Справа № 817/237/13-а
Суддя: Донець О.Є.
Дата ухвалення: 2014-07-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 липня 2014 року м.
Київ К/800/38298/13

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

головуючого
Донця О.Є.,

суддів:
Логвиненка А.О.,

Мороза В.Ф.,

розглянувши в попередньому судовому
засіданні касаційну скаргу Інспекції з
питань захисту прав споживачів у
Рівненській області на постанову
Рівненського окружного
адміністративного суду від 19.03.2013 року
та ухвалу Житомирського апеляційного
адміністративного суду від 19.06.2013 року
у справі за позовом Приватного
підприємства «Клеопатра» до Інспекції
з питань захисту прав споживачів у
Рівненській області про визнання
протиправною та скасування постанови,

в с т а н о в и л а:

У січні 2013 року Приватне підприємство
«Клеопатра» звернулося до
Рівненського окружного
адміністративного суду з позовом до
Інспекції з питань захисту прав
споживачів у Рівненській області про
визнання протиправною та скасування
постанови.

Постановою Рівненського окружного
адміністративного суду від 19.03.2013 року
позовні вимоги Приватного
підприємства «Клеопатра» було
задоволено. Визнано протиправною та
скасовано постанову Інспекції з питань
захисту прав споживачів у Рівненській
області про накладення стягнень,
передбачених статтею 23 Закону України
«Про захист прав споживачів» від 14.01.2013
року № 01, якою до Приватного
підприємства «Клеопатра» застосовано
штраф у poзмipi 19423,50 грн.

Ухвалою Житомирського апеляційного
адміністративного суду від 19.06.2013 року
апеляційну скаргу Інспекції з питань
захисту прав споживачів у Рівненській
області було залишено без задоволення,
а постанову Рівненського окружного
адміністративного суду від 19.03.2013 року -
без змін.

У касаційній скарзі Інспекція з питань
захисту прав споживачів у Рівненській
області, не погоджуючись з даними
рішеннями, посилаючись на допущені
судами порушення норм матеріального та
процесуального права, просить
скасувати постанову Рівненського
окружного адміністративного суду від
19.03.2013 року та ухвалу Житомирського
апеляційного адміністративного суду
від 19.06.2013 року та ухвалити нову
постанову, якою відмовити Приватному
підприємству «Клеопатра» у
задоволенні позовних вимог.

Заслухавши доповідь судді - доповідача,
колегія суддів вважає, що касаційна
скарга Інспекції з питань захисту прав
споживачів у Рівненській області
задоволенню не підлягає, оскільки
рішення судів першої та апеляційної
інстанцій постановлені з додержанням
норм матеріального та процесуального
права, правова оцінка обставинам у
справі дана вірно, а доводи касаційної
скарги є необґрунтованими і не надають
підстав, які передбачені статтями 225 - 229
Кодексу адміністративного судочинства
України для зміни чи скасування
судових рішень.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що наказом Інспекції з
питань захисту прав споживачів у
Рівненській області від 08.01.2013 року №03
про проведення планових перевірок та
відповідно до направлення на
проведення перевірки дотримання
законодавства про захист прав
споживачів від 08.01.2013 року № 000007
Інспекцією з питань захисту прав
споживачів у Рівненській області 09.01.2013
року було проведено перевірку
Приватного підприємства «Клеопатра».
За результатами проведеної складено
акт № 000380 від 09.01.2013 року, яким
зафіксовано, що в окремих договорах
про надання туристичних послуг,
укладених між туристичною агенцією
«Клеопатра» та споживачами (зокрема
договір від 21.08.2012 року № 237), відсутня
інформація про туристичного оператора
(його місцезнаходження, поштові
реквізити, контактний телефон), про
характеристику транспортних засобів,
що здійснюють перевезення пасажирів (їx
види i категорія), чим порушено пункт 3
частини 4 статті 191, пункт 2 статті 20
Закону України «Про туризм», пункти 3, 12
частини 1 статті 15 та частини 2 статті 15
Закону України «Про захист прав
споживачів».

Крім того, під час проведення перевірки
договір, укладений зі страховою
організацією, що здійснює обов'язкове
страхування туристів від нещасних
випадків, перевіряючим надано не було,
що свідчить про те, що споживачам й
туристам не надається інформація щодо
безпеки та умов страхування,
відшкодування збитків при виникненні
страхового випадку, чим порушено
статті 16 та пункт 9 статті 20 Закону
України «Про туризм», пункти 9 частини 1
статті 15 та частини 2 статті 15 Закону
України «Про захист прав споживачів».

Оскільки споживачам та замовникам
туристичних послуг не було надано
інформації щодо сертифікації
готельних послуг, перевіркою було
встановлено порушення позивачем
статті 18, пункту 3 статті 20 Закону
України «Про туризм» та пункту 12
частини 1 статті 15 та частини 2 статті 15
Закону України «Про захист прав
споживачів».

На підставі акта перевірки Інспекцією
з питань захисту прав споживачів у
Рівненській області 14.01.2013 року
прийнято постанову № 01 про накладення
на Приватне підприємство «Клеопатра»
стягнень, передбачених статтею 23
Закону України «Про захист прав
споживачів», якою на позивача
накладено штраф у poзмipi 19423,50 грн. за
відсутність необхідної, доступної,
достовірної та своєчасної інформації
про продукцію.

Постановою від 14.03.2013 року № 02
директора Приватного підприємства
«Клеопатра» ОСОБА_2 притягнено до
адміністративної відповідальності за
частиною 1 статті 155 Кодексу України
про адміністративні правопорушення
накладено стягнення у вигляді штрафу в
poзмipi 170,00 грн.

Не погоджуючись з постановою про
притягнення до адміністративної
відповідальності, ОСОБА_2 оскаржила її
до суду. Постановою Рівненського
міського суду Рівненської області від
27.02.2013 року, яка набрала законної сили,
було визнано протиправною та скасовано
постанову від 14.01.2013 року № 02 про
адміністративне правопорушення.

Постановою Рівненського міського суду
Рівненської області від 27.02.2013 року у
справі за позовом ОСОБА_2 до Інспекції з
питань захисту прав споживачів у
Рівненській області про скасування
постанови у справі про адміністративне
правопорушення було встановлено, що
укладені між Приватним підприємством
«Клеопатра» та туристами договори,
зокрема, від 21.08.2012 року № 237, від 29.08.2012
року № 250 та від 25.09.2012 року № 286, містять
всю необхідну інформацію. Так, у
додатках до договору від 21.08.2012 року №
237 міститься інформація про
туристичного оператора, яка підписана
туристом. У додатках до договорів від
29.08.2012 року № 250 та від 25.09.2012 року № 286
містяться характеристики транспортних
засобів, які мали перевозити туристів.
Відповідно до договорів від 25.09.2012 року
№ 286 та від 29.08.2012 року № 250 страхування
туристів проведено за рахунок
туроператора, копії страхових полісів
додані до договорів, також до договорів
від 24.07.2012 року № 205 та від 28.08.2012 року №
249 додані копії сертифікатів
відповідності готельних послуг.

Отже, судом встановлено відсутність
порушення Приватним підприємством
«Клеопатра» вимог Закону України «Про
туризм» в частині надання туристам
(споживачам) неповної та необ'єктивної
інформації про туристичні послуги.

Відповідно до частини 4 статті 72
Кодексу адміністративного
судочинства, України вирок суду в
кримінальній cпpaвi або постанова суду у
cпpaвi про адміністративний проступок,
які набрали законної сили, є
обов'язковими для адміністративного
суду, що розглядає справу про пpaвові
наслідки дій чи бездіяльності особи,
щодо якої ухвалений вирок або
постанова суду, лише в питаннях, чи мало
місце діяння та чи вчинене воно цією
особою.

Загальні правові, організаційні та
соціально-економічні засади
реалізації державної політики України
в галузі туризму визначено Законом
України «Про туризм».

Відповідно до статті 5 Закону України
«Про туризм», учасниками відносин, що
виникають при здійсненні туристичної
діяльності, є юридичні та фізичні
особи, які створюють туристичний
продукт, надають туристичні послуги
(перевезення, тимчасового розміщення,
харчування, екскурсійного, курортного,
спортивного, розважального та іншого
обслуговування) чи здійснюють
посередницьку діяльність із надання
характерних та супутніх послуг, а також
громадяни України, іноземці та особи
без громадянства (туристи, екскурсанти,
відвідувачі та інші), в інтересах яких
здійснюється туристична діяльність.

Суб'єктами, що здійснюють та/або
забезпечують туристичну діяльність,
зокрема, є:

- туристичні оператори - юридичні особи,
створені згідно із законодавством
України, для яких виключною діяльністю
є організація та забезпечення
створення туристичного продукту,
реалізація та надання туристичних
послуг, а також посередницька
діяльність із надання характерних та
супутніх послуг і які в установленому
порядку отримали ліцензію на
туроператорську діяльність;

- туристичні агенти (далі - турагенти) -
юридичні особи, створені згідно із
законодавством України, а також
фізичні особи - суб'єкти
підприємницької діяльності, які
здійснюють посередницьку діяльність з
реалізації туристичного продукту
туроператорів та туристичних послуг
інших суб'єктів туристичної
діяльності, а також посередницьку
діяльність щодо реалізації
характерних та супутніх послуг.

Згідно із частиною 1 статті 16 Закону
України «Про туризм», страхування
туристів (медичне та від нещасного
випадку) є обов'язковим і
забезпечується суб'єктами туристичної
діяльності на основі угод із
страховиками. Туристи вправі
самостійно укладати договори на таке
страхування. У цьому випадку вони
зобов'язані завчасно підтвердити
туроператору чи турагенту наявність
належним чином укладеного договору
страхування.

Статтею 191 Закону України «Про туризм»
встановлено, що будь-яка інформація,
надана туроператором (турагентом),
повинна містити достовірні відомості
про умови договору на туристичне
обслуговування.

Інформація про умови надання
туристичних послуг, яку туроператор
(турагент) поширює до укладення
договору на туристичне обслуговування,
має доводитися у доступній, наочній
формі, бути розбірливою, зрозумілою та
містити відомості про:

1) місце надання туристичних послуг,
програму туристичного обслуговування;

2) характеристику транспортних засобів,
що здійснюють перевезення, зокрема їх
вид і категорію;

3) характеристику готелів та інших
об'єктів, призначених для надання
послуг з тимчасового розміщення, у тому
числі місце їх розташування, категорію,
відомості про підтвердження
відповідності послуг готелю
встановленим вимогам, строки і порядок
оплати готельного обслуговування;

4) види і способи забезпечення
харчування під час туристичної
подорожі;

5) мінімальну кількість туристів у
групі, а також інформування туриста про
те, що туристична подорож не
відбудеться через недобір групи, не
пізніше ніж за три дні до початку
туристичної подорожі;

6) ціну туристичних послуг.

Відповідно до статті 20 Закону України
«Про туризм», за договором на
туристичне обслуговування одна
сторона (туроператор, який укладає
договір безпосередньо або через
турагента) зобов'язується надати за
замовленням іншої сторони (туриста)
комплекс туристичних послуг
(туристичний продукт), а турист
зобов'язується оплатити його.

У договорі на туристичне
обслуговування зазначаються істотні
умови договору:

1) строк перебування у місці надання
туристичних послуг із зазначенням дат
початку та закінчення туристичного
обслуговування;

2) характеристика транспортних засобів,
що здійснюють перевезення, зокрема їх
вид і категорія, а також дата, час і
місце відправлення та повернення (якщо
перевезення входить до складу
туристичного продукту);

3) готелі та інші аналогічні засоби
розміщення, їх місце розташування,
категорія, а також відомості про
підтвердження відповідності послуг
готелю встановленим вимогам, строк і
порядок оплати готельного
обслуговування;

4) види і способи забезпечення
харчування;

5) мінімальна кількість туристів у
групі (у разі потреби) та у зв'язку з цим
триденний строк інформування туриста
про те, що туристична подорож не
відбудеться через недобір групи;

6) програма туристичного
обслуговування;

7) види екскурсійного обслуговування та
інші послуги, включені до вартості
туристичного продукту;

8) інші суб'єкти туристичної діяльності
(їх місцезнаходження та реквізити), які
надають туристичні послуги, включені
до туристичного продукту;

9) страховик, що здійснює обов'язкове
та/або добровільне страхування
туристів за бажанням туриста, інших
ризиків, пов'язаних з наданням
туристичних послуг;

10) правила в'їзду до країни (місця)
тимчасового перебування та
перебування там;

11) вартість туристичного
обслуговування і порядок оплати;

12) форма розрахунку.

Відносини між споживачами товарів,
робіт і послуг та виробниками і
продавцями товарів, виконавцями робіт
і надавачами послуг різних форм
власності, встановлює права
споживачів, а також визначає механізм
їх захисту та основи реалізації
державної політики у сфері захисту
прав споживачів врегульовано Законом
України «Про захист прав споживачів».

Відповідно до частини 1 статті 15 Закону
України «Про захист прав споживачів»,
споживач має право на одержання
необхідної, доступної, достовірної та
своєчасної інформації про продукцію,
що забезпечує можливість її свідомого
і компетентного вибору. Інформація
повинна бути надана споживачеві до
придбання ним товару чи замовлення
роботи (послуги). Інформація про
продукцію не вважається рекламою.

Інформація про продукцію повинна,
зокрема, містити найменування та
місцезнаходження виробника (виконавця,
продавця) і підприємства, яке здійснює
його функції щодо прийняття претензій
від споживача, а також проводить ремонт
і технічне обслуговування.

Стосовно продукції, яка підлягає
обов'язковій сертифікації, споживачеві
повинна надаватись інформація про її
сертифікацію.

Частиною 2 статті 15 Закону України «Про
захист прав споживачів» встановлено,
що інформація, передбачена частиною
першою цієї статті, доводиться до
відома споживачів виробником
(виконавцем, продавцем) у супровідній
документації, що додається до
продукції, на етикетці, а також у
маркуванні чи іншим способом (у
доступній наочній формі), прийнятим для
окремих видів продукції або в окремих
сферах обслуговування.

Інформація про продукцію може бути
розміщена у місцях, де вона
реалізується, а також за згодою
споживача доводитися до нього за
допомогою засобів дистанційного
зв'язку.

Як встановлено судом, 21.08.2012 року між
Приватним підприємством «Клеопатра»
та ОСОБА_3 укладено договір № 237, 29.08.2012
року між Приватним підприємством
«Клеопатра» та ОСОБА_4 укладено
договір № 250, 25.09.2012 року між Приватним
підприємством «Клеопатра» та ОСОБА_5
укладено договір № 286, в яких зазначена
інформація (місцезнаходження, поштові
реквізити, контактні телефони) про
товариство, що надає послуги,
інформація про умови подорожі,
деталізована інформація щодо
транспортного засобу, що здійснював
перевезення, а також відомості щодо
страхової компанії, що здійснювала
страхування Туриста.

Отже, укладаючи вищевказані договори
Приватним підприємством «Клеопатра»
було надано туристу повну інформацію
про туристичного оператора, його місце
знаходження, поштові реквізити та
контактні телефони, надано інформацію
про умови подорожі, вид i категорію
транспортних засобів, якими
здійснювалося перевезення, та належним
чином виконано умови договору щодо
страхування осіб, які здійснювали
подорож.

В договорі від 29.08.2012 року № 250
страховика (СК «Провідна») зазначено в
пам'ятці застрахованої особи, що є
невід'ємним додатком до договору, та у
додатку № 1 до договору від 25.09.2012 року
286 - Universalna-Turkey, що спростовує висновки
відповідача про порушення позивачем
пункту 9 частини 3 статті 20 Закону
України «Про туризм».

Враховуючи, що інформація щодо
сертифікації готельних послуг
замовникам (ОСОБА_6 з якою 24.07.2012 року
Приватним підприємством «Клеопатра»
було укладено договір № 205 та ОСОБА_7 з
яким 28.08.2012 року Приватним
підприємством «Клеопатра» було
укладено договір № 249) була надана
Приватним підприємством «Клеопатра»,
що підтверджується копіями
сертифікатів відповідності готельних
послуг з розписками туристів про їх
отримання, що є невід'ємними додатками
до вказаних договорів, суди попередніх
інстанцій дійшли вірного висновку про
відсутність з боку позивача порушень
статті 18, пункту 3 статті 20 Закону
України «Про туризм», пункту 12 частини
1 статті 15 та частини 2 статті 15 Закону
України «Про захист прав споживачів».

За таких обставин, колегія суддів
приходить до висновку про те, що
рішення судів першої та апеляційної
інстанцій, є законними і не підлягають
скасуванню, оскільки суди, всебічно
перевіривши обставини справи, вирішили
спір у відповідності з нормами
матеріального права, що підлягають
застосуванню до даних правовідносин; в
них повно відображені обставини, що
мають значення для справи, висновки
судів щодо встановлених обставин і
правові наслідки є правильними, а
доводи касаційної скарги їх не
спростовують.

Відповідно до частини 1 статті 220
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд касаційної інстанції
перевіряє правильність застосування
судами першої та апеляційної інстанцій
норм матеріального та процесуального
права, правової оцінки обставин у
справі і не може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу.

Керуючись статтями 220, 2201, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Інспекції з питань
захисту прав споживачів у Рівненській
області - залишити без задоволення, а
постанову Рівненського окружного
адміністративного суду від 19.03.2013 року
та ухвалу Житомирського апеляційного
адміністративного суду від 19.06.2013 року
у справі за позовом Приватного
підприємства «Клеопатра» до Інспекції
з питань захисту прав споживачів у
Рівненській області про визнання
протиправною та скасування постанови -
без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:
О.Є. Донець

А.О. Логвиненко

В.Ф. Мороз