Справа № 2а-435/09/1370
Суддя: Довгополов О.М.
Дата ухвалення: 2014-07-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 липня 2014 р.
Справа № 3559/11/9104

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого судді Довгополова О.М.,

суддів Гудима Л.Я., Шинкар Т.І.,

з участю секретаря судового засідання
Прокопенко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Львові апеляційну
скаргу ОСОБА_1 на постанову Львівського
окружного адміністративного суду від 02
грудня 2010 року у справі за позовом
ОСОБА_1 до Головної державної інспекції
на автомобільному транспорті про
скасування актів, постанов та
відшкодування моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

ПП ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом
до Головної державної інспекції на
автомобільному транспорті, яким, з
врахуванням уточнених позовних вимог,
просила визнати протиправними та
скасувати постанови відповідача про
застосування фінансових санкцій № 029064
від 08.01.2009 року, №№ 029099, 029109 від 29.01.2009
року, №№ 87, 029188, 029186 від 04.03.2008
року, № 029296 від 03.04.2008 року, № 029499 від
03.06.2008 року, №№ 029667, 029668 від 22.07.2008 року,
№ 029826 від 09.09.2008 року; стягнути з
відповідача моральну шкоду в розмірі
ста тисяч гривень..

Постановою Львівського окружного
адміністративного суду від 02 грудня 2010
року в позові відмовлено повністю.
Постанова мотивована тим, що
відповідно до ст. 30 Закону України «Про
автомобільний транспорт»
автомобільний перевізник, який
здійснює перевезення пасажирів на
договірних умовах, зобов'язаний
зокрема забезпечувати дотримання
персоналом вимог законодавства про
автомобільний транспорт,
забезпечувати водія необхідною
документацією. Всупереч вимогам ст.ст.
39, 48 Закону України «Про автомобільний
транспорт» водії автобусів не були
забезпечені квитково-касовими листами,
схемою маршруту, дозволу замовника,
розкладом руху, візуальною інформацією
в салоні автобуса про нумерацію, за що
до позивача були застосовані фінансові
санкції. Відповідач довів належним
чином правомірність прийнятих рішень,
в той час як позивач не надав достатніх
та належних доказів зворотнього. Інших
обставин, які б були підставою для
звільнення відповідача від сплати
вищевказаних коштів, в судовому
засіданні не встановлено.

Постанову в апеляційному порядку
оскаржила позивач, вважає її
незаконною та необґрунтованою,
прийнятою з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
що призвело до неправильного
вирішення, а висновки суду не
відповідають обставинам справи.
Просить скасувати постанову та
прийняти нову, якою позов задовольнити.
На обґрунтування вимог апеляційної
скарги зазначає, що проведення
відповідачем рейдових перевірок
здійснювалось з порушенням вимог
встановлених ст. 6 Закону України «Про
автомобільний транспорт» та Порядком
здійснення державного контролю на
автомобільному транспорті,
затвердженим постановою Кабінету
Міністрів України від 08.11.2006 року № 1567.
Разом з тим, позивач вважає, що дані
акти складені безпідставно та
упереджено, оскільки кожного разу, під
час здійснення відповідачем перевірок,
водіями і позивачем особисто надавався
пакет документів, передбачений ст.39
Закону України "Про автомобіль
транспорт", на підставі яких
виконуються пасажирські перевезення,
зокрема: ліцензія серії №297262 чинна з
12.12.2006 року; дозвіл серії АА № 001102
чинний з 30.10.2007 рок; 29.11.2010 року; розклад
руху чинний з 22.08.2007 року; схема
маршруту чинна з 05.02.2008 року;
квитково-касові листи, які постійно
знаходяться у водія, а відтак, вважає
безпідставним фіксування в актах
перевірки факту відсутності
документів, на підставі яких
виконуються пасажирські перевезення.

Фіксування судового засідання за
допомогою звукозаписувального
технічного засобу не здійснюється
відповідно до ч. 1 ст. 41 Кодексу
адміністративного судочинства України
у зв'язку з неявкою у судове засідання
всіх осіб, які беруть участь у справі.

Заслухавши суддю-доповідача,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
дослідивши матеріали справи, колегія
суддів дійшла висновку, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Постановою Кабінету Міністрів України
від 08.11.2006 року № 1567 затверджено
Порядок здійснення державного
контролю на автомобільному транспорті
(далі - Порядок).

Пунктом 3 цього Порядку передбачено, що
одним з органів державного контролю на
автомобільному транспорті є
Головавтотрансінспекція та її
територіальні управління.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про
автомобільний транспорт» та п. 4
Порядку здійснення державного
контролю на автомобільному транспорті,
державний контроль автомобільних
перевізників здійснюється посадовими
особами органу державного контролю
шляхом проведення, зокрема, рейдових
перевірок.

Посадовими особами Територіального
управління Головавтотрансінспекції в
Львівській області було проведено
рейдові перевірки додержання вимог
законодавства про автомобільний
транспорт під час виконання перевезень
пасажирів автомобільним транспортом
на маршруті Львів -Рогатин, що належать
ПП ОСОБА_1, про що було складено акти
перевірок від 18 грудня 2007 року № 060208,
від 17 січня 2008 року № 060403, від 18 січня 2008
року № 059537, від 26 лютого 2008 року № 060864,
від 27 лютого 2008 року №№ 060852, 060853, від 28
лютого 2008 року № 060872, від 26 березня
2008року №№ 063901,063899, від 16 травня 2008 року
№ 063128, від 18 липня 2008року № 066906 та від 13
серпня 2008 року № 089232.

Як вбачається з даних актів, під час
проведення перевірки було встановлено,
що позивач надавав послуги з
перевезень пасажирів на маршруті
«Львів-Рогатин» без оформлення
документів, передбачених ст. 39 Закону
України «Про автомобільний транспорт»,
а саме квитково-касових листів, схеми
маршруту, дозволу замовника, розкладу
руху, візуальної інформації в салоні
автобуса про нумерацію.

За вказані вище порушення постановами
начальника Територіального управління
Головавтотрансінспекції у Львівській
області № 029064 від 08.01.2009 року, №№ 029099,
029109 від 29.01.2009 року, №№ 87, 029188, 029186
від 04.03.2008 року, № 029296 від 03.04.2008 року, №
029499 від 03.06.2008 року, №№ 029667, 029668 від
22.07.2008 року, № 029826 від 09.09.2008 року до ПП
ОСОБА_1 застосовані фінансові санкції.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції про
правомірність даних постанов з таких
підстав.

Статтею 60 Закону України «Про
автомобільний транспорт» передбачено
відповідальність за порушення
законодавства про автомобільний
транспорт, зокрема, відповідно до цієї
статті до автомобільних перевізників
застосовуються санкції за надання
послуг з перевезень пасажирів без
оформлення документів, перелік яких
визначений статтями 39, 48 цього Закону, у
вигляді штрафу в розмірі ста
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян.

Накладати такі санкції від імені
центрального органу виконавчої влади з
питань автомобільного транспорту
уповноважені посадові особи урядового
органу державного управління з питань
контролю на автомобільному транспорті.

Відповідно до ч. 1 ст. 39 Закону України
«Про автомобільний транспорт»
автомобільні перевізники, водії,
пасажири повинні мати і пред'являти
особам, які уповноважені здійснювати
контроль на автомобільному транспорті
та у сфері безпеки дорожнього руху,
документи, на підставі яких
виконуються пасажирські перевезення.

Частиною 2 цієї статті передбачено, що
документами для регулярних
пасажирських перевезень для водія
автобуса є посвідчення водія
відповідної категорії, реєстраційні
документи на транспортний засіб,
ліцензійна картка, дорожній лист,
квитково-касовий лист, схема маршруту,
розклад руху, таблиця вартості проїзду
(крім міських перевезень), інші
документи, передбачені законодавством
України.

А згідно з ст. 30 зазначеного Закону
перевізник зобов'язаний забезпечувати
водія необхідною документацією.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд
першої інстанції виходив з того, що у
позивача відсутні наступні дозвільні
документи, визначені ст. 39 Закону
України «Про автомобільний транспорт»:
паспорт маршруту, ліцензійна картка,
квитково-касовий лист, таблиця
вартості проїзду, схема маршруту.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції про
правомірність застосування до
позивача фінансових санкцій,
передбачених ст. 60 Закону України «Про
автомобільний транспорт», оскільки
відсутність дозвільних документів,
обов'язковість яких передбачена
законодавством, в даному випадку саме
паспорт маршруту, ліцензійна картка,
квитково-касовий лист, таблиця
вартості проїзду, схема маршруту є
свідченням неналежного виконання
вимог ст. 39 цього Закону.

Крім того, позивачем не представлено
жодного документа, що підтвердив
виконання приписів органів державного
контролю та інформування їх про
усунення цих порушень.

Разом з тим, колегія суддів зазначає, що
статтею 6 Закону № 2344-ІІІ передбачено
державний контроль автомобільних
перевізників шляхом проведення
планових, позапланових і рейдових
перевірок.

Не частіше одного разу на квартал
здійснюються рейдові перевірки
дотримання автомобільними
перевізниками вимог законодавчих і
нормативно-правових актів щодо
забезпечення безпеки пасажирських
перевезень та безпеки дорожнього руху.

При проведенні позапланових і рейдових
перевірок автомобільний перевізник, що
буде перевірятися, стосовно терміну
проведення перевірки не інформується.

Порядок здійснення державного
контролю на автомобільному транспорті
визначає Кабінет Міністрів України.

Пунктами 1, 2 Порядку здійснення
державного контролю на автомобільному
транспорті (далі - Порядку) передбачено,
що цей Порядок визначає процедуру
здійснення державного контролю за
додержанням суб'єктами господарювання,
які провадять діяльність у сфері
автомобільного транспорту, вимог
законодавства про автомобільний
транспорт, норм та стандартів щодо
організації перевезень пасажирів і
вантажів автомобільним транспортом,
норм міжнародних договорів про
міжнародне автомобільне сполучення,
наявністю відповідних ліцензій і
ліцензійних карток, виконанням ними
ліцензійних умов, а також процедуру
здійснення державного нагляду за
забезпеченням такими суб'єктами
господарювання безпеки автомобільних
перевезень.

Державному контролю підлягають усі
транспортні засоби вітчизняних та
іноземних суб'єктів господарювання, що
здійснюють автомобільні перевезення
пасажирів та вантажів на території
України.

Пунктами 12-14 Порядку визначено, що
рейдова перевірка додержання суб'єктом
господарювання вимог законодавства та
інших нормативно-правових актів щодо
забезпечення безпеки перевезень
автомобільним транспортом
здійснюється на підставі щотижневого
графіка.

Графік проведення рейдових перевірок
складається територіальним
управлінням Головавтотрансінспекції з
урахуванням стану аварійності,
періоду, що пройшов від попередньої
перевірки, забезпечення належного
рівня транспортного обслуговування в
окремих регіонах, інформації про
діяльність осіб, що незаконно надають
послуги з перевезень, та інших
обставин.

Рейдова перевірка транспортних
засобів проводиться на окремо
визначених ділянках дороги, маршрутах,
автовокзалах, автостанціях, автобусних
зупинках, місцях посадки та висадки
пасажирів, стоянках таксі і
транспортних засобів, місцях
вантаження та розвантаження вантажних
автомобілів, контрольно-вагових
комплексах, під час виїзду з
підприємств та місць стоянки, у пунктах
пропуску через державний кордон за
погодженням з начальником органу
охорони державного кордону.

Перелік обставин, що підлягають
перевірці під час проведення рейдової
перевірки визначений пунктом 15
Порядку.

Строк проведення рейдової перевірки не
перевищує трьох днів. У разі коли стан
виконання суб'єктом господарювання
вимог законодавства про автомобільний
транспорт потребує продовження
перевірки, керівник органу державного
контролю приймає рішення про
продовження строку перевірки до п'яти
днів, про що робить відмітку у завданні
на перевірку.

Аналізуючи зазначені норми чинного
законодавства, суд апеляційної
інстанції приходить до висновку про те,
що обмеження термінів проведення
рейдових перевірок (не частіше одного
разу на квартал) не обмежує можливості
суб'єкта владних повноважень під час
проведення рейдової перевірки
проводити перевірки транспортних
засобів одного і того ж суб'єкта
господарювання.

Поряд з тим, оскільки суд першої
інстанції дійшов висновку, з яким
погоджується суд апеляційної
інстанції, про правомірність
оскаржуваних постанов відповідача, не
підлягає задоволенню позовна вимога
про стягнення моральної шкоди.

Враховуючи наведене вище та оцінюючи
зібрані докази, колегія суддів дійшла
висновку, що оскаржувані постанови
відповідача є правомірними, прийнятими
з урахуванням всіх обставин, що мали
значення для їх прийняття, а позивачем
не надано належних та достатніх
доказів їх протиправності.

За наведених обставин колегія суддів
дійшла висновку, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та прийняв постанову
з додержанням норм матеріального і
процесуального права, доводи
апеляційної скарги не спростовують
висновків суду, тому оскаржувану
постанову слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 196, п. 1 ч. 1 ст. 198,
ст. 200, п. 1 ч. 1 ст. 205, ст. ст. 206, 254 КАС
України, суд -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без
задоволення.

Постанову Львівського окружного
адміністративного суду від 02 грудня 2010
року у справі № 2а-435/09/1370 за позовом
ОСОБА_1 до Головної державної інспекції
на автомобільному транспорті про
скасування актів, постанов та
відшкодування моральної шкоди -
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий
О.М. Довгополов

Судді
Л.Я. Гудим

Т.І. Шинкар