Справа № 668/3765/14-а
Суддя: Лук'янчук О.В.
Дата ухвалення: 2014-07-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 липня 2014 р. Справа № 668/3765/14-а

Категорія: 12.3 Головуючий в 1 інстанції:
Кузьміна О.І. Колегія суддів
Одеського апеляційного
адміністративного суду

у складі:

головуючого - Лук'янчук О.В.

суддів - Градовського Ю.М.

- Вербицької Н.В.

при секретарі - Дубина Т.Ю.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Одесі
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Херсонської міської ради на
постанову Суворовського районного
суду м. Херсона від 30 квітня 2014 року у
справі за адміністративним позовом
ОСОБА_2 до тимчасово виконуючого
обов'язки Херсонського міського голови
Миколаєнко В.В., виконавчого комітету
Херсонської міської ради та
Херсонської міської ради про визнання
незаконним й скасування розпорядження
та поновлення на роботі,

В С Т А Н О В
И ЛА:

Позивач звернувся до суду з
вказаним позовом посилаючись на те, що
він працював на посаді начальника
управління естетики та зовнішньої
реклами департаменту містобудування
та землекористування Херсонської
міської ради з 01.02.2011 року та
розпорядженням т.в.о. Херсонського
міського голови Миколаєнко В.В. від
18.03.2014 року за № 201-к був звільнений з
займаної посади з 18.03.2013 року за ст. 41 ч.1
п. 2 КЗпП України. Вважає його
звільнення незаконним, а розпорядження
про звільнення таким, що видане з
порушенням вимог КЗпП України,
оскільки з ним не укладався договір про
повну матеріальну відповідальність та
він не мав безпосереднього відношення
до обслуговування грошових, товарних
та культурних цінностей, окрім того,
розірвання трудового договору було
проведено без письмового попередження
Херсонської міської ради у
передбачений законом термін, депутатом
якої він є, у зв'язку з чим просить
визнати незаконним та скасувати
вказане розпорядження т.в.о.
Херсонського міського голови
Миколаєнко В.В. та поновити його на
роботі на раніше займаній посаді.

Постановою Суворовського районного
суду м. Херсона від 30 квітня 2014 року
позов ОСОБА_2 задоволено.

Визнано незаконним та скасовано
розпорядження тимчасово виконуючого
обов'язки Херсонського міського голови
Миколаєнко В.В. від 18.03.2014 року за № 201-к.

Поновлено ОСОБА_2 на роботі на раніше
займаній посаді начальника управління
естетики та зовнішньої реклами
департаменту містобудування та
землекористування Херсонської міської
ради.

В апеляційній скарзі Херсонської
міської ради ставиться питання про
скасування судового рішення в зв'язку з
тим, що воно постановлено з порушенням
норм матеріального та процесуального
права, оскільки судом першої інстанції
не було досліджено обставини справи, що
мають значення для справи, наслідком
чого стало постановлення
необґрунтованого та неправомірного
рішення суду.

Заслухавши суддю-доповідача,
розглянувши матеріали справи та
перевіривши доводи апеляційної скарги,
законність та обґрунтованість
судового рішення в межах апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню.

Судом першої інстанції встановлено, що
позивач є депутатом Херсонської
міської ради УІ скликання в
одномандатному округу № 1.

Згідно розпорядження від 21.01.2011 року за
№ 80-к позивач був призначений
Херсонським міським головою Сальдо В.В.
на посаду начальника управління
естетики та зовнішньої реклами
департаменту містобудування та
землекористування Херсонської міської
ради з 01.02.2011 року та розпорядженням
т.в.о. Херсонського міського голови
Миколаєнко В.В. від 18.03.2014 року позивач
був звільнений з роботи з 18.03.2014 року за
п.2 ч.1 ст. 41 КЗпП України за втратою
довір'я до нього з боку керівника на
підставі листа Державної фінансової
інспекції в Херсонській області від
07.03.2014 року за № 21-06-16-14/1326 про
результати ревізії, в ході якої
виявлено факти порушення фінансового
законодавства з боку позивача, як
начальника управління естетики та
зовнішньої реклами департаменту
містобудування та землекористування
Херсонської міської ради та особи, на
яку покладено обов'язки з
безпосереднього обслуговування
матеріальних цінностей, що потягли за
собою збитки міського бюджету.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції виходив з того, що
підстави для звільнення позивача за п.2
ч.1 ст. 41 КЗпП України відсутні .

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції та
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню, виходячи з
наступного .

Відповідно до п. 2 ст. 41 КЗпП України
трудовий договір з ініціативи власника
або уповноваженого ним органу може
бути розірваний у разі винних дій
працівника, який безпосередньо
обслуговує грошові, товарні або
культурні цінності, якщо ці дії дають
підстави для втрати довір'я до нього з
боку власника або уповноваженого ним
органу.

Як роз'яснено в п. 28 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 6 листопада
1992 року № 9 «Про практику розгляду
судами трудових спорів» звільнення з
підстав втрати довір'я суд може визнати
обґрунтованим, якщо працівник, який
безпосередньо обслуговує грошові або
товарні цінності (зайнятий їх
прийманням, зберіганням,
транспортуванням, розподілом і т.п.)
вчинив умисно або необережно такі дії,
які дають власнику або уповноваженому
ним органу підстави для втрати до нього
довір'я (зокрема, порушення правил
проведення операцій з матеріальними
цінностями). При встановленні у
передбаченому законом порядку факту
вчинення працівниками розкрадання,
хабарництва і інших корисливих
правопорушень ці працівники можуть
бути звільнені з підстав втрати довір'я
до них і у тому випадку, коли зазначені
дії не пов'язані з їх роботою.

Поняття вини сторони трудових
правовідносин можна визначити як
психічне ставлення до вчинюваної
протиправної дії чи бездіяльності, яка
полягає у невиконанні чи неналежному
виконанні своїх трудових обов'язків, та
її наслідків, виражене у формі умислу
чи необережності. В усіх випадках
наявності вини спільним і обов'язковим
її елементом є усвідомлення особою
протиправності свого діяння.

Як вбачається із матеріалів справи
позивача було звільнено з займаної
посади у зв'язку з втратою довір'я до
нього керівництва.

Підставою для звільнення
позивача був лист державної фінансової
інспекції в Херсонській області «Про
ініціювання розгляду питання щодо
відповідності займаній посаді»,
внаслідок виявлення в ході ревізії
фактів порушення фінансового
законодавства з боку позивача, як
начальника управління естетики та
зовнішньої реклами департаменту
містобудування та землекористування
Херсонської міської ради та особи, на
яку покладено обов'язки з
безпосереднього обслуговування
матеріальних цінностей, що потягли за
собою збитки міського бюджету.

Натомість, утрата довір'я може
бути не тільки результатом скоєння
певних дій, а й такого проступку, який
дає підстави зробити висновок про те,
що подальше залишення такого
працівника на роботі з обслуговуванням
грошових і матеріальних цінностей може
призвести до утрати цих цінностей.

Однак, матеріали справи не
містять доказів того, що позивачем
вчинено винні дії щодо розкрадання або
інші корисливі правопорушення у
розумінні ч. 2 ст. 41 КЗпП України.

Отже, колегія суддів приходить до
висновку, що відповідач звільнив
позивача у зв'язку з втратою довір'я за
наявності лише факту порушення
фінансового законодавства без
встановлення його винних дій.

Разом з цим, позивач є депутатом
Херсонської міської ради УІ скликання
в одномандатному округу № 1.

Відповідно до ч. 3 ст. 33 Закону України
«Про статус депутатів місцевих рад»,
депутат місцевої ради може бути
звільнений з роботи з ініціативи
власника або уповноваженого ним органу
від займаної посади, виключений з
навчального закладу за умови його
попередження в порядку, встановленому
законом. Про таке попередження
відповідний власник або уповноважений
ним орган письмово повідомляє не менш
ніж за 15 днів відповідну місцеву раду.

Під час розгляду справи, судом першої
інстанції встановлено та підтверджено
у суді апеляційної інстанції, що
відповідачем вимоги Закону України
«Про статус депутатів місцевих рад»
при звільненні позивача, який був
депутатом Херсонської міської ради УІ
скликання в одномандатному округу № 1 ,
дотримані не були.

Відтак, звільнення позивача проведено
з порушенням вимог чинного
законодавства, і тому він підлягає
поновленню на роботі, що було вірно
встановлено судом першої інстанції .

У зв'язку з викладеним, правильним є
висновок суду першої інстанції про
задоволення позову.

Доводи апеляційної скарги колегія
суддів не приймає до уваги, оскільки
вони повністю спростовуються
матеріалами справи та обставинами, які
повно та об'єктивно були встановлені
судом першої інстанції при вирішенні
спірного питання.

Враховуючи все вищевикладене, колегія
суддів вважає, що суд першої інстанції
порушень матеріального і
процесуального права при вирішенні
справи не допустив, відповідно,
апеляційна скарга задоволенню не
підлягає.

Керуючись ст.ст. 195, 196, п.1 ч.1 ст. 198, ст. 200,
п.1 ч.1 ст. 205, ст. 206, ч.5 ст. 254 КАС України,
колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Херсонської міської
ради залишити без задоволення,
постанову Суворовського районного
суду м. Херсона від 30 квітня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення,
та може бути оскаржена в касаційному
порядку до Вищого адміністративного
суду України протягом 20 днів після
набрання законної сили судовим
рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий суддя:
О.В. Лук`янчук

Суддя:
Н.В. Вербицька

Суддя:
Ю. М.
Градовський