Справа № 826/4593/14
Суддя: Троян Н.М.
Дата ухвалення: 2014-07-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
826/4593/14 Головуючий у
1-й інстанції: Костенко Д.А.
Суддя-доповідач: Троян Н.М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 липня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

головуючого судді
- Троян Н.М.,

суддів
- Твердохліб В.А., Костюк Л.О.,

за участю секретаря
- Костюченка М.Є.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві апеляційну скаргу
Державної податкової інспекції у
Печерському районі Головного
управління Міндоходів у місті Києві на
постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 12 травня 2014 року у
справі за адміністративним позовом
Державної податкової інспекції у
Печерському районі Головного
управління Міндоходів у місті Києві до
Публічного акціонерного товариства
«Комерційний банк «Союз» про стягнення
заборгованості, -

В С Т А Н О В И Л А:

Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
12 травня 2014 року у задоволенні
адміністративного позову відмовлено в
повному обсязі.

Позивач, не погоджуючись із зазначеною
постановою, подав апеляційну скаргу, в
якій, посилаючись на порушення судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права, просить суд
скасувати постанову та прийняти нову,
якою позовні вимоги задовольнити
повністю.

Згідно до частини четвертої ст. 196
Кодексу адміністративного судочинства
України, неприбуття у судове засідання
сторін або інших осіб, які беруть
участь у справі, належним чином
повідомлених про дату, час і місце
апеляційного розгляду, не перешкоджає
судовому розгляду справи.

Відповідно до частини першої ст. 41
Кодексу адміністративного судочинства
України, у разі неявки у судове
засідання всіх осіб, які беруть участь
у справі, чи якщо відповідно до
положень цього Кодексу розгляд справи
здійснюється за відсутності осіб, які
беруть участь у справі (у тому числі при
розгляді справи в порядку письмового
провадження), фіксування судового
засідання за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача,
розглянувши матеріали справи та
апеляційну скаргу, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню, виходячи з
наступного.

Як свідчать матеріали справи, на
виконання п. 20 ст. 7 Закону України «Про
акцизний збір на алкогольні напої та
тютюнові вироби», ТОВ «Фірма
«Союз-Віктан» ЛТД (Векселедавець) було
видано ДПІ у Печерському районі
(Векселедержатель) податковий вексель
серії АА №0940112 від 11.08.2009 на суму 2108000
грн, який у свою чергу забезпечено
авалем ВАТ «КБ «Союз».

Згідно з описом простого векселя від
11.08.2009 серії АА №0940112 дата платежу -
09.11.2009. З урахуванням фактичних втрат
спирту етилового при виробництві на
суму 40545 грн, до сплати підлягала сума в
розмірі 2063602 грн 80 коп.

В подальшому, на виконання заочного
рішення Шевченківського районного
суду м. Києва від 10.07.2013, ухвали
Апеляційного суду м. Києва від 25.09.2013,
приватним нотаріусом Київського
міського нотаріального округу ОСОБА_2
28.02.2014 вчинено протест про не оплату
векселя від 11.08.2009 серії АА №0940112,
реєстровий №357.

28 лютого 2014 року ДПІ у Печерському
районі звернулася до ПАТ «КБ «Союз» з
листом щодо пред'явлення податкового
векселя від 11.08.2009 серії АА №0940112 до
оплати.

Однак, ПАТ «КБ «Союз» відмовлено в
прийнятті до оплати податкового
векселя від 11.08.2009 серії АА №0940112, про що
співробітниками податкового органу
складено акт відмови у пред'явленні
податкового векселя з акцизного збору
ТОВ «Фірма «Союз Віктан» ЛТД до оплати.

З метою стягнення коштів за податковим
векселем, контролюючий орган звернувся
до суду з відповідним позовом.

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог, суд першої інстанції виходив з
того, що оскільки строк платежу за
простим векселем від 11.08.2009 серії АА
№0940112 - 09.11.2009, а до суду позивач
звернувся 07.04.2014, то податковим органом
допущено пропуск трирічного строку
позовної давності, що є підставою для
відмови в позові.

На думку колегії суддів позиція суду
першої інстанції є вірною з огляду на
наступне.

Спірні правовідносини регулюються
нормами Конституції України,
Податкового кодексу України від 02.12.2010
№ 2755-VI (ПК України) та іншими
нормативно-правовими актами.

Так, відповідно до пп. 14.1.176 п.14.1 ст. 14 ПК
України, податковий вексель,
авальований банком (податкова
розписка) - це простий вексель,
авальований банком, що видається
векселедавцем: до отримання з
акцизного складу спирту етилового, до
отримання з нафтопереробного
підприємства нафтопродуктів або до
ввезення нафтопродуктів на митну
територію України і є забезпеченням
виконання ним зобов'язання сплатити
суму акцизного податку у строк,
визначений ст.ст. 225, 229 цього Кодексу.

Отже, податковий вексель є простим
векселем і з огляду на відсутність
будь-яких спеціальних положень у ПК
України щодо питань його видачі, обігу
і погашення застосовуються положення
загального законодавства України у цій
сфері відносин (видачі, обігу і
погашення векселів). Єдиною
особливістю податкового векселя є
використання його у податкових
відносинах, проте вказане не змінює
суті і змісту загальних вексельних
відносин і зобов'язань, а саме:
наявність безумовного зобов'язання
сплатити визначену у ньому суму коштів.
Проте в силу вимог закону, особливість
податкового векселя полягає в лише
тому, що виплачені за векселем кошти,
направляються податковою службою на
погашення податкових зобов'язань
векселедавця.

Відповідно до ст. 32 Уніфікованого
закону про переказні векселі та прості
векселі, запровадженого Женевською
конвенцією 1930 року (Уніфікований
закон), платіж за переказним векселем
може бути забезпечений авалем повністю
або в частині його суми. Аваліст
відповідає так само, як і та особа,
зобов'язання якої він забезпечив.

Статтею 77 Уніфікованого закону
передбачено, що до простих векселів
застосовуються такі ж положення, що
стосуються переказних векселів, тією
мірою, якою вони є сумісними з природою
цих документів, а саме положення щодо
позовної давності (ст. ст. 70, 71 цього
Закону).

Згідно ст.70 Уніфікованого закону
позовні вимоги до акцептанта, які
випливають з переказного векселя,
погашаються із закінченням трьох
років, які обчислюються від дати
настання строку платежу.

В обґрунтування своєї апеляційної
скарги ДПІ у Печерському районі
посилається на те, що строк подачі
адміністративного позову ними був
пропущений з поважних причин. Так,
апелянт зазначає, що Уніфікований
закон передбачає можливість зупинення
та переривання строку, а тому
оскарження в судовому порядку дій
приватного нотаріуса щодо відмови в
протесті щодо неоплати податкових
векселів є підставою для переривання
строку позовної давності.

Проте, наведена позиція, на думку
колегії суддів, є помилковою, з огляду
на наступне.

Згідно ст. 17 додатку ІІ до Женевської
конвенції 1930 року законодавству кожної
з Високих Договірних Сторін належить
право визначати підстави перерви або
зупинення відліку строків позовної
давності у разі пред'явлення позовів за
переказними векселями в їхніх судах.

Відповідно до ст. 71 Уніфікованого
закону перерва перебігу строків
позовної давності має силу лише щодо
тієї особи, стосовно якої строки
перервалися.

Отже, Женевська конвенція 1930 року не
виключає можливості зупинення та
переривання строку давності, проте
лише у випадках, встановлених
законодавством договірної сторони.

Більше того, законодавством України не
визначено підстави перерви або
зупинення відліку строків позовної
давності у разі пред'явлення позовів за
переказними векселями в судах.

Посилання Апелянта на необхідність
застосування до даних правовідносин за
аналогією норми ЦК України колегія
суддів вважає необґрунтованими, адже,
відповідно до ч. 7 ст. 9 КАС України у
разі відсутності закону, що регулює
відповідні правовідносини, суд
застосовує закон, що регулює подібні
правовідносини (аналогія закону), а за
відсутності такого закону суд виходить
із конституційних принципів і
загальних засад права (аналогія права).

Натомість, правовідносини щодо строку
позовної давності та правил його
обчислення - врегульовані. Відсутність
в національному законодавстві підстав
для перерви або зупинення відліку
строків позовної давності не дає
підстав вважати, що такі
правовідносини є неврегульованими, а є
свідченням того, що за законодавством
України перевивання та зупинення
такого строку - не допускається.

Окрім того, слід зауважити, що згідно п.
19 постанови Пленуму Верховного Суду
України від 08 червня 2012 року № 5 «Про
деякі питання практики розгляду
спорів, пов'язаних з обігом векселів»
встановлені ст. 70 Уніфікованого закону
строки пред'явлення позовних вимог за
векселем є присічними, вони не можуть
бути змінені за угодою сторін і не
підлягають зупиненню або відновленню.
Після їх закінчення припиняється дія
матеріального права вимоги платежу від
зобов'язаних за векселем осіб.

З урахуванням викладеного, після
детального з'ясування обставин справи
та аналізу законодавчих норм, суд
апеляційної інстанції приходить до
переконання, що суб'єктом владних
повноважень допущено пропуск
трирічного строку позовної давності,
що у свою чергу є безумовною підставою
для відмови у задоволенні вимог щодо
стягнення коштів за податковим
векселем.

Згідно до частини першої ст. 159 Кодексу
адміністративного судочинства
України, судове рішення повинно бути
законним та обґрунтованим.

Відповідно до статті 200 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд апеляційної інстанції
залишає апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову або ухвалу
суду - без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Оскільки судове рішення ухвалене судом
першої інстанції відповідно до норм
матеріального права, при дотриманні
норм процесуального права, на підставі
повно і всебічно з'ясованих обставин в
справі, підтвердженими доказами, а
доводи апеляційної скарги висновків
суду не спростовують, суд апеляційної
інстанції підстав для його скасування
не вбачає.

Керуючись ст.ст. 41, 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254
КАС України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у Печерському
районі Головного управління
Міндоходів у місті Києві - залишити без
задоволення, а постанову Окружного
адміністративного суду міста Києва від
12 травня 2014 року - без змін.

Ухвала апеляційної інстанції за
наслідками її перегляду, набирає
законної сили через п'ять днів після
направлення її копії особам, які беруть
участь у справі та може бути оскаржена
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили судовим рішенням суду
апеляційної інстанції.

Головуючий суддя:
Н.М. Троян

Судді:
В.А. Твердохліб,

Л.О. Костюк

Головуючий суддя
Троян Н.М.

Судді:
Твердохліб В.А.

Костюк Л.О.