Справа № 814/3238/13-а
Суддя: Бойко А.В.
Дата ухвалення: 2014-07-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 липня 2014 р.м.ОдесаСправа № 814/3238/13-а

Категорія: 8.3.3 Головуючий в 1 інстанції:
Середа О. Ф. Одеський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

Головуючого судді Бойка А.В.,

суддів: Танасогло Т.М.,

Яковлєва О.В.,

за участю секретаря - Фуртуни І.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Одесі апеляційну
скаргу Первомайської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Миколаївській області на постанову
Миколаївського окружного
адміністративного суду від 28 серпня 2013
року по справі за позовом фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2 до
Первомайської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Миколаївській
області про визнання протиправним та
скасування податкового
повідомлення-рішення та визнання
протиправною бездіяльності, -

В С Т А Н О В И В:

19.07.2013 року фізична особа-підприємець
ОСОБА_2 звернулась до суду першої
інстанції з адміністративним позовом
до Первомайської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Миколаївській
області про визнання протиправним та
скасувати податкове повідомлення
рішення від 25 березня 2013 року № ;
визнання протиправною бездіяльності
Відповідача з питань, порушених у
позові.

Постановою Миколаївського окружного
адміністративного суду від 28.08.2013 року
адміністративний позов ФОП ОСОБА_2
задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано
податкове повідомлення-рішення від
25.03.2013 року № , прийняте
Первомайською об'єднаною державною
податковою інспекцією Головного
управління Міндоходів у Миколаївській
області.

В решті позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з постановою суду
першої інстанції, 29.11.2013 року
відповідачем було подано апеляційну
скаргу.

Апелянт зазначає, що вказана постанова
ухвалена з порушенням норм
матеріального права, що призвело до
неправильного вирішення справи.

В своїй апеляційній скарзі податковий
орган посилався на те, що в ході
проведеної перевірки ФОП ОСОБА_2 було
встановлено порушення вимог
Податкового кодексу України, що
виразилось у неподанні позивачем у
визначені строки заяви про реєстрацію
платником податку на додану вартість,
та відповідно, не сплати протягом
періоду - з жовтня 2011 року по жовтень 2012
року податкових зобов'язань з податку
на додану вартість.

Первомайська об'єднана державна
податкова інспекція Головного
управління Міндоходів у Миколаївській
області Державна зазначила, що
податкове повідомлення-рішення
прийняте у відповідності до вимог
чинного законодавства та скасуванню не
підлягає.

На підставі викладеного в апеляційній
скарзі ставиться питання про
скасування постанови Миколаївського
окружного адміністративного суду від
28.08.2013 року в повному обсязі та
ухвалення нового рішення, яким
відмовити в задоволенні позовних вимог
ОСОБА_2 в повному обсязі.

Заслухавши суддю - доповідача, доводи
апеляційної скарги, перевіривши
законність та обґрунтованість
судового рішення в межах апеляційної
скарги, вивчивши матеріали справи
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає задоволенню з
наступних підстав:

Судом першої інстанції встановлено, що
у період з 18.02.2013 року по 01.03.2013 року
Первомайською об'єднаною державною
податковою інспекцією Миколаївської
області Державної податкової служби
була проведена документальна планова
перевірка позивача з питань дотримання
вимог податкового, валютного та іншого
законодавства за період діяльності з
01.01.2010 року по 31.12.2012 року.

За результатами проведеної перевірки
складено акт від 11.03.2013 року №
37/17-01/НОМЕР_2, на підставі якого
податковим органом прийнято податкове
повідомлення рішення від 25 березня 2013
року № про визначення ОСОБА_2
податкового зобов'язання з податку на
додану вартість у розмірі 240642,75 грн., у
тому числі 201340 грн. за основним
платежем та за штрафними (фінансовими)
санкціями у розмірі 39302,75 грн.

В акті перевірки податковий орган
посилався на те, що протягом останніх
дванадцяти календарних місяців з 01.01.11
р. по 30.09.11 р. сума від здійснення
операцій з поставки товарів позивачем
склала 341980,79 грн. (без урахування
податку на додану вартість), у зв'язку з
чим вона повинна була зареєструватися
платником податку на додану вартість з
10.10.2011 року. Однак, заяву про реєстрацію
платника податку на додану вартість
позивач подала до Кривоозерського
відділення Первомайської ОДПІ 02.10.12 р.,
чим порушила вимоги пункту 183.2 статті 183
ПК України.

Відповідач вважає, що в порушення
пункту 181.1, статті 181, пунктів 183.2, 183.10
статті 183, пункт 187.1 статті 187 ПК України
станом на 10.10.11 р. позивач не подала
реєстраційну заяву як платник податку
на додану вартість до органу державної
податкової служби, не нараховувала і не
сплачувала податок на додану вартість
на рівні зареєстрованого платника ПДВ
без права нарахування податкового
кредиту та отримання бюджетного
відшкодування за жовтень, листопад,
грудень 2011 р. та січень, лютий, березень,
квітень, травень, червень, липень,
серпень, вересень, жовтень 2012 р., що
стало підставою для прийняття
податкового повідомлення-рішення від
25.03.13 р. № .

Колегія суддів суду апеляційної
інстанції не погоджується з висновком
суду першої інстанції стосовно
наявності підстав для задоволення
позовних вимог ФОП ОСОБА_2, зважаючи на
наступне:

Як вбачається з матеріалів справи,
ОСОБА_2 19.07.2001 року зареєстрована як
фізична особа-підприємець, що
підтверджується Свідоцтвом про
державну реєстрацію (а.с. 21).

У період з 01.01.2010 року по 31.12.2010 року
позивачка перебувала на спрощеній
системі оподаткування та була
платником єдиного податку.

У період з 01.01.2011 року по 31.12.2012 року
ОСОБА_2 застосовувала загальну систему
оподаткування.

02.10.2012 року позивачкою була подана до
Кривоозерського відділення
Первомайської ОДПІ заява про
реєстрацію платника податку на додану
вартість та 09.10.2012 року нею було
отримано Свідоцтво про реєстрацію
платника податку на додану вартість
НОМЕР_3 (а.с. 26).

В ході проведеної перевірки
Первомайською об'єднаною державною
податковою інспекцією Миколаївської
області Державної податкової служби
було встановлено, що протягом останніх
дванадцяти календарних місяців, а саме
з 01.01.2011 року по 30.09.2011 року сума від
здійснення операцій з поставки товарів
ФОП ОСОБА_2 склала 341980,79 грн. (без
урахування податку на додану вартість),
у зв'язку з чим, відповідно до п. 181.1 ст.
181 Податкового кодексу України, позивач
повинен був зареєструватись платником
податку на додану вартість з 10.10.2011
року.

Однак, у зазначений період позивачем
цього здійснено не було (заява про
реєстрацію платником податку на додану
вартість була подана лише 02.10.2012 року).

Відповідно до пункту 181.1 статті 181
Податкового кодексу України у разі
якщо загальна сума від здійснення
операцій з постачання товарів/послуг,
що підлягають оподаткуванню згідно з
цим розділом, у тому числі з
використанням локальної або
глобальної комп'ютерної мережі,
нарахована (сплачена) такій особі
протягом останніх 12 календарних
місяців, сукупно перевищує 300 000 гривень
(без урахування податку на додану
вартість), така особа зобов'язана
зареєструватися як платник податку в
органі державної податкової служби за
своїм місцезнаходженням (місцем
проживання) з дотриманням вимог,
передбачених статтею 183 цього Кодексу,
крім особи, яка є платником єдиного
податку.

Згідно з пунктом 183.2 статті 183
Податкового кодексу України у разі
обов'язкової реєстрації особи як
платника податку реєстраційна заява
подається до органу державної
податкової служби не пізніше 10 числа
календарного місяця, що настає за
місяцем, в якому вперше досягнуто
обсягу оподатковуваних операцій,
визначеного у статті 181 цього Кодексу.

Пунктом 183.10 статті 183 Податкового
кодексу України визначено, що будь-яка
особа, яка підлягає обов'язковій
реєстрації як платник податку, і у
випадках та в порядку, передбачених
цією статтею, не подала до органу
державної податкової служби
реєстраційну заяву, несе
відповідальність за ненарахування або
несплату цього податку на рівні
зареєстрованого платника без права
нарахування податкового кредиту та
отримання бюджетного відшкодування.

Відтак, з урахуванням наведених норм,
якщо особа, у якої обсяг
оподатковуваних операцій з постачання
товарів/послуг за останні 12 місяців
перевищив 300 000 грн., не подала до органу
державної податкової служби заяву, то
обов'язок нарахування та сплати
податкових зобов'язань з ПДВ у такої
особи виникає з дня, наступного за
граничним днем, який встановлений для
подання заяви, тобто з 11 числа
календарного місяця, що настає за
місяцем, в якому вперше досягнуто
обсягу оподатковуваних операцій з
постачання товарів/послуг понад 300 тис.
гривень.

Як встановлено Первомайською
об'єднаною державною податковою
інспекцією Миколаївської області
Державної податкової служби на
підставі звітів позивача про
використання реєстраторів
розрахункових операцій, книг обліку
розрахункових операцій, виписок банку
було встановлено, що за період з 01.01.2011
року по 30.09.2011 року загальна сума
реалізації підприємцем товарів
складала 341980,79 грн. (без урахування
податку на додану вартість), тобто
загальна сума від здійснення операцій
з постачання товарів/послуг, що
підлягають оподаткуванню згідно з
розділом V Податкового кодексу України
протягом останніх 12 календарних
місяців сукупно перевищила 300 000
гривень (без урахування податку на
додану вартість), що не заперечується
позивачем.

В свою чергу, у порушення п. 183.2 ст. 183
Податкового кодексу України ФОП ОСОБА_2
не зареєструвалась платником податку
на додану вартість.

Таким чином, незважаючи на те, що у
період з 01.01.2011 року по 30.09.2011 року сума
нарахована (сплачена) позивачем від
здійснення операцій з постачання
товарів/послуг перевищила 300 тис. грн.,
вона не дотрималась обов'язку
визначеного пунктом 181.1 статті 181
Податкового кодексу України щодо
реєстрації як платник податку на
додану вартість, шляхом подання до
органу ДПС заяви про реєстрацію у строк
не пізніше 10 жовтня 2011 року.

В порушення наведених норм позивач
зареєстрована як платник ПДВ лише з
02.10.2012 року, а відтак має нести
відповідальність за ненарахування або
несплату податку на додану вартість на
рівні зареєстрованого платника без
права нарахування податкового кредиту
та отримання бюджетного відшкодування.

Відповідно пункту 187.1 статті 187
Податкового Кодексу України датою
виникнення податкових зобов'язань з
постачання товарів вважається дата,
яка припадає на податковий період,
протягом якого відбувається будь-яка з
подій, що сталася раніше: дата
зарахування коштів від покупця
(замовника) на банківський рахунок
платника податку ... а у разі поставки
товарів (робіт, послуг) ...за готівкові
кошти - дата їх оприбуткування в касі
платника податку...

Податковим органом було встановлено,
що за період з 11.10.2011 року по 08.10.2012 року
обсяг реалізації позивача помісячно
склав 1 006698,73 грн., а саме:

• зі 11-31 жовтня 2011р. - 58 652,29 грн.

• листопад 2011р.- 79 405,08грн.

• грудень 2011р. - 116 586,85

• січень 2012р. - 80 867,72 грн.

• лютий 2012р. - 35 192,05 грн.

• березень 2012р. - 71 493,47 грн.

• квітень 2012р. - 98 443,03 грн.

• травень 2012р. - 100 286,94 грн.

• червень 2012р. - 31 564,73 грн.

• липень 2012р. - 82 231,81 грн.

• серпень 2012р.- 117 813,21 грн.

• вересень 2012р. - 117 115,87 грн.

• з 1-8 жовтня 2012р. - 17 045,68 грн.

Зважаючи на вказане, та керуючись
пп.194.1.1 п. 194.1 ст.194 Податкового Кодексу
України та п.2.10 підрозділу 2 розділу XX
Перехідних Положень, податковим
органом було визначено позивачці суму
податкових зобов'язань за період з
11.10.2011р. по 08.10.2012р. в розмірі 20 відсотків
бази оподаткування, яка повинна
додаватися до ціни товарів.

Сума податкових зобов'язань з податку
на додану вартість за жовтень 2011 року -
жовтень 2012 року склала 201 340 грн.

Відповідно до п. 183.10 статті 183
Податкового кодексу України особа, яка
підлягає обов'язковій реєстрації як
платник податку, і у випадках та в
порядку, передбачених цією статтею, не
подала до органу державної податкової
служби реєстраційну заяву, позбавлена
права нарахування податкового кредиту
та отримання бюджетного відшкодування,
у зв'язку з чим позивачці було
правомірно визначено у податковому
повідомленні-рішенні суму грошового
зобов'язання з ПДВ саме у розмірі 201 340
грн., без врахування податкового
кредиту.

Слід зазначити, що необґрунтованим є
посилання позивача на неправомірне
застосування податковим органом
штрафних (фінансових) санкцій.

Позивач посилався на неврахування
Первомайською ОДПІ пункту 6 підрозділу
10 розділу XX Податкового кодексу
України, відповідно до якого не
застосовуються фінансові санкції до
платників податку на прибуток
підприємств та платників податків, що
перейшли на загальну систему
оподаткування, за порушення
податкового законодавства за
наслідками діяльності у другому -
четвертому календарних кварталах 2011
року.

Однак, як вбачається з податкового
повідомлення-рішення,розрахунку
штрафних санкцій з податку на додану
вартість, та рішень про результати
розгляду скарг позивача, штрафні
(фінансові) санкції податковим органом
визначались з урахуванням п. 6
підрозділу 10 розділу XX Податкового
кодексу України, тобто за порушення
законодавства у четвертому
календарному кварталі 2011 року (у
жовтні, листопаді та грудні 2011 року) до
ФОП ОСОБА_2 штрафні санкції не
застосовувались.

Крім того, податковим органом було
застосовано штрафні (фінансові)
санкції за неподання позивачем
декларацій з податку на додану
вартість.

Згідно ст. 120 Податкового кодексу
України неподання або несвоєчасне
подання платником податків або іншими
особами, зобов'язаними нараховувати та
сплачувати податки, збори податкових
декларацій (розрахунків), тягнуть за
собою накладення штрафу в розмірі 170
гривень, за кожне таке неподання або
несвоєчасне подання.

Згідно п. 49.1 ст. 49 Податкового кодексу
України податкова декларація
подається за звітний період в
установлені цим Кодексом строки
органу державної податкової служби, в
якому перебуває на обліку платник
податків.

Платник податків зобов'язаний за
кожний встановлений цим Кодексом
звітний період подавати податкові
декларації щодо кожного окремого
податку, платником якого він є,
відповідно до цього Кодексу незалежно
від того, чи провадив такий платник
податку господарську діяльність у
звітному періоді.

Позивач зобов'язаний був сплачувати
податок на додану вартість та
відповідно подавати податкові
декларації з податку на додану
вартість, однак зважаючи на те, що ним у
встановленому порядку останні не
подавались, податковий орган дійшов
обґрунтованого висновку про
застосування до позивачки штрафних
санкцій.

Колегія суддів суду апеляційної
інстанції вважає, що висновок суду
першої інстанції стосовно того, що
пункти 183.2, 183.10 статті 183 ПК України і
стаття 16 ПК України за своїм змістом
дають можливість неоднозначно
трактувати права і обов'язки платників
податків є безпідставним.

Так, у статті 16 Податкового кодексу
України визначено обов'язки платника
податків. Одним із обов'язків платника
податку є сплата податків та зборів в
строки та у розмірах, встановлених цим
Кодексом та законами з питань митної
справи, а також подання до контролюючих
органів у порядку, встановленому
податковим та митним законодавством,
декларацій, звітності та інших
документів, пов'язаних з обчисленням і
сплатою податків та зборів.

Зазначена норма Податкового кодексу
України закріплює обов'язки платника
податків в широкому значенні, однак не
встановлює детально обов'язки платника
щодо конкретних податків, які
підлягають сплаті ним за умов,
визначених Податковим кодексом
України.

В свою чергу у відповідних розділах
Податкового кодексу України
передбачено порядок адміністрування
конкретних податків, платників
податків та зборів, їх права та
обов'язки та ін.

Порядок сплати податку на додану
вартість, визначення осіб, які є
платником податку на додану вартість,
об'єкти оподаткування, порядок
реєстрації платником податку на додану
вартість та ін. чітко регламентується
розділом V Податкового кодексу України
- податок на додану вартість, приписи
якого і були порушені ФОП ОСОБА_2

Таким чином, неврахування позивачем
інших положень Податкового кодексу
України, окрім ст. 16 ПК не може бути
підставою для звільнення ФОП ОСОБА_2
від відповідальності за порушення
податкового законодавства.

З тих же підстав необґрунтованими є
посилання позивача на відсутність в її
діях порушень вимог чинного
законодавства у зв'язку з тим, що вона у
своїй підприємницькій діяльності
керувалась інформацією з офіційного
сайту Державної податкової служби
України, яка є консультацією
податкового органу.

Слід зазначити, що згідно п. 52.1 ст. 52
Податкового кодексу України за
зверненням платників податків
контролюючі органи надають безоплатно
консультації з питань практичного
використання окремих норм податкового
законодавства протягом 30 календарних
днів, що настають за днем отримання
такого звернення даним контролюючим
органом.

Податкова консультація має
індивідуальний характер і може
використовуватися виключно платником
податків, якому надано таку
консультацію.

В даному випадку відсутні докази
звернення ФОП ОСОБА_2 до податкового
органу за отриманням відповідної
податкової консультації.

Відповідно до підпункту 14.1.173 пункту 14.1
статті 14 ПК України Узагальнюючою
письмовою податковою консультацією є
оприлюднення позиції контролюючого
органу, що склалася за результатами
узагальнення податкових консультацій,
наданих платникам податків.

Згідно п. 52.6 ст. 52 Податкового кодексу
України (в редакції чинній на момент
виникнення спірних правовідносин)
Центральний орган контролюючого
органу проводить періодичне
узагальнення податкових консультацій,
які стосуються значної кількості
платників податків або значної суми
податкових зобов'язань, та затверджує
наказом узагальнюючі податкові
консультації, які підлягають
оприлюдненню.

В подальшому у зазначену норму ПК
України були внесені зміни, згідно яких
тому оприлюднення узагальнюючих
податкових консультацій може
відбуватись в тому числі за допомогою
Інтернет-ресурсів. Однак, вказані зміни
були внесені набагато пізніше часу
допущення позивачкою порушень
податкового законодавства.

Виходячи з положень Податкового
кодексу України, в даному випадку,
інформація, розміщена на сайті
податкового органу, на яку посилається
позивачка, не може вважатись
узагальненою податковою
консультацією.

Згідно п. 53.1 ст. 53 ПКУ не може бути
притягнуто до відповідальності
платника податків, який діяв
відповідно до податкової консультації,
наданої йому у письмовій або
електронній формі, а також
узагальнюючої податкової
консультації, зокрема, на підставі
того, що у майбутньому така податкова
консультація або узагальнююча
податкова консультація була змінена
або скасована (Пункт 53.1 статті 53 в
редакції Закону № 3609-VI від 07.07.2011 -
набирає чинності з 1 січня 2012 року щодо
запровадження електронної форми
податкової консультації).

Таким чином, в даному випадку відсутні
підстави для звільнення позивачки від
відповідальності за порушення
податкового законодавства.

Зважаючи на все вищезазначене, колегія
суддів суду апеляційної інстанції
вважає, що податкове повідомлення
рішення від 25 березня 2013 року № ,
яким ОСОБА_2 визначено податкове
зобов'язання з податку на додану
вартість у розмірі 240642,75 грн., у тому
числі 201340 грн. за основним платежем та
за штрафними (фінансовими) санкціями у
розмірі 39302,75 грн. прийнято
Первомайською об'єднаною державною
податковою інспекцією Миколаївської
області ДПС у відповідності до вимог
чинного законодавства, правомірно та
обґрунтовано, а тому воно скасуванню не
підлягає.

В свою чергу, позовні вимоги в частині
визнання протиправною бездіяльності
відповідача в частині неналежного
виконання покладених на контролюючі
органи функцій, які передбачені
податковим законодавством є
безпідставними та такими, що
задоволенню не підлягають. Суд першої
інстанції вірно зазначив, що позивач не
вказав конкретно в чому саме полягає
неналежне виконання відповідачем
своїх обов'язків.

Враховуючи все вищевикладене, колегія
суддів вважає, що судом першої
інстанції при повному встановленні
фактичних обставин справи порушено
норми матеріального права, що призвело
до неправильного вирішення справи, а
тому постановлене судове рішення на
підставі ст. 202 КАС України підлягає
скасуванню з ухваленням нового
рішення.

Керуючись ст.ст. 184, 185, 197, 198, 202, 205, 207, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд апеляційної інстанції, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Первомайської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Миколаївській області
задовольнити.

Постанову Миколаївського окружного
адміністративного суду від 28 серпня 2013
року скасувати.

Прийняти нову постанову, якою у
задоволенні адміністративного позову
ОСОБА_2 відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає
законної сили негайно після
проголошення та може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів з дня набрання
законної сили судовим рішенням суду
апеляційної інстанції.

Головуючий:
Бойко А.В.

Судді:
Танасогло Т.М.

Яковлєв О.В.