Справа № 2-а-222/11
Суддя: Микитин В. Я.
Дата ухвалення: 2014-04-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Сколівський районний суд Львівської
Справа № 2-а-222/11
№
провадження 6-а/453/10/14
УХВАЛА

25.04.2014 року Сколівський
районний суд Львівської області

в складі: головуючого - судді
Микитина В.Я.;

з участю секретаря Корнута
Т.Б.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті Сколе
Львівської області заяву начальника
Відділу примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Львівській області та старшого
державного виконавця Відділу
примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Львівській області про зміну способу і
порядку виконання рішення суду, -

ВСТАНОВИВ:

04.04.2014 року начальник Відділу ПВР УДВС
ГУЮ у Львівській області Цабак В.Я. та
старший державний виконавець Відділу
ПВР УДВС ГУЮ у Львівській області Тетюк
Р.М. звернулися до суду із зазначеною
заявою, посилаючись на те, що у відділі
ПВР УДВС ГУЮ у Львівській області на
примусовому виконанні знаходиться
виконавчий лист Сколівського
районного суду Львівської області №
2а-222/11 р. від 16.01.2014 року щодо визнання
дій Управління пенсійного фонду
України у Сколівському районі
Львівської області щодо невиплати
ОСОБА_2 підвищення до пенсії відповідно
до вимог ст. 6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни»
протиправними та зобов'язання
Управління пенсійного фонду України у
Сколівському районі Львівської
області нарахувати і виплатити ОСОБА_2
з 26.07.2010 року по 31.12.2010 року та 5 місяців
2011 року включно підвищення до пенсії у
розмірі 30% мінімальної пенсії за віком
на підставі ст. 6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни» із
врахуванням 20% за проживання на
території населеного пункту, якому
надано статус гірського. Зазначивши, що
постановою державного виконавця про
відкриття виконавчого провадження від
17.03.2014 року боржника зобов'язано
нарахувати та виплатити ОСОБА_2
підвищення до пенсії з 26.07.2010 року по
31.12.2010 року та 5 місяців 2011 року включно
у розмірі 30 % мінімальної пенсії за
віком із врахуванням 20% за проживання
на території населеного пункту, якому
надано статус гірського.

Також зазначили, що у відділ ПВР УДВС
ГУЮ у Львівській області надійшло
повідомлення управління ПФУ у
Сколівському районі Львівської
області від 24.03.2014 року вих. № 1706/06-18,
згідно якого боржником проведено
нарахування ОСОБА_2 вказаного
підвищення до пенсії, а доплату до
пенсії буде виплачено відповідно до
Закону України «Про Державний бюджет
України на 2014 рік», тобто у порядку та
розмірах, встановлених Кабінетом
Міністрів України, виходячи з наявних
фінансових ресурсів Державного
бюджету України та бюджету Пенсійного
фонду України на 2014 рік. В результаті
проведення виконавчих дій встановлено,
що боржником виконано частину рішення
суду лише про нарахування соціальних
виплат, проте боржником не проводиться
виплата соціальної допомоги у зв'язку
із відсутністю бюджетних коштів. З
огляду на наведене, просили суд змінити
спосіб і порядок виконання рішення
суду зобов'язального характеру на
стягнення суми боргу з рахунків
управління Пенсійного фонду України у
Сколівському районі Львівської
області.

Заявник - Головне управління юстиції у
Львівській області явку компетентного
представника у судове засідання не
забезпечило, однак під час подання
заяви про зміну способу і порядку
виконання рішення в порядку ст. 36
Закону України «Про виконавче
провадження» зазначив, що розгляд
даної заяви просить проводити без
участі представника.

Боржник - управління Пенсійного фонду
України у Сколівському районі
Львівської області явку належним чином
уповноваженого представника у судове
засідання не забезпечив, однак до
початку судового розгляду подав до
суду заперечення на заяву про зміну
способу і порядку виконання судового
рішення у порядку ст. 36 Закону України
«Про виконавче провадження».

Стягувач - ОСОБА_2 у судове засідання не
з'явився, хоча був належним чином
повідомленим про дату, час та місце
слухання заяви, що у відповідності до
вимог ст. 236 КАС України, не є перешкодою
для розгляду питання про зміну способу
і порядку виконання рішення суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 41 КАС України,
якщо у судове засідання не з'явилися
всі особи, які беруть участь у справі,
чи якщо відповідно до положень цього
Кодексу розгляд справи здійснюється за
відсутності осіб, які беруть участь у
справі (у тому числі при розгляді
справи у порядку письмового
провадження), фіксування судового
засідання за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснюється.

Проаналізувавши матеріали поданої
заяви та матеріали справи, суд вважає,
що заявлені вимоги слід задовольнити з
наступних підстав.

Судом встановлено, що постановою
Сколівського районного суду
Львівської області від 27.05.2011 року у
справі № 2а-222/2011 р. визнано дії
Управління пенсійного фонду України у
Сколівському районі Львівської
області щодо невиплати ОСОБА_2
підвищення до пенсії відповідно до
вимог ст. 6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни»
протиправними та зобов'язано
Управління пенсійного фонду України у
Сколівському районі Львівської
області нарахувати і виплатити ОСОБА_2
з 26.07.2010 року по 31.12.2010 року та 5 місяців
2011 року включно підвищення до пенсії у
розмірі 30% мінімальної пенсії за віком
на підставі ст. 6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни» із
врахуванням 20% за проживання на
території населеного пункту, якому
надано статус гірського.

Постанова суду на даний час набрала
законної сили та є обов'язковою до
виконання.

На підставі даної постанови
Сколівським районним судом Львівської
області видано виконавчий лист №
2а-222/2011 р. від 16.01.2014 року, який
пред'явлено для примусового виконання
у відділ ПВР УДВС ГУЮ у Львівській
області.

17.03.2014 року старшим державним
виконавцем відділу ПВР УДВС ГУЮ у
Львівській області Тетюк Р.М. винесено
постанову про відкриття виконавчого
провадження серії ВП № 42517978 по
примусовому виконанню вищевказаного
виконавчого листа та зобов'язано
Управління пенсійного фонду України у
Сколівському районі Львівської
області нарахувати і виплатити ОСОБА_2
з 26.07.2010 року по 31.12.2010 року та 5 місяців
2011 року включно підвищення до пенсії у
розмірі 30% мінімальної пенсії за віком
на підставі ст. 6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни» із
врахуванням 20% за проживання на
території населеного пункту, якому
надано статус гірського.

На виконання вказаного судового
рішення, управлінням ПФУ у
Сколівському районі Львівської
області було здійснено нарахування
ОСОБА_2 держаної соціальної допомоги з
26.07.2010 року по 31.05.2011 року у розмірі 2 064
грн. 11 коп., однак сплата такої суми
відбудеться за умови наявності
відкритих асигнувань та кошторисних
призначень за судовими рішеннями.

Оскільки, як вбачається із доданих до
заяви матеріалів, до відділу ПВР УДВС
ГУЮ у Львівській області надійшло
повідомлення (№ 1706/06-18 від 24.03.2014 року)
від боржника управління ПФУ у
Сколівському районі Львівської
області щодо стану виконання рішення
суду, з якого встановлено, що зазначені
кошти стягувачу нараховано, однак не
виплачено з причини відсутності
коштів.

Таким чином, боржником - управління
ПФУ у Сколівському районі Львівської
області виконано рішення суду лише в
частині нарахування соціальної
допомоги, а що стосується виплати, то
така не проводилась через відсутність
бюджетних коштів.

Відповідно до ст. 22 Конституції
України конституційні права і свободи
гарантуються і не можуть бути
скасовані. При прийнятті нових законів
або внесенні змін до чинних законів не
допускається звуження змісту та обсягу
існуючих прав і свобод.

Згідно ст. 46 Конституції України
громадяни мають право на соціальний
захист, що включає право на
забезпечення їх у разі повної,
часткової або тимчасової втрати
працездатності, втрати годувальника,
безробіттям з незалежних від них
обставин, а також у старості та в інших
випадках, передбачених законом.

Згідно ст. 124 Конституції України
судові рішення ухвалюються іменем
України і є обов'язковими до виконання
на всій території України.

Згідно ч. 1 ст. 11 Закону України «Про
виконавче провадження» державний
виконавець зобов'язаний вживати
передбачених цим Законом заходів
примусового виконання рішень,
неупереджено, своєчасно і в повному
обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до п. 8 ч. 3 ст. 11 цього ж
Закону, державний виконавець у процесі
здійснення виконавчого провадження
має право, крім іншого, звертатися до
суду, який видав виконавчий документ,
із заявою про роз'яснення рішення, про
видачу дубліката виконавчого
документа, про встановлення чи зміну
порядку і способу виконання, про
відстрочку та розстрочку виконання
рішення.

Як відомо із змісту ч. 1 ст. 36 вказаного
Закону, за наявності обставин, що
ускладнюють виконання рішення або
роблять його неможливим, державний
виконавець за власною ініціативою чи
за заявою сторін, а також самі сторони
мають право звернутися до суду, який
видав виконавчий документ, із заявою
про відстрочку або розстрочку
виконання, а також про встановлення або
зміну способу і порядку виконання.

З 01.01.2013 року набрав чинності Закон
України «Про гарантії держави щодо
виконання судових рішень» № 4901-VI від
05.06.2012 року, яким встановлюються
гарантії держави щодо виконання
судових рішень та виконавчих
документів, визначених Законом України
«Про виконавче провадження», та
особливості їх виконання.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 зазначеного
Закону, виконання рішення суду про
стягнення коштів, боржником за якими є
державний орган, здійснюється
Державною казначейською службою
України в межах відповідних бюджетних
призначень шляхом списання коштів з
рахунків такого державного органу, а в
разі відсутності у зазначеного
державного органу відповідних
призначень - за рахунок коштів,
передбачених за бюджетною програмою
для забезпечення виконання рішення
суду.

Відтак, гарантом виконання рішення
суду, де боржником є державний орган,
виступає держава в особі Державної
казначейської служби. Однак законом не
передбачено виконання Державною
казначейською службою рішень суду
зобов'язального характеру, що в свою
чергу унеможливлює виконання
зазначених рішень без зміни його
способу.

Реалізація особою права, що пов'язане з
отриманням бюджетних коштів, яке
базується на спеціальних та чинних на
час виникнення спірних правовідносин
нормативно-правових актах
національного законодавства, не може
бути поставлена в залежність від
бюджетних асигнувань, тобто посилання
органів державної влади на відсутність
коштів як на причину неможливості
виплатити кошти за рішенням суду, судом
не може бути прийнято до уваги. Бо, як
відомо, у державному бюджеті України на
2013 рік та на 2014 рік Державній
казначейській службі України на
виконання рішень судів передбачено
кошти за окремою бюджетною програмою.

У відповідності до ст. 263 КАС України,
за наявності обставин, що ускладнюють
виконання судового рішення
(відсутність коштів на рахунку,
відсутність присудженого майна в
натурі, стихійне лихо тощо), державний
виконавець може звернутися до
адміністративного суду першої
інстанції, незалежно від того, суд якої
інстанції видав виконавчий лист, що
видав виконавчий лист, із поданням, а
особа, яка бере участь у справі, та
сторона виконавчого провадження - із
заявою про відстрочення або
розстрочення виконання, зміну чи
встановлення способу і порядку
виконання судового рішення. Питання
про відстрочення або розстрочення
виконання, зміну чи встановлення
способу і порядку виконання судового
рішення може бути розглянуто також за
ініціативою суду.

Вказана норма не містить виключного
переліку обставин, що є підставою для
вирішення питання про зміну чи
встановлення способу і порядку
виконання судового рішення.

Підставою для застосування правил
зазначеної статті є наявність
обставин, що перешкоджають належним
чином виконати судове рішення в
адміністративній справі - ускладнюють
його виконання або роблять неможливим.

Таким чином, зміни у правовому
регулюванні порядку виконання судових
рішень, боржником за якими є державний
орган, яким не передбачено виконання
рішень зобов'язального характеру,
унеможливлюють їх виконання. Така
обставина є підставою для зміни чи
встановлення способу і порядку
виконання судового рішення.

Законом України «Про гарантії держави
щодо виконання судових рішень» держава
гарантує виконання рішення суду
виключно про стягнення коштів,
боржником за яким є державний орган.

За таких обставин, суд вважає, що в
даному випадку питання полягає у
можливості здійснити заміну способу та
порядку виконання судового рішення із
зобов'язання виплатити визначену
конкретизовану нараховану суму на
стягнення такої суми. Правових
обмежень або перешкод, які б
унеможливлювали здійснити таку заміну
немає та законодавством не
передбачено. На думку суду, будь-яких
змін предмету або підстав розглянутих
судом вимог не відбувається, а лише
відбувається зміна формулювання
обов'язку відповідача (боржника)
здійснити виплату відповідної суми
коштів, які такий зобов'язаний був
проводити.

Враховуючи все вищенаведене, суд
дійшов висновку, що заявником доведені
обставини, на яких ґрунтуються його
вимоги, такі є законними, відтак
вказана заява про зміну способу і
порядку виконання рішення суду
підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 41, 160, 165, 263 КАС
України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву начальника Відділу примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Львівській
області та старшого державного
виконавця Відділу примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Львівській
області про зміну способу і порядку
виконання рішення суду - задовольнити.

Змінити спосіб та порядок виконання
постанови Сколівського районного суду
Львівської області від 27.05.2011 року по
справі № 2а-222/2011 року, а саме - стягнути
з управління Пенсійного фонду України
у Сколівському районі Львівської
області на користь ОСОБА_2 нараховане
підвищення до пенсії з 26.07.2010 року по
31.05.2011 року у сумі 2 064 (дві тисячі
шістдесят чотири) грн. 11 коп..

На ухвалу суду може бути подана
апеляційна скарга протягом п'яти днів з
дня її проголошення (отримання особами,
без участі яких постановлено ухвалу) до
апеляційного суду Львівської області
через Сколівський районний суд
Львівської області.

Суддя
В. Я. Микитин