Справа № 2а-1006/11/1070
Суддя: Твердохліб В.А.
Дата ухвалення: 2014-07-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
інстанції: Харченко С.В.
Суддя-доповідач:
У Х В А Л А

Іменем України

15 липня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючого судді
Твердохліб В.А.,

суддів
Троян Н.М., Костюк Л.О.,

за участю секретаря
Погребняк М.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Києві апеляційну скаргу
Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 на
постанову Київського окружного
адміністративного суду від 18 березня
2014 року у справі за адміністративним
позовом Державної інспекції з контролю
за цінами в Київській області до
Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 про
стягнення необгрунтовано одержаної
суми виручки та штрафу, -

ВСТАНОВИВ:

Державна інспекція з контролю за
цінами в Київській області (далі -
Позивач) звернулася до Київського
окружного адміністративного суду з
позовом до Фізичної особи - підприємця
ОСОБА_2 (далі - Відповідач) про стягнення
необгрунтовано одержаної суми виручки
та штрафу в сумі 10 950,00 грн.

Постановою Київського окружного
адміністративного суду від 18 березня
2014 року адміністративний позов
задоволено.

Не погоджуючись із вказаним судовим
рішенням, Відповідач подав апеляційну
скаргу, в якій просить його скасувати
та прийняти нове, яким провадження в
справі закрити.

В апеляційній скарзі апелянт
посилається на порушення судом першої
інстанції норм матеріального та
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
представника Позивача, перевіривши
матеріали справи та доводи апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга задоволенню не
підлягає з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та
підтверджується матеріалами справи, що
Позивачем проведено позапланову
перевірку Відповідача з питань
додержання порядку формування,
встановлення та застосування цін і
тарифів на послуги зберігання
транспортних засобів за період з 27.11.2009
року по 28.10.2010 року, за результатами
якої складено акт від 09.12.2010 року №326.

В ході перевірки контролюючим органу
встановлено, що у період з 27.11.2009 року по
28.10.2010 року Відповідачем надано послуги
по зберіганню транспортних засобів за
цінами, що перевищують їх граничний
рівень, в результаті чого
необґрунтовано отримано виручку у
розмірі 3 650,00 грн, чим порушено вимоги
спільного наказу Міністерства
внутрішніх справ України,
Міністерства фінансів України,
Міністерства економіки України від
05.10.2007 року №369/1105/336 «Про затвердження
Розмірів плати за надання послуг
органами та підрозділами Міністерства
внутрішніх справ та Порядку їх
справляння».

14.12.2010 року Позивачем прийнято рішення
№167 про застосування до Відповідача
економічних санкцій за порушення
державної дисципліни цін та стягнення
в дохід державного бюджету
необґрунтовано одержаної суми виручки
в сумі 3 650,00 грн. та штрафу в сумі 7 300,00
грн.

Відповідачем вказане рішення
Позивача оскаржувалося до Київського
окружного адміністративного суду.

Так, постановою Київського окружного
адміністративного суду від 06 квітня 2011
року, залишеною без змін ухвалою
Київського апеляційного
адміністративного суду від 28 листопада
2013 року, в задоволенні
адміністративного позову Фізичної
особи - підприємця ОСОБА_2 до Державної
інспекції з контролю за цінами в
Київській області про визнання
протиправним та скасування рішення
відмовлено.

Таким чином, постановою Київського
окружного адміністративного суду від
06 квітня 2011 року встановлено
правомірність дій Державної інспекції
з контролю за цінами в Київській
області щодо застосування до
Відповідача у даній адміністративній
справі економічних санкцій за
порушення державної дисципліни цін.

Згідно ч.1 ст.72 КАС України обставини,
встановлені судовим рішенням в
адміністративній, цивільній або
господарській справі, що набрало
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Відповідно ч.1 ст.255 КАС України
постанова або ухвала суду, яка набрала
законної сили, є обов'язковою для осіб,
які беруть участь у справі, для їхніх
правонаступників, а також для всіх
органів, підприємств, установ та
організацій, посадових чи службових
осіб, інших фізичних осіб і підлягає
виконанню на всій території України.

Постанова або ухвала суду апеляційної
чи касаційної інстанції за наслідками
перегляду, постанова Верховного Суду
України набирають законної сили з
моменту проголошення, а якщо їх було
прийнято за наслідками розгляду у
письмовому провадженні, - через п'ять
днів після направлення їх копій особам,
які беруть участь у справі (ч.5 ст.254 КАС
України).

Отже, постанова Київського окружного
адміністративного суду від 06 квітня 2011
року набрала законної сили.

Статтею 13 Закону України «Про
ціни та ціноутворення» визначено
способи державного регулювання цін, а
саме: державне регулювання цін
здійснюється Кабінетом Міністрів
України, органами виконавчої влади та
органами місцевого самоврядування
відповідно до їх повноважень шляхом:

1) установлення обов'язкових для
застосування суб'єктами
господарювання:

фіксованих цін;

граничних цін;

граничних рівнів торговельної
надбавки (націнки) та
постачальницько-збутової надбавки
(постачальницької винагороди);

граничних нормативів рентабельності;

розміру постачальницької винагороди;

розміру доплат, знижок (знижувальних
коефіцієнтів);

2) запровадження процедури
декларування зміни ціни та/або
реєстрації ціни.

Відповідно ст.14 вказаного
Закону під час проведення експортних
(імпортних) операцій у розрахунках з
іноземними суб'єктами господарювання
застосовуються контрактні
(зовнішньоторговельні) ціни, що
формуються відповідно до цін і умов
світового ринку.

Міждержавний обмін товарами
здійснюється за цінами, визначеними
відповідно до міжнародних договорів
України, згода на обов'язковість яких
надана Верховною Радою України.

Спільним наказом Міністерства
внутрішніх справ України, Міністерства
фінансів України, Міністерства
економіки України від 05.10.2007 року
№369/1105/336, зареєстрованим в
Міністерстві юстиції України 31.10.2007
року за №1235/14502 затверджено Розміри
плати за надання послуг органами та
підрозділами Міністерства внутрішніх
справ та Порядок їх справляння.

Пунктом 2.1 Інструкції про
порядок застосування економічних та
фінансових (штрафних) санкцій органами
державного контролю за цінами,
затвердженої наказом Міністерства
економіки та з питань європейської
інтеграції України, Міністерства
фінансів України від 03.12.2001 року №298/519,
зареєстрованим в Міністерстві юстиції
України 18.12.2001 року за №1047/6238,
визначено, що необґрунтовано одержана
суб'єктом підприємницької діяльності
сума виручки, що підлягає вилученню в
дохід бюджету, обчислюється, зокрема,
при неправомірному застосуванні
вільних цін замість фіксованих або
регульованих (декларованих) - як
різниця між фактичною виручкою від
реалізації продукції (послуг, робіт) і
вартістю від реалізації продукції
(послуг, робіт) за цінами, які повинні
застосовуватись згідно з вимогами
законодавства.

Згідно п.п.1.5 - 1.6 вказаної Інструкції
підставою для застосування фінансових
(штрафних) санкцій є порушення
суб'єктами господарювання вимог
спеціальних норм законодавства з
питань ціноутворення, якими
запроваджено регулювання цін (тарифів),
зокрема формування, установлення та
застосування цін (тарифів), нижчих від
установлених мінімальних.

Необґрунтовано одержані суб'єктами
господарювання, унаслідок порушень
порядку встановлення і застосування
цін, суми виручки та штрафи підлягають
вилученню згідно із законодавством на
підставі рішень, прийнятих органами
державного контролю за цінами.
Відповідно п.3.1 Інструкції державна
інспекція з контролю за цінами та
державні інспекції з контролю за
цінами в Автономній Республіці Крим,
областях, містах Києві та Севастополі
приймають рішення про вилучення сум
економічних та фінансових (штрафних)
санкцій у порядку, передбаченому
законодавством.

Підставою для прийняття рішень про
вилучення сум економічних та
фінансових (штрафних) санкцій є акти
перевірок, які складаються посадовими
особами органів державного контролю за
цінами.

Пунктом 3.8 Інструкції визначено, що
відповідно до наданих повноважень
Державна інспекція з контролю за
цінами, державні інспекції з контролю
за цінами в Автономній Республіці Крим,
областях, містах Києві та Севастополі
на підставі проведених ними перевірок
суб'єктів господарювання приймають
рішення про застосування фінансових
(штрафних) санкцій за порушення вимог
законодавства, яким такі санкції та їх
розміри передбачено.

З огляду на вказане, колегія суддів
погоджується із висновком суду першої
інстанції про наявність за
Відповідачем заборгованості по сплаті
економічних санкцій до Державного
бюджету України у сумі 10 950,00 грн, яка у
встановлені законодавством строки
ним не погашена.

Крім того, апелянт в своїй апеляційній
скарзі посилається на те, що розгляд
даної справи не належить до юрисдикції
адміністративного суду.

Проте, колегія суддів не приймає до
уваги вказані доводи з огляду на
наступне.

Так, згідно п.3 ч.3 ст.17 КАС України
юрисдикція адміністративних судів не
поширюється на публічно-правові справи
про накладення адміністративних
стягнень.

Водночас, предметом даного
адміністративного позову є не
накладення адміністративного
стягнення, а примусове стягнення
економічних санкцій за порушення
державної дисципліни цін вже
застосованих до Позивача рішенням
Відповідача від 14.12.2010 року №167.

Стосовно вимоги апеляційної скарги
щодо закриття провадження у справі, то
колегія суддів зауважує наступне.

Згідно п.4 ч.1 ст.198 КАС України за
наслідками розгляду апеляційної
скарги на постанову суду першої
інстанції суд апеляційної інстанції
має право, зокрема, скасувати постанову
суду і залишити позовну заяву без
розгляду або закрити провадження у
справі.

Відповідно ст.203 КАС України постанова
або ухвала суду першої інстанції
скасовується в апеляційному порядку і
позовна заява залишається без розгляду
або провадження у справі закривається
з підстав, встановлених відповідно
статтями 155 і 157 цього Кодексу.

Положення ст.157 КАС України містять
вичерпний перелік обставин, за
наявності яких суд закриває
провадження у справі, а саме:

1) якщо справу не належить розглядати в
порядку адміністративного
судочинства;

2) якщо позивач відмовився від
адміністративного позову і відмову
прийнято судом;

3) якщо сторони досягли примирення;

4) якщо є такі, що набрали законної сили,
постанова чи ухвала суду з того самого
спору і між тими самими сторонами;

5) у разі смерті або оголошення в
установленому законом порядку
померлою особи, яка була стороною у
справі, якщо спірні правовідносини не
допускають правонаступництва, або
ліквідації підприємства, установи,
організації, які були стороною у
справі.

Апелянт в своїй апеляційній скарзі не
вказує на підстави, з яких провадження
у даній справі підлягає закриттю.

Крім того, наявність передбачених
статтею 157 КАС України обставин не
встановлено колегією суддів.

Представник Позивача під час
апеляційного розгляду на стадії
судових дебатів усно змінила вимоги
апеляційної скарги та просила в
задоволенні позову відмовити.

Проте, така зміна вимог апеляційної
скарги колегією суддів до уваги не
приймається, оскільки за правилами ч.1
ст.193 КАС України особа, яка подала
апеляційну скаргу, має право доповнити
чи змінити її протягом строку на
апеляційне оскарження, обґрунтувавши
необхідність таких змін чи доповнень.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду першої
інстанції.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200 КАС
України, суд апеляційної інстанції
залишає скаргу без задоволення, а
постанову суду - без змін, якщо визнає,
що суд першої інстанції правильно
встановив обставини справи та ухвалив
судове рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не дають
підстав для висновку, що судом першої
інстанції при розгляді справи допущені
порушення норм матеріального чи
процесуального права, які передбачені
ст.ст. 201, 202 КАС України.

З урахуванням вищевикладеного, колегія
суддів вважає, що судом першої
інстанції правильно встановлено
обставини справи, судове рішення
постановлено з додержанням норм
матеріального та процесуального права
і підстав для його скасування не
вбачається, а тому апеляційну скаргу
слід залишити без задоволення, а
постанову суду першої інстанції - без
змін.

Керуючись ст.ст.198, 200, 205, 206, 211, 212,
254 КАС України, суд,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Фізичної особи -
підприємця ОСОБА_2 залишити без
задоволення, а постанову Київського
окружного адміністративного суду від 18
березня 2014 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена до
Вищого адміністративного суду України
в порядку та строки, передбачені ст. 212
КАС України.

Головуючий суддя
Твердохліб В.А.

Судді
Троян Н.М.

Костюк Л.О

Ухвала складена в повному обсязі 16
липня 2014 року.

.

Головуючий суддя
Твердохліб В.А.

Судді:
Троян Н.М.

Костюк Л.О.