Справа № 686/7363/14-а
Суддя: Логінова С. М.
Дата ухвалення: 2014-07-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 686/7363/14-а
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2014 року м.
Хмельницький

Хмельницький міськрайонний суд
Хмельницької області у складі:

головуючої - судді Логінової С.М.,

при секретарі - Мельнику І.Б.,

за участю представника позивача -
ОСОБА_1

за участю представника
відповідача - Чорнобривої М.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м. Хмельницького
справу за адміністративним позовом
ОСОБА_3 до управління Пенсійного фонду
України у м. Хмельницькому, за участю
третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог щодо предмета спору -
товариства з додатковою
відповідальністю «Завод Адвіс» про
визнання дій протиправними та
зобов'язання до вчинення певних дій,

встановив:

ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до
управління Пенсійного фонду України у
м. Хмельницькому про визнання дій
протиправними посилаючись на те, що
згідно довідки про уточнюючий характер
роботи йому призначено пенсію на
пільгових умовах. Проте з 01.07.2013 року
виплату пенсії йому було припинено,
оскільки за результати зустрічної
перевірки встановлено недостовірність
видачі уточнюючої довідки про
пільговий характер роботи, а саме в
наказах про прийом на роботу зазначені
прізвища інших людей, особові рахунки
по заробітній платі надані не були.
Також у листі від 07.10.2013 року вказано, що
утворену переплату в розмірі 80 688,99 грн.
йому необхідно повернути на рахунок
Пенсійного фонду України. З вересня 2013
року позивач одержує пенсію за віком, з
якої відповідач вираховує утворену
заборгованість у розмірі 20% від суми
новопризначеної пенсії.

Вважає, що рішення управління
Пенсійного фонду у м. Хмельницькому,
яким йому було припинено виплату
пенсії та стягується утворена
переплата є незаконним з наступних
підстав.

Основною підставою для припинення
виплати мені пенсії був факт
відсутності первинних документів, що
підтверджують пільговий стаж роботи та
відсутність, на думку відповідача,
особових рахунків по заробітній платі.
Проте при призначенні йому пенсії на
пільгових умовах в 2003 році
відповідачем вже було проведено
зустрічну перевірку. І тоді всі
документи, що підтверджують його
роботу в шкідливих умовах та розмір
одержуваної ним заробітної плати були
в наявності. Відповідний акт є в
матеріалах пенсійної справи. Свою
позицію управління Пенсійного фонду
України у м. Хмельницькому обґрунтовує
вимогами ч. 1 ст. 49 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», згідно якої виплата
пенсії за рішенням територіальних
органів Пенсійного фонду або за
рішенням суду припиняється, якщо
пенсія призначена на підставі
документів, що містять недостовірні
відомості.

Вважає, що самостійною підставою для
припинення виплати пенсії згідно ч. 1
ст. 49 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» не може бути
недостовірність відомостей в
документах, на підставі яких було
призначено пенсію позивачеві,
достеменно не встановлено управлінням
ПФ України у м. Хмельницькому. Зокрема
відсутній вирок суду про підробку
таких документів ним чи іншою особою,
відповідне рішення суду, що встановлює
даний факт. Тому враховуючи, що інших
підстав для припинення виплати пенсії
управлінням ПФ України у м.
Хмельницькому не наведено, вважає, що
оскаржуване рішення ґрунтується на
припущеннях, є протиправним і підлягає
скасуванню цьому вважає, що суд повинен
взяти до уваги ту обставину, що він не
відповідальності за збереження
роботодавцем документів щодо моєї
зарплати та стажу роботи. А тому не може
нести і негативних наслідків,
пов'язаних з відсутністю таких
документів.

В силу ч. 2 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
відповідач повинен довести той факт, що
позивач не працював на заводі "Адвіс",
не виконував роботу, вказану у його
трудовій книжці та довідці про
уточнюючий характер роботи.

Цього зробити відповідач не в змозі,
оскільки в матеріалах пенсійної справи
вже є в наявності і довідка про розмір
заробітної плати і накази про прийом на
роботу.

Вирішуючи питання про стягнення
переплати відповідач стверджує, що
вина виникла внаслідок зловживань
позивача і тому на підставі вимог
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» просить перерахувати
суму переплати.

Відповідно до ст. 19 Конституції України
органи державної влади та органів
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі та в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Частиною 1 ст. 50 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» передбачено, що суми
пенсій, виплачені надміру внаслідок
зловживань з боку пенсіонера або
подання страхувальником недостовірних
документів можуть бути повернуті
пенсіонером добровільно або
стягуються на підставі рішень
територіальних органів Пенсійного
фонду чи в судовому порядку.

На думку позивача, зазначеною нормою
чітко не встановлено з кого саме має
бути стягнута сума пенсії, яка сплачена
надміру: з пенсіонера, який допустив
зловживання, чи з страхувальника (тобто
роботодавця, що видав довідку). В законі
передбачена лише можливість стягнення
такої суми на підставі рішення
територіальних органів Пенсійного
фонду чи в судовому порядку.

Це означає, що при прийнятті рішення
про стягнення сум пенсії, виплата
надміру внаслідок зловживань з боку
пенсіонера або подання страхувальник
недостовірних даних мають бути
враховані крім норм Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» і інші норми
законодавства, які регулюють
правовідносини в цій сфері. Цей
висновок також відповідає положенням
наведеної ст. 19 Конституції України.

Такими нормами, на думку позивача, є,
по-перше, ч. 1 ст. 103 Закону України «Про
пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 р.
№1788-ХІІ, яка передбачає, що пенсії,
надміру виплачені пенсіонерові
внаслідок зловживань з його боку (в
результаті подання документів з явно
неправильними відомостями, неподання
відомостей про зміни у складі членів
сім'ї тощо), стягуються на підставі
рішення органу, що призначає пенсії.

Ця норма Закону України «Про пенсійне
забезпечення» не суперечить
положенням Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», у зв'язку з чим може бути
застосована в даному випадку.

По-друге, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1215 ЦК
України не підлягають поверненню
безпідставно набуті: заробітна плата і
платежі, що прирівнюються неї, пенсії,
допомоги, стипендії, відшкодування
шкоди, завданої каліцтвом, іншим
ушкодженням здоров'я або смертю,
аліменти та інші грошові суми, надані
фізичній особі як засіб до існування,
якщо їх виплата проведена фізичною або
юридично: особою добровільно, за
відсутності рахункової помилки з її
боку і недобросовісності боку
набувача.

Таким чином, з пенсіонера може бути
стягнута сума пенсії, сплачена надміру,
тільки внаслідок зловживань
(недобросовісності) з боку пенсіонера
або за наявності рахункової помилки.
Жодного факту, який би стверджував,що є
зловживання з боку позивача,
відповідач не має. Також не має жодного
достовірно встановленого факту, що в
період часу позивач не працював на
заводі «Адвіс».

Позивач просить визнати протиправним
та скасувати рішення управління
Пенсійного фонду України у м.
Хмельницькому про припинення виплати
йому пенсії та стягнення виплаченої
пенсії за період з 24.09.2003 року по 30.06.2013
року у сумі 80688,99 грн.

3обов'язати управління Пенсійного
фонду України у м. Хмельницькому
повернути позивачу безпідставно
утримані кошти та поновити виплату
пенсії за віком на пільгових умовах.

У судовому засіданні представник
позивача позов підтримав з підстав,
викладених у позовній заяві.

Представник управління Пенсійного
фонду України у м. Хмельницькому проти
позову заперечила, посилаючись на те,
що підстави для задоволення позову
відсутні, оскільки дії управління
Пенсійного фонду України у м.
Хмельницькому є правомірними.

Представник третьої особи - товариства
з додатковою відповідальністю «Завод
Адвіс» у судове засідання не з'явився,
заперечень на позов не подав, про час і
місце судового розгляду повідомлений
належним чином.

Заслухавши пояснення представників
сторін, дослідивши матеріали справи,
суд приходить до висновку, що позов
підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 19 Конституції України
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Частиною 1 ст. 50 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» передбачено, що суми
пенсій, виплачені надміру внаслідок
зловживань з боку пенсіонера або
подання страхувальником недостовірних
даних, можуть бути повернуті
пенсіонером добровільно або
стягуються на підставі рішень
територіальних органів Пенсійного
фонду чи в судовому порядку.

Судом встановлено, що відповідно до
записів у трудовій книжці та згідно
наказу № 227 від 11.06.1990 року ОСОБА_3 з
11.06.1990 р. був прийнятий на роботу у цех
пневмокомпресорів учнем токаря. 25.06.1990
року ОСОБА_3 присвоєно кваліфікація
токаря третього розряду. 07.08.1991 року
ОСОБА_3 переведений в цех точного
стального лиття (наказ № 186 від 02.08.1991
року про переведення ОСОБА_3 з 07.08.2014 р.).
01.09.1998 року ОСОБА_3 звільнений за ст. 38
КЗпП України, що підтверджується
відповідними записами у трудовій
книжці НОМЕР_1 від 19.07.1982 р.

Відповідно до довідки товариства з
додатковою відповідальністю «Завод
Адвіс» № 263 від 13.11.2013 року наказ на
звільнення ОСОБА_3 від 01.09.1998 р. № 320
згідно із записом у трудовій книжці
відсутній.

ОСОБА_3 було призначено пенсію за віком
на пільгових умовах згідно із Списком
№ 1 виробництв, робіт, професій, посад і
показників на підземних роботах, на
роботах з особливо шкідливими і
особливо важкими умовами праці,
зайнятість в яких повний робочий день
дає право на пенсію за віком на
пільгових умовах, затверджених
Кабінетом Міністрів України №36 від
16.01.2003 р.

Рішенням управління Пенсійного фонду
України у м. Хмельницькому позивачу з
01.07.2013 р. припинено виплату пенсії за
віком на пільгових умовах, оскільки за
результати повторної зустрічної
перевірки встановлено недостовірність
видачі уточнюючої довідки про
пільговий характер роботи, а саме в
наказах про прийом на роботу зазначені
прізвища інших людей, особові рахунки
по заробітній платі надані не були.

Згідно із ч. 1 ст. 49 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» виплата пенсії за
рішенням територіальних органів
Пенсійного фонду або за рішенням суду
припиняється: 1) якщо пенсія
призначена на підставі документів, що
містять недостовірні відомості; 2) на
весь час проживання пенсіонера за
кордоном, якщо інше не передбачено
міжнародним договором України, згода
на обов'язковість якого надана
Верховною Радою України; 3) у разі
смерті пенсіонера; 4) у разі
неотримання призначеної пенсії
протягом 6 місяців підряд; 5) в інших
випадках, передбачених законом.

Недостовірність відомостей в
уточнюючій довідці про пільговий
характер роботи достеменно
встановлена відповідачем не була,
зокрема відсутній вирок суду, який
встановлює відповідальність за
підробку означеної довідки.
Представником відповідача не надано
також доказів, які би підтверджували
фальсифікацію ОСОБА_3 відомостей,
вписаних у довідку про уточнюючий
характер роботи.

Предметом заявленого позову є
законність рішення відповідача про
припинення виплати пенсії позивачу, а
тому в межах заявленого позову
законність та обґрунтованість
призначення ОСОБА_3 пенсії додаткового
дослідження не потребують.

Відповідно до ч. 4 ст. 70 КАС України
обставини, які за законом повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватися ніякими іншими
засобами доказування, крім випадків,
коли щодо таких обставин не виникає
спору. Отже, сумніви відповідача
стосовно уточнюючої пільговий
характер довідки, необхідної для
призначення пенсії, мають бути
підтверджені належними доказами

Частиною 1 ст. 103 Закону України «Про
пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 р.
№1788-ХІІ, передбачено що суми пенсії,
надміру виплачені пенсіонерові
внаслідок зловживань з його боку (в
результаті подання документів з явно
неправильними відомостями, неподання
відомостей про зміни у складі членів
сім'ї тощо), стягуються на підставі
рішень органу, що призначає пенсії.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1215 Цивільного
кодексу України не підлягають
поверненню безпідставно набуті:
заробітна плата і платежі, що
прирівнюються до неї, пенсії, допомоги,
стипендії, відшкодування шкоди,
завданої каліцтвом, іншим ушкодженням
здоров'я або смертю, аліменти та інші
грошові суми, надані фізичній особі як
засіб до існування, якщо їх виплата
проведена фізичною або юридичною
особою добровільно, за відсутності
рахункової помилки з її боку і
недобросовісності з боку набувача.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
у адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Таким чином, аналіз зазначеного
законодавства дає підстави зробити
висновок, що з пенсіонера може бути
стягнута сума пенсії, сплачена надміру,
тільки внаслідок зловживань
(недобросовісності) з боку пенсіонера
або за наявності рахункової помилки.
Жодного доказу, який би підтверджував,
що є зловживання з боку позивача,
відповідачем не надано.

Суд приходить до висновку, що
відповідачем не доведено
правомірності рішення управління
Пенсійного фонду України у м.
Хмельницькому про припинення виплати
пенсії позивачеві.

Суд приходить до висновку, що підстави
для стягнення з ОСОБА_3 80688,99 грн. як суми
переплати пенсії за період часу з 24.09.2003
р. по 30.06.2013 р. відсутні, оскільки це не є
переплатою пенсії, як наслідок
зловживань з боку позивача чи
рахункової помилки, а тому відсутні
підстави, передбачені вимогами ст. 50
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування».

Враховуючи викладене, суд приходить до
висновку, що слід визнати протиправним
та скасувати рішення управління
Пенсійного фонду України у м.
Хмельницькому щодо утримання
переплати пенсії з ОСОБА_3 у сумі 80688,99
грн. як переплати пенсії за період з
24.09.2003 р. по 30.06.2013 року.

Суд приходить до висновку, що позовні
вимоги ОСОБА_3 у частині зобов'язання
управління Пенсійного фонду України у
м. Хмельницькому щодо повернення
безпідставно утриманих коштів
підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 71, 162, 163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, ч. 1 ст. 103 Закону України «Про
пенсійне забезпечення», ст. 19
Конституції України, Законом України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування», ст. 1215
Цивільного кодексу України, суд

постановив:

адміністративний позов ОСОБА_3 до
управління Пенсійного фонду України у
м. Хмельницькому, за участю третьої
особи, яка не заявляє самостійних вимог
щодо предмета спору - товариства з
додатковою відповідальністю «Завод
Адвіс» про визнання дій протиправними
та зобов'язання до вчинення певних дій
задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати
рішення управління Пенсійного фонду
України у м. Хмельницькому щодо
утримання переплати з ОСОБА_3 у сумі
80688,99 грн. за період часу з 24.09.2003 р. по
30.06.2013 р.

Зобов'язати управління Пенсійного
фонду України у м. Хмельницькому
повернути ОСОБА_3 утриману, згідно
рішення про припинення виплати пенсії,
пенсію.

Зобов'язати управління Пенсійного
фонду України у м. Хмельницькому
поновити виплату пенсії за віком на
пільгових умовах ОСОБА_3, виплативши
пенсію за віком на пільгових умовах з
01.07.2013 року.

Стягнути на користь ОСОБА_3 судовий
збір у сумі 73 грн. 08 коп. шляхом їх
безспірного списання органами
Державної казначейської служби
України із рахунків управління
Пенсійного фонду України у м.
Хмельницькому.

Апеляційна скарга на постанову
подається протягом десяти днів з дня
проголошення до Вінницького
апеляційного адміністративного суду
через Хмельницький міськрайонний суд.

Суддя
Логінова С.М.