Справа № 804/2058/14
Суддя: Власенко Денис Олександрович
Дата ухвалення: 2014-07-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ
17 липня 2014 р. Справа № 804/2058/14
Дніпропетровський окружний
адміністративний суд у складі:
головуючого суддіВласенка Д.О. при
секретаріПасічнику Т.В. за участю:
представника позивача представника
відповідача представника третьої
особи Тюріна О.С., Шевченко А.І. Чередник
Ю.Ю. розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м.
Дніпропетровська адміністративну
справу за позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю фірми
"Мед-сервіс" до Державної податкової
інспекції у Кіровському районі м.
Дніпропетровська Головного управління
Міндоходів у Дніпропетровській
області, третя особа, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору,
Товариство з обмеженою
відповідальністю «Мед-Сервіс-Інвест»
про скасування податкового
повідомлення-рішення
Товариство з обмеженою
відповідальністю "Мед-сервіс"
звернулось до Дніпропетровського
окружного адміністративного суду з
позовом до Державної податкової
інспекції у Кіровському районі м.
Дніпропетровська Головного управління
Міндоходів у Дніпропетровській
області, в якому просить визнати
протиправним та скасувати податкове
повідомлення - рішення від 16.10.2013р.
Державною податковою інспекцією у
Кіровському районі м. Дніпропетровська
Головного управління Міндоходів у
Дніпропетровській області відносно
Товариства з обмеженою
відповідальністю фірми "Мед-сервіс"
грошового зобов'язання за платежем
податок на додану вартість із
вироблених в Україні товарів (робіт,
послуг) за основним платежем у сумі 132821
грн., за штрафними санкціями на суму 66
В обґрунтування позову зазначено, що
висновки документальної позапланової
невиїзної перевірки ТОВ «Мед-Сервіс» з
питань дотримання вимог податкового э
законодавства пo податку на додану
вартість по взаємовідносинам з
платником податків ТОВ
за період липень, вересень 2012 року, є
хибними, не ґрунтуються на дійсних
фактичних обставинах та зроблені у
зв'язку з невірним застосуванням норм
податкового та іншого законодавства, а
прийняті на їх підставі податкові
повідомлення - рішення є незаконними та
підлягають скасуванню.
Представник позивача в судовому
засіданні наполягав на задоволенні
адміністративного позову;
обґрунтовуючи свою позицію, надав
пояснення, аналогічні викладеним в
Представник відповідача в судовому
засіданні проти задоволення позову
заперечував, надав суду письмові
заперечення. Відповідно до змісту
поданих заперечень представник
податкової інспекції посилається на
те, що оскаржуване позивачем рішення
винесене в межах повноважень та у
відповідності до вимог чинного
законодавства України.
Дослідивши матеріали, всебічно і повно
з'ясувавши всі фактичні обставини
справи, на яких ґрунтуються вимоги
позову, об'єктивно оцінивши докази, які
мають юридичне значення для розгляду
справи і вирішення спору по суті, суд
встановив наступні обставини справи та
надав їм правову оцінку.
Як вбачається з матеріалів справи,
посадовими особами ДПІ у Кіровському
районі м. Дніпропетровська на підставі
наказу № 217 від 12.09.2013 року та
відповідно до підпункту 20.1.4 пункту 2.1
статті 20, підпункту 78.1.1, пункту 78.1
статті 78, пункту 79.2 статті 79
Податкового кодексу України проведено
документальну позапланову невиїзну
перевірку ТОВ «Мед-Сервыс» з питань
дотримання вимог податкового э
законодавства пo податку на додану
вартість по взаємовідносинам з
платником податків ТОВ
за період липень, вересень 2012 року, за
результатами якої складено акт №
478/04-65-22-0/2364377 від 26.09.2013 року (далі - акт
Згідно змісту акту перевірки
податковим органом встановлено )
відсутність у підприємства необхідних
умов для здійснення господарської
діяльності в частині, купівлі, продажу,
реалізації, зберігання та
відвантаження товарно-матеріальних
цінностей, а також використано акт
перевірок, яким підтверджуються, на
думку контролюючого органу, що
господарські операції між ТОВ Фірма
«Мед-сервіс» та постачальником ТОВ
«Мед-сервіс Інвест» не містять у суті
своїй розумних економічних та інших
причин (ділової мети) та не спричиняють
реального настання правових наслідків.
На підставі цього відповідно до
висновків даного акту перевіркою
встановлено порушення:
- п. 198.1, 198.2, 198.3, 198.6 ст.198 Податкового
кодексу України від 02 грудня 2010 року
№2755-УІ, в результаті чого занижено
податок на додану вартість на загальну
суму 132821 грн., у тому числі за липень 2012
Не погодившись з висновками акту
перевірки, ТОВ Фірма «Мед-сервіс»
подало заперечення, отримані
яких просило податковий орган
переглянути результати перевірки та
скасувати висновки акту щодо
встановлених порушень.
За результатами розгляду заперечень
відповідачем прийнято рішення від
29.08.2013 року №6046/10/04-65-22-03-19, яким висновки
акту перевірки залишені без змін.
На підставі акту перевірки ДПІ у
Кіровському районі м. Дніпропетровська
- податкове повідомлення-рішення
«Мед-сервіс» збільшено суму грошового
зобов'язання з податку на додану
вартість з вироблених в Україні
товарів (робіт, послуг) в розмірі 199231,5
грн., в тому числі за основним платежем
в розмірі 132821 грн. та за штрафними
Під час розгляду справи судом
встановлено, що протягом превіряємого
періоду позивач мав господарські
взаємовідносини з ТОВ
«Мед-Сервіс-Інвест» (код за ), предметом яких є поставка
товарів в порядку та на умовах,
визначених договором Ко43 фи від 01.04Л005р.
та договір комісії №1-к від 13.02.2013.
В ході судового розгляду справи
відповідачем не було надано доказів,
які б свідчили про визнання судом
недійсними (нікчемними) правочинів,
вчинених позивачем та ТОВ
«Мед-Сервіс-Інвест» у перевіряємий
податковим органом період.
В свою чергу, позивачем спростовані
висновки відповідача щодо відсутності
реальних операцій шляхом надання
належно оформлених копій первинних
Матеріалами справи також
підтверджується, що ТОВ Фірма
«Мед-сервіс» придбані у постачальників
товари за договорами в подальшому були
використані у власній господарській
діяльності, а саме:реалізовані в
роздрібній мережі, що не заперечується
Судом з акту перевірки встановлено, що
розрахунки між контрагентами за
отримані товари здійснювались у
безготівковій формі.
Згідно умов договору транспортування
товару Покупцю здійснювалося
транспортом ТОВ «Мед-сервіс Інвест» та
за його рахунок. На підтвердження цієї
обставини третьою особою по справі ТОВ
«Мед-сервіс Інвест» надано договір
оренди транспортного засобу ;41 від
17.11.008 року та додаткову угоду до нього
від 18.11.2011 року.
Як вбачається з матеріалів справи,
підставою для висновків оскарженої
перевірки став акт ДНІ у Кіровському
районі м. Дніпропетровська
Дніпропетровської області ДПС «Про
результати документальної
позапланової невиїзної перевірки ТОВ
питань дотримання вимог податкового
законодавства по податку на додану
вартість по взаємовідносинам з
платником податків ТОВ «Галактика-М»
№1086/221/32176376, за результатами якого
одним з покупців по ланцюгу продажу
товару є ТОВ фірма «Мед Сервіс» (код
відсутність реального здійснення
господарських операцій.
Проте, Постановою Дніпропетровського
апеляційного суду від 10.4.2014 по справі
№804/1198/14 у справі за позовом Товариства
з обмеженою відповідальністю
«Мсд-ссрвіс-Інвест» до Державної
податкової інспекції у Кіровському
районі м.Дніпропетровська Головного
управління Міндоходів у
Дніпропетровській області про
визнання протиправними дій та
зобов'язання вчинити певні дії, що
набрала законної сили, встановлено
відсутність підстав для призначення та
проведення перевірки ТОВ «Мед-сервіс
Інвест», а тому відомості вказаного
акту не можуть бути підставою для
висновків, наведених в акті перевірки,
Перевіривши юридичну та фактичну
обґрунтованість мотивів, покладених
суб'єктом владних повноважень в основу
спірних рішень, а також суджень,
відображених контролюючим органом в
акті перевірки, на відповідність
вимогам частини 3 статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд зазначає наступне.
Статтею 67 Конституції України
передбачено, що кожен зобов'язаний
сплачувати податки і збори в порядку і
розмірах, встановлених законом.
Виходячи зі змісту п.1.1. ст.1 Податкового
кодексу України відносини, що
виникають у сфері справляння податків
і зборів, зокрема, визначення
вичерпного переліку податків та
зборів, що справляються в Україні, та
порядок їх адміністрування, платників
податків та зборів, їх права та
обов'язки, компетенцію контролюючих
органів, повноваження і обов'язки їх
посадових осіб під час здійснення
податкового контролю, а також
відповідальність за порушення
податкового законодавства з 01.01.2011 року
врегульовано положеннями Податкового
Згідно ст. 61 Податкового кодексу
України податковий контроль - система
заходів, що вживаються контролюючими
органами з метою контролю правильності
нарахування, повноти і своєчасності
сплати податків і зборів, а також
дотримання законодавства з питань
проведення розрахункових та касових
операцій, патентування, ліцензування
та іншого законодавства, контроль за
дотриманням якого покладено на
контролюючі органи. Податковий
контроль здійснюється органами,
зазначеними у стаття 41 цього Кодексу, в
межах їх повноважень, встановлених цим
Відповідно до пп. 41.1.1 п. 41.1 ст. 41
Податкового кодексу України,
контролюючими органами є органи
державної податкової служби - щодо
податків, які справляються до бюджетів
та державних цільових фондів, крім
зазначених у підпункті 41.1.2 цього
пункту, а також стосовно законодавства,
контроль за дотриманням якого
покладається на органи державної
Статтею 62 Податкового кодексу України
встановлено, що податковий контроль
здійснюється шляхом: ведення обліку
інформаційно-аналітичного
забезпечення діяльності органів
державної податкової служби; перевірок
та звірок відповідно до вимог цього
Кодексу, а також перевірок щодо
дотримання законодавства, контроль за
дотриманням якого покладено на
контролюючі органи, у порядку,
встановленому законами України, що
регулюють відповідну сферу
Відповідно до п. 75.1 ст. 75 Податкового
кодексу України органи державної
податкової служби мають право
проводити камеральні, документальні
(планові або позапланові; виїзні або
невиїзні) та фактичні перевірки.
Камеральні та документальні перевірки
проводяться органами державної
податкової служби в межах їх
повноважень виключно у випадках та у
порядку, встановлених цим Кодексом, а
фактичні перевірки - цим Кодексом та
іншими законами України, контроль за
дотриманням яких покладено на органи
державної податкової служби.
Порядком оформлення результатів
документальних перевірок з питань
дотримання податкового, валютного та
іншого законодавства, затвердженого
Наказом Державної податкової
адміністрації України 22.12.2010 № 984,
зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України 12 січня 2011 року за №
документальних перевірок оформлюються
у формі акта або довідки. У разі
встановлення під час перевірки
порушень складається акт, а у разі
відсутності порушень - довідка. Акт -
службовий документ, який підтверджує
факт проведення документальної
перевірки фінансово-господарської
діяльності платника податків і є
носієм доказової інформації про
виявлені порушення вимог податкового,
валютного та іншого законодавства,
контроль за дотриманням якого
покладено на органи державної
Згідно з пунктом 44.1 статті 44
Податкового кодексу України для цілей
оподаткування платники податків
зобов'язані вести облік доходів, витрат
та інших показників, пов'язаних з
визначенням об'єктів оподаткування
та/або податкових зобов'язань, на
підставі первинних документів,
регістрів бухгалтерського обліку,
фінансової звітності, інших
документів, пов'язаних з обчисленням і
сплатою податків і зборів, ведення яких
передбачено законодавством. Платникам
податків забороняється формування
показників податкової звітності,
митних декларацій на підставі даних, не
підтверджених документами, що
визначені абзацом першим цього пункту.
Згідно з пунктом 138.2 статті 138
Податкового кодексу України витрати,
які враховуються для визначення
об'єкта оподаткування, визнаються на
підставі первинних документів, що
підтверджують здійснення платником
податку витрат, обов'язковість ведення
і зберігання яких передбачено
правилами ведення бухгалтерського
обліку, та інших документів,
встановлених розділом II цього Кодексу.
При цьому відповідно до підпункту 139.1.9
пункту 139.1 статті 139 Податкового
кодексу України не включаються до
складу витрат витрати, не підтверджені
відповідними розрахунковими,
платіжними та іншими первинними
документами, обов'язковість ведення і
зберігання яких передбачена правилами
ведення бухгалтерського обліку та
нарахування податку.
Відповідно до п. 185.1 ст. 185 Податкового
кодексу України об'єктом оподаткування
є операції платників податку з
постачання товарів, місце постачання
яких розташоване на митній території
України, відповідно до статті 186 цього
Кодексу, у тому числі операції з
передачі права власності на об'єкти
застави позичальнику (кредитору), на
товари, що передаються на умовах
товарного кредиту, а також з передачі
об'єкта фінансового лізингу в
лізингоотримувачу/орендарю.
Згідно з п. 188.1 ст. 188 Податкового
кодексу України база оподаткування
операцій з постачання товарів/послуг
визначається виходячи з їх договірної
(контрактної) вартості, але не нижче
звичайних цін, визначених відповідно
до статті 39 цього Кодексу, з
урахуванням загальнодержавних
податків та зборів (крім податку на
додану вартість та акцизного податку
на спирт етиловий, що використовується
виробниками - суб'єктами
господарювання для виробництва
лікарських засобів, у тому числі
компонентів крові і вироблених з них
препаратів, крім лікарських засобів у
вигляді бальзамів та еліксирів, і збору
на обов'язкове державне пенсійне
страхування на послуги стільникового
рухомого зв'язку). До складу договірної
(контрактної) вартості включаються
будь-які суми коштів, вартість
матеріальних і нематеріальних активів,
що передаються платнику податку
безпосередньо покупцем або через
будь-яку третю особу у зв'язку з
компенсацією вартості товарів/послуг.
Пунктом 198.3 ст. 198 Податкового кодексу
України передбачено, що податковий
кредит звітного періоду визначається
виходячи з договірної (контрактної)
вартості товарів/послуг, але не вище
рівня звичайних цін, визначених
відповідно до статті 39 цього Кодексу,
та складається з сум податків,
нарахованих (сплачених) платником
податку за ставкою, встановленою
пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу,
протягом такого звітного періоду у
зв'язку з придбанням або виготовленням
товарів (у тому числі при їх імпорті) та
послуг з метою їх подальшого
використання в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності платника податку. Право на
нарахування податкового кредиту
виникає незалежно від того, чи такі
товари/послуги та основні фонди почали
використовуватися в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності платника податку протягом
звітного податкового періоду, а також
від того, чи здійснював платник податку
оподатковувані операції протягом
такого звітного податкового періоду.
Пунктом 198.6 ст. 198 Податкового кодексу
України передбачено, що не відносяться
до податкового кредиту суми податку,
сплаченого (нарахованого) у зв'язку з
придбанням товарів/послуг, не
підтверджені податковими накладними
(або підтверджені податковими
накладними, оформленими з порушенням
вимог статті 201 цього Кодексу) чи не
підтверджені митними деклараціями,
іншими документами, передбаченими
пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу. У
разі коли на момент перевірки платника
податку органом державної податкової
служби суми податку, попередньо
включені до складу податкового
кредиту, залишаються не підтвердженими
зазначеними цим пунктом документами,
платник податку несе відповідальність
відповідно до цього Кодексу.
Згідно з п. 201.10 ст. 201 Податкового
кодексу України податкова накладна
видається платником податку, який
здійснює операції з постачання
товарів/послуг, на вимогу покупця та є
підставою для нарахування сум податку,
що відносяться до податкового кредиту.
При здійсненні операцій з постачання
товарів/послуг платник податку -
продавець товарів/послуг зобов'язаний
надати покупцю податкову накладну
після реєстрації в Єдиному реєстрі
податкових накладних.
Згідно з позицією викладеною у
інформаційному листі Вищого
адміністративного суду України №
1112/11/13-10 від 20.07.2010 року «Проблемні
питання застосування законодавства у
справах за участю органів державної
податкової служби» процесуальна
діяльність суду із встановлення
обґрунтованості права платника
податку на податковий кредит та/або
бюджетне відшкодування з податку на
додану вартість повинна включати такі
1. Встановлення факту здійснення
господарської операції.
При цьому дослідженню підлягають усі
первинні документи, які належить
складати залежно від певного виду
господарської операції - договори, акти
виконаних робіт, документи про
перевезення, зберігання товарів тощо.
Необхідно перевірити фізичні, технічні
та технологічні можливості певної
особи до вчинення тих чи інших дій, що
становлять зміст господарської
операції, як-от: наявність
кваліфікованого персоналу, основних
фондів, у тому числі транспортних
засобів для перевезення, приміщень для
зберігання товарів тощо; можливість
здійснення операцій з відповідною
кількістю певного товару у відповідні
строки з урахуванням терміну його
придатності, доступності на ринку тощо;
наявність відповідних ліцензій та
інших дозвільних документів, що
необхідні для ведення певного виду
господарської діяльності.
2. Встановлення спеціальної податкової
правосуб'єктності учасників
господарської операції. Особа, що видає
податкову накладну, повинна бути
зареєстрованою як платник податку на
додану вартість на момент вчинення
відповідної господарської операції.
3. Встановлення зв'язку між фактом
придбання товарів (послуг),
спорудженням основних фондів, імпортом
товарів (послуг) і господарською
діяльністю платника податку.
4. Встановлення дотримання платником
податку спеціальних вимог щодо
документального підтвердження сум
податкового кредиту та/або бюджетного
відшкодування з податку на додану
5. Встановлення факту надмірної сплати
податку на додану вартість у ціні
товарів (послуг), що придбані платником
Відповідно до ст.1 Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» господарською
операцією є дія або подія, яка викликає
зміни в структурі активів та
зобов'язань, власному капіталі
підприємства. Таким чином визначальною
ознакою господарської операції є те, що
вона повинна спричиняти реальні зміни
майнового стану платника податків.
Статтею 9 Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» визначено, що
підставою для бухгалтерського обліку
господарських операцій є первинні
документи, які фіксують факти
здійснення господарських операцій.
Первинні документи повинні бути
складені під час здійснення
господарської операції, а якщо це
неможливо - безпосередньо після її
закінчення. Для контролю та
впорядкування оброблення даних на
підставі первинних документів можуть
складатися зведені облікові документи.
Первинні та зведені облікові документи
можуть бути складені на паперових або
машинних носіях і повинні мати такі
обов'язкові реквізити: назву документа
(форми); дату і місце складання; назву
підприємства, від імені якого складено
документ; зміст та обсяг господарської
операції, одиницю виміру господарської
операції; посади осіб, відповідальних
за здійснення господарської операції і
правильність її оформлення; особистий
підпис або інші дані, що дають змогу
ідентифікувати особу, яка брала участь
у здійсненні господарської операції.
Отже, первинним документом є документ,
який містить відомості про
господарську операцію та підтверджує
При цьому, податковий облік формують не
самі по собі цивільні правочини, а саме
господарські операції, тобто фактичний
рух активів та/або зміни власного
капіталу чи зобов'язань платника
податку. Тобто, факт вчинення певних
господарських операцій, та
правомірність подальшого відображення
(проведення) їх у бухгалтерському та
податковому обліку, можливо
досліджувати лише на підставі вивчення
та дослідження первинних документів
платника податків, наявність та
законність складення яких, як фактично,
так і юридично, буде підтвердженням
здійснення таких операцій.
Відповідно до положень листа Вищого
адміністративного суду України від
02.06.2011 року № 742/11/13-11 «Щодо однакового
застосування адміністративними судами
окремих приписів Податкового кодексу
України та Кодексу адміністративного
судочинства України», зазначено, що
оцінюватися при дослідженні факту
здійснення господарської операції
повинні відносини безпосередньо між
учасниками тієї операції, на підставі
якої сформовані дані податкового
Таким чином, витрати для цілей
визначення об'єкта оподаткування
податком на прибуток, а також
податковий кредит для цілей визначення
об'єкта оподаткування податком на
додану вартість мають бути фактично
здійснені і підтверджені належним
чином складеними первинними
документами, що відображають
реальність господарської операції, яка
є підставою для формування податкового
обліку платника податків.
Отже, для цілей перевірки дотримання
вимог податкового законодавства та
можливого визначення грошових
зобов'язань у разі неналежного
дотримання платником податків цього
законодавства, контролюючому органу у
даному випадку первинно слід
встановити зміст та реальність
господарської операції. Проте, судом
встановлено факт реального існування
вказаних обставин у правовідносинах
між позивачем та його контрагентами, та
спростовано відповідні висновки
Надані позивачем і досліджені судом
первинні документи не викликають
сумнівів щодо реального отримання
позивачем товарів та послуг,
зазначених у первинних документах, і
повністю спростовують висновок
відповідача щодо нереальності
операцій за спірним правочином.
Встановлені у судовому засіданні
обставини також підтверджуються
показаннями свідків. Натомість
відповідач під час розгляду справи не
навів суду обставин та доказів, які б
свідчили про невідповідність
господарських операцій цілям та
завданням статутної діяльності сторін
цих операцій, незвичності цих операцій
для цих осіб, про незвичність цін за
спірними операціями або про їх
збитковість, або інших обставин, які б в
сукупності могли свідчити про
фіктивність вчинених операцій,
відсутність факту надання послуг, а
також того, що вчинення зазначених
операцій не було обумовлено розумними
економічними причинами (цілями
ділового характеру), а дії позивача та
його контрагентів були спрямовані на
отримання необґрунтованої податкової
З огляду на викладене, суд доходить
висновку, що реальність господарських
операцій, здійснених позивачем та ТОВ
«Мед-сервіс Інвест» у перевіряємому
періоді, а саме фактичне отримання
товарів та послуг, а також використання
позивачем у власній господарській
діяльності наведених результатів
господарських операцій,
підтверджується наявними в матеріалах
справи доказами.
Враховуючи, що обставини справи, які
відповідно до законодавства повинні
бути підтверджені певними конкретними
засобами доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування, суд прийшов до висновку,
що наведені в позовній заяві обставини
підтверджуються належними та
достатніми доказами, які свідчать про
обґрунтованість позовних вимог
позивача до податкового органу про
скасування податкових
Статтею 124 Конституції України
передбачено, що юрисдикція судів
поширюється на всі правовідносини, що
виникають у державі, водночас частиною
2 статті 19 Конституції України
визначено, що органи державної влади
(до яких належать органи державної
податкової служби) та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
Частиною 1 статті 11 Кодексу
адміністративного судочинства України
визначено, що розгляд і вирішення справ
в адміністративних судах здійснюється
на засадах змагальності сторін та
свободи в наданні ними суду своїх
доказів і у доведенні перед судом їх
переконливості, а частиною 1 статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України зазначено, що кожна сторона
повинна довести ті обставини, на яких
ґрунтуються її вимоги та заперечення.
Згідно п.1 ч.3 ст.2 Кодексу
адміністративного судочинства
України, у справах щодо оскарження
рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів
владних повноважень адміністративні
суди перевіряють, чи прийняті (вчинені)
вони на підставі, у межах повноважень
та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.
Відповідно до частини 2 статті 71 КАС
України в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.
Заперечуючи проти позову, відповідач,
який відповідно до норм Податкового
кодексу України та за визначенням КАС
України є суб'єктом владних
повноважень, правомірність винесення
спірних податкових повідомлень-рішень
належним чином не довів.
Згідно частини 1 статті 94 Кодексу
адміністративного судочинства України
якщо судове рішення ухвалене на
користь сторони, яка не є суб'єктом
владних повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України (або
відповідного місцевого бюджету, якщо
іншою стороною був орган місцевого
самоврядування, його посадова чи
Керуючись ст.ст. 2, 8-12, 69, 71, 158-163 Кодексу
адміністративного судочинства
Адміністративний позов Товариства з
обмеженою відповідальністю фірми
«Мед-сервіс» до Державної податкової
інспекції у Кіровському районі м.
Дніпропетровська Головного управління
Міндоходів у Дніпропетровській
області, третя особа, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору,
Товариство з обмеженою
відповідальністю «Мед-Сервіс-Інвест»,
про визнання протиправним та
скасування податкового повідомлення -
рішення - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення-рішення від 16
жовтня 2013 року №, видане
Державною податкової інспекції у
Кіровському районі м. Дніпропетровська
Головного управління Міндоходів у
Дніпропетровській області Товариству
з обмеженою відповідальністю фірмі
«Мед-сервіс» () за платежем
податок на додану вартість із
вироблених в Україні товарів на
загальну суму 199 231 грн. 50 копійок, з яких
за основним платежем - 132821,00 грн., за
штрафними (фінансовими) санкціями
(штрафами) - 66410,50 грн.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь Товариства з обмеженою
відповідальністю фірми «Мед-сервіс»
(ЄДРПОУ Дніпропетровській) судовий
збір у розмірі 398 (трьохсот дев'яноста
восьми) гривень 63 копійок.

Апеляційна скарга на постанову суду
подається до Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
через Дніпропетровський окружний
адміністративний суд протягом десяти
днів з дня отримання копії повного
тексту постанови. Копія апеляційної
скарги одночасно надсилається особою,
яка її подає, до суду апеляційної
інстанції.

Постанова суду набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги, якщо таку скаргу не
було подано. У разі подання апеляційної
скарги постанова суду, якщо її не
скасовано, набирає законної сили після
повернення апеляційної скарги, відмови
у відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови складено 21
липня 2014 року

Суддя Д.О.
Власенко