Справа № 804/6218/14
Суддя: Тулянцева Інна Василівна
Дата ухвалення: 2014-06-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ05 червня 2014 р. Справа № 804/6218/14
Дніпропетровський окружний
адміністративний суд у складі:
головуючого суддіТулянцевої І.В. при
секретаріШевцовій М.Ю. за участю:
представників позивача представника
відповідача Шпака В.І., Мельник К.О.
Кисельова А.В., розглянувши у
відкритому судовому засіданні у місті
Дніпропетровську адміністративну
справу за адміністративним позовом
Товариства з обмеженою
відповідальністю «НАВЧАЛЬНО-ВИХОВНИЙ
КОМПЛЕКС «КАТЕРИНОСЛАВ» до Державної
податкової інспекції у Жовтневому
районі м.Дніпропетровська Головного
управління Міндоходів у
Дніпропетровській області про
визнання протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення, -
30.04.2014 року Товариство з обмеженою
відповідальністю «НАВЧАЛЬНО-ВИХОВНИЙ
КОМПЛЕКС «КАТЕРИНОСЛАВ» (далі -
позивач) звернулося до
Дніпропетровського окружного
адміністративного суду з
адміністративним позовом до Державної
податкової інспекції у Жовтневому
районі м. Дніпропетровська Головного
управління Міндоходів у
Дніпропетровській області (далі -
відповідач) з адміністративним позовом
в якому, з урахуванням уточнень,
просить визнати недійсним та скасувати
податкове повідомлення - рішення від
грошових зобов'язань по платежу
«орендна плата з юридичних осіб» в
розмірі 157022,92 грн. (в т. ч. за основним
платежем - 130357,82 грн., за штрафними
В обґрунтування позову позивачем
зазначено, що висновки Акту
документальної невиїзної перевірки
ТОВ НВК «КАТЕРИНОСЛАВ» № 2425/1503/24423314 від
04.12.2013 р., на підставі якого
відповідачем прийнято оскаржуване
рішення, є невірними та такими, що не
відповідають діючому законодавству. На
думку позивача, контролюючий орган,
вказуючи про заниження розміру
орендної плати за 2011-2013 роки у зв'язку
із незастосуванням коефіцієнту,
встановленого для обчислення розміру
земельного податку для земель історико
- культурного призначення, фактично
змінив істотні умови Договору оренди
землі від 27.06.2007 р., укладеного між ТОВ
НВК «КАТЕРИНОСЛАВ» і
Дніпропетровською міською радою в
частині її розміру, що не узгоджується
із компетенцією ДПІ. Крім того, позивач
в силу приписів ст. 282 Податкового
кодексу України, взагалі звільнений
від сплати податку на землю, оскільки
являється загальноосвітнім навчальним
закладом, у зв'язку із чим,
донарахування сум податкових
зобов'язань з орендної плати за землю є
протиправним, а оскаржуване рішення
підлягає скасуванню.

В судовому засіданні представники
позивача підтримали позов та просили
його задовольнити із викладених у
ньому обставин.

Представник відповідача - Державної
податкової інспекції у Жовтневому
районі м.Дніпропетровська ГУ
Міндоходів у Дніпропетровській
області проти позову заперечував,
подав до суду письмові заперечення, які
приєднані до матеріалів справи (а.с.
67-69). Суду пояснив, що за результатами
перевірки позивача з питань повноти
нарахування орендної плати за землю в
період з 01.01.2011 р. по 31.10.2013 р. було
встановлено, що ТОВ НВК «КАТЕРИНОСЛАВ»
була задекларована орендна плата за
землю без врахування коефіцієнту,
визначеного п. 276.3 ст. 276 Податкового
кодексу України для земель історико -
культурного призначення, що призвело
до її заниження. З урахуванням
наведеного, вважають, що податкове
повідомлення - рішення від 26.12.2013 року №
про збільшення сум грошових
зобов'язань по платежу «орендна плата з
юридичних осіб» є правомірним і
підстави для його скасування відсутні.

Заслухавши пояснення представників
сторін, дослідивши подані документи і
матеріали, оцінивши належність,
допустимість, достовірність кожного
доказу окремо, а також достатність і
взаємний зв'язок доказів у їх
сукупності, судом встановлено
наступне.

В період з 26.11.2013 р. по 27.11.2013 року
посадовими особами ДПІ у Жовтневому
районі м. Дніпропетровська ГУ
Міндоходів у Дніпропетровській
області на підставі наказу ДПІ від
25.11.2013 р. № 793 у відповідності до
положень п.п.78.1.1 п. 78.1 ст. 78, ст. 79
Податкового кодексу України, проведено
документальну невиїзну перевірку ТОВ
НВК «КАТЕРИНОСЛАВ» () з
питань повноти нарахування орендної
плати за землю за період з 01.01.2011 р. по
31.10.2013 р., за результатами якої складено
акт за № 2425/1503/24423314 від 01.12.2013 р. ( а.с.
33-38).

Відповідно до змісту Акту перевірки №
2425/1503/24423314 від 01.12.2013 р., податковий
орган дійшов висновків про порушення
позивачем п.п. 16.1.4 п. 16.1 ст. 16 та п. 276.3 ст.
276 Податкового кодексу України від
02.12.2010 р. № 2755-VI (далі - ПК України), що
призвело до заниження орендної плати
за земельну ділянку, що розташована за
адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Гоголя
в районі будинку № 23, площею 0,0997 га за
2011 - 2013 роки на суму 130357,82 грн., в тому
числі за 2011 рік на 47402,83 грн., за 2012 рік на
47402,83 грн., за січень - вересень 2013 року
на 35552,16 грн.

З урахуванням висновків перевірки ДПІ
у Жовтневому районі м.
Дніпропетровська ГУ Міндоходів у
Дніпропетровській області прийнято
податкове повідомлення-рішення Форми
«Р» № від 21.05.2013 року про
донарахування сум грошових зобов'язань
з орендної плати за землю в розмірі
157022,92 грн., в т.ч. за основним платежем в
розмірі 130357,82 грн., за штрафними
(фінансовими) санкціями в розмірі 26665,1
грн. (а.с. 31).

Не погоджуючись із вказаним податковим
повідомленням - рішенням, ТОВ НВК
«КАТЕРИНОСЛАВ» 21.01.2014 р. до ГУ
Міндоходів у Дніпропетровській
області було подано первинну скаргу, в
якому позивач просив скасувати рішення
контролюючого органу.

17.03.2014 р. за вих. № 1561/10/04-36-10-08-09 ГУ
Міндоходів у Дніпропетровській
області було прийнято рішення про
залишення без задоволення скарги
позивача та залишення без зміни
податкового повідомлення-рішення
Форми «Р» № від 21.05.2013 року (а.с.
39-40).

26.03.2014 р. ТОВ НВК «КАТЕРИНОСЛАВ» було
подано повторну скаргу до Міністерства
доходів і зборів України в якій позивач
також просив скасувати рішення
контролюючого органу.

Рішенням Міністерства доходів і зборів
України від 09.04.2014 р. № 6383/6/99-99-10-01-02-15 у
задоволенні скарги позивача було
відмовлено, а податкове
повідомлення-рішення Форми «Р» №
від 21.05.2013 року залишено без змін (а.с.
41-42).

Перевіряючи юридичну та фактичну
обґрунтованість вказаних висновків
відповідача і винесених на підставі
таких висновків спірного акту
індивідуальної дії на відповідність
вимогам ч.3 ст.2 КАС України,
проаналізувавши положення
законодавчих актів, якими врегульовані
спірні правовідносини, суд зауважує на
наступному.

В ході розгляду справи було
встановлено, що 27.06.2007р. між
Дніпропетровською міською радою та ТОВ
НВК «КАТЕРИНОСЛАВ» (ЄДРПОУ - 24423314) був
укладений Договір оренди земельної
ділянки терміном на три років (далі -
Договір) (а.с. 20-25).

Відповідно до п.1.1 розділу 1 Договору,
ТОВ НВК «КАТЕРИНОСЛАВ» прийняв у
строкове платне користування земельну
ділянку, що знаходиться за адресою:
м.Дніпропетровськ, вул. Гоголя в районі
будинку № 23 (Жовтневий район) і
зареєстрована в Державному реєстрі
земель за кадастровим номером
:03:288:0050. Згідно п.2.1 розділу 2
Договору в оренду передається земельна
ділянка загальною площею 0,0997 га.

Відповідно п.5.1 розділу 5 Договору,
земельна ділянка передається в оренду
для облаштування та експлуатації
шкільного спортивного майданчика.
Згідно п.5.2 розділу 5 Договору, цільове
призначення земельної ділянки - землі
історико-культурного призначення.

Згідно рішення Дніпропетровської
міської ради «Про передачу земельної
ділянки по вул. Гоголя в районі будинку
№23 (Жовтневий район) в оренду ТОВ НВК
«КАТЕРИНОСЛАВ» (), для
улаштування та експлуатації шкільного
спортивного майданчика», яке є
підставою для надання земельної
ділянки в оренду, цільове використання
землі - «інша комерційна діяльність».

26.11.2010р. між Дніпропетровською міською
радою та ТОВ НВК «КАТЕРИНОСЛАВ» (ЄДРПОУ
- 24423314) був укладений Додатковий
договір до договору оренди (далі -
Додатковий договір). Згідно п. 1
Додаткового договору продовжено
термін дії Договору до 21.02.2014 р.
Відповідно до п. 6 Додаткового договору-
Додатковий договір до договору оренди
є невід'ємною частиною Договору (а.с.
26-29).

Згідно розрахунку орендної плати за
земельні ділянки державної та
комунальної власності, які є
невід'ємною частиною Додаткового
договору (далі - Розрахунок), ставка
земельного податку встановлена
Законом України «Про плату за землю»
(діючого на момент виникнення спірних
правовідносин) у розмірі 1 відсотка
нормативної грошової оцінки земельної
ділянки. При цьому, категорія землі -
землі історико-культурного
призначення, визначена на підставі
рішення міської ради від 21.03.2007р. №184/11.
Згідно примітки до вказаного
Розрахунку, визначено, що у разі зміни в
діючому законодавстві дійсний
розрахунок втрачає чинність (а.с.30).

Рішенням сесії Дніпропетровської
міської ради від 02.02.2011 р. № 216/8 «Про
приведення рішень міської ради та
деяких проектів рішень міської ради,
які погоджено виконавчим комітетом
міської ради, у галузі земельних
відносин у відповідність до вимог
чинного законодавства», було вирішено,
що до моменту прийняття міською радою
рішення про визначення розміру річної
орендної плати за земельні ділянки
залежно від їх функціонального
використання встановити розмір річної
орендної плати за користування
земельними ділянками у мінімальному
розмірі орендної плати, визначеному
Податковим кодексом України, незалежно
від мети використання (а.с. 97).

Земельні відносини в Україні
регулюються нормами Земельного
Кодексу України від 25.10.2001 року № 2768- III
(далі Земельний кодекс).

Статтею 19 Земельного кодексу України
визначені категорії земель, зокрема,
землі України за основним цільовим
призначенням поділяються на такі
категорії: а) землі
сільськогосподарського призначення; б)
землі житлової та громадської
забудови; в) землі природно-заповідного
та іншого природоохоронного
призначення; г) землі оздоровчого
призначення; ґ) землі рекреаційного
призначення; д) землі
історико-культурного призначення; е)
землі лісогосподарського призначення;
є) землі водного фонду; ж) землі
промисловості, транспорту, зв'язку,
енергетики, оборони та іншого
призначення.

Відповідно до вимог ст.20 Земельного
кодексу України, віднесення земель до
тієї чи іншої категорії здійснюється
на підставі рішень органів державної
влади, Верховної Ради Автономної
Республіки Крим, Ради міністрів
Автономної Республіки Крим та органів
місцевого самоврядування відповідно
до їх повноважень.

Зміна цільового призначення земельних
ділянок здійснюється за проектами
землеустрою щодо їх відведення. Зміна
цільового призначення земельних
ділянок державної або комунальної
власності провадиться Верховною
Радою Автономної Республіки Крим,
Радою міністрів Автономної Республіки
Крим, органами виконавчої влади або
органами місцевого самоврядування, які
приймають рішення про затвердження
проектів землеустрою щодо відведення
земельних ділянок та передачу цих
ділянок у власність або надання у
користування відповідно до
повноважень, визначених статтею 122
цього Кодексу.

Судом встановлено, що інформація щодо
прийняття Дніпропетровською міською
радою в межах своїх повноважень
рішення щодо зміни цільового
призначення земельної ділянки, яка
надана в оренду позивачеві згідно
Договору від 27.06.2007р., відсутня.

01 січня 2011 року набрав чинності
Податковий кодекс України від 02.12.2010 р.
№2755-VI (далі - ПК України), який
врегульовує відносини, що виникають у
сфері справляння податків і зборів,
зокрема, визначає вичерпний перелік
податків та зборів, що справляються в
Україні, та порядок їх адміністрування,
повноваження і обов'язки посадових
осіб під час здійснення податкового
контролю, а також відповідальність за
порушення податкового законодавства.

Розділ ХІІІ Податкового кодексу
України регулює правовідносини щодо
плати за землю.

Статтею 269 Податкового кодексу України
визначено, що платниками плати за землю
є власники земельних ділянок та
землекористувачі (орендарі).

Згідно з п. 286.1 ст. 286 ПК України,
підставою для нарахування земельного
податку є дані Державного земельного
кадастру.

Так, платники плати за землю самостійно
обчислюють суму податку щороку станом
на 1 січня і до 1 лютого поточного року
подають відповідному органу державної
податкової служби за
місцезнаходженням земельної ділянки
податкову декларацію на поточний рік
за формою, встановленою у порядку,
передбаченому статтею 46 цього Кодексу,
з розбивкою річної суми рівними
частками за місяцями. Подання такої
декларації звільняє від обов'язку
подання щомісячних декларацій (ст. 286.2
Податкового кодексу України).

Податкове зобов'язання щодо плати за
землю, визначене у податковій
декларації на поточний рік,
сплачується рівними частками
власниками та землекористувачами
земельних ділянок за
місцезнаходженням земельної ділянки
за податковий період, який дорівнює
календарному місяцю, щомісяця протягом
30 календарних днів, що настають за
останнім календарним днем податкового
(звітного) місяця (ст. 287.3 Податкового
кодексу України).

Згідно з п. 288.1 ст. 288 ПКУ, підставою для
нарахування орендної плати за земельну
ділянку є договір оренди такої
земельної ділянки.

Відповідно до пунктів 288.2, 288.3, 288.7 ст. 288
Податкового Кодексу України, платником
орендної плати є орендар земельної
ділянки, а об'єктом оподаткування є
земельна ділянка, надана в оренду.
Податковий період, порядок обчислення
орендної плати, строк сплати та порядок
її зарахування до бюджетів
застосовується відповідно до вимог
статей 285-287 цього розділу.

Згідно п. 288.4, підпункту 288.5.1 пункту 288.5
ст.288 Податкового кодексу України,
розмір орендної плати
встановлюється у договорі оренди, але
річна сума платежу не може бути меншою -
для земель сільськогосподарського
призначення - розміру земельного
податку, що встановлюється цим
розділом; для інших категорій земель -
трикратного розміру земельного
податку, що встановлюється цим
розділом.

Пунктом 276.3 статті 276 ПКУ встановлено
особливості оподаткування земель
історико-культурного призначення, а
саме, вимогами даного пункту ПКУ
визначено, що податок за земельні
ділянки (в межах населених пунктів) на
територіях та об'єктах
історико-культурного призначення
місцевого значення, використання яких
не пов'язано з функціональним
призначенням цих територій та об'єктів,
справляється із застосуванням
коефіцієнту 1,5.

Відповідно статті 53 Земельного кодексу
України, до земель
історико-культурного призначення
належать землі, на яких розташовані
пам'ятки культурної спадщини, їх
комплекси (ансамблі),
історико-культурні заповідники,
історико-культурні заповідні
території, охоронювані археологічні
території, музеї просто неба,
меморіальні музеї-садиби.

Згідно з п. 289.1 ст. 289 ПК України, для
визначення розміру податку та орендної
плати використовується нормативна
грошова оцінка земельних ділянок.

Пунктом 274.1 ст. 274 ПК України
встановлено, що ставка податку за
земельні ділянки, нормативну грошову
оцінку яких проведено, встановлюється
у розмірі 1 відсотка від їх нормативної
грошової оцінки.

Як вбачається з матеріалів справи,
згідно з витягом про нормативну
грошову оцінку земельної ділянки від
28.10.2010 року, з урахуванням індексації,
передбаченої ст. 289 ПК України, у 2011 -2013
роках нормативна грошова оцінка
земельної ділянки по вул. Гоголя в
районі будинку № 23, площею 0,0997 га за яку
справляється орендна плата, складає
3160187,55 грн. (а.с. 81, 84, 89).

З матеріалів справи свідчить, що
позивачем до ДПІ в Жовтневому районі
м.Дніпропетровська подані звітні
податкові декларації з орендної плати
за земельні ділянки державної і
комунальної власності за 2011 рік -2013
роки, в яких розмір річної орендної
плати був визначений позивачем у
розмірі 94805,63 грн. без врахування
коефіцієнту, визначеного п. 276.3 ст. 276 ПК
України (а.с. 77-89).

Між тим, сума орендної плати за землю за
2011 - 2013 роки, яка повинна бути
нарахована підприємством згідно з
вимогами п. 276.3 ст. 276 ПК України, складає
142208,46 грн. на рік.

Таким чином, податковим органом в ході
перевірки правомірно зроблений
висновок про заниження орендної плати
за земельні ділянки за 2011 рік у розмірі
47402,83 грн. (142208,46 грн. - 94805,63 грн.=47402,83 гр.),
за 2012 рік у розмірі 47402,83 грн. (142208,46 грн. -
94805,63 грн.=47402,83 гр.), за січень - вересень
2013 року у розмірі 35552,16 грн. (106656,39 грн. -
71104,23 грн. = 35552,16 грн.), а всього у розмірі
130357,82 грн., що і стало підставою для
донарахування податкових зобов'язань,
визначених в оскаржуваному
податковому повідомленні - рішенні.

Підпунктом 4.1.1. п.4.1 ст.4 Податкового
Кодексу України закріплено принцип
«загальність оподаткування», тобто,
кожна особа зобов'язана сплачувати
встановлені Податковим Кодексом,
законами з питань митної справи
податки та збори, платником яких вона є
згідно з положеннями Податкового
Кодексу.

Відповідно до ст. 6 Податкового Кодексу
України, податком є обов'язковий
безумовний платіж до відповідного
бюджету, що справляється з платників
податків відповідно до Податкового
Кодексу.

Пунктом 8.2 ст. 8 Податкового Кодексу
України передбачено, що до
загальнодержавних належать податки та
збори, що встановлені Податковим
Кодексом і є обов'язковими до сплати на
усій території України, крім випадків,
передбачених Податкового Кодексу.

Згідно ст. 9 ПК України, плату за землю
віднесено до загальнодержавних
податків і зборів.

Підпунктом 14.1.147 п.14.1 ст.14 Податкового
Кодексу України визначено, що плата за
землю - це загальнодержавний податок,
який справляється у формі земельного
податку та орендної плати за земельні
ділянки державної і комунальної
власності.

У відповідності до п.п 16.1.4 п. 16.1 ст. 16
Податкового Кодексу, платник податків
зобов'язаний сплачувати податки та
збори в строки та у розмірах,
встановлених Податковим Кодексом.

Відповідно до п. 54.1 ст. 54 ПК України,
крім випадків, передбачених податковим
законодавством, платник податків
самостійно обчислює суму податкового
зобов'язанння та/або пені, яку зазначає
у податковій (митній) декларації або
уточнюючому розрахунку, що подається
контролюючому органу у строки,
встановлені цим Кодексом. Така сума
грошового зобов'язання є узгодженою.

Як було встановлено в ході розгляду
справи та не заперечувалось сторонами,
позивачем протягом 2011 - 2013 років
нараховувалась та сплачувалась
орендна плата за земельні земельну
ділянку, розташовану за адресою: м.
Дніпропетровськ, вул. Гоголя в районі
будинку № 23, розміром 0,0997 га відповідно
до поданих до ДПІ податкових
декларацій з плати за землю (земельний
податок та/або орендна плата за
земельні ділянки державної або
комунальної власності). Тобто,
позивачем самостійно визначались
податкові зобов'язання, які він
виконував згідно з вимогами діючого
податкового законодавства. За таких
обставин, суд не приймає до уваги
заперечення позивача з приводу того, що
відповідачем в результаті
донарахування податкових зобов'язань з
орендної плати за землю, фактично
змінені істотні умови Договору оренди
землі від 27.06.2007р. та Додаткової угоди
від 26.1.2010 р., оскільки оскаржуваним
податковим повідомленням - рішенням
лише збільшуються суми самостійно
задекларованих податкових зобов'язань
позивача, визначені ним із порушенням
норм п. 276.3 ст. 276 ПК України.

Суд також не приймає до уваги
твердження позивача з приводу того, що
у відповідності до п.п. 282.1.8 п. 282 ст. 282 ПК
України, ТОВ «НАВЧАЛЬНО-ВИХОВНИЙ
КОМПЛЕКС «КАТЕРИНОСЛАВ» взагалі
звільнений від сплати податку на землю,
оскільки являється загальноосвітнім
навчальним закладом.

Так, відповідно до п.п. 282.1.8 п. 282 ст. 282 ПК
України, від сплати земельного податку
звільняються дошкільні та
загальноосвітні навчальні заклади
незалежно від форми власності і джерел
фінансування, заклади культури, науки,
освіти, охорони здоров'я, соціального
захисту, фізичної культури та спорту,
які повністю утримуються за рахунок
коштів державного або місцевого
бюджетів.

Як було зазначено раніше, відповідно до
п. 288.7 ст. 288 ПК України, податковий
період, порядок обчислення орендної
плати за земельні ділянки державної та
комунальної власності, строк сплати та
порядок її зарахування до бюджетів
застосовуються відповідно до вимог
статей 285-287 цього Кодексу.

Виходячи із системного аналізу
наведених норм, суд зазначає, що
нарахування та сплата орендної плати
за земельні ділянки врегульовано
спеціальними нормами Податкового
кодексу України, які базуються на
умовах Договору оренди земельної
ділянки, і в такому випадку, пільги щодо
сплати орендної плати, визначені п.п.
282.1.8 п. 282 ст. 282 ПК України, до них не
застосовуються.

Крім того, суд звертає увагу на ту
обставину, що позивачем самостійно
протягом 2011 - 2013 року були узгоджені
податкові зобов'язання з орендної
плати за землю, що спростовує його
твердження з приводу застосування до
нього пільг щодо сплати земельного
податку.

Відповідно до статті 19 Конституції
України, органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно з ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах
щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); безсторонньо
(неупереджено); добросовісно;
розсудливо; з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації;
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення;
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Згідно з ч. 2 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства
України, в адміністративних справах
про протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Оскільки судовим розглядом не
встановлено факту порушення спірним
податковим повідомленням-рішенням
прав та охоронюваних законом інтересів
позивача у сфері публічно-правових
відносин, то в задоволенні позову щодо
скасування податкового
повідомлення-рішення від 26.12.2013 року №
про збільшення сум грошових
зобов'язань по платежу «орендна плата з
юридичних осіб» в розмірі 157022,92 грн.,
слід відмовити.

Розподіл судових витрат слід здійснити
відповідно до ч. 2 ст. 94 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Керуючись ст.ст. 2, 7-12, 69, 71, 94, 158-163
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного
позову Товариства з обмеженою
відповідальністю «НАВЧАЛЬНО-ВИХОВНИЙ
КОМПЛЕКС «КАТЕРИНОСЛАВ» до Державної
податкової інспекції у Жовтневому
районі м.Дніпропетровська Головного
управління Міндоходів у
Дніпропетровській області про
визнання протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення -
відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю «НАВЧАЛЬНО-ВИХОВНИЙ
КОМПЛЕКС «КАТЕРИНОСЛАВ» на користь
Державного бюджету України судовий
збір в сумі 2826 грн. 05 коп.

Постанова суду може бути оскаржена до
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду через
Дніпропетровський окружний
адміністративний суд в порядку та
строки, передбачені ст.186 КАС України.

Постанова суду набирає законної сили
відповідно до вимог ст. 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Суддя І.В.
Тулянцева