Справа № 826/3702/14
Суддя: Оксененко О.М.
Дата ухвалення: 2014-07-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 826/3702/14
Головуючий у 1-й інстанції: Кузьменко
Суддя-доповідач: Оксененко О.М.
ПОСТАНОВА

Іменем України

10 липня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

головуючого - судді Оксененка О.М.,

суддів - Бистрик Г.М., Карпушової О.В.,

при секретарі - Ніколаєнко М.Г.,

за участю представника позивача -
Шевцової Т.М., представника відповідача
- Самойленка М.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційні скарги
публічного акціонерного товариства
"Укртранснафта", Державної фінансової
інспекції України на постанову
Окружного адміністративного суду м.
Києва від 18 квітня 2014 року у справі за
адміністративним позовом публічного
акціонерного товариства
"Укртранснафта" до державної
фінансової інспекції України про
визнання протиправними і скасування
пунктів вимоги,

В С Т А Н О В И Л А :

Публічне акціонерне товариство
"Укртранснафта" звернулося до
Окружного адміністративного суду м.
Києва з позовом до Державної
фінансової інспекції України про
визнання протиправними та скасування
підпункту 2.2 пункту 2 частково,
підпункту 2.4 пункту 2, підпункту 4.1
пункту 4 вимоги Держфінінспекції
України від 05 вересня 2013 року №05-14/1304;
визнання протиправним і скасування
пункту 10 вимоги від 05 вересня 2013 року
№05-14/1304 в частині стягнення пені у
розмірі 3 127,78 грн. з ПАТ "Холдингова
компанія "ЕКО-ДІМ".

Постановою Окружного
адміністративного суду м. Києва від 18
квітня 2014 року позовні вимоги
задоволено частково. Визнано
протиправним та скасовано підпункт 2.2
пункту 2 вимоги Державної фінансової
інспекції України викладеної у листі
від 05 вересня 2013 року №05-14/1304 "Вимоги
про усунення порушень", в частині
зобов'язання відобразити в обліку
дебіторську заборгованість за не
виконані ремонтно-будівельні роботи
(різницю у вартості виконаних робіт) та
стягнути з ТОВ "БІКОР" кошти у сумі 195,72
тис. грн. або забезпечити виконання ним
відповідного обсягу робіт. Визнано
протиправним та скасовано підпункт 2.4
пункту 2 вимоги Державної фінансової
інспекції України викладеної у листі
від 05 вересня 2013 року №05-14/1304 "Вимоги
про усунення порушень", в частині
зобов'язання відобразити в обліку
дебіторську заборгованість за не
виконані ремонтно-будівельні роботи
(різницю у вартості виконаних робіт) та
стягнути з ТОВ "ІФ Монолітспецбуд"
кошти у сумі 21,41 грн. або забезпечити
виконання ним відповідного обсягу
робіт. Визнано протиправним та
скасовано підпункт 4.1 пункту 4 вимоги
Державної фінансової інспекції
України викладеної у листі від 05
вересня 2013 року №05-14/1304 "Вимоги про
усунення порушень". Визнано
протиправним та скасовано пункт 10
вимоги Державної фінансової інспекції
України, викладеної у листі від 05
вересня 2013 року №05-14/1304 "Вимоги про
усунення порушень", в частині стягнення
з ПАТ "Холдингова компанія "ЕКО-ДІМ"
суми штрафних санкцій у розмірі 3 127,78
грн.

Не погоджуючись із прийнятим судовим
рішенням, позивач та відповідач подали
апеляційні скарги. Відповідач в своїй
апеляційній скарзі, посилаючись на
порушення судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права,
просить скасувати рішення суду першої
інстанції та ухвалити нове рішення,
яким відмовити в задоволенні
адміністративного позову в повному
обсязі. Позивач, не погоджуючись з
оскаржуваною постановою в частині
відмови в задоволенні позовних вимог,
посилаючись на порушення судом першої
інстанції норм матеріального права,
неповне з'ясування обставин, що мають
значення для справи, просить скасувати
рішення суду у частині відмови в
задоволенні позовних вимог та прийняти
нову постанову, якою задовольнити
позовні вимоги в повному обсязі.

Заслухавши доповідь судді, пояснення
представників сторін, які прибули в
судове засідання, перевіривши
матеріали справи та доводи апеляційних
скарг, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга Державної
фінансової інспекції України
задоволенню не підлягає, а апеляційну
скаргу публічного акціонерного
товариства "Укртранснафта" необхідно
задовольнити, виходячи з наступних
підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом першої інстанції,
Держфінінспекцією України проведено
ревізію фінансово-господарської
діяльності ПАТ "Укртранснафта" за
період з 01 липня 2010 року по 01 квітня 2013
року, про що складено відповідний акт
від 18 липня 2013 року №05-21/170.

За результатами ревізії
Держфінінспекція України надіслала
позивачу лист від 05 вересня 2013 року
№05-14/1304 "Вимоги про усунення порушень",
в якому серед іншого вимагає:

- в підпункті 2.2 пункту 2 - ревізією
законності перерахування коштів за
виконані ремонтно-будівельні роботи
встановлено, що внаслідок відображення
в бухгалтерському обліку та оплатити
вартість робіт, яка у порушення вимог
пункту 1 статті 93 Господарського
кодексу України, пунктів 1.2, 1.4, 2.8, 3.1, 3.2,
3.3, 4.2 Правил визначення вартості
будівництва (ДБН Д.1.1-1-2000), затверджених
наказом Держбуду України від 27 серпня
2000 року №174, безпідставно завищена
підрядними організаціями (ТОВ "БІКОР"),
філії "ПМН" нанесено матеріальної шкоди
(збитків) на загальну суму 195,72 тис. грн.

- в підпункті 2.4 пункту 2 - у результаті
відображення в бухгалтерському обліку
та оплати вартості робіт, яка у
порушення вимог пунктів 1.2, 1.3, 1.33 Правил
визначення вартості будівництва (ДБН
Д.1.1-1-2000), затверджених наказом Держбуду
України від 27 серпня 2000 року №174,
безпідставно завищена підрядним
організаціями (ТОВ "Взаємодія", ТОВ "ІФ
Монолітспецбуд"), філії "ПДМН" нанесено
матеріальної шкоди (збитків) на
загальну суму 30,59 тис. грн. (в тому числі
ТОВ "Взаємодія" - 9,18 тис. грн., ТОВ "ІФ
Монолітспецбуд" - 21,41 грн.)

У зв'язку з викладеним вимагається
відобразити в обліку дебіторську
заборгованість за не виконані
ремонтно-будівельні роботи (різницю у
вартості виконаних робіт) та стягнути з
підрядних організацій кошти або
забезпечити виконання ними
відповідного обсягу робіт (ТОВ "БІКОР" -
195,72 тис. грн., ТОВ "Взаємодія" - 9,18 тис.
грн., ТОВ "ІФ Монолітспецбуд" - 21,41 грн.).

У випадку неможливості стягнути кошти
із контрагентів у порядку,
встановленому чинним законодавством,
стягнути з осіб, винних у прийнятті
завищених обсягів і вартості робіт та
проведенні зайвих виплат, нанесену
шкоду.

- в підпункті 4.1 пункту 4 - ревізією
законності перерахування коштів за
надані послуги встановлено порушення,
що призвели до матеріальної шкоди
(збитків) внаслідок завищення вартості
послуг у структурних підрозділах
товариства: ТОВ "Монро" в порушення
пункту 1 статті 193 Господарського
кодексу України, частини першої статті
3, частини першої статті 9 Закону
України "Про бухгалтерський облік та
фінансову звітність в Україні" внесено
недостовірні дані до актів наданих
послуг в частині вартості запасних
частин та, як наслідок, завищено
вартість наданих послуг на 78,08 тис. грн.,
які філією "МН "Дружба" оплачену в
повному обсязі, чим нанесено філії
матеріальної шкоди (збитків) на вказану
суму.

З огляду на вказане, для повного
усунення порушення вимагається
відобразити в обліку дебіторську
заборгованість за не надані послуги
(різницю у вартості наданих послуг) та
стягнути кошти з ТОВ "Монро" в сумі 78,08
тис. грн.

- в пункті 10- ревізією оцінки стану
розрахункової дисципліни встановлено,
що внаслідок не нарахування пені за
несвоєчасне виконання зобов'язання ПАТ
"Холдингова компанія "ЕКО-ДІМ" по
договору постачання цегли від 18
листопада 2011 року №250 філією "МН
"Дружба" недоотримано доходів на
загальну суму 5,6 тис. грн., чим завдано
матеріальної шкоди (збитків)
відокремленому підрозділу на
зазначену суму. Для усунення вказаного
порушення вимагається стягнути
недоотриману суму штрафних санкцій з
ПАТ "Холдингова компанія "ЕКО-ДІМ" за
несвоєчасне виконання зобов'язань у
розмірі 5,6 тис. грн.

Позивач вважаючи, що вимоги
Держфінінспекції України у вказаній
частині є необґрунтованими, звернувся
до суду з даним позовом.

Суд першої інстанції мотивував своє
рішення тим, що Державною фінансовою
іспекцією України частково доведена
правомірність та обґрунтованість
оскаржуваних вимог, викладених у листі
від 05 вересня 2013 року №05-14/1304 "Вимоги
про усунення порушень", з урахуванням
вимог встановлених частиною другою
статті 19 Конституції України та
частиною третьою статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства
України, а тому, виходячи з меж
заявлених позовних вимог, системного
аналізу положень законодавства
України та доказів, наявних у
матеріалах справи, адміністративний
позов ПАТ "Укртранснафта" підлягає
частковому задоволенню.

Проте, колегія суддів не в повному
обсязі погоджується з вказаним
висновком суду першої інстанції, з
огляду на наступне.

Відповідно до ст. 2 Закону України "Про
державну контрольно-ревізійну службу в
Україні" головним завданням державної
контрольно-ревізійної служби є
здійснення державного фінансового
контролю за використанням і
збереженням державних фінансових
ресурсів, необоротних та інших активів,
правильністю визначення потреби в
бюджетних коштах та взяття зобов'язань,
ефективним використанням коштів і
майна, станом і достовірністю
бухгалтерського обліку і фінансової
звітності в міністерствах та інших
органах виконавчої влади, в державних
фондах, у бюджетних установах і у
суб'єктів господарювання державного
сектору економіки, а також на
підприємствах і в організаціях, які
отримують (отримували в періоді, який
перевіряється) кошти з бюджетів усіх
рівнів та державних фондів або
використовують (використовували у
періоді, який перевіряється) державне
чи комунальне майно, виконанням
місцевих бюджетів, розроблення
пропозицій щодо усунення виявлених
недоліків і порушень та запобігання їм
у подальшому.

Згідно з п. 7 ст. 10 цього Закону
контрольно-ревізійним управлінням
надається право пред'являти керівникам
та іншим службовим особам
підконтрольних установ, що
ревізуються, вимоги щодо усунення
виявлених порушень законодавства з
питань збереження і використання
державної власності та фінансів,
вилучати в судовому порядку до бюджету
виявлені ревізіями приховані і
занижені валютні та інші платежі,
ставити перед відповідними органами
питання про припинення бюджетного
фінансування і кредитування, якщо
отримані підприємствами, установами та
організаціями кошти і позички
використовуються з порушенням чинного
законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 вказаного Закону
дії або бездіяльність службових осіб
державної контрольно-ревізійної
служби можуть бути оскаржені в
судовому або адміністративному
порядку.

Згідноз частиною 2 статті 15 Закону
України «Про Державну
контрольно-ревізійну службу в
Україні»законні вимоги службових осіб
державної контрольно-ревізійної
служби є обов'язковими для виконання
службовими особами об'єктів, що
ревізуються.

Так, в частині підпункту 2.2 пункту 2
вимоги про зобов'язання відобразити в
обліку дебіторську заборгованість за
не виконані ремонтно-будівельні роботи
(різницю у вартості виконаних робіт) та
стягнути з ТОВ "БІКОР" кошти у сумі 195,72
тис. грн. або забезпечити виконання ним
відповідного обсягу робіт, колегія
суддів зазначає наступне.

Відповідно до висновків Акту ревізії,
філією "ПМН" понесені зайві витрати на
суму 195 724,41 грн. щодо виконання ТОВ
"БІКОР" ремонтно-будівельних робіт, у
зв'язку з безпідставним включенням до
вартості виконаних робіт, витрат на
утримання служби замовника (в тому
числі витрати на технічний нагляд), які
не є витратами підрядної організації,
та невірним застосуванням
коефіцієнтів для врахування впливу
умов виконання будівельних та
монтажних робіт (згідно з вимогами ДБН
Д.1.1-2-99 зазначені коефіцієнти повинні
складати К=1,1 на будівельні роботи і К=1,5
на монтажні роботи.

Так, як вбачається з матеріалів справи,
18 травня 2009 року між ВАТ
"Укртранснафта", правонаступником
якого є ПАТ "Укртранснафта", в особі
директора філії "Південні магістральні
нафтопроводи" (замовник) та ТОВ "Бікор"
(генпідрядник) укладено договір №18-05/09,
відповідно до якого замовник доручає, а
генпідрядник зобов'язується на власний
ризик власними і залученими силами і
засобами виконати відповідно до умов
цього договору будівельно-монтажні
роботи з капітального ремонту об'єкта
згідно з визначеними об'ємами
розробленого проекту, технічного
завдання на корегування робочого
проекту та затвердженою договірною
ціною. Склад та обсяги робіт, що
доручаються до виконання
генпідряднику визначені замовником у
кошторисах на виконання робіт, що
доручаються генпідряднику (додаток №
4). Склад та обсяги робіт можуть бути
переглянуті в процесі виконання робіт
у разі внесення змін до проектної
документації з урахуванням умов,
викладених в договорі.

Об'єктом є капітальний ремонт
резервуара РВСП - 20 000 № 1 НПС
"Снігурівка" філії "Південні
магістральні нафтопроводи", що
знаходиться за адресою: НПС
"Снігурівка", с. Кобзарці,
Снігурівського району Миколаївської
області.

Відповідно до пункту 4.2. договору,
договірна ціна доручених робіт є
твердою по визначених об'ємах і складає
11 562 522,00 грн. з урахуванням податку на
додану вартість і може бути змінена
керуючись п. 3.3.3.2.ДБН Д.1.1-1-2000 за згодою
сторін. Договірна ціна визначена з
врахуванням вартості матеріалів
поставки генпідрядника, додаткових
робіт згідно дефектного акта №1 та без
урахування матеріалів поставки
замовника. Вартість робіт у актах
виконаних робіт та довідці КБ-3
вказується без врахування вартості
матеріалів поставки замовника. У
відомості ресурсів, яка є обов'язковим
документом, прикладеним до актів, всі
матеріали поставки замовника
включаються з "нульовою ціною". Залишок
невикористаних матеріалів постачання
замовника генпідрядник повертає
замовнику після здачі об'єктів
протягом 5 днів у встановленому
порядку. Звіти про використання даних
матеріалів надаються щомісячно в
момент підписання ф. № КБ-3.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом першої інстанції, з
метою виконання вимоги відповідача
позивач звернуся до Господарського
суду міста Києва з позовом до ТОВ
"БІКОР" про стягнення збитків у розмірі
195 724,41 грн.

Проте, рішенням Господарського суду
міста Києва від 05 листопада 2013 року по
справі №910/19685/13, яке залишено без змін
постановою Київського апеляційного
господарського суду від 06 лютого 2014
року, в задоволенні позову відмовлено.

Так, зазначеною постановою Київського
апеляційного господарського суду
встановлено, що ТОВ "БІКОР" належним
чином виконано взяті на себе
зобов'язання за договором від 18 травня
2009 року №18-05/09 щодо виконання робіт, та
зазначено наступне: "встановлені
Державною фінансовою інспекцією
України порушення вимог п. п. 1.4.1, 2.8.13,
3.2.3.3 ДБН Д.1.1-1-2000 за рахунок
безпідставного включення до вартості
виконаних робіт, витрат на утримання
служби замовника (в тому числі витрати
на технічний нагляд), які не є витратами
підрядної організації, є
безпідставними, оскільки витрати на
утримання служби замовника (здійснення
технічного нагляду) було включено до
актів прийняття виконаних будівельних
робіт форми КБ-2в у повній
відповідності з затвердженим
сторонами зведеним кошторисом, при
цьому такі витрати понесені
відповідачем за погодженням з
позивачем, що підтверджується
протоколом №1 від 31.05.2011р. спільної
виробничої наради по продовженню робіт
з капітального ремонту РВСп - 20 000 №1 НПС
"Снігурівка", листом позивача № 07-662 від
30.05.2011р., належним чином завірені копії
яких наявні в матеріалах справи. Щодо
встановленого Державною фінансовою
інспекцією України порушення вимог п.
п. 1.2.2, 1.4.1, 1.4.2, 1.4.5, 1.4.7, п. п. 3.2.1, 3.3.9 ДБН
Д.1.1-1-2000 за рахунок невірного
застосування коефіцієнтів для
врахування впливу умов виконання
будівельних та монтажних робіт,
колегія суддів вважає за необхідне
зазначити наступне.

У витягу з акту ревізії №05-21/170 від
18.07.2013р. зазначено, що проектом
організації будівництва робочого
проекту (3204.01.ОРП.002-ПОБ) по об'єкту
"Капітальний ремонт РВС - 20 000 СП № 1 НПС
"Снігурівка" згідно з вимогами ДБН
Д.1.1-2-99 (додаток Г) зазначені
коефіцієнти повинні складати: К= 1, 1 на
будівельні роботи і К=1, 15 на монтажні
роботи відповідно.

На підставі договору №324/К1 від 04.06.2009р.
на створення проектної документації,
укладеного між відповідачем та ВАТ
"Інститут транспорту нафти",
проектно-кошторисна документація була
відкоригована.

Як вбачається з Пояснювальної записки
тому "Об'єктні та локальні кошториси"
(3204/К1.01.ОРП.002-КД), інв. №46325 Робочого
проекту "Капітальний ремонт РВСП - 20 000
№ 1 НПС "Снігурівка". Коригування
робочого проекту при заміні понтона",
враховуючи умови діючого підприємства
та згідно з вимогами ДБН Д.1.1-2-99 (додаток
Г) на будівельні та монтажні роботи
застосований К=1,25.

В Локальному кошторисі №2-1-2 на
металоконструкції резервуарів (КМ)
Капітальний ремонт РВСП 20 000 № 1 тому 2
"Об'єктні та локальні кошториси"
(3204.01.ОРП.002-КД), інв. № 46325 Робочого
проекту "Капітальний ремонт РВСп - 20 000
№ 1 НПС "Снігурівка". Коригування
робочого проекту при заміні понтона"
також вказано, що коефіцієнт для
урахування впливу умов виконання
будівельних робіт = 1,25; коефіцієнт для
виконання монтажних робіт = 1, 25.

Крім того, листом вих. №01-8/1230 від
04.11.2013р. (належним чином завірена копія
наявна в матеріалах справи ПАТ
"Інститут транспорту нафти" повідомило,
що оскільки роботи виконуються в
основному всередині закритої ємності,
а також всередині каре резервуару на
території діючого підприємства з
наявністю пилу, диму, шкідливих газів
та інших шкідливих речовим, Інститутом
було використано К=1,25 до монтажних та
будівельних робіт згідно п. 3.2. Додатку
Г ДБН Д.1.1-2-99.

Отже, твердження апелянта (позивача)
про безпідставне включення
відповідачем до вартості виконаних
робіт витрат на утримання служби
замовника (в тому числі витрат на
технічний нагляд), а також безпідставне
застосування коефіцієнту 1,25 для
урахування впливу умов виконання
будівельних та монтажних робіт, що
встановлено Державною фінансовою
інспекцією України та відображено в
акті ревізії №05-21/170 від 18.07.2013р.,
спростовуються матеріалами справи."

Відповідно до ч.1 ст. 72 КАС України
обставини, встановлені судовим
рішенням в адміністративній, цивільній
або господарській справі, що набрало
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Таким чином, обставини правомірності
включення до вартості виконаних робіт
витрат на утримання служби замовника
та застосування у межах спірних
правовідносин коефіцієнта 1,25 є
встановленими та не підлягають
доказуванню.

Отже, висновок Акта ревізії про
безпідставне завищення підрядною
організацією ТОВ "БІКОР" вартості
будівництва та нанесення філії "ПМН"
матеріальної шкоди (збитків) на
загальну суму 195,72 тис. грн. є
помилковими, а висунута на його
підставі вимога про зобов'язання
відобразити в обліку дебіторську
заборгованість за не виконані
ремонтно-будівельні роботи (різницю у
вартості виконаних робіт) та стягнути з
ТОВ "БІКОР" кошти у сумі 195,72 тис. грн. або
забезпечити виконання ним
відповідного обсягу робіт, є
протиправною.

Стосовно підпункту 2.4 пункту 2 вимоги
про зобов'язання відобразити в обліку
дебіторську заборгованість за не
виконані ремонтно-будівельні роботи
(різницю у вартості виконаних робіт) та
стягнути з ТОВ "ІФ Монолітспецбуд"
кошти у розмірі 21,41 грн. або забезпечити
виконання ним відповідного обсягу
робіт, колегія суддів зазначає
наступне.

Відповідно до висновків Акту ревізії,
перевіркою актів виконаних робіт форми
КБ-2в за 2012-2013 роки, складених ТОВ "ІФ
Монолітспецбуд" по виконаних роботах з
капітального ремонту будівлі ВПЧ-28
ЛВДС "Лисичанськ" на замовлення філії
"ПДМН", встановлено ряд порушень, а саме:
необґрунтовано застосовано
підвищувальний коефіцієнт до норм
витрат труда робітників, оскільки при
проведенні капітального ремонту
будівлі ВПЧ-28 ЛВДС "Лисичанськ"
виконувалися роботи з розбирання
залізобетонних перекриттів, знімання
металевих балок перекриття, розбирання
кам'яної кладки стін із цегли, демонтаж
металоконструкцій сходів, площадок,
поручнів, мурування зовнішніх простих
стін із силікатної цегли, монтаж
перекриттів із залізобетонних плит
тощо, що фактично унеможливлює
експлуатацію будівлі за її
функціональним призначенням та
суперечить вимогам техніки безпеки та
охорони праці в будівництві;
безпідставно включено витрати на
установлення та розбирання зовнішніх
металевих інвентарних риштувань при
виконання робіт з улаштування покриття
тренувальної башти та капітального
ремонту покрівлі будівлі пожежного
депо ВПЧ-28.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом першої інстанції, 20
вересня 2012 року між позивачем
(замовник) та ТОВ "ІФ Монолітспецбуд"
(підрядник) укладено договір №01/09-12, за
умовами якого замовник доручає, а
підрядник бере на себе виконання робіт
"Капітальний ремонт будівлі ВПЧ-28 ЛВДС
"Лисичанськ"; вартість робіт за
договором складає 246 133,20 грн.

Так, з метою виконання вимоги
відповідача позивач звернуся до
Господарського суду Луганської
області з позовом до ТОВ "ІФ
Монолітспецбуд" про стягнення збитків
у розмірі 21 410,96 грн.

Рішенням Господарського суду
Луганської області від 14 листопада 2013
року по справі №913/2824/13, яке залишено
без змін постановою Донецького
апеляційного господарського суду від 22
січня 2014 року, в задоволенні позову
відмовлено.

При цьому, рішенням Господарського
суду Луганської області від 14
листопада 2013 року встановлено, що
"підвищувальний коефіцієнт 1,2 до норм
витрат труда робітників ТОВ "ІФ
Монолітспецбуд" застосований згідно
ДБН Д.1.1-4-2000, оскільки вказаний
коефіцієнт застосовується при
виконанні ремонтно-будівельних робіт
на покрівлях і фасадах будівель і
споруд, що експлуатуються. Як
вбачається з матеріалів справи,
будівля ДПЧ-28 ЛВДС "Лисичанськ" під час
виконання ремонтних робіт
експлуатувалась за основним
функціональним призначенням на
протязі всього терміну роботи.
Оскільки згідно пункту 7 локального
кошторису №2-1-1, який є невід'ємною
частиною договору, для виконання робіт
по улаштуванню кам'яної кладки
цегляних карнизів в кількості 1,33 м. 3
враховано встановлення та розбирання
зовнішніх інвентарних риштувань,
висота риштувань до 16 м. в кількості 96 м.
2 (пункт 36 локального кошторису №2-1-1), то
витрати ресурсів на улаштування
риштувань обґрунтовано враховано за
нормами збірника 20 "Інші
ремонтно-будівельні роботи", що
відповідає пункту 1.2.10 технічної
частини збірника 3 "Стіни" ДБН Д.2.4.-3.2000."

Таким чином, обставини правомірності
застосування у межах спірних
правовідносин підвищувального
коефіцієнта до норм витрат труда
робітників при проведенні
капітального ремонту будівлі ВПЧ-28
ЛВДС "Лисичанськ" та включення витрат
на установлення та розбирання
зовнішніх металевих інвентарних
риштувань при виконання робіт з
улаштування покриття тренувальної
башти та капітального ремонту покрівлі
будівлі пожежного депо ВПЧ-28 є
встановленими та не підлягають
доказуванню.

В зв'язку з вищевикладеним, колегія
суддів погоджується з висновком суду
першої інстанції, що висновок Акту
ревізії про безпідставне завищення
підрядною організацією ТОВ "ІФ
Монолітспецбуд" вартості будівництва
та нанесення філії "ПМН" матеріальної
шкоди (збитків) на загальну суму 21,41 тис.
грн. є помилковими, а висунута на його
підставі вимога про зобов'язання
відобразити в обліку дебіторську
заборгованість за не виконані
ремонтно-будівельні роботи (різницю у
вартості виконаних робіт) та стягнути з
ТОВ "ІФ Монолітспецбуд" кошти у сумі 21,41
тис. грн. або забезпечити виконання ним
відповідного обсягу робіт, є
протиправною.

Що стосується підпункту 4.1 пункту 4
вимоги про відображення в обліку
дебіторської заборгованості за
ненадані послуги (різницю у вартості
наданих послуг) та стягнення коштів з
ТОВ "Монро" в сумі 78,08 тис. грн., колегія
суддів зазначає наступне.

Так, в Акті ревізії зазначається, що в
порушення пунктів 4.3, 4.5 договорів №836
від 01 жовтня 2010 року та №1 від 20 січня 2012
року, статті 193 Господарського кодексу
України, частини 1 статті 3, частини 1
статті 9 Закону України "Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні", ТОВ "Монро"
внесено недостовірні дані до актів
виконаних робіт, щодо вартості
запасних частин, та завищено вартість
наданих послуг на 78,1 тис. грн., які
філією "МН "Дружба" оплачені в повному
обсязі.

Вказане порушення базується на тому, що
за даними зустрічної звірки у
ревізійному періоді ТОВ "Монро" на
підставі укладених договорів з філією
"МН "Дружба" надавало послуги з монтажу,
технічного обслуговування і ремонту
машин та устаткування для добувної
промисловості та будівництва. Проте, за
березень, червень, серпень, вересень 2011
року, липень, серпень, жовтень, листопад
та грудень 2012 року з врахуванням актів
виконаних робіт та даних
бухгалтерського обліку, а саме
субрахунку 281 "Товари на складі"
встановлено, що ТОВ "Монро" в акти
виконаних робіт, а саме списання
запасних частин та експлуатації
матеріалів, включено запасні частини,
списання яких відсутнє по даних
бухгалтерського обліку по субрахунку
281 "Товари на складі" ТОВ "Монро" на суму
76 870,75 грн. та встановлено розбіжність
між вартістю запасних частин, вказаних
в актах виконаних робіт, та вартістю,
передбаченою додатками до договорів на
суму 1210,75 гривень.

Як вбачається з матеріалів справи, 01
жовтня 2010 року ВАТ "Укртранснафта",
правонаступником якого є ПАТ
"Укртранснафта", в особі філії
"Магістральні нафтопроводи "Дружба"
(замовник) та ТОВ "Монро" (виконавець),
уклали договір №836 про надання послуг з
монтажу, технічного обслуговування і
ремонту машин та устаткування для
добувної промисловості та будівництва.

Відповідно до пункту 1.1. договору
замовник доручає, а виконавець
зобов'язується протягом терміну дії
даного договору прийняти на себе
зобов'язання надати послуги з монтажу,
технічного обслуговування і ремонту
машин та устаткування для добувної
промисловості та будівництва (ремонт
техніки КАТЕРПІЛЛЕР
Ремонтно-будівельного управління
філії "Магістральні нафтопроводи
"Дружба" ВАТ "Укртранснафта") техніки
замовника згідно переліку, який
додається (з зазначенням в ньому типів
і моделей, серійних і реєстраційних
номерів) на умовах даного договору.

Даний договір укладений з переможцем
відкритих торгів на закупівлю послуг з
монтажу, технічного обслуговування і
ремонту машин та устаткування для
добувної промисловості та будівництва
на підставі рішення тендерного
комітету ВАТ "Укртранснафта" у місті
Львові - протокол оцінки тендерних
(цінових) пропозицій №18-оц від 13
вересня 2010 року.

Відповідно до пункту 3.1. договору сума
даного договору складає 800 000,00 грн., в
тому числі податок на додану вартість
133 333,33 грн.

Оплата за надання виконавцем послуг з
монтажу, технічного обслуговування і
ремонту техніки замовника
здійснюється по діючим тарифам
виконавця, які наведені в додатку №3 до
даного договору. Оплата за запасні
частини, які будуть використані
виконавцем при наданні замовнику
послуг з монтажу, технічного
обслуговування і ремонту техніки
замовника здійснюється по цінах,
наведених в додатку №4 "Вартість
запасних частин" до даного договору. До
початку надання послуг, передбачених
умовами даного договору уповноважений
представник замовника перевіряє
перелік запланованих послуг та
запасних частин, які необхідні для
надання послуг з монтажу, технічного
обслуговування і ремонту техніки
замовника. По закінченню надання
послуг з монтажу, технічного
обслуговування і ремонту техніки
замовника виконавець оформляє акт
надання послуг (виконаних робіт), який
складений на підставі
наряду-замовлення виконавця, який
повинен бути підписаний уповноваженою
особою замовника (пункти 4.2.-4.5.
договору).

Розділом 6 Договору №836 визначена
відповідальність сторін за
невиконання його умов.

Так, за невиконання чи неналежне
виконання взятих на себе зобов'язань за
даним договором сторони несуть
відповідальність згідно чинного
законодавства України У випадку
недотримання виконавцем обумовлених
умовами даного договору термінів
надання послуги чи виконання робіт,
виконавець зобов'язується надати
замовнику якісні послуги з монтажу,
технічного обслуговування і ремонту
техніки замовника, виконавець сплачує
замовнику пеню в розмірі 0,5% від
вартості несвоєчасно наданих послуг за
кожен день протермінування (пункт 6.2.
договору).

20 січня 2012 року ПАТ "Укртранснафта", в
особі філії "Магістральні нафтопроводи
"Дружба" (замовник) та ТОВ "Монро"
(виконавець) уклали договір №1 про
надання послуг з монтажу, технічного
обслуговування і ремонту машин та
устаткування для добувної
промисловості та будівництва.

Відповідно до пункту 1.1. договору
замовник доручає, а виконавець
зобов'язується протягом терміну дії
даного договору прийняти на себе
зобов'язання надати послуги з монтажу,
технічного обслуговування і ремонту
машин та устаткування для добувної
промисловості та будівництва (ремонт
техніки КАТЕРПІЛЛЕР
Ремонтно-будівельного управління
філії "Магістральні нафтопроводи
"Дружба" ПАТ "Укртранснафта") техніки
замовника згідно переліку, який
додається (з зазначенням в ньому типів
і моделей, серійних і реєстраційних
номерів) на умовах даного договору.

Даний договір укладений з переможцем
відкритих торгів на закупівлю послуг з
монтажу, технічного обслуговування і
ремонту машин та устаткування для
добувної промисловості та будівництва
на підставі рішення тендерного
комітету ПАТ "Укртранснафта" у місті
Львові - протокол оцінки тендерних
(цінових) пропозицій №29 від 22 грудня 2011
року. Відповідно до пункту 3.1. договору
сума даного договору складає 500 000,00
грн., в тому числі податок на додану
вартість 83 333,34 грн.

Відповідно до пункту 2.3. Договору №1, по
закінченню надання послуг з монтажу,
технічного обслуговування і ремонту
техніки замовника виконавець оформляє
акт надання послуг (виконаних робіт),
який був складений на підставі
наряду-замовлення виконавця,який
повинен бути підписаний уповноваженою
особою замовника.

Як визначено пунктами 4.1.-4.5. договору,
розрахунки проводяться шляхом
перерахування замовником на
розрахунковий рахунок виконавця
попередньої оплати (яка вказана в
рахунку-фактурі виконавця
пред'явленого замовнику до оплати)
протягом - 7 банківських днів з моменту
надходження рахунку в бухгалтерію
філії "МН "Дружба" ПАТ "Укртранснафта".
За згодою обох сторін виконавець може
надати замовнику відстрочку платежу по
рахунку. У разі зменшення вартості
послуг з монтажу, технічного
обслуговування і ремонту виконавець
повертає різницю коштів на
розрахунковий рахунок замовника.
Оплата за надання виконавцем послуг з
монтажу, технічного обслуговування і
ремонту техніки замовника
здійснюється по діючим тарифам
виконавця, які наведені в додатку № 3 до
даного договору. Оплата за запасні
частини, які будуть використані
виконавцем при наданні замовнику
послуг з монтажу, технічного
обслуговування і ремонту техніки
замовника здійснюється по цінах,
наведених в додатку №4 "Вартість
запасних частин" до даного договору.

Відповідно до положень пунктів 5.2.2.-5.2.3.
договору замовник має право:
контролювати надання виконавцем
послуг з монтажу, технічного
обслуговування та ремонту; зменшувати
обсяг надання послуг з монтажу,
технічного обслуговування та ремонту
та ціну даного договору залежно від
реального фінансування видатків. У
такому разі сторони вносять відповідні
зміни до даного договору.

В частині відповідальності сторін
положення договору №1 ідентичні
положенням договору №836.

Так, з метою виконання вимоги
відповідача позивач звернуся до
Господарського суду Рівненської
області з позовом до ТОВ "Монро" про
стягнення збитків у розмірі 78 081,50 грн.

Проте, рішенням Господарського суду
Рівненської області від 12 листопада 2013
року по справі №918/1563/13, яке було
залишено без змін постановою
Донецького апеляційного
господарського суду від 05 грудня 2013
року та постановою Вищого
господарського суду України від 04
лютого 2014 року, в задоволенні позову
відмовлено.

Так вказаними судовими рішеннями
встановлено, що умови, викладені в
договорах від 01 жовтня 2010 року №836 та
від 20 січня 2012 року №1, визначені та
погоджені сторонами; вказані договори
містять умови про предмет, ціну та
строк його дії та інші умови, жодна з
яких не суперечить чинному
законодавству.

При цьому, судами не встановлено
існування розбіжностей між вартістю
наданих послуг та запасних частин,
зазначеною у договорах з вартістю
наданих послуг та запасних частин, яка
зазначена в актах виконаних робіт та
видаткових накладних, а вартість
наданих послуг, яка відображена в актах
виконаних робіт, не виходить як за межі,
визначені додатках №3 та №4 до
договорів №836 та №1, так і за межі
загальної суми договору, зазначеної в
пункті 3.1 цих договорів.

В зв'язку з вищевикладеним, обставини
правомірності включення до складу
загальної вартості робіт, наданих ТОВ
"Монро", вартості запчастин на суму 76
870,75 грн. є встановленими та не
підлягають доказуванню.

Крім того, колегія суддів зазначає, що
сума розбіжності між вартістю запасних
частин, вказаних в актах виконаних
робіт, та вартістю, передбаченою
додатками до договорів, на у розмірі
1210,75 грн. повернена ТОВ "Монро" на
користь філії "Магістральні
нафтопроводи "Дружба", що
підтверджується копією платіжного
доручення від 09 липня 2013 року №3676.

При цьому, суд апеляційної інстанції
вважає необґрунтованими посилання
відповідача на відсутність в
бухгалтерському обліку ТОВ "Монро"
списання запчастин, оскільки порушення
ТОВ "Монро" правил ведення
бухгалтерського обліку не можуть
свідчити про внесення недостовірних
даних до актів виконаних робіт, та
завищення вартості наданих послуг.

Таким чином, колегія суддів
погоджується з позицією суду першої
інстанції, що вимога про відображення в
обліку дебіторської заборгованості за
не надані послуги (різницю у вартості
наданих послуг) та стягнення коштів з
ТОВ "Монро" в сумі 78,08 тис. грн. не
підтверджується наявними в матеріалах
справи доказами та є протиправною.

Крім того, в частині пункту 10 вимоги
щодо стягнення з ПАТ "Холдингова
компанія "ЕКО-ДІМ" недоотриманої суми
штрафних санкцій з за несвоєчасне
виконання зобов'язань у розмірі 5,6 тис.
грн. колегія суддів зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 18
лютого 2011 року між ВАТ "Укртранснафта",
правонаступником якого є ПАТ
"Укртранснафта", (постачальник) та ПАТ
"Холдингова компанія "Еко-Дім"
(покупець) укладено договір № 6-ц на
поставку цегли керамічної, відповідно
до пункту 1.1. якого постачальник
зобов'язався виготовляти та
систематично постачати і передавати у
власність покупцю цеглу керамічну
(надалі - товар), а покупець
зобов'язується приймати цей товар та
своєчасно здійснювати його оплату на
умовах даного договору.

Згідно з пунктом 4.1. договору покупець
оплачує поставлений товар в
національній валюті України за
рахунку, які виставляються по ціні,
передбаченій у специфікації (додаток
№2).

Сторонами визнається, що позивачем
поставлено ПАТ "Холдингова компанія
"Еко-Дім" цеглу керамічну, затарену в
піддони, на загальну суму 3 070 282,83 грн.;
за даним бухгалтерського обліку ПАТ
"Укртранснафта" станом на 31 грудня 2012
року та 01 січня 2013 року обліковується
дебіторська заборгованість перед ПАТ
"Холдингова компанія "Еко-Дім" на суму 20
000,00 грн.

Під час ревізії відповідачем проведено
розрахунок пені та штрафних санкцій за
неналежне виконання договірних
зобов'язань ПАТ "Холдингова компанія
"Еко-Дім" на загальну суму 5 607,12 грн., у
тому числі пеня -4 660,00 грн., втрати від
інфляції - 20,00 грн., проценти за
користування коштами (3% річних) - 927,12
грн.

Так, з метою виконання вимоги
відповідача позивач звернуся до
Господарського суду Рівненської
області з позовом до ПАТ "Холдингова
компанія "Еко-Дім" про стягнення
заборгованості у розмірі 5 607,12 грн.

Рішенням Господарського суду
Львівської області від 26 листопада 2013
року по справі №914/3701/13 позов
задоволено частково та стягнуто з ПАТ
"Холдингова компанія "Еко-Дім" на
користь ПАТ "Укртранснафта" в особі
філії "Магістральні нафтопроводи
"Дружба" 1 644,19 грн. пені, 20,00 грн.
інфляційних нарахувань та 927,12 грн. 3%
річних.

Постановою Львівського апеляційного
господарського суду від 06 березня 2014
року рішення господарського суду
Львівської області від 26 листопада 2013
року скасовано в частині стягнення
пені у сумі 1 644,19 грн. та в цій частині
прийнято нове рішення, яким стягнуто
пеню у розмірі 1 532,22 грн.

Таким чином, постановою Львівського
апеляційного господарського суду від 06
березня 2014 року підтверджено
правомірність стягнення з ПАТ
"Холдингова компанія "Еко-Дім" на
користь позивача заборгованості в
загальній сумі 2 479,34 грн.

При цьому, розраховуючи суму пені у
розмірі 1 532,22 грн., Львівський
апеляційний господарський суд у
постанові від 06 березня 2014 року
встановив наступне: "…як вбачається з
матеріалів справи, товар поставлений
на загальну суму становить 3 070 282,83 грн.
З долученого позивачем журналу
проводок за 01.01.2009-31.12.2012 рр., вбачається,
що відповідач сплатив відповідачу 3 050
282,83 грн. Остання поставка партії
продукції здійснена за накладними
№ від 08.11.2011р. на суму 7 582,00 грн.,
№ від 09.11.2011 р. на суму 7 582,00 грн.,
№ від 09.11.2011 р. на суму 9 920,00 грн., на
загальну суму 20 000,00 грн., за яку
відповідач у відповідності до умов
договору не заплатив.

Наявними матеріалами справи також
підтверджується, що зазначену суму
заборгованості у розмірі 20 000,00 грн.
погашено відповідачем, що
підтверджується дорученням №8432 від
04.06.2013 р.

Відповідно до ст. 193, 265 ГК України,
суб'єкти господарювання та інші
учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів,
договору. А за відсутності конкретних
вимог щодо виконання зобов'язання
відповідно до вимог, що у певних умовах
ставляться. При цьому, до виконання
господарських договорів
застосовуються положення ЦК України з
урахуванням особливостей,
передбачених ГК України.

За договором поставки одна сторона -
постачальник зобов'язується передати
(поставити) у зумовлені строки (строк)
другій стороні - покупцеві товар
(товари), а покупець зобов'язується
прийняти вказаний товар (товари) і
сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з ч. 2 ст. 193, 230 ГК України,
порушення зобов'язань є підставою для
застосування господарських санкцій,
передбачених цим Кодексом, іншими
законами або договором.

Штрафними санкціями у цьому Кодексі
визнаються господарські санкції у
вигляді грошової суми (неустойка,
штраф, пеня), яку учасник господарських
відносин зобов'язаний сплатити у разі
порушення ним правил здійснення
господарської діяльності, невиконання
або неналежного виконання
господарського зобов'язання.

Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України,
боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Згідно ч.6 ст.232 ГК України, нарахування
штрафних санкцій за прострочення
виконання зобов'язання, якщо інше не
встановлено законом або договором,
припиняється через шість місяців від
дня, коли зобов'язання мало бути
виконано.

Відповідно до ст. 3 Закону України "Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань", розмір
пені, передбачений статтею 1 цього
Закону, обчислюється від суми
простроченого платежу та не може
перевищувати подвійної облікової
ставки Національного банку України, що
діяла у період, за який сплачується
пеня.

Таким враховуючи вищенаведені норми
закону та п.5.1 договору, прострочення
заборгованості необхідно обчислювати
з 19.11.2011 р.

Відтак, врахувавши пояснення скаржника
щодо неправильно встановленого
розрахунку пені судом першої
інстанції, а також те, що в рішенні
місцевого господарського суду не
вказано за який період та за яких
підстав судом встановлено суму пені, що
підлягає до стягнення, колегія суддів
здійснила власний перерахунок пені та
прийшла до наступного висновку.

Враховуючи, що шестимісячний період, за
який підлягає до стягнення сума пені є
з 19.11.2011 р. по 19.05.2012 р., а також розмір
подвійної облікової ставки НБУ - 0,040 за
період з 19.11.2011р. по 23.03.2012 р., кількість
прострочених днів - 126 та розмір
подвійної облікової ставки НБУ - 0,042 за
період з 23.03.2012 р. по 19.05.2012 р., кількість
прострочених днів - 57, то сума пені, яка
підлягає до стягнення становить: 1 532,22
грн."

Таким чином, судовими рішеннями по
справі №914/3701/13 доведено
заборгованість ПАТ "Холдингова
компанія "Еко-Дім" перед ПАТ
"Укртранснафта" у розмірі 2 479,34 грн., а не
5 607,12 грн., як помилково вважає
відповідач.

Враховуючи викладене, колегія суддів
погоджується з позицією суду першої
інстанції, що висновки Акта ревізії про
необхідність стягнення з ПАТ
"Холдингова компанія "ЕКО-ДІМ"
недоотриманої суми штрафних санкцій за
несвоєчасне виконання зобов'язань у
розмірі 5,6 тис. грн. є помилковими, а
пункт 10 вимога про стягнення з ПАТ
"Холдингова компанія "ЕКО-ДІМ" штрафних
санкцій вважається обґрунтованою лише
на суму 2 479,34 грн., та підлягає
скасуванню в частині 3 127,78 грн. (5 607,12
грн. - 2 479,34 грн.).

Разом з тим, колегія суддів не
погоджується з висновками суду першої
інстанції стосовно того, що вимога
інспекції в частині підпункту 2.4 пункту
2 про зобов'язання відобразити в обліку
дебіторську заборгованість за не
виконані ремонтно-будівельні роботи
(різницю у вартості виконаних робіт) та
стягнути з ТОВ "Взаємодія" кошти у
розмірі 9,18 тис. грн. або забезпечити
виконання ним відповідного обсягу
робіт, є обґрунтованою, з огляду на
наступне.

Так, в Акті ревізії зазначено, що
внаслідок оплати завищеної вартості
виконаних підрядних робіт ТОВ
"Взаємодія" філії "ПДМН" завдано
матеріальної шкоди (збитків) на
загальну суму 9 183,27 грн. у зв'язку з
включенням до складу акта виконаних
робіт форми КБ-2в за грудень 2011 року,
складеного ТОВ "Взаємодія", подвійної
вартості витрат праці на виконання
одних і тих самих робіт через
застосування норм Р12-49-3 "Поліпшене
фарбування полівінілацетатними
водоемульсійними сумішами стін по
штукатурці" та норм Р12-40-8 "Поліпшене
фарбування колером олійним розбіленим
стін по штукатурці" поряд з нормами
Р11-60-1 "Шпатлювання стін шпаклівкою
ізогіпс" та Р11-60-3 "Додавати на кожний 1
мм змінення товщини", та вартості робіт
з улаштування та розбирання внутрішніх
інвентарних риштувань при висоті
приміщень 2,9 м.

Проте, колегія суддів не погоджується з
вказаною позицією відповідача з огляду
на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом першої інстанції,
між ПАТ "Укртранснафта" в особі Філії
"Придніпровські магістральні
нафтопроводи" та ТОВ "Виробнича фірма
"Взаємодія" укладено договір від 03
серпня 2011 року №23012-11/094-00, відповідно до
якого останній зобов'язується виконати
роботи з ремонту приміщення ЩСУ
підпірної насосної НПС 1 "Кременчук".
Згідно пункту 2.1 договору (в редакції
Додаткової Угоди №1 від 09 грудня 2011
року до договору) вартість усіх робіт
за даним договором становить 41 014,30 грн.

Так, до акта виконаних робіт форми КБ-2в
за грудень 2011 року включено вартість
робіт за нормами Р12-49-3 "Поліпшене
фарбування полівінілацетатними
водоемульсійними сумішами стін по
штукатурці" та Р12-40-8 "Поліпшене
фарбування колером олійним розбіленим
стін по штукатурці" поряд з нормами
Р11-60-1 "Шпатлювання стін шпаклівкою
ізогіпс" та Р11-60-3 "Додавати на кожний 1
мм змінення товщини".

Колегія суддів зазначає, що норми Р12-49-3,
Р12-40-8 передбачають виконання
шпаклювання клеєвою шпаклівкою, а
норми PI 1-60-1, PI 1-60-3, в свою чергу,
передбачають виконання шпаклювання
ізогібсом.

Враховуючи, що об'єкт позивача (ЩСУ ПН
НПС 1 «Кременчук») побудований ще у 1974
році, останній ремонт був проведений у
1981 році, а також приміщення не
опалювалось, що призвело до значної
руйнації внутрішнього оздоблення,
виникла необхідність у заміні 70%
штукатурки на нову та у здійснені
суцільного шпаклювання, що не
охоплюється тільки межами норм PI2-49-3,
PI2-40-8, у яких закладено шпаклювання
шпаклівкою клеєвою по новим поверхням
для усунення мілких неоднорідностей, і
огріхів, які залишилися після
штукатурення.

На підставі цього був розроблений акт
№24, відповідно до якого був чітко
визначений перелік робіт, які
необхідно було виконати виходячи з
фактичного стану будівлі, а саме:
шпаклювання стін ізогібсом за 2 рази та
шпаклювання стін сатенгіпсом за 2 рази;
влаштування каркасу підвісної стелі
«Армстронг»; установка і розбирання
внутрішніх металевих трубчатих«
інвентарних риштувань.

Таким чином, в зв'язку з цим виникла
необхідність застосування норм PI 1-60-1, PI
1-60-3, які в свою чергу передбачають
шпаклювання стін саме ізогібсом.

Проте, вказана обставина судом першої
інстанції не було враховано. В свою
чергу, TOB «ВФ «Взаємодія» сумлінно
виконало роботи, передбачені актом № 24,
який є проектним рішенням і потребує
безумовного виконання (розроблений,
керуючись роз'ясненнями,
опублікованими у спільному листі
Держбуду України від 24.02.2005
№7/8-134 та Держжитлокомлигоспу України
від 24.02.2005 №4 3-260).

Таким чином, враховуючи викладене та
те, що роботи згідно з нормами PI2-49-3.
PI2-40-8 та PI 1-60-1, PI 1-60-3 виконуються із
застосуванням різних матеріалів,
колегія суддів приходить до висновку,
що твердження суду першої інстанції
про включення до актів виконаних робіт
подвійної вартості витрат на виконання
одних і тих самих робіт є помилковим.

Крім того, фарбування стін олійними
фарбами згідно норм PI2-49-3, PI2-40-8
передбачає виконання фарбувальних
робіт по новій поштукатуреній
поверхні, а отже не може охоплювати
об'єми робіт з шпаклювання, які
необхідно провести на ЩСУ ПН НПС 1
«Кременчук», у зв'язку з тим, що
приміщення не нове.

Так, ДБН Д.2.4.12-2000 «Малярні роботи» не
передбачає розцінки на поліпшене
фарбування по штукатурці саме цегляних
стін по підготовленій поверхні
полівінілацетатними та олійними
фарбами.

Як зазначено позивачем, дійсна висота
приміщення ЩСУ ПН НПС 1 «Кременчук»
становить від 4,00 м до 4,50 м. Підставою
улаштування та розбирання TOB «ВФ
«Взаємодія» внутрішніх інвентарних
риштувань було виконання робіт з
монтажу підвісної стелі на висоті 2,9 м.
Однак, процес монтажу підвісної стелі
передбачає необхідність закріплення
підвісок до залізобетонного покриття
ЩСУ ПН НПС 1 «Кременчук» на висоті від 4
до 4,5 м, підтвердженням чого є витяг з
паспорту технічного стану будівлі.

Таким чином, колегія суддів зазначає,
що відповідачем було неправомірно
вказано, а судом необґрунтовано
прийнято в основу винесеної постанови,
твердження відповідача щодо
відсутності в акті виконаних робіт за
грудень 2011 року - робіт по монтажу
підвісної стелі, з метою встановлення
якої і були встановлені металеві
трубчасті інвентарні риштування.

При цьому, згідно з п.п.16-18 акту
приймання виконаних робіт за грудень
2011 року роботи, виконані TOB «ВФ
«Взаємодія», включали в себе
улаштування каркасів для акустичних
конструкцій стель, облицювання
каркасів стель неперфорованими
акустичними плитами та самі плити
гіпсокартонні перфоровані
звукопоглинальні з підстеляючим шаром
з нетканого полотна.

Однак, як було зазначено вище,
внутрішні інвентарні риштування
встановлювались з метою проведення не
малярних та штукатурних робіт, а з
метою монтажу підвісної стелі та
відповідні роботи виконувались згідно
з нормами PI3-24-2, PI3-28-5 ДБН Д.2.4-13-2000
«Скляні, шпалерні та облицьовувальні
роботи».

У зв'язку з цим, помилковим є твердження
відповідача, відповідно до якого метою
встановлення інвентарних риштувань є
здійснення малярних та штукатурних
робіт та як наслідок відсутнє
порушення п.1.2.3 ДБН Д.2.4.11-2000 «Штукатурні
роботи» та п.1.2.2 ДБН Д.2.4.12-2000 «Малярні
роботи».

Крім того, п.6.7.17 Правил безпечної
експлуатації електроустановок
споживачів, затверджених наказом
Міністерства праці та соціальної
політики від 09.01.1998 №4, не допускається
робота з електроінструментом з
приставних драбин.

Так, судом першої інстанції також не
прийнято до уваги, що позивач на
виконання пп. 2.4 п. 2 Вимоги відповідача,
звернувся з позовом до суду про
стягнення збитків з TOB «Виробнича фірма
«Взаємодія».

Проте, рішенням господарського суду
Полтавської області від 12.12.2013 та
постановою Харківського апеляційного
господарського суду від 10.02.2014 по
справі №917/2055/13 ПАТ «Укртранснафта» в
особі філії «ПДМН» було відмовлено у
задоволенні позовних вимог щодо
стягнення збитків з TOB «Виробнича
фірма«Взаємодія» у зв'язку з
відсутністю в діях останнього
протиправної поведінки та відсутність
збитків, заподіяних ПАТ
«Укртранснафта» в особі філії «ПДМН», а
саме правомірно включено до актів
виконаних робіт обсяг та вартість
виконаних TOB «Виробнича фірма
«Взаємодія» робіт.

Таким чином, колегія суддів приходить
до висновку, що підпункт 2.4 пункту 2
вимоги Державної фінансової інспекції
України в частині зобов'язання
позивача відобразити в обліку
дебіторську заборгованість за не
виконані ремонтно-будівельні роботи
(різницю у вартості виконаних робіт) та
стягнути з ТОВ "Взаємодія" кошти у
розмірі 9,18 тис. грн. або забезпечити
виконання ним відповідного обсягу
робіт є протиправним та підлягає
скасуванню.

За таких обставин, висновки суду першої
інстанцій щодо правомірності
винесення Державною фінансовою
інспекцією України вказаного пункту
вимоги не ґрунтуються на вимогах
закону.

Згідно частини 1 статті 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Разом з тим, у відповідності до ч. 2 ст. 71
КАС України в адміністративних справах
про протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

З огляду на вищенаведене, колегія
суддів зазначає, що відповідачем не
було доведено законність та
обґрунтованість прийнятих ним рішень,
а тому суд апеляційної інстанції
приходить до висновку про
обґрунтованість позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги Державної
фінансової інспекції України висновки
суду першої інстанції не спростовують.

При цьому, виходячи з аналізу
встановлених фактичних обставин
справи на підставі наведених норм
законодавства, колегія суддів
приходить до переконання, що доводи
апеляційної скарги публічного
акціонерного товариства
"Укртранснафта" спростовують висновки
суду першої інстанції в частині
відмови у задоволенні позовних вимог
та дають підстави вважати, що судом при
розгляді справи неправильно
застосовано норми матеріального права,
а висновки суду не в повному
обсязівідповідають обставинам справи.

Відповідно до п. 1, 4 ч.1 ст. 202 КАС
України, підставами для скасування
постанови суду першої інстанції та
ухвалення нового рішення є неповне
з'ясування судом обставин, що мають
значення для справи, порушення норм
матеріального або процесуального
права, що призвело до неправильного
вирішення справи або питання.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 212,
254 КАС України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Державної
фінансової інспекції України залишити
без задоволення.

Апеляційну скаргу публічного
акціонерного товариства
"Укртранснафта" - задовольнити.

Скасувати постанову Окружного
адміністративного суду м. Києва від 18
квітня 2014 року в частині відмови в
задоволенні позовних вимог публічного
акціонерного товариства
"Укртранснафта" про визнання
протиправними та скасування підпункту
2.4 пункту 2 вимоги Державної фінансової
інспекції України викладеної у листі
від 05 вересня 2013 року №05-14/1304 "Вимоги
про усунення порушень", в частині
зобов'язання відобразити в обліку
дебіторську заборгованість за не
виконані ремонтно-будівельні роботи
(різницю у вартості виконаних робіт) та
стягнути з ТОВ "Взаємодія" кошти у
розмірі 9,18 тис. грн. або забезпечити
виконання ним відповідного обсягу
робіт та ухвалити нову постанову, якою
позовні вимоги в цій частині
задовольнити.

В іншій частині постанову Окружного
адміністративного суду м. Києва від 18
квітня 2014 року -залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з
моменту проголошення, але може бути
оскаржена до Вищого адміністративного
суду України в порядок і строки,
визначені ст. 212 КАС України.

Головуючий суддя:
О.М. Оксененко

Судді:

Г.М. Бистрик

О.В. Карпушова

Постанову в повному тексті
виготовлено 15.07.2014 року.

Головуючий суддя

Оксененко О.М.

Судді:

Бистрик Г.М.

Карпушова О.В.