Справа № П/811/1662/14
Суддя: Р.В. Жук
Дата ухвалення: 2014-07-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
Кіровоград, вул. Велика Перспективна, 40
-----------------------------------------------------------------------
------------------------------------------------------------------------
------------------------------------------------------------------------
--------------------------------П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
справа №
Кіровоградський окружний
адміністративний суд у складі судді
Жука Р.В., розглянувши у порядку
письмового провадження
адміністративну справу
за позовомФізичної особи - підприємця
ОСОБА_1 доДержавного інспектора праці
Територіальної державної інспекції
праці у Кіровоградській області
Царенко Ганни Леонідівні
Територіальної державної інспекції з
питань праці у Кіровоградській області
провизнання протиправним та
скасування припису, протоколу про
адміністративне правопорушення та
рішення, -

В С Т А Н О В И В :

Фізична особа - підприємець ОСОБА_1
звернулася до Кіровоградського
окружного адміністративного суду з
позовом до Державного інспектора праці
Територіальної державної інспекції
праці у Кіровоградській області
Царенко Ганни Леонідівни та
Територіальної державної інспекції з
питань праці у Кіровоградській області
з вимогою визнати протиправним та
скасувати припис державного
інспектора праці Територіальної
державної інспекції з питань праці у
Кіровоградській області Царенко Г.Л.
від 05.05.2014 року №11-02-076/0580-0585.

Позивачка в обґрунтування своїх вимог
зазначала, що в період з 30 квітня по 5
травня 2014 року Державним інспектором
праці Територіальної державної
інспекції з питань праці у
Кіровоградській області Царенко Г.Л.
проведено позапланову перевірку з
питань додержання законодавства про
працю. Перевіркою виявлено порушення
ст.51 КЗпП України щодо недотримання
скороченої тривалості робочого часу
викладачам, ст.106 КЗпП України і ст.12
Закону України "Про оплату праці" щодо
оплати надурочно відпрацьованих годин
у подвійному розмірі, про що складено
акт № 11-02-076/0580. За результатами
перевірки 5 травня 2014 року внесено
припис № 1-02-076/0580-0585.

Відповідач заперечувала проти
задоволення позову з підстав,
викладених у письмових запереченнях на
позов та зазначила, що вид діяльності
ФОП ОСОБА_1 підпадає під дію Закону
України «Про позашкільну освіту», а
оскаржуваний припис винесено в межах
повноважень, згідно чинного
законодавства, тому правові підстави
для його скасування відсутні.

Позивач надав до суду заяву про розгляд
справи без його участі. Позовні вимоги
підтримує в повному обсязі відповідно
до адміністративного позову (а.с.73).

Відповідач в судове засідання не
з'явилися подавши до суду заяву про
розгляд справи без її участі (а.с.74).

Відповідно до ч. 6 ст. 175 Кодексу
адміністративного судочинства
України, неприбуття у судове засідання
осіб, які були належним чином
повідомлені про дату, час і місце
розгляду справи, не перешкоджає
судовому розгляду.

Відповідно до ч.4 ст.122 КАС України -
особа, яка бере участь у справі, має
право заявити клопотання про розгляд
справи за її відсутності. Якщо таке
клопотання заявили всі особи, які
беруть участь у справі, судовий розгляд
справи здійснюється в порядку
письмового провадження за наявними у
справі матеріалами.

Враховуючи те, що всі особи, які беруть
участь у справі, заявили клопотання про
розгляд справи за їхньої відсутності,
здійснення подальшого розгляду справи
можливо у порядку письмового
провадження.

Дослідивши подані документи і
матеріали, з'ясувавши всі фактичні
обставини, на яких ґрунтується позов,
оцінивши докази, які мають значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, суд приходить до висновку, що
позов підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Судом встановлено, що згідно свідоцтва
про державну реєстрацію фізичної
особи-підприємця НОМЕР_2 ФОП ОСОБА_1 з
05.09.2012 року зареєстровано підприємцем,
яка здійснює діяльність, пов'язану з
наданням послуг з навчання іноземних
мов.

Відповідно до виписки з Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців від 25.04.2014
року господарська діяльність
відповідає виду економічної
діяльності 85.59 "Інші види освіти, н. в. і.
у." (а.с.29).

В період з 30 квітня по 5 травня 2014 року
Державним інспектором праці
Територіальної державної інспекції з
питань праці у Кіровоградській області
Царенко Г.Л. на підставі наказу від
28.04.2014 року №660-06та направлення від
28..04.2014 року №660/06-13/7, проведено
позапланову перевірку з питань
додержання законодавства про працю
фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

За результатами перевірки складено акт
перевірки додержання суб'єктами
господарювання законодавства про
працю та загальнообов'язкове державне
соціальне страхування №11-02-076/0580, в
якому зафіксовано наступні порушення:

-ст.51 КЗпПУ щодо скороченої тривалості
робочого дня;

-ст.106 КЗпПУ та ст.12 Закону України „Про
оплату праці" щодо оплати надурочно
відпрацьованих годин у подвійному
розмірі;

-ч.2 ст.30 Закону України „Про оплату
праці" щодо забезпечення достовірного
обліку виконуваної працівником роботи,
а також бухгалтерського обліку витрат
на оплату праці (а.с.8-23).

На підставі акту перевірки Державним
інспектором праці Територіальної
державної інспекції з питань праці у
Кіровоградській області Царенко Г.Л.
винесено припис №11-02-076/0580-0585 від 05.05.2014
року, яким зобов'язано позивачку
дотримуватись вищезазначених норм
КЗпПУ та Закону України „Про оплату
праці" (а.с.24).

За результатом адміністративного
оскарження припис №11-02-076/0580-0585 від
05.05.2014 року залишено без змін, а скаргу
ФОП ОСОБА_1 - без задоволення.

Надаючи правову оцінку
обґрунтованості позовних вимог,
відповідним доводам позивача та
висновкам відповідача, суд зазначає
наступне.

Відповідно до ст. 29 Закону України «Про
освіту» від 23 травня 1991 року №1060-XII,
структура освіти включає: дошкільна
освіта; загальна середня освіта;
позашкільна освіта;
професійно-технічну освіту; вища
освіта; післядипломна освіта;
аспірантуру; докторантуру; самоосвіта.

Відповідно до п. 2 Порядку ліцензування
діяльності з надання освітніх послуг,
затвердженого постановою КМУ від 08.08.2007
р. №1019 "Про ліцензування діяльності з
надання освітніх послуг" - ліцензуванню
підлягає діяльність з надання таких
освітніх послуг, зокрема:- у сфері
дошкільної освіти: догляд за дітьми
дошкільного віку, виховання та
навчання дітей дошкільного віку,
корекція їх психологічного і фізичного
розвитку; - у сфері позашкільної освіти
- освітня діяльність по
художньо-естетичним,
туристсько-краєзнавчого,
еколого-натуралістичним,
науково-технічним,
дослідницько-експериментальним,
фізкультурно-спортивним або
спортивним, військово-патріотичним,
бібліотечно-бібліографічним,
соціально-реабілітаційним, оздоровчим
та гуманітарним напрямами.

Судом встановлено, що ФОП ОСОБА_1
здійснює діяльність пов'язану з
наданням послуг з навчання іноземних
мов - курси іноземних мов. Суд зазначає,
що навчання іноземним мовам
відноситься до гуманітарного напряму.

Таким чином, в межах даного спору слід
встановити чи необхідно отримання
ліцензії в даному випадку та чи
належить навчання в приватному порядку
іноземної мови, без видачі документа
про освіту - до позашкільної освіти.

Частина 1 статті 3 Закону України «Про
освіту» визначено, що ліцензування у
сфері освіти здійснюється відповідно
до законів, які регулюють відносини у
цій сфері.

Взаємовідносини у сфері позашкільної
освіти регулюються Закон України «Про
освіту» від 23 травня 1991 року №
1060-XII;Законом України «Про позашкільну
освіту» від 22.06. 2000 року №1841-III;
Постанова КМУ від 08.08.2007года №1019
(1019-2007-п) «Про затвердження Порядку
ліцензування освітніх
послуг».Постанова КМУ 06.05.2001 року №433
«Про затвердження переліку типів
позашкільних установ та Положення про
позашкільний установи."

Державну політику у сфері позашкільної
освіти, її правові,
соціально-економічні, а також
організаційні, освітні та виховні
засади визначає Закону України "Про
позашкільну освіту" від 22.06.2000 р. №1841-111
(далі - Закон № 1841).

Відповідно до статті 1 Закону №1841
система позашкільної освіти - це
освітня підсистема, що включає
державні, комунальні, приватні
позашкільні навчальні заклади; інші
навчальні заклади як центри
позашкільної освіти у позаурочний та
позанавчальний час (загальноосвітні
навчальні заклади незалежно від
підпорядкування, типів і форм
власності, в тому числі школи
соціальної реабілітації, міжшкільні
навчально-виробничі комбінати,
професійно-технічні та вищі навчальні
заклади І - II рівнів акредитації);
гуртки, секції, клуби,
культурно-освітні,
спортивно-оздоровчі, науково-пошукові
об'єднання на базі загальноосвітніх
навчальних закладів,
навчально-виробничих комбінатів,
професійно-технічних та вищих
навчальних закладів І - II рівнів
акредитації; клуби та об'єднання за
місцем проживання незалежно від
підпорядкування, типів і форм
власності; культурно-освітні,
фізкультурно-оздоровчі, спортивні та
інші навчальні заклади, установи;
фонди, асоціації, діяльність яких
пов'язана із функціонуванням
позашкільної освіти.

Статтею 5 Закону №1841 визначено, що
структуру позашкільної освіти
складають: позашкільні навчальні
заклади; інші навчальні заклади як
центри позашкільної освіти у
позаурочний та позанавчальний час, до
числа яких належать: загальноосвітні
навчальні заклади незалежно від
підпорядкування, типів і форм
власності, в тому числі школи
соціальної реабілітації, міжшкільні
навчально-виробничі комбінати,
професійно-технічні та вищі навчальні
заклади I-II рівнів акредитації; гуртки,
секції, клуби, культурно-освітні,
спортивно-оздоровчі, науково-пошукові
об'єднання на базі загальноосвітніх
шкіл, міжшкільних навчально-виробничих
комбінатів, професійно-технічних та
вищих навчальних закладів I-II рівнів
акредитації; клуби та об'єднання за
місцем проживання незалежно від
підпорядкування, типів і форм
власності; культурно-освітні,
фізкультурно-оздоровчі, спортивні та
інші навчальні заклади, установи;
фонди, асоціації, діяльність яких
пов'язана із функціонуванням
позашкільної освіти.

З вищезазначеної матеріальної норми
навчання іноземної мови в приватному
порядку у вищенаведеному списку не
міститься.

Перелік типів позашкільних установ
визначений Постановою КМУ 06.05.2001 року
№433. Допомога в навчанні іноземної мови
в приватному порядку може підпадати
під п. 12 Переліку - «курси».

Проте суд звертає увагу, що
законодавством встановлені додаткові
умови для визнання освіти
позашкільною.

Позашкільна освіта та виховання
відбувається в закладах, які покликані
сприяти соціальній адаптації
особистості у реальному житті, у
відкритій системі соціалізації і
розглядаються як найбільш
демократичний та гнучкий засіб
залучення сім'ї до співпраці у
вихованні та розвитку дітей і
підлітків. Вона передбачає самостійний
вибір і використання її суб'єктами
доступних для сприйняття
різноманітних форм і методів навчально
- виховного процесу: визначення форм і
методик навчання та виховання,
тематики наукових досліджень,
навчально-виховних курсів та
спецкурсів і послідовність їх
опанування з урахуванням і вікових
особливостей, здібностей та
інтелектуальних можливостей
особистості.

Головна мета позашкільної освіти та
виховання - створення умов для
творчого, інтелектуального, духовного
та фізичного розвитку дітей та
учнівської молоді у вільний від
навчання час, підготовка підлітків до
життя в умовах переходу до життя в
умовах переходу до ринкової економіки
при впровадженні якісно нових форм і
методів організації позашкільної
життєдіяльності підлітків,
задоволенні їх освітніх потреб шляхом
залучення до
науково-експериментальної,
дослідницької,
техніко-конструкторської, художньої,
декоративно - прикладної,
еколого-природничої,
туристко-краєзнавчої та інших видів
творчості. Організація позашкільної
діяльності дітей та учнівської молоді
є одним з резервів підвищення якості та
інтенсивності вирішення завдань
суспільства в галузі освіти.

Згідно статті 13 Закону №1841 позашкільні
навчальні заклади діють відповідно до
положення, яке затверджується
Кабінетом Міністрів України.
Позашкільний навчальний заклад є
юридичною особою і діє на підставі
статуту затвердженого власником.
Перелік типів позашкільних навчальних
закладів і Положення про позашкільний
навчальний заклад затверджено
постановою Кабінету Міністрів України
від 6 травня 2001 року №433.

Згідно частини 3 статті 14 Закону № 1841
приватні позашкільні навчальні
заклади здійснюють свою освітню
діяльність після реєстрації статуту та
за наявності ліцензії, виданої в
установленому законодавством України
порядку створення, реорганізація та
ліквідація позашкільного навчального
закладу.

Перелік освітніх послуг в сфері
позашкільної освіти, які підлягають
ліцензуванню, визначено підпунктом 3
пункту 2 Порядку ліцензування
діяльності з надання освітніх послуг,
затвердженого постановою КМУ від 08.08.2007
р. №1019 "Про ліцензування діяльності з
надання освітніх послуг".

Порядок ліцензування освітніх послуг
затверджено постановою Кабінету
Міністрів України від 29.08.2003 №1380
(1380-2003-п) "Про ліцензування освітніх
послуг".

Згідно з пунктом 4 Порядку (1380-2003-п),
зокрема, фізичні особи - суб'єкти
підприємницької діяльності
розпочинають діяльність з надання
послуг, зазначених у пункті 3 цього
Порядку, після отримання відповідної
ліцензії. Пунктом 10 Порядку (1380-2003-п)
передбачено, що ліцензування освітніх
послуг здійснюють МОН - щодо надання
послугу сфері професійно-технічної та
вищої освіти і Міністерство освіти
Автономної Республіки Крим, органи
управління освітою обласних, Київської
та Севастопольської міських державних
адміністрацій - щодо надання послуг у
сфері дошкільної, загальної середньої
та позашкільної освіти (далі - органи
ліцензування).

Частиною 3 Статті 18 Закону №1841 і
пунктом 24 Положення про позашкільний
навчальний заклад позашкільні
навчальні заклади передбачено, що
позашкільні навчальні заклади
видають своїм випускникам відповідні
документи про позашкільну освіту в
порядку, встановленому центральним
органом виконавчої влади, що
забезпечує формування та реалізує
державну політику у сфері освіти,
випускникам, які в установленому
порядку склали кваліфікаційні іспити,
видається документ про позашкільну
освіту в порядку, встановленому
Міністерством освіти і науки України.

Випускникам, які в установленому
порядку склали кваліфікаційні іспити,
видається документ про позашкільну
освіту.

Суд зазначає, що вищезазначеними
нормами визначено, що обов'язкові умови
для діяльність з надання послуг у сфері
позашкільної освіти є наявність
ліцензії виданої в установленому
законом порядку, яка є підставою для
видачі випускникам, які склали в
установленому порядку кваліфікаційні
іспити документів про позашкільну
освіту.

Досліджуючи спірні правовідносини
судом встановлено, що ФОП ОСОБА_1 не є
юридичною особою, не діє на підставі
статуту затвердженого власником і не є
центром позашкільної освіти, після
закінчення курсів ФОП ОСОБА_1 документ
про навчання не видається, тому не має
завершеного циклу навчання.

Суд звертає увагу на те, що мета
будь-яких курсів - надання знань. Слухач
курсів сам вирішує чи потрібен йому
якийсь документ, який свідчить про
проходження курсів.

Крім того суд зазначає, що згідно з
постановою Кабінету Міністрів України
"Про ліцензування освітніх послуг" від
29.08.2003 р. №1380 у сфері вищої освіти
ліцензуванню підлягають: підготовка
фахівців різних
освітньо-кваліфікаційних рівнів за
напрямами (спеціальностями);
перепідготовка за спеціальностями;
підвищення кваліфікації.

Надання послуг ФОП ОСОБА_1 - курси
іноземної мови, не є підготовкою
фахівців за спеціальністю,
перепідготовкою за спеціальністю,
підвищенням кваліфікації, оскільки не
видається документ встановленого
чинним законодавством зразка з
присвоюванням відповідної
кваліфікації згідно класифікатора.
Відповідно до чинного законодавства,
вчителів іноземної мови та
перекладачів в Україні готують тільки
вищі навчальні заклади.

Таким чином, зі змісту наведених норм
випливає, що для суб'єктів
господарювання, діяльність яких не має
завершеного циклу навчання і які не
видають документ про позашкільну
освіту, не потрібно отримання ліцензії.
Враховуючи вищевикладене, суд дійшов
висновку, що діяльність ФОП ОСОБА_1
пов'язана з наданням послуг з навчання
іноземних мов - курси іноземних мов
приватним порядком не належить до
структури позашкільної освіти.

Відповідно до частини другої статті 19
Конституції України органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Частиною третьою статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
передбачено, що у справах щодо
оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); безсторонньо
(неупереджено); добросовісно;
розсудливо; з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації;
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення;
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Згідно з частиною першою статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Оцінивши докази, які є у справі, за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні, та враховуючи всі
наведені обставини, Кіровоградський
окружний адміністративний суд дійшов
висновку, що Державним інспектором
праці Територіальної державної
інспекції праці у Кіровоградській
області Царенко Г. Л. та Територіальною
державною інспекцією з питань праці у
Кіровоградській області не доведено
правомірність спірного припису з
урахуванням вимог встановлених
частиною другою статті 19 Конституції
України та частиною третьою статті 2
Кодексу адміністративного судочинства
України, а тому адміністративний позов
ФОП ОСОБА_1 підлягає задоволенню.

Відповідно до частини першої статті 94
Кодексу адміністративного судочинства
України якщо судове рішення ухвалене
на користь сторони, яка не є суб'єктом
владних повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України (або
відповідного місцевого бюджету, якщо
іншою стороною був орган місцевого
самоврядування, його посадова чи
службова особа).

Керуючись статтями 17, 86, 94, 158, 163-165
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1.Адміністративний позов -
задовольнити.

2.Визнати протиправним та скасувати
припис державного інспектора праці
Територіальної державної інспекції з
питань праці у Кіровоградській області
Царенко Г.Л. від 05.05.2014 року
№11-02-076/0580-0585.

3.Зобов'язати Державну казначейську
службу у Кіровоградській області
стягнути на користь Фізичної особи -
підприємця ОСОБА_1 код ЄДРПОУ - НОМЕР_1
судові витрати в розмірі 73 (сімдесят
три) грн. 08 коп. із Державного бюджету
України шляхом їх безспірного списання
із рахунка Територіальної державної
інспекції з питань праці у
Кіровоградській області.

Постанова суду набирає законної сили в
порядку, передбаченому статтею 254 КАС
України.

Постанова суду може бути оскаржена до
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду шляхом подачі,
протягом десяти днів з дня
проголошення постанови суду,
апеляційної скарги через
Кіровоградській окружний
адміністративний суд, з одночасним
надсиланням копії апеляційної скарги
до суду апеляційної інстанції. У разі
застосування судом частини третьої
статті 160 КАС України, а також прийняття
постанови у письмовому провадженні
апеляційна скарга подається протягом
десяти днів з дня отримання копії
постанови.

Суддя
Р.В.
Жук