Справа № 824/651/13-а
Суддя: Анісімов Олег Валерійович
Дата ухвалення: 2014-07-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 липня 2014 року м. Чернівці
справа № 824/651/13-а

Чернівецький окружний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Анісімова О.В.,

секретаря судового засідання -
Кордобан А.В.,

за участю:

представників позивача - Гарілевич А.Л.,
Котельбан Н.Д.,

представника відповідача - Шапки В.П.,

розглянувши у судовому засіданні
адміністративну справу за позовом
Державної фінансової інспекції в
Чернівецькій області до Буковинського
державного фінансово-економічного
університету про виконання вимог, -

ВСТАНОВИВ:

Державна фінансова інспекція в
Чернівецькій області (далі - позивач
або ДФІ) звернулась до суду з
адміністративним позовом до
Буковинського державного
фінансово-економічного університету
(далі - відповідач або Університет) про
зобов'язання виконати вимоги від 14.01.2013
року №24-06-14-14/9329 в частині забезпечення
надходження пені за прострочення
внесення плати за навчання на загальну
суму 41942,25 грн. в дохід Університету в
тому числі шляхом здійснення
претензійно-позовної роботи,
забезпечення надходження орендної
плати, в тому числі шляхом проведення
претензійно-позовної роботи у сумі
12441,58 грн. до загального фонду
Державного бюджету України та щодо
забезпечення перерахування до
загального фонду Державного бюджету
України доходів отриманих із
порушенням чинного законодавства в
сумі 242135,50 грн., в іншому випадку
стягнути дану суму коштів з винних
осіб.

Ухвалою суду від 23.04.2013 р. провадження у
справі було закрито у зв'язку із
примиренням сторін. Однак, внаслідок не
виконання відповідачем умов
примирення ухвалою від 04.06.2014 р.
провадження у цій справі поновлено.

Ухвалою суду від 16.07.2014 р. провадження у
справі в частині зобов'язання
Університет виконати вимоги ДФІ від
07.12.2012 р., №24-03-14-14/9329 щодо забезпечення
надходження пені за прострочення
внесення плати за навчання на загальну
суму 41942,25 грн. в дохід Університету в
тому числі шляхом здійснення
претензійно-позовної роботи та щодо
забезпечення надходження орендної
плати, в тому числі шляхом проведення
претензійно-позовної роботи у сумі
12441,58 грн. до загального фонду
Державного бюджету України - закрито.

Крім цього, у зв'язку із частковим
перерахуванням відповідачем коштів на
підставі вимоги ДФІ від 14.01.2013 року
№24-06-14-14/9329 позивачем, листом від 04.07.2014
р., №24-25-17-17/5114, зменшено розмір позовних
вимог.

У зв'язку із викладеним вище, остаточна
редакція позовних вимог наступна:

- забезпечити перерахування до
загального фонду Державного бюджету
України доходів отриманих із
порушенням чинного законодавства в
сумі 232135,50 грн., в іншому випадку
стягнути дану суму коштів з винних
осіб.

Відповідно до змісту позову позовні
вимоги ДФІ мотивовані тим, що нею
проведено ревізію
фінансово-господарської діяльності
відповідача за 2010-2011 рр. та
січень-жовтень 2012 р., якою виявлені
чисельні порушення вимог
законодавства України. У зв'язку із цим
ДФІ на адресу Університету листом від
07.12.2012 р., №24-03-14-14/9329 «Про усунення
виявлених недоліків та порушень»
спрямовані вимоги, якими у т.ч.
вимагалось вжити заходи щодо
забезпечення перерахування до
загального фонду Державного бюджету
України доходів отриманих із
порушенням чинного законодавства в
сумі 242135,50 грн., в іншому випадку
стягнути дану суму коштів з винних
осіб.

Однак, зазначені вимоги відповідачем
не були виконані у повному обсязі, що
обумовило звернення до суду із цим
позовом.

Представник відповідача щодо
задоволення позову заперечив.

У судовому засіданні представники
позивача позовні вимоги підтримали у
повному обсязі, суду пояснили наступне.

Так, ДФІ у період з 08.10.2012 р. по 21.11.2012 р.
(із зупиненням з 15.11.2012 р. по 19.11.2012 р. для
проведення зустрічних перевірок)
проведено ревізію
фінансово-господарської діяльності
відповідача за 2010-2011 рр. та
січень-жовтень 2012 р., якою виявлені
чисельні порушення вимог
законодавства України.

Зокрема відповідно до наказу ректора
Університету №59-ст від 12.03.2010 р.
здійснено набір 136 осіб на навчання на
курсах із підготовки до вступу до вищих
навчальних закладів, в період з січня
по квітень 2010 р., за відсутності
ліцензії на здійснення такої
діяльності, що є порушенням пп.5 п.2 та п.3
постанови Кабінету Міністрів України
від 08.08.2007 р., №1019 «Про ліцензування
діяльності з надання освітніх послуг»
(далі - Постанова №1019). Внаслідок
проведення зазначеної діяльності
Університетом протягом 2010 р.
неправомірно отримано дохід у розмірі
195915,00 грн.

Крім цього, відповідачем в порушення
п.п.2.2.,2.6 Порядку надання платних
освітніх послуг державними та
комунальними начальними закладами,
затвердженого спільним наказом
Міністерства освіти і науки України,
Міністерства економіки України та
Міністерства фінансів України №736/902/758
від 23.07.2010 р. «Про затвердження порядків
надання платних послуг державними та
комунальними навчальними закладами»
(далі - Порядок №736/902/758) включено до
вартості освітньої послуги
непередбачених законодавством витрат,
а саме нарахована сума зносу, що у 2012 р.
призвело до отримання доходів у
завищених розмірах від надання послуг
із підготовки до вступу до вищих
навчальних закладів на загальну суму
46220,50 грн.

Таким чином, внаслідок зазначених
порушень Університетом отримано дохід
із порушенням чинного законодавства на
загальну суму 242135,50 грн., що завдало
збитки загальному фонду Державного
бюджету України.

У зв'язку із виявленими порушеннями ДФІ
на адресу Університету спрямований
лист від 07.12.2012 р., №24-03-14-14/9329 «Про
усунення виявлених ревізією недоліків
та порушень» в якому у т.ч. викладена
вимога щодо зобов'язання забезпечити
перерахування до загального фонду
Державного бюджету України доходів
отриманих із порушенням чинного
законодавства в сумі 242135,50 грн., в
іншому випадку стягнути дану суму
коштів з винних осіб.

Однак, зазначена вимога у повному
обсязі відповідачем не виконана.

У зв'язку із викладеним просять суд
позов задовольнити.

Представник відповідача суду пояснив
наступне.

Так, вважає позов необґрунтованим та
таким, що не підлягає задоволенню,
виходячи із наступного.

Зокрема, проводити перевірку
здійснення освітньої діяльності та
ліцензування освітніх послуг мають
право виключно органи Міністерства
освіти і науки України, до яких ДФІ не
відноситься.

Крім цього, державні контролюючі
органи та органи місцевого
самоврядування у разі виявлення
порушень ліцензійних умов зобов'язані
повідомити про ці порушення орган
ліцензування, який уповноважений
застосувати до суб'єкта господарювання
за провадження господарської
діяльності фінансові санкції у вигляді
штрафу. Разом з цим, всупереч
зазначеному, ДФІ виявивши у ході
ревізії порушення Університетом
ліцензійних умов, не повідомила про це
орган ліцензування, а сама листом від
07.12.2012 р., №24-03-14-14/9329 «Про усунення
виявлених ревізією недоліків та
порушень» застосувала штрафні санкції.

Також, представник відповідача вважає,
що позивач листом від 07.12.2012 р.,
№24-03-14-14/9329 «Про усунення виявлених
ревізією недоліків та порушень»
застосував до Університету
адміністративно-господарський штраф,
який відповідно до ст.250 Господарського
кодексу України (далі - ГК України) може
бути застосований до суб'єкта
господарювання протягом шести місяців
з дня виявлення порушення, але не
пізніше як через один рік з дня
порушення цим суб'єктом встановлених
законодавчими актами правил
здійснення господарської діяльності,
крім випадків, передбачених законом.

У зв'язку із тим, що порушення виявленні
під час ревізії були вчинені
Університетом більше року тому до дня
проведення ревізії, слідує, що ДФІ не
мало правових підстав застосовувати до
відповідача листом від 07.12.2012 р.,
№24-03-14-14/9329 «Про усунення виявлених
ревізією недоліків та порушень»
адміністративно-господарський штраф.

Також, представник відповідача вважає,
що ДФІ має право звертатися до суду в
інтересах держави, якщо підконтрольною
установою не забезпечено виконання
вимог щодо усунення виявлених під час
здійснення державного фінансового
контролю порушень законодавства з
питань збереження і використання
активів. У зв'язку із відсутністю таких
порушень ДФІ не мало право звертатись
до суду із цим позовом.

У зв'язку із викладеним просить суд у
задоволенні позову відмовити.

На запитання суду, чи дійсно
Університетом здійснено набір 136 осіб
на навчання на курсах із підготовки до
вступу до вищих навчальних закладів, в
період з січня по квітень 2010 р., за
відсутності ліцензії на здійснення
такої діяльності, представник
відповідача відповів, що так, однак при
цьому суду пояснив, що на зазначений
вид діяльності Університет отримав
усний дозвіл від Міністерства освіти і
науки України, а сама ліцензія не була
видана у зв'язку із відсутністю бланку.

Щодо порушень викладених в акті
ревізії, відповідно до яких
Університетом включено до вартості
освітньої послуги непередбачених
законодавством витрат, а саме
нарахована сума зносу, що у 2012 р.
призвело до отримання доходів у
завищених розмірах від надання послуг
із підготовки до вступу до вищих
навчальних закладів на загальну суму
46220,50 грн., то представник відповідача
нічого пояснити не зміг.

Розглянувши подані документи і
матеріали суд встановив наступне.

Так, ДФІ у період з 08.10.2012 р. по 21.11.2012 р.
(із зупиненням з 15.11.2012 р. по 19.11.2012 р. для
проведення зустрічних перевірок)
проведено ревізію
фінансово-господарської діяльності
Університету за 2010-2011 рр. та
січень-жовтень 2012 р., якою виявлені
чисельні порушення вимог
законодавства України.

Зокрема відповідно до наказу №59-ст від
12.03.2010 р. Університетом здійснено набір
136 осіб на навчання на курсах із
підготовки до вступу до вищих
навчальних закладів, в період з січня
по квітень 2010 р., за відсутності
ліцензії на здійснення такої
діяльності, що є порушенням пп.5 п.2 та п.3
Постанови №1019. Внаслідок проведення
зазначеної діяльності Університетом
протягом 2010 р. неправомірно отримано
дохід у розмірі 195915,00 грн.

Крім цього, відповідачем в порушення
п.п.2.2.,2.6 Порядок №736/902/758 включено до
вартості освітньої послуги
непередбачених законодавством витрат,
а саме нарахована сума зносу, що у 2012 р.
призвело до отримання доходів у
завищених розмірах від надання послуг
із підготовки до вступу до вищих
навчальних закладів на загальну суму
46220,50 грн.

Внаслідок зазначених порушень
Університетом отримано дохід із
порушенням чинного законодавства на
загальну суму 242135,50 грн., що завдало
збитки загальному фонду Державного
бюджету України.

При цьому суд зазначає, що ревізією в
діяльності відповідача виявлені і інші
порушення вимог законодавства України,
однак на момент розгляду справи у суді
вони Університетом усуненні, а тому,
враховуючи зміст позовних вимог, суд не
досліджує їх у цій справі.

Ревізія задокументована актом ревізії
фінансово-господарської діяльності
Буковинського державного
фінансово-економічного університету
за 2010-2011 роки та січень - жовтень 2012 року
від 23.11.2012 р., №24-03/464 (далі - акт ревізії).
На акт ревізії будь-яких заперечень від
відповідача не надходило.

У зв'язку із виявленими порушеннями ДФІ
на адресу Університету спрямований
лист від 07.12.2012 р., №24-03-14-14/9329 «Про
усунення виявлених ревізією недоліків
та порушень» в якому у т.ч. викладена
вимога щодо зобов'язання забезпечити
перерахування до загального фонду
Державного бюджету України доходів
отриманих із порушенням чинного
законодавства в сумі 242135,50 грн., в
іншому випадку стягнути дану суму
коштів з винних осіб.

Зазначений лист отриманий
уповноваженою особою Університету
10.12.2012 р. та не в адміністративному, ні в
судовому порядку не оскаржувався.

На виконання листа від 07.12.2012 р.,
№24-03-14-14/9329 «Про усунення виявлених
ревізією недоліків та порушень»
платіжним дорученням №392 від 15.04.2013 р.
Університетом до Державного бюджету
України перераховано 10 тис. грн. (а.с.122).
Призначення платежу: повернення зайво
отриманих доходів за 2010-2012 рр. для
повернення коштів до державного
бюджету згідно акту ревізії.

У іншій частині відповідач вимоги
викладені у листі від 07.12.2012 р.,
№24-03-14-14/9329 «Про усунення виявлених
ревізією недоліків та порушень» не
виконав.

Дослідивши наявні матеріали, всебічно
та повно з'ясувавши обставини справи,
об'єктивно оцінивши докази, що мають
юридичне значення для вирішення спору
по суті, суд дійшов висновку, що позовні
вимоги підлягають задоволенню,
виходячи із наступного.

Так, Повноваження ДФІ визначенні
Законом України «Про основні засади
здійснення державного фінансового
контролю в Україні» від 26.01.1993
р.,№2939-ХІІ (далі - Закон №2939) та
Положенням про Державну фінансову
інспекцію України, затвердженого
Указом Президента України №499/2011 від
23.04.2011 року (далі - Положення про
інспекцію).

Відповідно до положень зазначених
нормативно-правових актів Інспекція є
центральним органом виконавчої влади,
діяльність якого спрямовується і
координується Кабінетом Міністрів
України через Міністерство фінансів
України, входить до системи органів
виконавчої влади і забезпечує
реалізацію державної політики у сфері
державного фінансового контролю.

Пунктом 4 Положення про інспекцію
визначено перелік завдань прокладених
на Інспекцію, як на орган державного
фінансового контролю. Зокрема
відповідно до пп.1 п.4 Положення про
інспекцію, ДФІ в т.ч. здійснює державний
фінансовий контроль за використанням і
збереженням державних фінансових
ресурсів, необоротних та інших активів,
правильністю визначення потреби в
бюджетних коштах у міністерствах та
інших органах виконавчої влади, а також
на підприємствах, в установах та
організаціях, які отримують
(отримували у періоді, який
перевіряється) кошти з бюджетів усіх
рівнів, державних фондів та фондів
загальнообов'язкового державного
соціального страхування або
використовують (використовували у
періоді, який перевіряється) державне
чи комунальне майно, за дотриманням
законодавства на всіх стадіях
бюджетного процесу щодо державного і
місцевих бюджетів. При цьому суд
зазначає, що відповідно пп.12 п.4
Положення про інспекцію перелік
завдань ДФІ визначений цим Положенням
не є вичерпним, а саме відповідно до
нього ДФІ здійснює інші повноваження,
визначені законами України та
покладені на неї Президентом України.

Крім цього, відповідно до ст.8 Закону
№2939 на ДФІ покладено функції щодо
проведення у підконтрольних установах
ревізії фінансово-господарської
діяльності використання і збереження
фінансових ресурсів, необоротних та
інших активів, правильності визначення
потреби в бюджетних коштах та взяття
зобов'язань, стану і достовірності
бухгалтерського обліку та фінансової
звітності.

Університет, будучи державною
освітньою установою, яка використовує
бюджетну кошти, в розумінні Закону №2939
є підконтрольною установою ДФІ.

Однією із форм здійснення державного
фінансового контролю є інспектування у
формі ревізії, яке полягає у
документальній і фактичній перевірці
певного комплексу або окремих питань
фінансово-господарської діяльності
підконтрольної установи, яка повинна
забезпечувати виявлення наявних
фактів порушення законодавства,
встановлення винних у їх допущенні
посадових і матеріально
відповідальних осіб. Результати
ревізії викладаються в акті.

Порядок проведення ревізії ДФІ
визначено у ст.11 Закону №2939. Зокрема,
підставою для проведення планової
ревізії є письмове рішення керівника
органу ДФІ та наявність направлень на
ревізію у перевіряючих посадових осіб.

Дослідженням наданих позивачем суду
документів, які стали підставою для
проведення ревізії, встановлено, що
ревізія Університету організована
належним чином, відповідно до вимог
ст.11 Закону №2939, що не заперечується
представником відповідача. Тобто, з
викладеного слідує, що ДФІ при
організації ревізії відповідача та її
проведення діяла на підставі, в межах
повноважень та у спосіб передбачений
Законом №2939 та Положенням про
інспекцію. При цьому суд зазначає, що
відповідно до п.3 Програми ревізії
фінансово-господарської діяльності
Буковинського державного
фінансово-економічного університету
за 2010-2011 роки та завершений період 2012 р.
питанням ревізії яке перевірялось є
здійснення освітньої діяльності та
ліцензування освітніх послуг.

Як встановлено судом вище, позивачем
ревізією виявлені порушення
фінансово-господарської діяльності
Університетом, у т.ч. отримання ним
доходу із порушенням чинного
законодавства на загальну суму 242135,50
грн., що завдало збитки загальному
фонду Державного бюджету України,
внаслідок чого позивач листом від
07.12.2012 р., №24-03-14-14/9329 «Про усунення
виявлених ревізією недоліків та
порушень» зобов'язав Університет ці
недоліки на порушення усунути.

Відповідно до п.7 ч.1 ст.10 Закону №2939
органу державного фінансового
контролю надається право пред'являти
керівникам та іншим особам
підприємств, установ та організацій, що
контролюються, обов'язкові до
виконання вимоги щодо усунення
виявлених порушень законодавства, а
відповідно до ч.2 ст.15 Закону №2939
законні вимоги службових осіб органу
державного фінансового контролю є
обов'язковими для виконання службовими
особами об'єктів, що контролюються.

Разом з цим, всупереч зазначених
нормативних приписів Університет
вимоги ДФІ викладенні у листі від 07.12.2012
р., №24-03-14-14/9329 «Про усунення виявлених
ревізією недоліків та порушень» щодо
забезпечення перерахування до
загального фонду Державного бюджету
України доходів отриманих із
порушенням чинного законодавства в
сумі 242135,50 грн. у повному обсязі не
виконав.

При цьому суд зазначає, що порушення
задокументовані актом ревізії в
діяннях Університету дійсно мали
місце.

Зокрема, відповідно до ч.1 ст.28 Закону
України «Про вищу освіту» від 17.01.2002 р.,
№2984-ІІІ (у редакції чинній на день
проведення ревізії) освітня діяльність
на території України здійснюється
вищими навчальними закладами на
підставі ліцензій, які видаються у
порядку, встановленому Кабінетом
Міністрів України.

У ліцензіях на освітню діяльність
зазначаються назва напряму,
спеціальності,
освітньо-кваліфікаційний рівень та
обсяги підготовки, термін дії ліцензії,
а також юридична адреса вищого
навчального закладу, його відокремлені
структурні підрозділи (філії) та їх
юридичні адреси.

Ліцензування освітньої діяльності
вищих навчальних закладів
здійснюється перед початком
підготовки фахівців за напрямом,
спеціальністю спеціально
уповноваженим центральним органом
виконавчої влади у галузі освіти і
науки шляхом проведення ліцензійної
експертизи.

Відповідно до п.3 Постанови № 1019 (в
редакції чинній на день проведення
ревізії) навчальні заклади та інші
юридичні особи або фізичні особи -
підприємці розпочинають діяльність з
надання освітніх послуг, зазначених у
пункті 2 цього Порядку, після отримання
ліцензії для провадження діяльності з
надання освітніх послуг, а
відокремлені структурні підрозділи
(філії, представництва тощо)
навчального закладу - після проведення
ліцензування з внесенням їх до
ліцензії навчального закладу.

Разом з цим, дослідженням матеріалів
справи (а.с.37,42-49) встановлено, що
відповідно до наказу №59-ст від 12.03.2010 р.
Університетом здійснено набір 136 осіб
на навчання на курсах із підготовки до
вступу до вищих навчальних закладів, в
період з січня по квітень 2010 р., за
відсутності ліцензії на здійснення
такої діяльності, що призвело до
неправомірного отримання
Університетом протягом 2010 р. доходу у
розмірі 195915,00 грн.

Наявні в Університеті станом на
навчальний 2010 рік ліцензії від 11.09.2009 р.,
№АВ482361 та від 04.02.2010 р., №АВ506193 не
передбачали надання послуг із
підготовки до вступу у вищі навчальні
заклади громадян України.

При цьому суд зазначає, що наявність
будь-яких інших дозволів, у т.ч. наданих
в усній формі не надавало право
Університету здійснювати підготовки
до вступу до вищих навчальних закладів,
оскільки це суперечить вищевикладеним
нормативно-правовим актам.

Крім цього, відповідно до п.2.2 Порядку
№736/902/758 складовими вартості витрат є:
витрати на оплату праці працівників;
нарахування на оплату праці відповідно
до законодавства; безпосередні витрати
та оплата послуг інших організацій;
капітальні витрати; індексація
заробітної плати, інші витрати
відповідно до чинного законодавства.

Разом з цим, дослідженням матеріалів
(а.с.35,61-64) справи встановлено, що
відповідачем включено до вартості
освітньої послуги непередбачених
законодавством витрат, а саме
нарахована сума зносу, що у 2012 р.
призвело до отримання доходів у
завищених розмірах від надання послуг
із підготовки до вступу до вищих
навчальних закладів на загальну суму
46220,50 грн.

Таким чином, узагальнюючи викладене
вище суд вважає, що зазначенні в акті
ревізії та листі від 07.12.2012 р.,
№24-03-14-14/9329 «Про усунення виявлених
ревізією недоліків та порушень»
порушення (в частині досліджених судом)
мали місце в діяльності відповідача і
підлягають усуненню.

При цьому суд вважає помилковою
позицію представника відповідача
відповідно до якої ДФІ не могла
здійснювати перевірку Університету в
частині здійснення освітньої
діяльності та ліцензування освітніх
послуг, виходячи із наступного.

Як зазначалось судом вище ДФІ здійснює
державний фінансовий контроль за
використанням і збереженням державних
фінансових ресурсів.

Університет при здійсненні
ліцензійної діяльності без
відповідної ліцензії протиправно
впливає на стан державних фінансових
ресурсів, предмет перевірки яких
відноситься до ДФІ, з чого слідує, що
позивач уповноважений на здійснення
такої перевірки.

Кошти державного фінансового ресурсу
мають використовуватися раціонально,
виключно по цільовому призначенню.
Будь-яке інше використання коштів
державного фінансового ресурсу
підриває економічну стабільність
держави та має бути негайно усунено.

При цьому суд зазначає, що оскільки
предмет перевірки в органів державного
фінансового контролю і органів
контролю Міністерства освіти та науки
України різний це не виключає
компетенцію ДФІ з контролю за
використанням і збереженням державних
фінансових ресурсів, зокрема шляхом
проведення перевірки правомірності
формування бюджетних витрат під час
здійснення освітньої діяльності.
Подібна позиція щодо повноважень
органів державного фінансового
контролю викладена у постанові
Верховного Суду України від 25.06.2011 р.
(номер в єдиному державному реєстрі
судових рішень 1731688).

Також, суд вважає помилковою позицію
відповідача згідно якої ДФІ при
застосуванні до нього листом від 07.12.2012
р., №24-03-14-14/9329 «Про усунення виявлених
ревізією недоліків та порушень»
адміністративно-господарського
штрафу, пропустила строки його
застосування передбачені ст.250 ГК
України, що є підставою для відмови від
позову, виходячи із наступного.

Так, відповідно до ч.ч.1,2 ст.241 ГК України
адміністративно-господарський штраф -
це грошова сума, що сплачується
суб'єктом господарювання до
відповідного бюджету у разі порушення
ним встановлених правил здійснення
господарської діяльності.

Перелік порушень, за які з суб'єкта
господарювання стягується штраф,
розмір і порядок його стягнення
визначаються законами, що регулюють
податкові та інші відносини, в яких
допущено правопорушення.

По своїй правовій природі
адміністративного-господарських штраф
носить каральний характер, має бути
застосований до суб'єкта
господарювання формально-визначеним
рішенням суб'єкта владних повноважень,
на підставі відповідної норми закону.

Вимоги викладені у листі ДФІ від 07.12.2012
р., №24-03-14-14/9329 «Про усунення виявлених
ревізією недоліків та порушень» не є
адміністративно-господарським штрафом
і по своїй природі носять
компенсаційний характер, а не штрафний
(каральний). Дані вимоги зобов'язують
суб'єкта господарювання відновити
правомірний стан, шляхом повернення
незаконно отриманих коштів, при цьому
суб'єкт господарювання до
адміністративної відповідальності у
сфері господарювання цим листом не
притягується.

У зв'язку із викладеним на вимоги ДФІ не
розповсюджуються строки застосування
адміністративно-господарських санкцій
визначені ст.250 ГК України, що свідчить
про необґрунтованість позиції
відповідача у цій частині.

За таких обставин, суд вважає, що
позиція відповідача у цій справі
ґрунтується на невірному тлумаченні
ним норм матеріального права та
спрямована на неналежне виконання
обов'язкових вимог ДФІ, що має місце у
досліджених правовідносинах.

Згідно із п.10 ч.1 ст.10 Закону №2939 ДФІ
надається право звертатися до суду в
інтересах держави, якщо підконтрольною
установою не забезпечено виконання
вимог щодо усунення виявлених під час
здійснення державного фінансового
контролю порушень законодавства з
питань збереження і використання
активів.

Згідно із ст. 71 КАС України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу. В
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову. Дослідивши
обставини справи, суд вважає, що
позивачем надано належні докази, що
підтверджують обґрунтованість його
позовних вимог, тоді як відповідачем не
надано суду достатньо доказів, що
підтверджують обґрунтованість його
бездіяльності.

Таким чином, проаналізувавши
вищевикладене у своїй сукупності, суд
вважає, що позов Державної фінансової
інспекції в Чернівецькій області до
Буковинського державного
фінансово-економічного університету
про зобов'язання виконати вимоги від
14.01.2013 року №24-06-14-14/9329 в частині
забезпечення перерахування до
загального фонду Державного бюджету
України доходів отриманих із
порушенням чинного законодавства в
сумі 232135,50 грн., в іншому випадку
стягнути дану суму коштів з винних осіб
- підлягає задоволенню у повному
обсязі.

У судовому засіданні проголошено
вступну та резолютивну частину
постанови.

Керуючись ст.ст.158 - 163, 167 КАС України,
суд -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов Державної
фінансової інспекції в Чернівецькій
області до Буковинського державного
фінансово-економічного університету
про виконання вимог - задовольнити
повністю.

Зобов'язати Буковинський державний
фінансово-економічний університет
виконати вимоги Державної фінансової
інспекції в Чернівецькій області від
07.12.2012 р., №24-03-14-14/9329, в частині
забезпечення перерахування до
загального фонду Державного бюджету
України доходів отриманих із
порушенням чинного законодавства в
сумі 232135,50 грн., в іншому випадку
стягнути дану суму коштів з винних
осіб.

Порядок і строки оскарження постанови
визначаються ст.ст. 185, 186 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Сторони та інші особи, які беруть
участь у справі, а також особи, які не
брали участі у справі, якщо суд вирішив
питання про їхні права, свободи,
інтереси чи обов'язки, мають право
оскаржити в апеляційному порядку
постанови суду першої інстанції
повністю або частково, крім випадків,
встановлених цим Кодексом.

Апеляційна скарга подається до
адміністративного суду апеляційної
інстанції через суд першої інстанції,
який ухвалив оскаржуване судове
рішення. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 цього Кодексу, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 цього
Кодексу, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Суддя
О.В. Анісімов

Постанову в повному обсязі складено 21
липня 2014 р.