Справа № П/811/1178/14
Суддя: О.В. Кравчук
Дата ухвалення: 2014-07-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Україна КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
------------------------------------------------------------------------
------------------------------------------------------------------------
------------------------------------------------------------------------
-------------------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 липня 2014 року
Справа № П/811/1178/14

Кіровоградський окружний
адміністративний суд у складі
головуючого судді Кравчук
О.В. розглянув у порядку письмового
провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до відповідача - Головного управління
Держземагентства у Кіровоградській
області

про визнання протиправною відмову та
зобов'язання вчинити дії.

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до
Кіровоградського окружного
адміністративного суду з
адміністративним позовом до Головного
управління Держземагентства у
Кіровоградській області (далі -
відповідач), у якому просить:

- визнати протиправною відмову
Головного управління Держземагенствау
Кіровоградській області за
№32-11-0.21-1769/2-14 від 09 квітня 2014 року у
перереєстуванні з ОСОБА_2 на ОСОБА_1
договорів оренди земельних ділянок,
зареєстрованих 05 грудня 2011 року за
№01005, №01006;

- зобов'язати Головне управління
Держземагентства у Кіровоградській
області перереєструвати з ОСОБА_2 на
ОСОБА_1 договори оренди земельних
ділянок, зареєстрованих 05 грудня 2011
року за №01005, №01006.

В обгрунтування позовних вимог позивач
зазначив, що, успадкувавши право оренди
земельних ділянок від свого померлого
брата, він звернувся до Головного
управління Держземагенства у
Кіровоградській області із заявою щодо
оформлення права на оренду земельних
ділянок за договорами оренди,
зареєстрованими 05 грудня 2011 року за
№01005, №01006. Однак,
відповідач відмовив ОСОБА_1 у
задоволенні такої заяви.

Представник відповідача у судове
засідання не прибув, свої мотиви виклав
у письмових запереченнях проти позову,
в яких, зокрема, наголосив, що
відповідно до пунктів 40 договорів
оренди земельних ділянок,
зареєстрованих 05 грудня 2011 року
№01005, №106, право на
орендовану земельну ділянку у разі
смерті фізичної особи-орендаря не
переходить до спадкоємців. Тому
Головне управління Держземагентства у
Кіровоградській області вважає, що всі
дії вчиняло правомірно (а.с.66-67).

За клопотаннями сторін вирішення
справи судом було здійснено у порядку
письмового провадження (а.с. 74,85).

Розглянувши у письмовому провадженні
подані представником позивача і
відповідача документи і матеріали,
всебічно і повно з'ясувавши всі
фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, об'єктивно і
неупереджено оцінивши докази, які
мають значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті, суд

В С Т А Н О В И В:

13 вересня 2011 року між ОСОБА_2 та
Новоархангельською районною державною
адміністрацією Кіровоградської
області було укладено договори оренди
земельних ділянок загальною площею 56,26
га та 17,65 га на території Мартинівської
сільської ради Новоархангельського
району Кіровоградської області для
сінокосіння та випасання худоби.
Вказані договори зареєстровані у
відділі Держкомзему
Новоархангельського району
Кіровоградської області 05 грудня 2011
року за №01005 та № 1006
відповідно (далі - договори №01005
та № 1006) (а.с.11-19).

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 помер, що
посвідчується відповідним свідоцтвом
серії НОМЕР_1 від 01 лютого 2013 року (а.с.8).

При цьому, згідно нотаріально
посвідченого заповіту від 03 грудня 2010
року ОСОБА_2 все своє майно, а також
права та обов'язки заповів ОСОБА_1
ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.9).

У матеріалах справи міститься
свідоцтво про право ОСОБА_1 на спадщину
за заповітом ОСОБА_2 від 02 квітня 2014
року (а.с.10).

31 березня 2014 року позивач звернувся до
Головного управління Держземагенства
у Кіровоградські області із заявою
щодо оформлення права на оренду
вищезазначених земельних ділянок за
договорами №01005 та № 1006.

09 квітня 2014 року на адресу позивача
було направлено лист Головного
управління Державного агентства
земельних ресурсів в Кіровоградській
області № 32-11-0.21-1769/2-14, у якому вказано,
що Головне управління Держземагенства
у Кіровоградській області розглянувши
вказану заяву позивача повідомило, що
відповідно до пункту 40 договорів
оренди земельних ділянок, укладених 13
вересня 2011 року зареєстрованих 05
грудня 2011 року за №01005 та
№1006, право на орендовану земельну
ділянку у разі смерті фізичної
особи-орендаря, засудження обмеження
її дієздатності за рішенням суду не
переходить до спадкоємців або інших
осіб, які використовують земельну
ділянку разом з орендарем (а.с.20).

Вважаючи такі дії відповідача
протиправними, ОСОБА_1 звернувся до
Кіровоградського окружного
адміністративного суду з відповідним
адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку обставинам
справи, суд виходить з такого.

Відповідно до частини першої статті 14
Конституції України земля є основним
національним багатством, що перебуває
під особливою охороною держави.

Кожний громадянин має право
користуватися природними об'єктами
права власності народу відповідно до
закону (частина друга статті 13
Конституції України).

Основний Закон України гарантує право
власності на землю, яке набувається і
реалізується громадянами, юридичними
особами та державою виключно
відповідно до закону (частина друга
статті 14).

Таке право реалізується громадянами та
юридичними особами та державою на
правових титулах володіння,
користування та розпорядження
земельними ділянками.

Згідно статті 6 Закону України «Про
оренду землі» від 6 жовтня 1998 року
№161-XIV (далі - Закон) орендарі набувають
права оренди земельної ділянки на
підставах і в порядку, передбачених
Земельним кодексом України, Цивільним
кодексом України, цим та іншими
законами України і договором оренди
землі.

Відповідно до частини четвертої статті
4 Закону України "Про оренду землі"
орендодавцями земельних ділянок, що
перебувають у державній власності, є
органи виконавчої влади, які
відповідно до закону передають
земельні ділянки у власність або
користування.

Згідно статті 1 Положення про Державне
агентство земельних ресурсів України,
затвердженого Указом Президента
України від 08 квітня 2011 року № 445/2011,
Державне агентство земельних ресурсів
України (Держземагентство України) є
центральним органом виконавчої влади з
питань земельних ресурсів та
топографо-геодезичної і
картографічної діяльності, діяльність
якого спрямовується і координується
Кабінетом Міністрів України через
Міністра аграрної політики та
продовольства України (далі - Міністр),
входить до системи органів виконавчої
влади і забезпечує реалізацію
державної політики у сфері земельних
відносин та топографо-геодезичної і
картографічної діяльності.

Згідно Наказу Міністерства аграрної
політики та продовольства України № 258
від 10 травня 2012 року "Про затвердження
Положення про Головне управління
Держземагентства в області", Головне
управління Держземагентства в області
є територіальним органом Державного
агентства земельних ресурсів України
та йому підпорядковане. Головне
управління в області у своїй
діяльності керується Конституцією та
законами України, актами та
дорученнями Президента України, актами
Кабінету Міністрів України,
дорученнями Прем'єр-міністра України,
наказами Міністерства аграрної
політики та продовольства України,
дорученнями Міністра аграрної
політики та продовольства України
(далі - Міністр), наказами
Держземагентства України, дорученнями
Голови Держземагентства України та
його заступників, актами місцевої
державної адміністрації та органів
місцевого самоврядування, а також цим
Положенням.

Таким чином, Головне управління
Держземагенства у Кіровоградській
області діє у спірних правовідносинах
у якості орендодавця.

Орендарями земельних ділянок є
юридичні або фізичні особи, яким на
підставі договору оренди належить
право володіння і користування
земельною ділянкою (частина перша
статті 5 Закону).

За змістом частини першої статті 16
Закону укладення договору оренди
земельної ділянки із земель державної
або комунальної власності
здійснюється на підставі рішення
відповідного органу виконавчої влади
або органу місцевого самоврядування -
орендодавця, прийнятого у порядку,
передбаченому Земельним кодексом
України, або за результатами аукціону.

Водночас, законодавцем впроваджено
інститут універсального
правонаступництва у правовідносинах
щодо оренди землі.

Так, відповідно до статті 7 Закону
України «Про оренду землі» право на
оренду земельної ділянки переходить
після смерті фізичної особи-орендаря,
якщо інше не передбачено договором
оренди, до спадкоємців, а в разі їх
відмови чи відсутності таких
спадкоємців - до осіб, які
використовували цю земельну ділянку
разом з орендарем і виявили бажання
стати орендарями в разі, якщо це не
суперечить вимогам Земельного кодексу
України та цього Закону.

Судом встановлено, що позивачеві, який
є спадкоємцем орендаря земельних
ділянок за договорами №01005,
№01006, та виявив бажання набути
відповідних прав, було відмовлено у
оформленні права оренди на такі
ділянки. Така відмова ґрунтувалася на
тому, що пункти 40 договорів оренди
земельних ділянок №01005 та
№1006 містять застереження, за яким
право на орендовану земельну ділянку у
разі смерті фізичної особи-орендаря не
переходить до спадкоємців або інших
осіб, які використовують земельну
ділянку разом з орендарем (а.с.20).

Разом з тим, рішенням
Новоархангельського районного суду
Кіровоградської області від 03 червня
2014 року пункти 40 договорів оренди
земельної ділянки, укладених 13 вересня
2011 року між ОСОБА_2 та
Новоархангельською районною державною
адміністрацією Кіровоградської
області загальною площею 17.65 га, що
зареєстровані у відділі Держкомзему у
Новоархангельському районі
Кіровоградської області 05 грудня 2011
року за №01005; №01006, визнано
недійсними. Вказане судове рішення
набрало законної сили (а.с.76-78).

Суд звертає увагу на те, що згідно
статті 236 Цивільного кодексу України
правочин, визнаний судом недійсним, є
недійсним з моменту його вчинення.

Відтак, до спірних правовідносин не
можуть бути застосовані положення
пунктів 40 вищезазначених договорів
оренди земельних ділянок №01005 та
№ 1006, які унеможливлювали перехід
права оренди на земельні ділянки до
спадкоємців ОСОБА_2 у разі його смерті.

Натомість, зважаючи на відсутність
застережень щодо наявності у ОСОБА_2
інших спадкоємців, крім ОСОБА_1, а також
на те, що позивач здійснив
волевиявлення щодо набуття права на
оренду земельних ділянок за договорами
№01005, №01006, звернувшись до
відповідача з відповідними
клопотаннями, суд доходить висновку, що
згідно статті 7 Закону до ОСОБА_1
перейшли відповідні права на оренду
земельних ділянок за вказаними
договорами.

З огляду на викладене, суд вважає
протиправною відмову відповідача в
оформленні права на земельні ділянки,
які перебували в оренді у ОСОБА_2 за
договорами №01005 та № 01006, на
ОСОБА_1

Зі змісту позовних вимог та з
матеріалів справи вбачається, що
фактично позивач просить суд
зобов'язати відповідача замінити
орендаря в договорах оренди земельних
ділянок №01005 та № 01006.

Вирішуючи питання про спосіб
відновлення порушеного права позивача
на оренду земельної ділянки суд
виходить з наступного.

Захист прав в адміністративному
судочинстві має бути ефективним. Це
означає, що задовольняючи
адміністративний позов суд повинен
вжити всі заходи для поновлення
порушеного права.

Згідно пунктів 1,2 частини другої статті
162 Кодексу адміністративного
судочинства України у разі задоволення
адміністративного позову суд може
прийняти постанову про визнання
протиправними рішення суб'єкта владних
повноважень чи окремих його положень,
дій чи бездіяльності і про скасування
або визнання нечинним рішення чи
окремих його положень, про поворот
виконання цього рішення чи окремих
його положень із зазначенням способу
його здійснення; про зобов'язання
відповідача вчинити певні дії.

Перераховані повноваження необхідно
розглядати в контексті положень статті
3 Конституції України, що права і
свободи людини та їх гарантії
визначають зміст і спрямованість
діяльності держави, а утвердження і
забезпечення прав і свобод людини є
головним обов'язком держави в особі її
органів, до яких належать і органи
судової влади, а також в контексті
частини першої статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства
України, що завданням
адміністративного судочинства є
захист прав, свобод та інтересів
фізичних осіб, прав та інтересів
юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, у тому
числі на виконання делегованих
повноважень.

Суд зазначає, що правовими наслідками
переходу права оренди на земельні
ділянки є, серед іншого, заміна сторони
договору оренди земельної ділянки -
орендаря.

Так, типовим договором оренди землі,
затвердженим Постановою Кабінету
Міністрів України від 3 березня 2004 року
№220 передбачено вказувати у договорі
оренди землі інформацію про орендаря
(прізвище, ім'я та по батькові фізичної
особи, найменування юридичної особи)
земельних ділянок.

Згідно з частиною другою статті 16
Закону укладення договору оренди
земельної ділянки може бути здійснено
на підставі цивільно-правового
договору або в порядку спадкування.

Водночас, відсутність законодавчо
регламентованого механізму заміни
орендаря у договорі оренди землі,
обумовлює необхідність застосування
до спірних правовідносин положень
статті 654 Цивільного Кодексу України,
за якими зміни мають вноситися у тій
самій формі, що й договір, який
змінюється, якщо інше не встановлено
договором або законом, чи не випливає
із звичаїв ділового обороту.

За таких умов суд зобов'язаний прийняти
рішення на спонукання органів владних
повноважень до виконання покладених на
них функцій, а саме - зобов'язати
Головне управління Держземагентства у
Кіровоградській області здійснити
заміну орендаря у договорах оренди
земельної ділянки, зареєстрованих 05
грудня 2011 року за №01005 та
№01006, з ОСОБА_2 на ОСОБА_1.

Згідно частини першої статті 94 Кодексу
адміністративного судочинства
України, якщо судове рішення ухвалене
на користь сторони, яка не є суб'єктом
владних повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України (або
відповідного місцевого бюджету, якщо
іншою стороною був орган місцевого
самоврядування, його посадова чи
службова особа).

Позивачем документально підтверджена
сплата судового збору в розмірі 73,08 грн.
(а.с.2), а тому зазначена сума підлягає
поверненню з Державного бюджету
України.

Керуючись статтями 86, 94, 159-163, 167 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов
задовольнити повністю.

Визнати протиправною відмову
Головного управління Держземагентства
у Кіровоградській області за
№32-11-0.21-1769/2-14 від 09 квітня 2014 року в
оформленні з ОСОБА_2 на ОСОБА_1
договорів оренди земельних ділянок,
зареєстрованих 05 грудня 2011 року за
№01005, №01006.

Зобов'язати Головне управління
Держземагентства у Кіровоградській
області здійснити заміну орендаря у
договорах оренди земельної ділянки,
зареєстрованих 05 грудня 2011 року за
№01005 та №01006, з ОСОБА_2 на
ОСОБА_1.

Присудити ОСОБА_1 судовий збір у
розмірі 73,08 грн. з Державного бюджету
України.

Постанова суду набирає законної сили у
порядку, встановленому статтею 254
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Постанова суду може бути
оскаржена до Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
шляхом подання апеляційної скарги
через Кіровоградський окружний
адміністративний суд в десятиденний
строк з дня отримання копії цієї
постанови. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя Кіровоградського окружного

адміністративного суду
О.В.
Кравчук