Справа № 2а-17619/10/2670
Суддя: Федоров М.О.
Дата ухвалення: 2014-07-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 липня 2014 року м. Київ
К/9991/40384/11

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача
Федорова М.О.

суддів:
Островича С.Е.

Степашка О.І.

розглянувши у попередньому судовому
засіданні касаційну скаргу ОСОБА_3 на
постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 02.02.2011 та ухвалу
Київського апеляційного
адміністративного суду від 16.06.2011

у справі № 2а-17619/10/2670

за позовом Державної податкової
інспекції у Деснянському районі м.
Києва

до ОСОБА_3

про стягнення податкової
заборгованості

ВСТАНОВИВ:

Державна податкова інспекція у
Деснянському районі м. Києва
звернулась до Окружного
адміністративного суду м. Києва з
позовом до ОСОБА_3 про стягнення
недоїмки та штрафу за несвоєчасну
сплату податку з доходів фізичних осіб
за 2008 рік у сумі 17039, 34 грн.

Постановою Окружного
адміністративного суду м. Києва від
02.02.2011 позовні вимоги задоволено,
стягнуто з фізичної особи ОСОБА_3 кошти
у сумі 17039,34 грн.

Постановою Київського апеляційного
адміністративного суду від 16.06.2011
постанову Окружного адміністративного
суду м. Києва від 02.02.2011 змінено, з
тексту постанови (вступної, описової,
мотивувальної та резолютивної частин)
виключити посилання на те, що
відповідач ОСОБА_3 є суб'єктом
підприємницької діяльності, в іншій
частині постанову залишити без змін.

Не погоджуючись з постановою суду
першої інстанції та постановою суду
апеляційної інстанції відповідач
оскаржив їх в касаційному порядку.

В скарзі просить скасувати
постанову суду першої інстанції та
постанову суду апеляційної інстанції,
прийняти нове рішення, яким у
задоволенні позовних вимог відмовити.

Касаційна скарга вмотивована тим,
що судами першої та апеляційної
апеляцій інстанцій при вирішення
спору по даній справі порушено норми
матеріального права.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши правильність застосування
судом першої та апеляційної інстанцій
норм матеріального та процесуального
права, колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
приходить до висновку, що касаційну
скаргу слід відхилити з таких підстав.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що відповідачем подана до
позивача декларація про доходи,
одержані за період з 01.01.2008 по 31.12.2008.

Згідно поданої декларації
відповідач одержав дохід від продажу
акцій в розмірі 204155, 73 грн.

Сума податку з доходів фізичних
осіб, згідно поданої декларації, яку
слід сплатити відповідачеві до бюджету
становила 30623, 36 грн.

При тому, що граничний термін
сплати даного податкового зобов'язання
з податку доходів фізичних осіб 30.07.2009.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що фактична сплата
податкового зобов'язання в розмірі
30623,36 грн. відбулася 08.12.2009, тобто з
затримкою 158 днів.

Факт затримки сплати податкового
зобов'язання виявлений проведеною ДПІ
у Деснянському районі м. Києва
перевіркою та зафіксований в акті
перевірки № 5 від 10.03.2010.

Відповідачем прийнято податкове
повідомлення № /0 від 10.03.2010, яким
відповідачу нараховано штраф у розмірі
15311,68 грн.

Дане податкове повідомлення
розміщено на дошці податкових
оголошень 06.05.2010 та вважається врученим
згідно ч. 3 пп. 6.2.4 п. 6.2 ст. 6 Закону
України „Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед
бюджетами та державними цільовими
фондами".

При цьому день розміщення
податкової вимоги вважається днем її
вручення.

Згідно із п. 3 ч. 1, ч. 3 ст. 9 Закону
України „Про систему оподаткування" N
1251-XII платники податків і зборів
(обов'язкових платежів) зобов'язані
сплачувати належні суми податків і
зборів (обов'язкових) платежів у
встановлені законами терміни.

Виходячи з положень ст. 8 Закону
України „Про платіжні системи та
переказ коштів в Україні" N 2346-III, за
якими банк зобов'язаний виконати
доручення клієнта, що міститься в
розрахунковому документі, який
надійшов протягом операційного часу
банку, в день його надходження,
положень п. 22.4 ст. 22 цього ж Закону, за
якими при використанні розрахункового
документа ініціювання переказу
вважається завершеним з моменту
прийняття банком платника
розрахункового документа на виконання,
погашення платником податків
податкового зобов'язання відбувається
в момент подання до банку платіжного
доручення на перерахування суми
податку до бюджету.

Таким чином колегія суддів
касаційної інстанції погоджується з
висновком суду першої та апеляційної
інстанції стосовно того, що звернення
відповідача до банку з заявою видати
належні йому кошти чи перерахувати їх
на певний рахунок не є тими документами
які можуть породжувати ініціювання
грошового переказу, оскільки заяви
відповідача не являються
розрахунковим документом, який містить
доручення платника банку або іншій
установі - члену платіжної системи, що
його обслуговує, здійснювати переказ
визначеної в ньому суми коштів зі свого
рахунка на рахунок отримувача.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 220 КАС
України, суд касаційної інстанції
перевіряє правильність застосування
судами першої та апеляційної інстанцій
норм матеріального та процесуального
права, правової оцінки обставин у
справі і не може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу. Суд касаційної
інстанції переглядає судові рішення
судів першої та апеляційної інстанцій
у межах касаційної скарги, але при
цьому може встановлювати порушення
норм матеріального чи процесуального
права, на які не було посилання в
касаційній скарзі.

Враховуючи вищевикладене, Вищий
адміністративний суд України дійшов
висновку про те, що касаційну скаргу
ОСОБА_3 на постанову Окружного
адміністративного суду міста Києва від
02.02.2011 та ухвалу Київського
апеляційного адміністративного суду
від 16.06.2011 у справі № 2а-17619/10/2670 слід
відхилити, а судові рішення залишити
без змін.

Керуючись ст.ст. 2201, 221 ,223 ,230 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_3
відхилити.

Постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 02.02.2011 та ухвалу
Київського апеляційного
адміністративного суду від 16.06.2011 у
справі № 2а-17619/10/2670 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, але може бути
переглянута Верховним Судом України з
підстав та порядку, передбачених
статтями 236-2392 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий М.О. ФедоровСудді С.Е.
Острович О.І. Степашко