Справа № 2а/1003/1072/12 (2а/1003/3810/12)
Суддя: Заїка М.М.
Дата ухвалення: 2014-07-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"17" липня 2014 р. м. Київ
К/800/6541/13

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

головуючого
Заїки М.М,

суддів
Кобилянського М.Г.,

Штульман І.В.

розглянувши в порядку письмового
провадження касаційну скаргу ОСОБА_2 на
постанову Білоцерківського
міськрайонного суду Київської області
від 22 травня 2012 року та ухвалу
Київського апеляційного
адміністративного суду від 27 листопада
2012 року у справі за позовом ОСОБА_2 до
управління Державної автомобільної
інспекції Головного управління
Міністерства внутрішніх справ України
в Київській області, Головного
управління Міністерства внутрішніх
справ України в Київській області про
зобов'язання вчинити дії,

встановила:

У березні 2009 року ОСОБА_2 звернувся до
суду з позовом до управління Державної
автомобільної інспекції Головного
управління Міністерства внутрішніх
справ України в Київській області,
Головного управління Міністерства
внутрішніх справ України в Київській
області про зобов'язання вчинити дії.

Постановою Білоцерківського
міськрайонного суду Київської області
від 22 травня 2012 року, залишеною без змін
ухвалою Київського апеляційного
адміністративного суду від 27 листопада
2012 року в задоволенні позовних вимог
відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить
постанову Білоцерківського
міськрайонного суду Київської області
від 22 травня 2012 року та ухвалу
Київського апеляційного
адміністративного суду від 27 листопада
2012 року скасувати, та прийняти нове
рішення, яким його позовні вимоги
задовольнити в повному обсязі.

Перевіривши доводи касаційної скарги,
рішення судів першої та апеляційної
інстанції щодо правильності
застосування ними норм матеріального
права, колегія суддів вважає, що
касаційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій
встановлено, що ОСОБА_2 під час
проходження служби в ОВС перебував з
24.06.2002 по 24.06.2003, з 24.06.2004 по 24.06.2004 в
складі Спеціального миротворчого
підрозділу Місії ООН у Косово.

Відповідно до довідки МСЕК від 16.02.2009
ОСОБА_2 встановлено ІІ групу
інвалідності внаслідок захворювань,
пов'язаних з участю в бойових діях при
виконанні обов'язків військової
служби.

Частиною шостою статті 23 Закону
України "Про міліцію" (у редакції,
чинній на час виникнення спірних
правовідносин) передбачено, що у разі
поранення (контузії, травми або
каліцтва), заподіяного працівнику
міліції під час виконання ним
службових обов'язків, а також
інвалідності, що настала в період
проходження служби в органах
внутрішніх справ або не пізніше ніж
через три місяці після звільнення зі
служби чи після закінчення цього
строку, але внаслідок захворювання або
нещасного випадку, що мали місце в
період проходження служби в органах
внутрішніх справ, залежно від ступеня
втрати працездатності йому
виплачується одноразова грошова
допомога в розмірі до п'ятирічного
грошового забезпечення за останньою
посадою в порядку та на умовах,
визначених Кабінетом Міністрів
України. Визначення ступеня втрати
працездатності працівником міліції у
період проходження служби в органах
внутрішніх справ у кожному випадку
ушкодження здоров'я здійснюється в
індивідуальному порядку відповідно до
законодавства.

Постановою Кабінету Міністрів України
від 12 травня 2007 року № 707 затверджено
Порядок та умови виплати одноразової
грошової допомоги у разі загибелі
(смерті) або інвалідності працівника
міліції (далі - Порядок) та установлено:
що виплати згідно з цією постановою
здійснюються з 1 січня 2007 року за
рахунок коштів, передбачених державним
бюджетом на утримання Міністерства
внутрішніх справ; дія затвердженого
цією постановою Порядку не поширюється
на осіб, які брали участь у міжнародних
миротворчих операціях; а також
покладено обов'язок на Міністерство
внутрішніх справ завершити виплату
страхової суми та одноразової грошової
допомоги у разі загибелі (смерті) або
інвалідності працівника міліції, що
повинні бути нараховані до 1 січня 2007
року.

Оскільки, ОСОБА_2 встановлено ІІ групу
інвалідності внаслідок захворювань,
пов'язаних з участю в бойових діях при
виконанні обов'язків військової
служби, а не внаслідок проходження
служби в ОВС, та враховуючи те що дія
Порядку не поширюється на осіб, які
брали участь у міжнародних миротворчих
операціях, то суди попередніх
інстанцій дійшли вірного висновку щодо
відмови в задоволенні позову.

На підставі викладеного, колегія
суддів приходить до висновку, що
касаційна скарга задоволенню не
підлягає. Із урахуванням наведених
обставин постанову Білоцерківського
міськрайонного суду Київської області
від 22 травня 2012 року та ухвалу
Київського апеляційного
адміністративного суду від 27 листопада
2012 року необхідно залишити без змін,
оскільки вони є законними і
обґрунтованими та постановлені з
дотриманням норм матеріального та
процесуального права.

Керуючись ст.ст.220, 222, 223, 224, 230, 231 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів,

ухвалила:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 залишити без
задоволення, а постанову
Білоцерківського міськрайонного суду
Київської області від 22 травня 2012 року
та ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 27 листопада
2012 року у справі за позовом ОСОБА_2 до
управління Державної автомобільної
інспекції Головного управління
Міністерства внутрішніх справ України
в Київській області, Головного
управління Міністерства внутрішніх
справ України в Київській області про
зобов'язання вчинити дії - без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
М.М. Заїка

Судді
М.Г. Кобилянський

І.В. Штульман