Справа № 807/985/14
Суддя: Микуляк П.П.
Дата ухвалення: 2014-06-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

12 червня 2014 рокум. Ужгород№ 807/985/14

Закарпатський окружний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді Микуляк П.П.

при секретарі Лумей В.Г.,

за участю:

позивачів: ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_5, представник - ОСОБА_6,

відповідача: Теківська сільська рада
Виноградівського району, представник -
не з'явився,

третьої особи: ПП "Нива", представник -
не з'явився,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні об'єднану адміністративну
справу за уточненим позовом ОСОБА_1,
ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5; третя
особа на стороні позивачів - ПП "Нива" до
Теківської сільської ради
Виноградівського району про визнання
незаконними дій суб'єкта владних
повноважень, визнання незаконними і
скасування рішень Теківської
сільської ради та зобов'язання вчинити
певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до статті 160 частини 3 КАС
України 11 червня 2014 року було
проголошено вступну та резолютивну
частини постанови. Повний текст
постанови виготовлено та підписано 17
червня 2014 року.

До Закарпатського окружного
адміністративного суду звернулися
ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5;
третя особа на стороні позивачів - ПП
"Нива" з уточненою позовною заявою до
Теківської сільської ради про визнання
незаконними дій суб'єкта владних
повноважень, визнання незаконними і
скасування рішень Теківської
сільської ради та зобов'язання вчинити
певні дії.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
позивачі звернулися із заявами до
Теківської сільської ради щодо
розгляду на черговому засіданні в
порядку та у строки, визначені
Земельним кодексом України та чинним
законодавством, питання щодо надання
дозволів на розроблення проектів
землеустрою щодо відведення земельних
ділянок площею по 2,0 га (кожна) у
власність для ведення особистого
селянського господарства та для
обслуговування власного майна, а саме:

- будівлі свинарника 774,9 м2 (а.с.6), що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та
належить гр. ОСОБА_1 на праві приватної
власності згідно Свідоцтва про право
власності на нерухоме майно від
28.12.2012р.;

- будівлі вівчарика 903,6 м2 (а.с.77-80), що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 та
належить гр.ОСОБА_2 на праві приватної
власності згідно Договорів купівлі -
продажу від 13.11.2013 року та 14.11.2013 р.;

- будівлі ремонтної майстерні 411 м2
(а.с.43-44), що знаходиться за адресою:
АДРЕСА_3 та належить гр.ОСОБА_3 на праві
приватної власності згідно Свідоцтва
про право власності на нерухоме майно
від 14.06.2012р.;

- будівлі чотирьохрядного телятника
(а.с.45-50), що знаходиться за адресою:
АДРЕСА_2 та належить гр. ОСОБА_5 на праві
приватної власності та
підтверджується Договором дарування
від 03.11.2005р. та Витягом про реєстрацію
права власності на нерухоме майно
№8855760 від 05.11.2005р.

- будівлі корівника 814,9 м2 (а.с.51-55), що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 та
належить гр.ОСОБА_5 на праві приватної
власності згідно Договору дарування
від 14.11.2013р. та Свідоцтва про право на
спадщину за законом від 08.12.2012р.;

- сінажної споруди (силосної ями) 502,2 м.2
(а.с.60-62), будівлі насосної і башні
Рожновського 10,9м2 (а.с.63-64), що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 та
належить ОСОБА_4 на праві приватної
власності згідно Договорів дарування
від 20.11.2013р. та 21.11.2013р.

Однак, Рішеннями Теківської сільської
ради від 14 лютого 2014 року

№ 323 "Про відмову у наданні дозволу на
розробку проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки, у
власність гр. ОСОБА_1",

№ 321 "Про відмову у наданні дозволу на
розробку проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки, у
власність гр. ОСОБА_2",

№ 324 "Про відмову у наданні дозволу на
розробку проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки, у
власність гр. ОСОБА_3",

№ 322 "Про відмову у наданні дозволу на
розробку проекту землеустрою щодо
відведення з ділянки у власність гр.
ОСОБА_5" та

№ 320 "Про відмову у наданні дозволу на
розробку землеустрою щодо відведення
земельної ділянки у власність гр.
ОСОБА_4",

всім позивачам було відмовлено у
наданні дозволів на розробку проектів
землеустрою щодо відведення земельних
ділянок у власність для ведення
особистого селянського господарства
та п.2 рішень рекомендовано оформити
право користування земельною ділянкою
на умовах оренди.

Позивачі вважають, що вищевказані
рішення відповідача є незаконними та
такими, що підлягають скасуванню. Дії
в.о. сільського голови, як суб'єкта
владних повноважень щодо дотримання
порядку підготовки та розгляду на
сесії сільської ради просять визнати
незаконними та такими, що порушують
інтереси позивачів, як власників
належного їм майна. Просять зобов'язати
сільську раду у встановленому законом
порядку розглянути питання щодо
надання громадянам дозволу на
складання проектів землеустрою, щодо
відведення земельних ділянок у
власність для ведення особистого
селянського господарства та
обслуговування власного майна.

В судовому засіданні представник
позивачів підтримала позовні вимоги та
просила суд задовольнити їх в повному
обсязі з мотивів викладених в
уточненій позовній заяві.

Представник відповідача в судове
засідання не з'явився, але подав до суду
заперечення та заяву про розгляд
справи без його участі за наявними
матеріалами у справі.

Представник третьої особи в судове
засідання не з'явився, хоча про дату,
час та місце розгляду справи
повідомлявся належним чином, але подав
до суду заяву в якій зазначив, що проти
задоволення адміністративного позову
не заперечує, просить розглянути
справу за його відсутності.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення представника
позивачів, всебічно і повно з'ясувавши
всі фактичні обставини, на яких
ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно
оцінивши докази, які мають юридичне
значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті, суд приходить
до наступних висновків.

Судом було встановлено, що позивачі
звернулися із заявами до Теківської
сільської ради щодо розгляду на
засіданні Теківської сільської ради в
порядку та у строки, визначені
Земельним кодексом України та чинним
законодавством, питання щодо надання
дозволів на розроблення проектів
землеустрою щодо відведення земельних
ділянок площею по 2,0 га у власність для
ведення особистого селянського
господарства та для обслуговування
власного майна, а саме:

- будівлі свинарника 774,9 м2 (а.с.6), що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та
належить гр. ОСОБА_1 на праві приватної
власності згідно Свідоцтва про право
власності на нерухоме майно від
28.12.2012р.;

- будівлі вівчарика 903,6 м2 (а.с.77-80), що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 та
належить гр.ОСОБА_2 на праві приватної
власності згідно Договорів купівлі -
продажу від 13.11.2013 року та 14.11.2013 р.;

- будівлі ремонтної майстерні 411 м2
(а.с.43-44), що знаходиться за адресою:
АДРЕСА_3 та належить гр.ОСОБА_3 на праві
приватної власності згідно Свідоцтва
про право власності на нерухоме майно
від 14.06.2012р.;

- будівлі чотирьохрядного телятника
(а.с.45-50), що знаходиться за адресою:
АДРЕСА_2 та належить гр. ОСОБА_5 на праві
приватної власності та
підтверджується Договором дарування
від 03.11.2005р. та Витягом про реєстрацію
права власності на нерухоме майно
№8855760 від 05.11.2005р.

- будівлі корівника 814,9 м2 (а.с.51-55), що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 та
належить гр.ОСОБА_5 на праві приватної
власності згідно Договору дарування
від 14.11.2013р. та Свідоцтва про право на
спадщину за законом від 08.12.2012р.;

- сінажної споруди (силосної ями) 502,2 м.2
(а.с.60-62), будівлі насосної і башні
Рожновського 10,9м2 (а.с.63-64), що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 та
належить ОСОБА_4 на праві приватної
власності згідно Договорів дарування
від 20.11.2013р. та 21.11.2013р.

До заяв позивачами було подано
документи, що підтверджують право
власності на майно та відповідні
графічні матеріали місця розташування
земельних ділянок.

Однак, Рішеннями Теківської сільської
ради від 14 лютого 2014 року:

№ 323 "Про відмову у наданні дозволу на
розробку проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки, у
власність гр. ОСОБА_1",

№ 321 "Про відмову у наданні дозволу на
розробку проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки, у
власність гр. ОСОБА_2",

№ 324 "Про відмову у наданні дозволу на
розробку проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки, у
власність гр. ОСОБА_3",

№ 322 "Про відмову у наданні дозволу на
розробку проекту землеустрою щодо
відведення з ділянки у власність гр.
ОСОБА_5" та

№ 320 "Про відмову у наданні дозволу на
розробку землеустрою щодо відведення
земельної ділянки у власність гр.
ОСОБА_4",

всім було відмовлено у наданні
дозволів на розробку проектів
землеустрою щодо відведення земельних
ділянок у власність для ведення
особистого селянського господарства
та п.2 рекомендовано оформити право
користування земельною ділянкою на
умовах оренди.

Ст.19 Конституції України та ч. 3 ст. 24
Закону України "Про самоврядування в
Україні" передбачено, що органи
державної влади та органи місцевого
самоврядування їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачений Конституцією та законами
України.

Ст.12 та ст.122 Земельного кодексу
України, передбачено, що до повноважень
сільських, селищних, міських рад у
галузі регулювання земельних відносин
на території сіл, селищ і міст належить
розпорядження землями територіальних
громад. Отже розпорядження землями,
крім переданих у приватну власність, у
с. Теково здійснює Теківська сільська
рада.

Земельні ділянки, на яких розташовані
будівлі та споруди Позивачів
знаходяться в межах населеного пункту
с.Теково Виноградівського району
Закарпатської області, тому вирішення
питання надання дозволів на розробку
проектів відведення земельних ділянок
перебуває у виключній компетенції
сільської ради. Додатково слід
зауважити, що сільська рада
відмовляючи позивачам у наданні
дозволів на розробку проектів
відведення земельних ділянок у
власність, п. 2 рішення запропонувала
оформити користування на умовах
оренди, чим фактично додатково
підтвердила свої повноваження у галузі
регулювання земельних відносин.

Ч.1 ст.120 ЗК України передбачено перехід
до особи, яка придбала житловий
будинок, чи споруду, права власності на
земельну ділянку, на якій вони
розміщені, без зміни її цільового
призначення у розмірах, встановлених
договором. Якщо договором про
відчуження житлового будинку, будівлі
або споруди розмір земельної ділянки
не визначено, до набувача переходить
право власності на частину земельної
ділянки, яка зайнята житловим будинком,
будівлею або спорудою, та на частину
земельної ділянки, яка необхідна для їх
обслуговування. Вказана норма
узгоджується з нормами ст.377 ЦК
положеннями якої передбачено право на
земельну ділянку саме при придбанні
житлового будинку чи споруди, що
розміщені на ній.

Відповідно до ч.6 ст.118 Земельного
кодексу України громадяни, зацікавлені
в безоплатному одержанні земельної
ділянки із земель державної або
комунальної власності для ведення
фермерського господарства ведення
особистого селянського господарства,
ведення садівництва, будівництва та
обслуговування житлового будинку,
господарських будівель і споруд
(присадибної ділянки), індивідуального
дачного будівництва індивідуальних
гаражів у межах норм безоплатної
приватизації, подають клопотання
відповідного органу виконавчої влади
або органу місцевого самоврядування,
який передає земельні ділянки
державної чи комунальної власності у
власність відповідно до повноважень,
визначених ст.122 цього Кодексу. У
клопотанні зазначаються цільове
призначення земельної ділянки та її
орієнтовні розміри та додаються
викопіювання з кадастрової карти
(плану) або інші графічні матеріали, де
зазначено бажане місце розташування
земельної ділянки.

Відповідно до ч.7 Земельного кодексу
України відповідний орган виконавчої
влади або орган місцевого
самоврядування, який передає земельні
ділянки державної чи комунальної
власності у власність відповідно до
повноважень визначених ст.122 цього
Кодексу розглядає клопотання у
місячний строк і дає дозвіл на
розроблення проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки або надає
мотивовану відмову і підставою відмови
у наданні такого дозволу може бути лише
невідповідність місця розташування
вимогам законів, прийнятих відповідно
до них нормативно-правових актів,
генеральних планів населених пунктів
та іншої містобудівної документації,
схем землеустрою і техніко-економічних
обґрунтувань; використання та охорони
земель адміністративно-територіальних
одиниць, проектів землеустрою щодо
впорядкування територій населених
пунктів, затверджених у встановленому
законом порядку.

Суд не може прийняти до уваги посилання
відповідача на Державний акт на право
колективної власності землею Серії ЗК
№ 0030-00016 виданий КСП «Нива» 14 жовтня
1992р. та те, що землі належать до
«колективної власності» як законну
підставу для відмови всім позивачам у
задоволенні їх клопотань оскільки п.3
ст.78 ЗК України, передбачено, що земля в
Україні може перебувати тільки у
приватній, комунальній та державній
власності.

Отже, існуюче ПП «Нива» не може
володіти земельними ділянками на праві
колективної власності, оскільки
Земельний кодекс України від 25.10.2001р. не
передбачає права колективної
власності на землю.

Крім того Державний акт на право
колективної власності землею Серії ЗК
№ 0030-0001 виданий 14 жовтня 1992р КСП «Нива»,
(у 2000р. реорганізоване в ПП «Нива») з
моменту реорганізації втратив
чинність виходячи наступного.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.27 ЗК України
(діючий станом на 2000р. (прийнятий 1991р.)
право користування земельною ділянкою
чи її частиною припиняється у разі
припинення діяльності підприємства.
Статтею 37 ЦК України (діючий на станом
на 2000р (прийнятий у 1963р.) встановлено, що
юридична особа припиняє свою
діяльність шляхом ліквідації чи
реорганізації (злиття, приєднання,
поділу, виділення, перетворення) Отже
питання про надання у користування
земельних ділянок нововиниклій у
результаті: реорганізації юридичній
особі, повинно було вирішуватись в
порядку, передбаченому ЗК України,
діючому на момент реорганізації КСП.
Тобто, відповідно до норм закону,
зазначених вище, реорганізація
підприємства є юридичним фактом для
припинення його права на користування
земельною ділянкою та повернення даних
земель до земель державної чи
комунальної власності з правом
наступного переоформлення землі новою
юридичною особою. Виходячи з
наведеного, внаслідок припинення
діяльності КСГ «Нива» припинилося його
право користування земельною ділянкою
за зазначеним державним актом.

При реорганізації юридичної особи,
правонаступник повинен був звернутися
до відповідача із заявою про надання
земельної ділянки у користування і на
підставі рішення оформити
правовстановлюючий документ на
земельну ділянку для реорганізованої
юридичної особи.

Відповідно до роз'яснення Держкомзему
України від 02.08.2004 № 14- 22-6/6835
переоформлення правовстановлюючих
документів на землю при реорганізації
підприємства має здійснюватися
одночасно з реорганізацією. В разі,
якщо правонаступник не звернувся до
ради із заявою про надання ділянки і не
оформив право користування (власності)
землею, то безумовно, правонаступник
реорганізованої юридичної особи не
набув права на землю. Відповідно до п.
1.13 Інструкції про порядок складання,
видачі, реєстрації і зберігання
державних актів на право власності на
земельну ділянку і право постійного
користування земельною ділянкою та
договорів оренди землі затвердженої
наказом Державного комітету України по
земельних ресурсах від 4 травня 1999 року
N 43 (діюча на момент реорганізації КСП
«Нива»), складання державного акта на
право власності на земельну ділянку та
на право постійного користування
земельною ділянкою при передачі
земельної ділянки, що була раніше
надана громадянам, підприємствам,
установам, організаціям і товариствам
громадян всіх видів, у постійне
користування або при переоформленні
правовстановлюючих документів на ці
земельні ділянки, проводиться після
відновлення меж земельної ділянки в
натурі (на місцевості) та закріплення
їх довгостроковими межовими знаками
встановленого зразка за затвердженою
встановленому порядку відповідною
технічною документацією.

Отже Державний акт ЗК003-00016 на який іде
посилання, як причина відмови, виданий
колективному сільськогосподарському
підприємству "Нива", діяльність якого
припинена шляхом реорганізації у
приватне сільськогосподарське
підприємство "Нива" згідно протоколу №
2 загальних зборів від 17.01.2000р., а ПСП
"Нива" в свою чергу перейменоване у
приватне підприємство "Нива" згідно
рішення №1-08 від 24.03.2008 року (а.с.11). Таким
чином, суб'єкта господарювання КСП
"Нива" не існує, ПП "Нива" своє право на
землю не оформило в установленому
законом порядку, а тому і земельна
ділянка не може знаходитися на його
господарському дворі, оскільки об'єкти
господарського двору розпайовані і
знаходяться у власності фізичних осіб,
а саме позивачів.

На підставі наведеного доводи
Відповідача про те, що право власності
та користування землею перейшло до ПП
«Нива» на підставі ст.27 ЗК України, не
ґрунтуються на нормах Закону.

Земельний кодекс України (в редакції
від 13.03.1992р.) так і Земельний кодекс
України (в редакції від 25.10.2001р.) не
передбачає жодних виняткових підстав
для набуття права користування
земельними ділянками
правонаступниками колишніх
землекористувачів, а тому ПП «Нива»
може набувати таке право тільки на
загальних засадах.

Аналогічна позиція викладена в
Постанові ВСУ від 21.01.2002 у справі
№6/24-1/87, Постанові Судової палати у
господарських справах ВСУ від 28.03.2006 у
справі N 7/192-3/167).

Також слід зазначити, що Земельним
кодексом України не передбачено право
юридичних осіб, зокрема ПП «Нива», на
вирішення питання відведення землі.

У поданих суду запереченнях відповідач
жодним чином не обґрунтував свої
рішення щодо відмови у задоволенні
клопотання позивачів, які подані
згідно вимог статті 377 ЦК України і
статті 120 ЗК України, хоча, як вже
зазначалося раніше з 1 січня 2010р. до
особи, яка набула право власності на
житловий будинок (крім
багатоквартирного), будівлю або
споруду, переходить право власності,
право користування на земельну
ділянку, на якій вони розміщені, без
зміни її цільового призначення в
обсязі та на умовах, встановлених для
попереднього землевласника
(землекористувача) відповідно до
статті 377 ЦК України і статті 120 ЗК
України (пп ґ). Аналогічна позиція
міститься і в п.18 Постанови Пленуму
Верховного Суду України від 16 квітня 2004
р. № 7 «Про практику застосування
судами земельного законодавства при
розгляді цивільних справ».

Відповідно до ч. 1 ст. 15 Закону України
"Про звернення громадян" органи
державної влади, місцевого
самоврядування та їх посадові особи,
керівники та посадові особи
підприємств, установ, організацій
незалежно від форм власності, об'єднань
громадян, до повноважень яких належить
розгляд заяв (клопотань), зобов'язані
об'єктивно і вчасно розглядати їх,
перевіряти викладені в них факти,
приймати рішення відповідно до чинного
законодавства і забезпечувати їх
виконання, повідомляти громадян про
наслідки розгляду заяв (клопотань).

Відповідно до ст. 20 Закону України "Про
звернення громадян" який передбачає, що
звернення розглядаються і вирішуються
у термін не більше одного місяця від
дня їх надходження, а ті, які не
потребують додаткового вивчення -
невідкладно, але не пізніше п'ятнадцяти
днів від дня їх отримання. Якщо в
місячний термін вирішити порушені у
зверненні питання неможливо, керівник
відповідного органу, підприємства,
установи, організації або його
заступник встановлюють необхідний
термін для його розгляду, про що
повідомляється особі, яка подала
звернення. При цьому загальний термін
вирішення питань, порушених у
зверненні, не може перевищувати сорока
п'яти днів.

Відповідно до вимог ст. 46 Закону
України "Про місцеве самоврядування в
Україні" сільська, селищна, міська,
районна у місті (у разі її створення),
районна, обласна рада проводить свою
роботу сесійно, ради скликається в міру
необхідності, але не менше одного разу
на квартал, а з питань відведення
земельних ділянок та надання
документів дозвільного характеру у
сфері господарської діяльності - не
рідше ніж один раз на місяць.

Таким чином, суд приходить до висновку,
що всупереч вимогам ст.20 Закону України
"Про звернення громадян", ст.46 Закону
України місцеве самоврядування в
Україні" та ст.118 Земельного кодексу
України, Теківською сільською було
розглянуто заяви позивачів на
засіданні тільки 14 лютого 2014 року,
тобто через 65 днів після її
надходження.

Відповідно до ст.10 Закону України "Про
місцеве самоврядування в Україні"
встановлено, що сільські, селищні,
міські ради є органами місцевого
самоврядування, що представляють
відповідні територіальні громади та
здійснюють від їх імені та в їх
інтересах функції і повноваження
місцевого самоврядування, визначені
Конституцією України, цим та іншими
законами.

Відповідно до вимог п.34 ч.1 ст.26 Закону
України "Про місцеве самоврядування в
Україні", до виключної компетенції
сільських, селищних, міських
відноситься вирішення відповідно до
закону питань регулювання земельних
відносин.

Згідно вимог п.1,2,8 ч.4 статті 42 Закону
України "Про місцеве самоврядування в
Україні" передбачено, що сільський,
селищний, міський голова забезпечує
додержання Конституції та законів
України, виконання актів Президента
України та відповідних органів
виконавчої влади; організує в межах,
визначених цим Законом, роботу
відповідної ради та її виконавчого
комітету; скликає сесії ради, вносить
пропозиції та формує порядок денний
сесій ради і головує на пленарних
засіданнях ради.

Пунктом 9 ч.1 ст.42 Закону України "Про
місцеве самоврядування в Україні"
також передбачено, що саме сільський,
селищний, міський голова забезпечує
підготовку на розгляд ради проектів
програм соціально-економічного та
культурного розвитку, цільових програм
з інших питань самоврядування,
місцевого бюджету та звіту про його
виконання, рішень ради з інших питань,
що належать до її відання.

Ч. 5 ст.42 Закону України "Про місцеве
самоврядування в Україні" передбачено,
що сільський, селищний, міський голова
несе персональну відповідальність
здійснення наданих йому законом
повноважень.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України, у
справах щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони,
зокрема: на підставі, у межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України; з
використанням повноваження з метою, з
якою це повноваження надано.

У відповідності до ч. 1 ст. 71 КАС України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

З огляду на викладені обставини та
враховуючи приписи ч.2 ст.71 КАС України,
в силу яких в адміністративних справах
про протиправність рішень, дій чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідач належними та допустимими
доказами не довів у суді правомірність
прийнятих ним рішень, якими було
відмовлено у наданні дозволів на
розробку проектів землеустрою щодо
відведення земельних ділянок у
власність для ведення особистого
селянського господарства та п.2
рекомендовано оформити право
користування земельною ділянкою на
умовах оренди, а також не було доведено
правомірність дій щодо дотримання
порядку підготовки до розгляду
клопотань винесених на сесію сільської
ради.

Зважаючи на викладене, враховуючи
позицію третьої особи, та керуючись
статтями 11, 70, 71, 86, 160-163 КАС України, суд,
-

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1, ОСОБА_2,
ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5; третя особа на
стороні позивачів - ПП "Нива" до
Теківської сільської ради про визнання
незаконними дій суб'єкта владних
повноважень, визнання незаконними і
скасування рішень Теківської
сільської ради та зобов'язання вчинити
певні дії - задовольнити.

1.Визнати незаконними та такими, що
порушили інтереси позивачів дії
суб'єкта владних повноважень - в.о.
голови Теківської сільської ради щодо
дотримання порядку підготовки та
розгляду на сесії сільської ради заяв
громадян ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5 від 11.12.2013р.

2.Визнати незаконним та скасувати
рішення Теківської сільської ради від
14.02.2014р., а саме:

- № 323 "Про відмову у наданні
дозволу на розробку проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки у власність гр. ОСОБА_1"

- № 321 "Про відмову у наданні
дозволу на розробку проекту
землеустрою щодо відведеня земельної
ділянки у власність гр. ОСОБА_2"

- № 324 "Про відмову у наданні
дозволу на розробку проекту
землеустрою щодо відведеня земельної
ділянки у власність гр. ОСОБА_3"

- № 322 "Про відмову у наданні
дозволу на розробку проекту
землеустрою щодо відведеня земельної
ділянки у власність гр. ОСОБА_5"

- № 320 "Про відмову у наданні
дозволу на розробку проекту
землеустрою щодо відведеня земельної
ділянки у власність гр. ОСОБА_4"

3. Зобов'язати Теківську сільську раду
Виноградівського району Закарпатської
області у встановленому законом
порядку розглянути питання щодо
надання дозволів громадянам ОСОБА_1,
ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 на
складання проектів землеустрою щодо
відведення земельних ділянок у
власність для ведення особистого
селянського господарства площею по 2,0
га для обслуговування господарських
будівель і споруд, розташованих за
адресою: с. Теково, вул. Дружби (Леніна).

Постанова набирає законної сили в
порядку, встановленому ст. 254 КАС
України, та може бути оскаржена до
Львівського апеляційного
адміністративного суду через
Закарпатський окружний
адміністративний суд в порядку та
строки, встановлені ст.186 КАС України.
Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня проголошення, а в разі
складення постанови у повному обсязі
відповідно до ст. 160 КАС України -
протягом десяти днів з дня отримання
копії постанови (копія апеляційної
скарги одночасно надсилається особою,
яка її подає, до суду апеляційної
інстанції).

СуддяП.П. Микуляк