Справа № 817/3372/13-а
Суддя: Кравчук Т.О.
Дата ухвалення: 2014-07-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 817/3372/13-а

14 липня 2014 року м. Рівне

Рівненський окружний адміністративний
суд у складі судді Кравчук Т.О. при
секретарі судового засідання Цвіркун
О.О. за участю сторін:

представника позивача - ОСОБА_1

представника позивача - ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом

Дубенського міськрайонного центру
зайнятості

до ОСОБА_1 про стягнення
незаконно одержаної допомоги по
безробіттю , -в с т а н о в и в :

До Рівненського окружного
адміністративного суду звернувся
Дубенський міськрайонний центр
зайнятості - робочий орган виконавчої
дирекції Фонду загальнообов'язкового
державного соціального страхування
України на випадок безробіття, з
позовом до ОСОБА_1 про стягнення
незаконно одержаної допомоги по
безробіттю в сумі 8109,67 грн. (з
урахуванням збільшення розміру
позовних вимог).

В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначив, що відповідач, був
зареєстрований як фізична
особа-підприємець, повідомив
Дубенський міськрайонний центр
зайнятості неправдиві відомості щодо
себе, був взятий на облік як
безробітний та отримував допомогу по
безробіттю відповідно до законів
України «Про зайнятість населення» та
«Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття». Оскільки допомогу по
безробіттю відповідач отримував
незаконно, позивач звернувся до суду з
позовом про її стягнення.

Про дату, час та місце судового
розгляду сторони були повідомлені
належним чином.

Представник позивача в судовому
засідання підтримав позовні вимоги,
наполягав на їх задоволенні вказавши,
що ОСОБА_1 зазначив неправдиві
відомості позивачу, був фізичною
особою-підприємцем, але в заяві про
надання статусу безробітного
зазначив, що не зареєстрований як
суб'єкт підприємницької діяльності,
трудовою діяльністю не займається.

Відповідач (був присутнім в судовому
засіданні, висловлюватися фізично було
дуже тяжко в зв'язку з наявною згідно з
довідкою медичного закладу хворобою
Паркінсону) та його представник
заперечували проти позовних вимог,
зазначивши суду, що станом на день
звернення до Дубенського
міськрайонного центру зайнятості
підприємницька діяльність ОСОБА_1 була
припинена на підставі рішення суду, а
тому зазначені відомості відповідають
дійсності в зв'язку з цим, вістуні
підстави для стягнення позивачем
одержаної допомоги по безробіттю.

04.01.2013 року ОСОБА_1 звернувся до
Дубенського міськрайонного центру
зайнятості, як такий що шукає роботу. В
день звернення на підставі заяви
останньому надано статус безробітного
та призначено виплату допомоги по
безробіттю, яка нараховувалась та
виплачувалась у розмірі встановленому
законодавством.

У відповідності до Поряду
розслідування страхових випадків та
обґрунтованості виплат матеріального
забезпечення, затвердженого Наказом
Міністерства праці та соціальної
політики України від 13.02.2009 року, № 60/62,
центром зайнятості проведено
взаємозвірку з державним реєстратором
Дубенської міської ради, в результаті
якої вставлено, що під час перебування
на обліку у центрі зайнятості і
отримання допомоги по безробіттю
ОСОБА_1 був зареєстрований як фізична
особа-підприємець.

За результатами взаємозвірки складено
акт розслідування страхових випадків
та обґрунтованості виплат
матеріального забезпечення від 09.08.2013
року №51, з яким відповідача
ознайомлено того ж дня. Директором
Дубенського міськрайонного центру
зайнятості прийнято рішення про
стягнення незаконно отриманих коштів
та видано відповідний наказ від 09.08.2013
року №75.

20.08.2013 року ОСОБА_1 направлено лист з
пропозицією протягом п'ятнадцяти
календарних днів повернути незаконно
отримані кошти у сумі 8109,67 грн.

Надаючи правову оцінку відносинам, що
виникли між сторонами, суд виходить з
такого.

Правові, економічні та організаційні
основи зайнятості населення України і
його захисту від безробіття, засади
загальнообов'язкового державного
соціального страхування на випадок
безробіття визначаються законами
України від 22.03.1991 № 803-XII «Про
зайнятість населення» та від 02.03.2000 №
1533-III «Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття».

Відповідно до пунктів 1, 2 статті 1
Законом України від 22.03.1991 № 803-XII «Про
зайнятість населення» зайнятість
визначено як діяльність громадян, що
пов'язана із задоволенням особистих та
суспільних потреб і така, що, як
правило, приносить їм доход у грошовій
або іншій формі.

Пунктом «б» частини третьої статті 1
Закону України від 22.03.1991 № 803-XII «Про
зайнятість населення» визначено, що
громадяни, які самостійно забезпечують
себе роботою, включаючи підприємців,
осіб, зайнятих індивідуальною трудовою
діяльністю, творчою діяльністю, члени
кооперативів, фермери та члени їх
сімей, що беруть участь у виробництві, а
також члени особистих селянських
господарств, діяльність яких
здійснюється відповідно до Закону
України «Про особисте селянське
господарство», належать до зайнятого
населення.

Згідно із статтею 2 Закону України від
22.03.1991 № 803-XII «Про зайнятість
населення» безробітними визнаються
працездатні громадяни працездатного
віку, які через відсутність роботи не
мають заробітку або інших передбачених
законодавством доходів і
зареєстровані у державній службі
зайнятості як такі, що шукають роботу,
готові та здатні приступити до
підходящої роботи. Безробітними
визнаються також інваліди, які не
досягли пенсійного віку, не працюють та
зареєстровані як такі, що шукають
роботу.

Відповідно до положень Закону України
від 22.03.1991 № 803-XII «Про зайнятість
населення» порядок реєстрації,
перереєстрації та ведення обліку
громадян, які шукають роботу, і
безробітних державною службою
зайнятості визначається Кабінетом
Міністрів України.

Так, згідно з пунктом 12 Порядку
реєстрації, перереєстрації та ведення
обліку громадян, які шукають роботу, і
безробітних, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 14.02.2007 №
219, для одержання статусу безробітного
громадянин особисто подає у день, що
настає після закінчення встановленого
строку для пошуку підходящої роботи, до
центру зайнятості заяву із зазначенням
у ній інформації про те, що він не
займається видами діяльності, що
визначені частиною третьою статті 1
Закону України «Про зайнятість
населення», і не отримує пенсію на
пільгових умовах, а також копію довідки
про його ідентифікаційний номер.

Статтею 25 Закону України від 22.03.1991 №
803-XII «Про зайнятість населення»
передбачено, що держава створює умови
незайнятим громадянам у поновленні їх
трудової діяльності та забезпечує їм
такі види компенсацій, зокрема, виплату
в установленому порядку допомоги по
безробіттю.

Розміри та умови надання матеріального
забезпечення на випадок безробіття
визначаються Законом України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття».

Згідно із статтею 7 Закону України від
02.03.2000 № 1533-III «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування на
випадок безробіття» видами
забезпечення за цим Законом є: допомога
по безробіттю, у тому числі одноразова
її виплата для організації безробітним
підприємницької діяльності.

Відповідно до частини третьої статті 36
Закону України від 02.03.2000 № 1533-III «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття» сума виплаченого
забезпечення та вартості наданих
соціальних послуг застрахованій особі
внаслідок умисного невиконання нею
своїх обов'язків та зловживання ними
стягується з цієї особи відповідно до
законодавства України з моменту
виникнення обставин, що впливають на
умови виплати їй забезпечення та
надання соціальних послуг.

Згідно з підпунктами 2, 3 Порядку
розслідування страхових випадків та
обґрунтованості виплат матеріального
забезпечення відповідно до Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування на
випадок безробіття», затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 20.03.2006 № 357, перевірка даних, які є
підставою для надання особі статусу
безробітної та виплати їй
матеріального забезпечення, що
зазначені у документах, поданих особою
до державної служби зайнятості під час
її реєстрації та протягом періоду її
перебування на обліку як безробітної,
проводиться центрами зайнятості, на
які покладено виконання функцій
робочих органів виконавчої дирекції
Фонду загальнообов'язкового
державного соціального страхування на
випадок безробіття.

Відповідно до пунктів 6, 7 вказаного
Порядку, у разі встановлення центрами
зайнятості відповідно до цього Порядку
належності безробітної особи до
категорії зайнятих така особа
знімається з обліку як безробітна в
установленому законодавством порядку
та повертає суму незаконно отриманого
матеріального забезпечення і вартості
наданих соціальних послуг з моменту
виникнення обставин, що впливають на
умови виплати матеріального
забезпечення та надання соціальних
послуг. У разі відмови особи повернути
кошти або відмови роботодавця
відшкодувати кошти, а також у разі
неповернення (невідшкодування) їх у
встановлений строк стягнення таких
коштів здійснюється у судовому порядку
відповідно до законодавства.

Статтею 12 Закону України від 02.03.2000
№1533-III «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування на
випадок безробіття» передбачено, що
виконавча дирекція Фонду
загальнообов'язкового державного
соціального страхування України на
випадок безробіття є виконавчим
органом правління Фонду, який
забезпечує виконання рішень правління.
Функції виконавчої дирекції Фонду
покладаються на органи державної
служби зайнятості, а функції робочих
органів виконавчої дирекції Фонду
покладаються на центр зайнятості
Автономної Республіки Крим, обласні.
Київський і Севастопольський міські,
районні, міськрайонні, міські та
районні у містах центри зайнятості.

Виконавча дирекція Фонду та її робочі
органи, зокрема, проводять
розслідування страхових випадків та
обґрунтованості виплати матеріального
забезпечення в порядку, встановленому
центральними органами виконавчої
влади у сфері праці та соціальної
політики, представляють інтереси Фонду
в судових та інших органах.

Однак, судом встановлено, що Постановою
Рівненського окружного
адміністративного суду від 05.03.2010 року,
в адміністративній справі №2а-7836/09/1170
за позовом Дубенської об'єднаної
державної податкової інспекції до
фізичної особи-підприємця ОСОБА_1,
припинено підприємницьку діяльність
останнього. Проте, зазначене рішення
Рівненського окружного
адміністративного суду виконано
державним реєстром не було.

Відповідно до пункту 1 статті 46 Закону
України «Про державну реєстрацію
юридичних осіб та фізичних осіб
підприємців», державна реєстрація
припинення підприємницької діяльності
фізичної особи проводиться у разі
постановлення судового рішення про
припинення підприємницької діяльності
фізичної особи-підприємця.

Відповідно до п. 2 Порядку
розслідування страхових випадків,
роздування здійснюється шляхом
проведення перевірки достовірності
даних, які є підставою для надання
особі статусу безробітної та виплати
їй матеріального забезпечення, що
зазначені в документах, поданих особою
до державної служби зайнятості під час
її реєстрації та протягом періоду її
перебування на обліку як безробітної.

Згідно пункту 6 Порядку розслідування
страхових випадків, у разі
встановлення центром зайнятості
відповідно до зазначеного Порядку
належності безробітної особи до
категорії зайнятих така особа
знімається з обліку як безробітна в
установленому законодавством порядку
та повертає суму незаконно отриманого
матеріального забезпечення і вартості
наданих соціальних послуг з моменту
виникнення обставин, що впливають на
умови виплати матеріального
забезпечення та надання соціальних
послуг.

Якщо відомості про доходи особи, на
підставі яких призначено матеріальне
забезпечення, є недостовірними з вини
роботодавця, центри зайнятості
проводять перерахунок страхових
виплат з дня їх призначення. Суми
незаконно виплачених коштів
повертаються роботодавцем. Виплата
коштів, недоотриманих особою внаслідок
зниження суми страхових виплат,
здійснюється за рахунок коштів Фонду.

Якщо відомості про доходи є
недостовірними з вини особи, центри
зайнятості припиняють відповідні
виплати, а суми здійснених виплат з дня
їх призначення повертаються особою
відповідно до пункту 7 цього Порядку.

Наведені норми Порядку розслідування
страхових випадків свідчать про той
факт, що позивач протягом періоду
перебування відповідача на обліку
повинен був провести перевірку
достовірності даних, зазначених в
документах, поданих ОСОБА_1 для надання
йому статусу безробітної особи та
виплати матеріального забезпечення.

У разі встановлення недостовірності
даних, на підставі яких особі надано
статус безробітної та право на виплату
матеріального забезпечення, особа
ознайомлюється з актом, про що
засвідчує власним підписом. У разі
відмови особи підписати акт про це
робиться відповідна відмітка
спеціалістом центру зайнятості.

Як зазначалось вище, за результатами
звірки або перевірки достовірності
даних, які є підставою для надання
особі статусу безробітної та виплати
їй матеріального забезпечення
оформлюється акт, який підписується
посадовими особами, що її проводили.

Однак, на підтвердження вказаних
обставин, відповідний акт складено
лише на підставі звірки бази даних
осіб, які зареєстровані як приватні
підприємці, яка надійшла в електроному
игляді від державного реєстратора, з
базою даних безробітних, яка не
підтверджує вину ОСОБА_1 у поданні
недостовірних відомостей.

Тобто, існує рішення суду з
встановленим фактом, яке отримано
позивачем та податковим органом в
установленому Законом порядку, обидві
сторони обізнані про припинення
підприємницької діяльності
відповідача, крім того, в зазначеному
рішенні судом вказано про надіслання
копії постанови державному
реєстратору виконавчого комітету
Дубенської міської ради, обов'язку
перевірки відповідного органу про його
дії або бездіяльність щодо виконання
рішення суду на відповідача не
покладено, а тому на думку суду вини
відповідача щодо невнесення запису до
державного реєстру не вбачається. До
того, колегія суддів Вищого
адміністративного суду України також
зазначила, що рішення Рівненського
окружного адміністративного суду
державним реєстратором виконано не
було. Тобто, невнесення такого запису
відбулось з вини державного
реєстратора. Як зазначив відповідач у
судовому засіданні, він був впевнений,
що запис внесений тому як в постанові
зазначено про надіслання її копії
державному реєстратору і сумнівів щодо
цього у нього не виникало. Крім того
зазначив, що ані в думках ані в діях у
нього не було мети вказувати
неправдиві відомості та отримати
безпідставно статус безробітного та
суму допомоги по безробіттю, тому як
був та є завжди законослухняним
громадянином.

З огляду на викладене, суд прийшов до
висновку про те, що Дубенськи міським
центром зайнятості не проведена
належна перевірка достовірності даних,
що були зазначені в документах, поданих
ОСОБА_1 до державної служби зайнятості
під час її реєстрації та які є
підставою для надання особі статусу
безробітної та не проведено в повному
обсязі розслідування обґрунтованості
виплати матеріального забезпечення
ОСОБА_1

Разом з тим, згідно пунктом 3 статті 36
Закону України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття" сума виплаченого
забезпечення та вартості наданих
соціальних послуг застрахованій особі
внаслідок умисного невиконання нею
своїх обов'язків та зловживання ними
стягується з цієї особи відповідно до
законодавства України з моменту
виникнення обставин, що впливають на
умови виплати їй забезпечення та
надання соціальних послуг.

Проте, позивачем не встановлено з чиєї
вини відомості, на підставі яких
призначено матеріальне забезпечення є
недостовірними, тобто з вини особи,
якій надано статус безробітної, чи з
вини державного реєстратора.

Крім того, суд врахував висновки
колегії суддів Вищого
адміністративного суду України в
ухвалі, якою задоволено касаційну
скаргу Дубенського міськрайонного
центру зайнятості та скасовано
Постанову Рівненського кружного
адміністративного суду від 25.10.2013 року
та ухвалу Житомирського апеляційного
адміністративного суду від 27.01.2014 року.

Так, колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
зазначила, що матеріали справи містять
виписку з Єдиного державного реєстру
юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців, із якого вбачається,
що у графі: дата та номер запису про
державну реєстрацію припинення
підприємницької діяльності фізичною
особою-підприємцем, підстава для його
внесення: відомості відсутні. А відтак,
колегія суддів звернула увагу не
недоведеність наявними в матеріалах
справи доказами факту невиконання
відповідачем як застрахованою особою,
що зареєстрована як безробітна,
обов'язку щодо своєчасного подання
відомостей про обставини, що впливають
на умови виплати допомоги по
безробіттю.

Дослідивши наявну в матеріалах справи
виписку з Єдиного державного реєстру
юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців, суд зазначає, що факт
відсутності і факт невнесення
Державним реєстратором запису про
припинення відповідачем
підприємницької діяльності сторонами
не оскаржується. Але, зазначену виписку
позивачем не було отримано під час
перевірки звернення відповідача з
заявою про надання статусу
безробітного, а зроблено це тільки під
час проведення взаємозвірки з
державним реєстратором Дубенської
міської ради. На запитання суду
відповідачу, чому перевірку вказаних
відомостей відповідачем не здійснено
вчасно, позивач зазначив, що Законом не
передбачено отримання саме виписки
Єдиного державного реєстру юридичних
осіб, а достатньої інформації з
податкового органу про те, що ОСОБА_1
дохід не отримує та не отримував за
відповідний період.

Судом досліджена наявна в матеріалах
справи довідка податкового органу (від
17.09.2013 №18) про те, що у зв'язку з
прийняттям рішення про припинення
підприємницької діяльності фізичною
особою, про що до Єдиного державного
реєстру юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців внесено запис 05.03.2010
за №2а-7836/09/1770.

Оскільки запис до Єдиного реєстру
юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців станом на день
звернення відповідача до Дубенського
міськрайонного центру зайнятості
внесено не було саме державним
реєстратором, то суд зазначає про
відсутність вини ОСОБА_1 в тому, що
такий запис не було внесено до
Державного реєстру.

Відповідно до статей 11, 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
розгляд і вирішення справ в
адміністративних судах здійснюються
на засадах змагальності сторін та
свободи в наданні ними суду своїх
доказів і у доведенні перед судом їх
переконливості. Кожна сторона повинна
довести ті обставини, на яких
ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Позивачем не доказано належними та
достатніми доказами в матеріалах
справи факт незаконного отримання
відповідачем допомоги по безробіттю, а
також наявність у позивача правових
підстав щодо стягнення з відповідача
суми заборгованості.

За наведених обставин позов
задоволенню не підлягає.

Згідно з частиною першою статті 94
Кодексу адміністративного судочинства
України якщо судове рішення ухвалене
на користь сторони, яка не є суб'єктом
владних повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України (або
відповідного місцевого бюджету, якщо
іншою стороною був орган місцевого
самоврядування, його посадова чи
службова особа).

Відповідач не надав суду доказів
понесення ним судових витрат, вимог про
відшкодування судових витрат не
заявляв. Таким чином, судові витрати
стягненню з Державного бюджету на
користь відповідача не підлягають.

Керуючись статтями 11, 14, 70, 71, 72, 86, 94, 159 -
163, 167, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд

п о с т а н о в и в :

У задоволені адміністративного позову
- відмовити.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо скаргу не було подано в
установлені строки. У разі подання
апеляційної скарги постанова, якщо її
не скасовано, набирає законної сили
після повернення апеляційної скарги,
відмови у відкритті апеляційного
провадження або набрання законної сили
рішенням за наслідками апеляційного
провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду
подається до Житомирського
апеляційного адміністративного суду
через Рівненський окружний
адміністративний суд протягом десяти
днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Кравчук Т.О.

Дата виготовлення і підписання повного
тексту постанови - 15 липня 2014 року.

Постанова не набрала законної сили

Згідно з оригіналом

Помічник судді
Приходько О.Г.