримувати в належному
стані передані їй в користування
вогнепальну зброю, спеціальні засоби,
майно і техніку. У разі виявлення
порушень законодавства, зловживань чи
інших правопорушень у службовій
діяльності особа рядового або
начальницького складу повинна вжити
заходів щодо припинення цих порушень
та доповісти про це безпосередньому
або старшому прямому начальникові.

Відповідно до статті 2 Закону України
«Про Дисциплінарний статут органів
внутрішніх справ України»
дисциплінарний проступок - невиконання
чи неналежне виконання особою рядового
або начальницького складу службової
дисципліни.

Згідно з частиною першою статті 5 цього
ж Закону за вчинення дисциплінарних
проступків особи рядового і
начальницького складу несуть
дисциплінарну відповідальність згідно
з цим Статутом.

Статтею 14 Закону України «Про
Дисциплінарний статут органів
внутрішніх справ України» передбачено,
що з метою з'ясування всіх обставин
дисциплінарного проступку, учиненого
особою рядового або начальницького
складу, начальник призначає службове
розслідування. Службове розслідування
має бути завершене протягом одного
місяця з дня його призначення
начальником. У разі необхідності цей
термін може бути продовжено
начальником, який призначив службове
розслідування, або старшим прямим
начальником, але не більш як на один
місяць. Забороняється проводити
службове розслідування особам, які є
підлеглими порушника, а також особам -
співучасникам проступку або
зацікавленим у наслідках
розслідування. Розслідування
проводиться за участю безпосереднього
начальника порушника. Порядок
проведення службового розслідування
встановлюється Міністром внутрішніх
справ України. Перед накладенням
дисциплінарного стягнення начальник
або особа, яка проводить службове
розслідування, повинні зажадати від
порушника надання письмового
пояснення. Небажання порушника
надавати пояснення не перешкоджає
накладенню дисциплінарного стягнення.
Про накладення дисциплінарного
стягнення видається наказ, зміст якого
оголошується особовому складу органу
внутрішніх справ. Зміст наказу
доводиться до відома особи рядового
або начальницького складу, яку
притягнуто до дисциплінарної
відповідальності, під підпис. За кожне
порушення службової дисципліни
накладається лише одне дисциплінарне
стягнення. При визначенні виду
дисциплінарного стягнення мають
враховуватися тяжкість проступку,
обставини, за яких його скоєно,
заподіяна шкода, попередня поведінка
особи та визнання нею своєї вини, її
ставлення до виконання службових
обов'язків, рівень кваліфікації тощо.
Звільнення осіб рядового і
начальницького складу з органів
внутрішніх справ як вид стягнення є
крайнім заходом дисциплінарного
впливу.

Згідно із пунктом 6.3 Інструкції про
порядок проведення службових
розслідувань в органах внутрішніх
справ України, затвердженої наказом
Міністерства внутрішніх справ України
12.03.2013 року № 230, особа, стосовно якої
проводиться службове розслідування,
має право, зокрема, брати участь у
службовому розслідуванні, у тому числі
давати усні чи письмові пояснення,
робити заяви, в установленому порядку
подавати документи, які мають значення
для проведення службового
розслідування, за письмовим рапортом
ознайомлюватися з висновком
службового розслідування, а також з
матеріалами, зібраними в процесі його
проведення, у частині, яка її
стосується, крім випадків, визначених
законодавством України. Забороняється
затверджувати висновок службового
розслідування без отримання від особи
РНС письмового пояснення або за
відсутності акта про її відмову в
наданні письмового пояснення.
Небажання особи РНС, відносно якої
проводиться службове розслідування,
надавати пояснення не перешкоджає
затвердженню висновку службового
розслідування та накладенню
дисциплінарного стягнення.

Як вбачається з матеріалів справи
відповідно до вищевказаних вимог
Дисциплінарного статуту органів
внутрішніх справ України після
проведеного службового розслідування
наказом УМВС у Волинській області від
29.05.2014 року № 330/в «Про порушення
Присяги працівника органів внутрішніх
справ України працівниками УДАІ
Управління МВС України у Волинській
області та покарання винних»
притягнуто позивача до дисциплінарної
відповідальності у вигляді звільнення
з органів внутрішніх справ за пункту 66
(за скоєння вчинків, що дискредитують
звання рядового і начальницького
складу) Положення про проходження
служби рядовим і начальницьким складом
органів внутрішніх справ України з 30
травня 2014 року.

Суд вважає, що звільнення позивача з
органів внутрішніх справ проведено з
дотриманням вимог Дисциплінарного
статуту органів внутрішніх справ,
оскільки такий крайній захід
дисциплінарного впливу застосовано
відповідачем з урахування всіх
обставин дисциплінарного проступку,
вчинення якого доведено матеріалами
службового розслідування.

Так, матеріалами службового
розслідування підтверджується, що
позивач скоїв вчинок, який слід вважати
таким, що дискредитує звання рядового і
начальницького складу, оскільки
порушив вимоги Присяги працівника
органів внутрішніх справ України у
частині відданості народові України,
Закону України «Про міліцію», Закону
України «Про Дисциплінарний статут
ОВС», що виразилось у невиконанні вимог
наказів МВС України від 28.05.2014 року № 488
дск та УДАІ УМВС України у Волинській
області від 28.05.2014 року № 157 «Про
відрядження працівників
Державтоінспекції області» щодо
виконання завдань, визначених Законом
України «Про боротьбу з тероризмом» та
несення служби по охороні громадського
порядку в районах проведення
антитерористичної операції.

Судом встановлено, що позивачу, як і
іншим співробітникам особового складу
взводу із забезпечення супроводження
роти дорожньо-патрульної служби ДАІ,
підпорядкованої УМВС, у встановленому
порядку було доведено зміст наказів
МВС України від 28.05.2014 року № 488 дск та
УДАІ УМВС України у Волинській області
від 28.05.2014 року № 157, що підтверджується
як рапортом безпосереднього
начальника - командира взводу із
забезпечення супроводження РДПС ДАІ
УМВС капітана міліції Лагоди О. І.,
рапортом прямого старшого начальника -
начальника УДАІ УМВС України у
Волинській області полковника міліції
Кравчені В. Ф., так і рапортом самого
ОСОБА_1, у тексті якого зазначено про
відрядження.

Проте, позивач фактично відмовився
виконати зазначені накази та відбути у
відрядження, що підтверджується
власноручно написаним рапортом від
29.05.2014 року, з причин, які, на думку суду,
не можуть бути визнані законними та
поважними.

Крім того, факт відмови позивача
виконати вищевказані накази та відбути
у відрядження також підтверджується
здачею службового посвідчення.

Згідно із статтею 17 Закону України «Про
міліцію» працівники міліції складають
присягу, текст якої затверджується
Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України
від 28.12.1991 року №382 затверджено текст
Присяги працівника органів внутрішніх
справ України такого змісту: «Я,
(прізвище, ім'я та по батькові),
вступаючи на службу до органів
внутрішніх справ України, складаю
Присягу і урочисто клянуся завжди
залишатися відданим народові України,
суворо дотримуватися її Конституції та
чинного законодавства, бути гуманним,
чесним, сумлінним і дисциплінованим
працівником, зберігати державну і
службову таємницю. Я присягаю з високою
відповідальністю виконувати свій
службовий обов'язок, вимоги статутів і
наказів, постійно вдосконалювати
професійну майстерність та
підвищувати рівень культури, всіляко
сприяти зміцненню авторитету органів
внутрішніх справ. Клянуся мужньо і
рішуче, не шкодуючи своїх сил і життя,
боротися із злочинністю, захищати від
протиправних посягань життя, здоров'я,
права й свободи громадян, державний
устрій і громадський порядок. Якщо ж я
порушу цю Присягу, то хай мене
покарають за всією суворістю закону».

Суд погоджується із висновками
службового розслідування про те, що
своїми діями позивач порушив Присягу
працівника органів внутрішніх справ
України у частині відданості народові
України, всілякого сприяння зміцненню
авторитету органів внутрішніх справ та
в умовах проведення антитерористичної
операції на сході України
дискредитував своє звання прапорщика
міліції.

При прийнятті рішення суд враховує, що
відповідно до частини другої статті 5
Закону України «Про боротьбу з
тероризмом», Міністерство внутрішніх
справ України здійснює боротьбу з
тероризмом шляхом запобігання,
виявлення та припинення злочинів,
вчинених з терористичною метою,
розслідування яких віднесене
законодавством України до компетенції
органів внутрішніх справ; надає
Антитерористичному центру при Службі
безпеки України необхідні сили і
засоби; забезпечує їх ефективне
використання під час проведення
антитерористичних операцій.

Таким чином, на позивача, як на
працівника органів внутрішніх справ,
покладені завдання по боротьбі з
тероризмом і він був зобов'язаний,
виконуючи свій службовий обов'язок,
відбути для несення служби з охорони
громадського порядку в Харківську
область.

Крім того, суд зазначає, що при
визначенні виду дисциплінарного
стягнення у вигляді звільнення
позивача з органів внутрішніх справ як
крайнього заходу дисциплінарного
впливу відповідачем були враховані
тяжкість проступку, обставини, за яких
його скоєно, заподіяна шкода, попередня
поведінка особи, її ставлення до
виконання службових обов'язків, рівень
кваліфікації.

Підсумовуючи вищевикладене, суд дійшов
висновку, що безпідставна та
необґрунтована відмова ОСОБА_1 відбути
у відрядження для несення служби з
охорони громадського порядку в
Харківську область є несумісною з
проходженням служби в органах
внутрішніх справ, суперечить змісту
Присяги працівників внутрішніх справ,
оскільки свідчить про відсутність
особистої мужності, рішучості,
відданості народові України, а також
підриває довіру громадян як до
працівників міліції, так і до органів
внутрішніх справ в цілому, на які
покладені завдання по боротьбі з
тероризмом. За таких обставин,
відповідач мав достатньо підстав для
звільнення позивача з органів
внутрішніх справ у зв'язку з вчиненням
вчинку, що дискредитує звання рядового
і начальницького складу.

Судом не приймаються до уваги
посилання позивача на те, що він не міг
відбути у відрядження за станом
здоров'я, оскільки позивачем не надано
доказів (довідки МСЕК тощо) на
підтвердження непридатності
виконувати службові обов'язки
працівника органів внутрішніх справ.
Довідки медичних установ, подані
позивачем у судовому засіданні,
констатують наявність у нього певних
захворювань, однак не містять
відомостей про непридатність ОСОБА_1 до
служби в органах внутрішніх справ.

Таким чином, суд дійшов висновку, що
звільнення позивача з органів
внутрішніх справ було проведено
правомірно, з дотриманням вимог
Дисциплінарного статуту органів
внутрішніх справ України, а тому у
задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 слід
відмовити повністю.

Керуючись частиною 3 статті 160, 163
Кодексу адміністративного судочинства
України, на підставі Закону України
«Про міліцію», Закону України «Про
Дисциплінарний статут органів
внутрішніх справ України», суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного
позову ОСОБА_1 до Управління
Міністерства внутрішніх справ України
у Волинській області, третя особа на
стороні відповідача, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору, -
Управління державної автомобільної
інспекції Управління Міністерства
внутрішніх справ України у Волинській
області про визнання протиправними та
скасування наказів, поновлення на
посаді та стягнення грошового
забезпечення за час вимушеного прогулу
відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо таку апеляційну скаргу не
було подано. У разі подання апеляційної
скарги постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку повністю або
частково шляхом подання апеляційної
скарги до Львівського апеляційного
адміністративного суду через
Волинський окружний адміністративний
суд. Апеляційна скарга на постанову
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови, повний
текст якої складено 21.07.2014 року. Копія
апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
Львівського апеляційного
адміністративного суду.

Головуючий-суддя О. О. Андрусенко