Справа № 2а-16402/10/2670
Суддя: Федоров М.О.
Дата ухвалення: 2014-06-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 червня 2014 року м. Київ
К/9991/72597/11

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача
Федорова М.О.

суддів:
Островича С.Е.

Степашка О.І.

розглянувши у попередньому судовому
засіданні касаційну скаргу Державної
податкової інспекції у
Шевченківському районі м. Києва на
постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 23.03.2011 та ухвалу
Київського апеляційного
адміністративного суду від 11.10.2011

у справі № 2а-16402/10/2670

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю „Алмаз-ТМ"

до Державної податкової
інспекції у Шевченківському районі м.
Києва

про скасування податкового
повідомлення-рішення

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю „Алмаз-ТМ"
звернулось до Окружного
адміністративного суду м. Києва з
позовом до Державної податкової
інспекції у Шевченківському районі м.
Києва про скасування податкового
повідомлення - рішення № 19391/1506 від
12.10.2010.

Постановою Окружного
адміністративного суду м. Києва від
23.03.2011 позовні вимоги задоволено.

Ухвалою Київського апеляційного
адміністративного суду від 11.10.2011
постанову Окружного адміністративного
суду м. Києва від 23.03.2011 залишено без
змін.

Не погоджуючись з постановою суду
першої інстанції та ухвалою суду
апеляційної інстанції відповідач
оскаржив їх в касаційному порядку.

В скарзі просить скасувати
постанову суду першої інстанції та
ухвалу суду апеляційної інстанції,
прийняти нове рішення, яким у
задоволенні позовних вимог відмовити.

Касаційна скарга вмотивована тим,
що судами першої та апеляційної
інстанцій при вирішення спору по даній
справі порушено норми матеріального
права.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши правильність застосування
судом першої та апеляційної інстанцій
норм матеріального та процесуального
права, колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
приходить до висновку, що касаційну
скаргу слід відхилити з таких підстав.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що відповідачем проведено
перевірку дотримання позивачем вимог
податкового законодавства в частині
своєчасності подання податкових
декларацій, розрахунків та складено
акт № 634/1506 від 30.09.2010.

За результатами перевірки
відповідачем прийняте податкове
повідомлення-рішення № 19391/1506 від
12.10.2010, яким позивачу визначено суму
податкового зобов'язання у сумі 1360 грн.

Перевіркою встановлено порушення
позивачем строків подання податкових
декларацій, розрахунків по податку на
додану вартість передбачених пп. 4.1.4 п.
4.1. ст. 4 Закону України „Про порядок
погашення зобов'язань платників
податків перед бюджетами та державними
цільовими фондами", термін подання
декларацій за січень, лютий, березень,
квітень, травень, червень, липень,
серпень 2010 року, які визнано фактично
неподаними.

Нормами Закону України "Про
порядок погашення зобов'язань
платників податків перед бюджетами та
державними цільовими фондами", Порядку
заповнення та подання податкової
декларації з податку на додану
вартість та Порядку складання
декларації з податку на прибуток
підприємств визначено лише один
критерій заповнення декларацій
відповідність даним податкового
обліку підприємства.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що надані позивачем
декларації містять заповнені (або
прокреслені) всі рядки декларацій.

Відсутність заповнення
інформації про додатки до декларації
нормами порядку не передбачено.

Пунктом 1.3 Порядку складання
декларації з податку на додану
вартість, затвердженого наказом ДПА
України № 166 від 30.05.1997, передбачено, що
декларація складається із вступної
частини, службових полів, чотирьох
розділів та обов'язкових додатків, з
них платником заповнюються вступна
частина, службові поля, перші три
розділи та додатки, четвертий розділ
заповнюється працівниками податкової
інспекції (адміністрації) лише на
оригіналі декларації, який залишається
в податковій інспекції (адміністрації).
Порядок заповнення декларації окремо
за кожним розділом наводиться в
розділі 5 цього Порядку.

При цьому нормами вищезгаданого
Порядку рядки "Додатки до рядків цієї
декларації" та "Додатки, що містять
інформацію щодо уточнених показників
поданої раніше декларації, у якій
платником самостійно виявлено помилки"
не віднесено ні до спеціальних полів
декларації (які містять відповідний
код спеціального поля), ні до розділів
декларації (які містять номер за
порядком).

Колегія суддів касаційної
інстанції погоджується з висновком
суду першої та апеляційної інстанції
стосовно того, що відмова відповідача у
прийнятті податкових декларацій з
податку на додану вартість позивача з
січня по серпень 2010 року є
неправомірною, а тому застосування до
позивача штрафних санкцій за порушення
Закону України „Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед
бюджетами та державними цільовими
фондами" є необґрунтованим.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 220 КАС
України, суд касаційної інстанції
перевіряє правильність застосування
судами першої та апеляційної інстанцій
норм матеріального та процесуального
права, правової оцінки обставин у
справі і не може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу. Суд касаційної
інстанції переглядає судові рішення
судів першої та апеляційної інстанцій
у межах касаційної скарги, але при
цьому може встановлювати порушення
норм матеріального чи процесуального
права, на які не було посилання в
касаційній скарзі.

Враховуючи вищевикладене, Вищий
адміністративний суд України дійшов
висновку про те, що касаційну скаргу
Державної податкової інспекції у
Шевченківському районі м. Києва на
постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 23.03.2011 та ухвалу
Київського апеляційного
адміністративного суду від 11.10.2011 у
справі № 2а-16402/10/2670 слід відхилити, а
судові рішення залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 2201, 221 ,223 ,230 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Державної
податкової інспекції у
Шевченківському районі м. Києва
відхилити.

Постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 23.03.2011 та ухвалу
Київського апеляційного
адміністративного суду від 11.10.2011 у
справі № 2а-16402/10/2670 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, але може бути
переглянута Верховним Судом України з
підстав та порядку, передбачених
статтями 236-2392 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий М.О. ФедоровСудді С.Е.
Острович О.І. Степашко