Справа № 804/6985/14
Суддя: Чередниченко В.Є.
Дата ухвалення: 2014-07-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2014 рокусправа № 804/6985/14

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Чередниченко В.Є.

суддів: Коршуна
А.О. Панченко О.М.

розглянувши в письмовому провадженні в
м. Дніпропетровську апеляційну скаргу
ОСОБА_1 на ухвалу Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 21
травня 2014 року у справі № 804/6985/14 за
позовом ОСОБА_1 діючого особисто та в
інтересах неповнолітніх дітей: ОСОБА_2,
ОСОБА_3 до Верхньодніпровської
районної державної адміністрації
Дніпропетровської області, Першого
заступника голови
райдержадміністрації, голови комісії з
питань захисту прав дитини
Верхньодніпровської
райдержадміністрації Коваленко В.В.,
Секретаря комісії з питань захисту
прав дитини Верхньодніпровської
райдержадміністрації Циганенко Г.Ю.
про визнання невиконання судового
рішення та скасування рішення, -

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_1 діючи особисто та в
інтересах неповнолітніх дітей: ОСОБА_2,
ОСОБА_3 19.05.2014 року звернувся до суду з
позовом до Верхньодніпровської
районної державної адміністрації
Дніпропетровської області, Першого
заступника голови
райдержадміністрації, голови комісії з
питань захисту прав дитини
Верхньодніпровської
райдержадміністрації Коваленко В.В.,
Секретаря комісії з питань захисту
прав дитини Верхньодніпровської
райдержадміністрації Циганенко Г.Ю., у
якому, просить:

- визнати порушення відповідачами 1, 2, 3
права зазначеного ч.3 ст.19 СК в частині
розгляду заяви про визначення місця
проживання дітей під час розгляду
справи у Жовтневому районному суді м.
Дніпропетровська за №201/305/13ц
провадження 2/201/514/213 «Про розірвання
шлюбу на умовах шлюбного договору
(контракт, з додатковими умовами права
призначення спадкоємців) від 02.08.08 року
та визначенням місця проживання
дітей»;

- визнати порушення відповідачами 1, 2, 3
права зазначеного ч.5 ст.19 СК в частині
ненадання висновків доцільності
проживання дітей та невиконання
судового рішення від 15.10.13р. в
зазначеної частини;

- скасувати рішення комісії з питань
захисту дитини при
Верхньодніпровської районної
Державної адміністрації від 25.02.14р. за
№14.

Ухвалою Дніпропетровського окружного
адміністративного суду від 21 травня 2014
року у відкритті провадження за
вказаним позовом відмовлено.

Ухвала суду мотивована тим, що вказана
заява не підлягає розгляду в порядку
адміністративного судочинства,
оскільки оскаржуване позивачем
рішення (висновок) не є рішенням
суб'єкта владних повноважень у сфері
управлінської діяльності, а є одним із
доказів у цивільній справі, предметом
спору в якій є захист прав позивача як
батька малолітніх дітей, відповідно до
положень Сімейного кодексу України.
Тому цей спір не має усіх невід'ємних
ознак публічно-правового спору.

Не погодившись з ухвалою суду першої
інстанції, позивач подав апеляційну
скаргу, в якій, посилаючись на
порушення судом першої інстанції норм
процесуального права, просив скасувати
оскаржувану ухвалу та направити справу
до суду першої інстанції для відкриття
провадження у справі.

В апеляційній скарзі посилається на
невірне застосування судом першої
інстанції положень частин 2,3,5 статті 18,
частини 2 статті 19 КАС України.

Судом першої інстанції встановлено та
знайшло підтвердження під час розгляду
апеляційної скарги, що у провадженні
Жовтневого районного суду м.
Дніпропетровська перебуває цивільна
справа №201/312/13-ц за позовом ОСОБА_6 до
ОСОБА_1 про розірвання шлюбу та за
зустрічним позовом ОСОБА_1, діючого
особисто та в інтересах малолітніх
дітей: ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_6, треті
особи: Орган опіки та піклування
Жовтневої районної у м.
Дніпропетровську ради, Орган опіки та
піклування Орджонікідзевської
районної у м. Запоріжжі ради, Служба у
справах дітей Верхньодніпровської
райдержадміністрації про розірвання
шлюбу з визначенням місця проживання
малолітніх дітей.

Відповідно до ухвали Жовтневого
районного суду м. Дніпропетровська від
05.03.2014р. у справі №201/312/13-ц, до
Жовтневого районного суду м.
Дніпропетровська надійшло рішення
Комісії з питань захисту прав дітей
Верхньодніпровської районної
державної адміністрації
Дніпропетровської області від 25 лютого
2014 року з яким не погоджується ОСОБА_1

Перевіривши законність та
обґрунтованість оскаржуваної ухвали
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги, дослідивши
матеріали справи та доводи апеляційної
скарги, суд апеляційної інстанції
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Як вірно було встановлено судом першої
інстанції, позивачем у судовому
порядку оскаржуються дії відповідачів
вчинені під час розгляду цивільної
справи №201/312/13-ц у Жовтневому районному
суді м. Дніпропетровська та пов'язані з
неналежним на його думку виконанням
ухвали Жовтневого районного суду м.
Дніпропетровська від 15.10.13р. у справі
№201/312/13-ц про розірвання шлюбу з
визначенням місця проживання
малолітніх дітей, що на думку позивача
потягло винесення неправомірного
рішення комісією з питань захисту
дітей при Верхньодніпровській
районній державній адміністрації №11
від 25.02.14р.

Статтею 19 Сімейного кодексу України
передбачено, що рішення органу опіки та
піклування є обов'язковим до виконання,
якщо протягом десяти днів від часу його
винесення заінтересована особа не
звернулася за захистом своїх прав або
інтересів до суду, крім випадку,
передбаченого частиною другою статті
170 цього Кодексу.

При розгляді судом спорів щодо участі
одного з батьків у вихованні дитини,
місця проживання дитини, позбавлення
та поновлення батьківських прав,
побачення з дитиною матері, батька, які
позбавлені батьківських прав,
відібрання дитини від особи, яка тримає
її у себе не на підставі закону або
рішення суду, управління батьками
майном дитини, скасування усиновлення
та визнання його недійсним
обов'язковою є участь органу опіки та
піклування.

Орган опіки та піклування подає суду
письмовий висновок щодо розв'язання
спору на підставі відомостей,
одержаних у результаті обстеження умов
проживання дитини, батьків, інших осіб,
які бажають проживати з дитиною, брати
участь у її вихованні, а також на
підставі інших документів, які
стосуються справи.

Суд може не погодитися з висновком
органу опіки та піклування, якщо він є
недостатньо обґрунтованим, суперечить
інтересам дитини.

Таким чином, суд першої інстанції вірно
встановив обставини того, що
оскаржуване позивачем рішення
(висновок) не є рішенням суб'єкта
владних повноважень у сфері
управлінської діяльності, а є одним із
доказів у цивільній справі, оцінка
якому буде надана судом під час
розгляду цивільної справи №201/312/13-ц,
дійшов обґрунтованого висновку про те,
що цей спір не підлягає розгляду в
порядку адміністративного
судочинства, оскільки не має усіх
невід'ємних ознак публічно-правового
спору.

Згідно з статтею 17 Закону України «Про
виконавче провадження» примусове
виконання рішень здійснюється
державною виконавчою службою на
підставі виконавчих документів,
визначених цим Законом.

Відповідно до цього Закону підлягають
виконанню державною виконавчою
службою такі виконавчі документи,
зокрема, ухвали, постанови судів у
цивільних, господарських,
адміністративних справах,
кримінальних провадженнях та справах
про адміністративні правопорушення у
випадках, передбачених законом.

Згідно зі ст.15 ЦПК України справи про
захист порушених, невизнаних або
оспорюваних прав, свобод чи інтересів,
що виникають із цивільних, житлових,
земельних, сімейних, трудових відносин
розглядаються в порядку цивільного
судочинства.

Отже, суд першої інстанції, враховуючи
положення вказаних правових норм,
дійшов обґрунтованого висновку про те,
що позовні вимоги про «визнання
порушення відповідачами права
зазначеного ч.5 ст.19 СК в частині
ненадання висновків доцільності
проживання дітей та невиконання
судового рішення від 15.10.13 р.»
підлягають розгляду в порядку
цивільного судочинства.

Таким чином, суд апеляційної інстанції
зробив висновок, що судом першої
інстанції повно встановлені обставини
справи, вірно застосовані норми
процесуального права, доводи
апеляційної скарги висновків суду не
спростовують, тому ухвалу суду першої
інстанції у цій справі необхідно
залишити без змін, а апеляційну скаргу
без задоволення.

Керуючись: пунктом 1 частини 1 статті 199,
200, 206 КАС України, Дніпропетровський
апеляційний адміністративний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без
задоволення, а ухвалу
Дніпропетровського окружного
адміністративного суду від 21 травня 2014
року у справі №804/6985/14 - залишити без
змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції
набирає законної сили через п'ять днів
після направлення її копії особам, які
беруть участь у справі, та може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів.

Головуючий:
В.Є. Чередниченко

Суддя:
А.О. Коршун

Суддя:
О.М. Панченко