Справа № К/9991/34489/11-С
Суддя: Бившева Л.І.
Дата ухвалення: 2014-07-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"02" липня 2014 р. м. Київ
К/9991/34489/11

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

Головуючого: Бившевої Л.І.,

суддів: Вербицької О.В., Шипуліної Т.М.,

розглянувши у попередньому судовому
засіданні касаційну скаргу
Маловисківської міжрайонної державної
податкової інспекції в
Кіровоградській області

на постанову Кіровоградського
окружного адміністративного суду від 05
лютого 2010 року

та ухвалу Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 15 березня 2011 року

у справі №2а-7989/09/1170

за позовом приватного підприємця
ОСОБА_1

до Добровеличківської міжрайонної
державної податкової інспекції
Кіровоградської області
(правонаступником якої є
Маловисківська міжрайонна державна
податкова інспекція в Кіровоградській
області)

про скасування рішення про
застосування штрафних (фінансових)
санкцій, -

В С Т А Н О В И Л А :

Приватний підприємець ОСОБА_1 (далі -
позивач) звернувся до суду з позовом до
Добровеличківської міжрайонної
державної податкової інспекції
Кіровоградської області (далі -
відповідач) про скасування рішення
Добровеличківської МДПІ
(Новоархангельське відділення)
№/0 від 21 липня 2009 року.

Постановою Кіровоградського окружного
адміністративного суду від 05 лютого 2010
року позов задоволено. Скасовано
рішення Новоархангельського
відділення Добровеличківської МДПІ
Кіровоградської області №/0 від 21
липня 2009 року про застосування
штрафних (фінансових) санкцій до
приватного підприємця ОСОБА_1 в сумі
298714,00 грн.

Ухвалою Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 15 березня 2011 року постанову
Кіровоградського окружного
адміністративного суду від 05 лютого 2010
року залишено без змін.

В касаційній скарзі Маловисківська
МДПІ в Кіровоградській області,
посилаючись на порушення судами першої
та апеляційної інстанції норм
матеріального та процесуального права,
просить скасувати постанову
Кіровоградського окружного
адміністративного суду від 05 лютого 2010
року та ухвалу Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 15 березня 2011 року і ухвалити нове
судове рішення, яким відмовити у
задоволенні позовних вимог в повному
обсязі.

У запереченні на касаційну скаргу
приватний підприємець ОСОБА_1,
посилаючись на те, що рішення судів
першої та апеляційної інстанцій є
законними та обґрунтованими, а
положення касаційної скарги жодним
чином це не спростовують, просить
залишити касаційну скаргу без
задоволення, а постанову
Кіровоградського окружного
адміністративного суду від 05 лютого 2010
року та ухвалу Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 15 березня 2011 року -без змін.

Заслухавши доповідь судді - доповідача,
перевіривши доводи касаційної скарги
щодо дотримання правильності
застосування судами першої та
апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
правової оцінки обставин у справі,
колегія суддів, враховуючи межі
касаційної скарги, дійшла висновку, що
касаційна скарга задоволенню не
підлягає з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій
встановлено наступне.

Добровеличківською МДПІ
Кіровоградської області була
проведена перевірка за дотриманням
суб'єктами господарювання порядку
проведення розрахунків за товари
(послуги), вимог з регулювання обігу
готівки, наявності торгових патентів і
ліцензій, а саме: господарської одиниці
- магазину «Плазма», що розташований за
адресою: смт. Новоархангельськ, вул.
Пушкіна, буд. №42/27, що належить суб'єкту
господарської діяльності - приватному
підприємцю ОСОБА_1, за результатами
якої складений акт №00021/11/12/23/НОМЕР_1 від
13 липня 2009 року.

За висновками акта перевірки позивачем
були порушені вимоги статей 6, 9 Закону
України «Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг», які полягали:
порушенні порядку ведення обліку
товарних запасів на складах та за
місцем їх реалізації, оскільки у
підприємця відсутня книга обліку
доходів та витрат. Згідно опису в
магазині на реалізації знаходився
товар на суму 149357,00 грн.

При цьому, в акті перевірки було
вказано, що у періоді, який перевірявся,
приватний підприємець ОСОБА_1
перебував на спрощеній системі
оподаткування, обліку та звітності, був
зареєстрований як платник єдиного
податку фізичною особою (свідоцтво про
сплату єдиного податку серії НОМЕР_2
від 01 січня 2009 року).

21 липня 2009 року Добровеличківська МДПІ
Кіровоградської області на підставі
вказаного акту перевірки прийняла
рішення №, яким на підставі
статей 20, 21 Закону України «Про
застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг» застосувала до приватного
підприємця ОСОБА_1 штрафні (фінансові)
санкції у сумі 298714,00 грн.

Суд першої інстанції, задовольняючи
позовні вимоги, з висновками якого
погодився суд апеляційної інстанції,
виходив з того, що податковим органом
не було доведено належними і
допустимими доказами обставин та
фактів, на які він посилається в
обґрунтування відповідності нормам
чинного законодавства прийнятого ним
оскаржуваного рішення, з урахуванням
того, що позивач перебуває на спрощеній
системі оподаткування та є платником
єдиного податку, а також зважаючи на те,
що книга обліку доходів і витрат не
передбачає обліку товарних запасів.

Колегія суддів погоджується з
висновками судів першої та апеляційної
інстанцій, з огляду на наступне.

Відповідно до пункту 12 статті 3 Закону
України «Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг» (в редакції,
чинній на момент виникнення спірних
правовідносин) суб'єкти
підприємницької діяльності, які
здійснюють розрахункові операції в
готівковій та/або в безготівковій
формі (із застосуванням платіжних
карток, платіжних чеків, жетонів тощо)
при продажу товарів (наданні послуг) у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг зобов'язані вести
у порядку, встановленому
законодавством, облік товарних запасів
на складах та/або за місцем їх
реалізації, здійснювати продаж лише
тих товарів, які відображені в такому
обліку, за винятком продажу товарів
особами, які відповідно до
законодавства оподатковуються за
правилами, що не передбачають ведення
обліку обсягів реалізованих товарів
(наданих послуг).

Статтею 6 Закону України «Про
застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг» (в редакції, чинній на момент
виникнення спірних правовідносин)
визначено, що облік товарних запасів
фізичною особою - суб'єктом
підприємницької діяльності ведеться у
порядку, визначеному чинним
законодавством, а юридичною особою (її
філією, відділенням, іншим
відокремленим підрозділом) - у порядку,
визначеному відповідним національним
положенням (стандартом)
бухгалтерського обліку. Облік ведеться
з урахуванням особливостей,
встановлених для суб'єктів малого
підприємництва. Обов'язок із ведення
обліку товарних запасів не
застосовується до осіб, які відповідно
до законодавства оподатковуються за
правилами, що не передбачають ведення
обліку придбаних або проданих товарів.

Аналіз наведених вище норм дає
підстави вважати, що обов'язок ведення
обліку товарних запасів не міг бути
покладений на приватного підприємця
ОСОБА_1, оскільки він здійснював
діяльність за спрощеною системою
оподаткування відповідно до Указу
Президента України «Про спрощену
систему оподаткування, обліку та
звітності суб'єктів малого
підприємництва» (в редакції, чинній на
момент виникнення спірних
правовідносин).

При цьому, суди поперекдніх інстанцій
правомірно відзначили, що що книга
обліку доходів і витрат призначена
виключно для обліку доходів та витрат
суб'єктів підприємницької діяльності -
фізичних осіб, оподаткування доходів
яких здійснюється згідно із
законодавством з питань оподаткування
суб'єктів малого підприємництва, та не
передбачає обліку товарних запасів.

За таких обставин, колегія суддів
погоджується з висновками судів першої
та апеляційної інстанцій про
відсутність у податкового органу
правових підстав для притягнення
позивача до відповідальності,
встановленої статтями 20, 21 Закону
України «Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг», та, як наслідок,
про неправомірність оспорюваного
рішення про застосування штрафних
(фінансових) санкцій у сумі 298714,00 грн.

Доводи касаційної скарги викладеного
не спростовують.

Відповідно до частини 1 статті 224
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

Враховуючи вищевикладене, касаційна
скарга Маловисківської МДПІ в
Кіровоградській області підлягає
залишенню без задоволення, а постанова
Кіровоградського окружного
адміністративного суду від 05 лютого 2010
року та ухвала Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 15 березня 2011 року підлягають
залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 160, 167, 210, 220, 2201, 223, 224, 230,
231, ч. 5 ст. 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу Маловисківської
міжрайонної державної податкової
інспекції в Кіровоградській області
залишити без задоволення, а постанову
Кіровоградського окружного
адміністративного суду від 05 лютого 2010
року та ухвалу Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 15 березня 2011 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути переглянута
Верховним Судом України з підстав, у
строк та у порядку, визначеному
статтями 237, 238, 2391 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий: _____________________
Л.І. Бившева

Судді:
_____________________ О.В. Вербицька

_____________________ Т.М. Шипуліна