Справа № 2а-1612/11/2702
Суддя: Калашнікова О.В.
Дата ухвалення: 2014-07-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"10" липня 2014 р. м. Київ
К/9991/28312/12

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

Калашнікової О.В. Леонтович К.Г.
Маслія В.І. розглянувши в порядку
письмового провадження
адміністративну справу за касаційною
скаргою управління Пенсійного фонду
України в Гагарінському районі м.
Севастополя на постанову
Севастопольського апеляційного
адміністративного суду від 26 березня
2012 року у справі №2а-2068/11 за позовом
ОСОБА_4 до управління Пенсійного фонду
України в Гагарінському районі м.
Севастополя про стягнення компенсації
та відшкодування шкоди, -

в с т а н о в и л а:

У грудні 2010 року ОСОБА_4 звернувся до
Гагарінського районного суду м.
Севастополя з позовом до управління
Пенсійного фонду України у
Гагарінському районі м. Севастополя
(далі - управління ПФ) про визнання
незаконною відмову відповідача щодо
виплати йому компенсації втрати
частини доходів у зв'язку з незаконним
припиненням виплати пенсії; стягнення
з управління ПФ компенсації втрати
частини доходів та заподіяної
матеріальної шкоди у сумі 14 902, 24грн.

Позовні вимоги мотивовано тим, що
відповідачем були порушені строки
виплати його пенсії внаслідок
незаконного припинення її виплати.

Постановою Гагарінського районного
суду від 14 червня 2011 року у задоволенні
позову відмовлено.

Постановою Севастопольського
апеляційного адміністративного суду
від 26 березня 2012 року рішення суду
першої інстанції скасовано, позов
ОСОБА_4 задоволено у повному обсязі.

Не погоджуючись з оскаржуваним судовим
рішенням, управління ПФ звернулося до
Вищого адміністративного суду України
з касаційною скаргою, у якій просить
його скасувати та залишити в силі
рішення суду першої інстанції.

Позивач надав письмові заперечення на
касаційну скаргу відповідача, за
змістом яких проти вимог останнього
заперечує з мотивів їх
необґрунтованості та просить, вказану
касаційну скаргу залишити без
задоволення, а постанову
Севастопольського апеляційного
адміністративного суду від 26 березня
2012 року - без змін.

Перевіривши правову оцінку обставин
справи та повноту їх встановлення,
проаналізувавши правильність
застосування судами норм
матеріального та процесуального права,
колегія суддів Вищого
адміністративного суду України вважає,
що касаційна скарга підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій
встановлено, що ОСОБА_4 є пенсіонером за
вислугу років, отримує призначену
пенсію з 01.01.2005 року та знаходиться на
обліку в управлінні Пенсійного фонду
України в Гагарінському районі м.
Севастополя.

У грудні 2007 року управління ПФ
повідомило позивача про припинення
виплати йому пенсії з січня 2008 року, з
підстав недостатнього прокурорського
стажу, що було підтверджено протоколом
від 28.01.2008 року. Попередній протокол про
призначення позивачу пенсії скасовано
не було, дія пенсійного посвідчення не
припинялась.

Постановою Гагарінського районного
суду м. Севастополя від 19.08.2008 року
рішення комісії управління ПФ,
оформлене протоколом № 2 від 28.01.2008 року
щодо припинення сплати позивачу
пенсії, визнано неправомірним і
зобов'язано управління ПФ зарахувати
період проходження військової служби з
11.09.1983 року по 29.06.1988 року у військовому
Червонознаменному інституті
Міністерства Оборони СРСР у строкову
службу та зарахувати його у стаж
роботи, що згідно ст. 50-1 Закону України
«Про прокуратуру» надає право на
пенсію за вислугою років та поновити
сплату пенсії позивачу за вислугу
років згідно зі ст. 50-1 Закону України
«Про прокуратуру» з 01.01.2008 року.

Ухвалою Севастопольського
апеляційного адміністративного суду
від 19.01.2009 року апеляційну скаргу
відповідача відхилено, абзац другий
рішення Гагарінського районного суду
м. Севастополя від 19.08.2008 року викладено
в наступній редакції: «визнати
противоправним та скасувати Протокол
№ 2 від 28.01.2008 року засідання комісії
Управління Пенсійного Фонду України в
Гагарінському районі м. Севастополя
про розгляд питань, пов'язаних з
призначенням та виплатою пенсії «Про
припинення виплати раніше призначеної
пенсії ОСОБА_4».

Ухвалою Вищого Адміністративного Суду
України від 17.01.2012 року залишено без
змін постанови судів попередніх
інстанцій.

Заборгованість по пенсії за період з
січня 2008 року по лютий 2009 року позивач
отримав 17.02.2009 року.

На звернення позивача щодо виплати
компенсації втрати частини доходів у
зв'язку з затриманням виплати пенсії з
січня 2008 по лютий 2009 року управління ПФ
за вих. № 495/2-К від 07.09.2010 року у виплаті
компенсації відмовило у зв'язку зі
своєчасним виконанням рішення суду
щодо поновлення виплати пенсії.

З наведених підстав у задоволенні
адміністративного позову ОСОБА_4 судом
першої інстанції було відмовлено.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції та задовольнивши позов, суд
апеляційної інстанції виходив з того,
що станом на час розгляду справи
виплату відповідачу пенсії вже було
поновлено, заборгованість по пенсії
визнана управлінням ПФ, нарахована та
виплачена, але з затримкою у виплаті
призначеної раніше пенсії протягом 13
місяців, що призвело до її знецінення у
зв'язку з зростанням рівня інфляції і
відповідно до діючого законодавства
України є підставою для виплати ОСОБА_4
відповідної компенсації.

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України не
погоджується з висновками суду
апеляційної інстанції, виходячи з
наступного.

Відповідно до статті 2 Закону України
"Про компенсацію громадянам втрати
частини доходів у зв'язку з порушенням
строків їх виплати" № 2050-ІІІ від 19.10.2000
року (далі - Закон № 2050) компенсація
громадянам втрати частини доходів у
зв'язку з порушенням строків їх виплати
(далі - компенсація) провадиться у разі
затримки на один і більше календарних
місяців виплати доходів, нарахованих
громадянам за період, починаючи з дня
набрання чинності цим Законом, а саме з
01.01.2001 року.

Згідно із частиною 2 статті 46 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» від
09.07.2003 року № 1058 нараховані суми пенсії,
не отримані з вини органу, що призначає
і виплачує пенсію, виплачуються за
минулий час без обмеження будь-яким
строком з нарахуванням компенсації
втрати частини доходів.

Відповідно до статті 3 Закону № 2050 сума
компенсації обчислюється шляхом
множення суми нарахованого, але не
виплаченого громадянину доходу за
відповідний місяць (після утримання
податків і обов'язкових платежів), на
індекс інфляції в період невиплати
доходу (інфляція місяця, за який
виплачується дохід, до уваги не
береться).

Згідно п. 4 постанови Кабінету
Міністрів України №159 від 21.02.2001 року
"Про порядок проведення компенсації
громадянам втрати частини грошових
доходів у зв'язку з порушенням термінів
їх виплати" (далі - постанова КМУ №159)
сума компенсації обчислюється як
добуток нарахованого але
невиплаченого грошового доходу за
відповідний місяць (після утримання
податків і обов'язкових платежів) і
приросту індексу споживчих цін
(індексу інфляції) у відсотках для
визначення суми компенсації, поділений
на 100.

Відповідно до п. 3 постанови КМУ № 159
компенсації підлягають такі грошові
доходи разом із сумою індексації, які
одержують громадяни в гривнях на
території України і не мають разового
характеру, у тому числі пенсії (з
урахуванням надбавок, доплат,
підвищень до пенсії, додаткової пенсії,
цільової грошової допомоги на
прожиття, щомісячної державної
грошової допомоги та компенсаційних
виплат).

Відтак, пенсійні виплати віднесено до
доходу, який підлягає компенсації.

З аналізу наведених законодавчих актів
слідує, що компенсації підлягають
виключно нараховані доходи.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що управління ПФ,
отримавши ухвалу Севастопольського
апеляційного адміністративного суду
від 19.01.2009 року, поновило сплату ОСОБА_4
пенсії за вислугу років, згідно зі ст.
50-1 Закону України "Про прокуратуру", та
своєчасно нарахувало та одноразово без
затримки виплатило пенсію позивачу
починаючи з 01.01.2008 року.

Крім того встановлено, що протягом
періоду з січня 2008 року по лютий 2009 року
пенсія ОСОБА_4 не нараховувалася.
Відтак обґрунтованими є висновки суду
першої інстанції щодо відсутності
законодавчих підстав для здійснення
компенсації позивачу втрати частини
доходів у зв'язку з порушенням строків
їх виплати.

За правилами статті 226 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд касаційної інстанції скасовує
судове рішення суду апеляційної
інстанції та залишає в силі рішення
суду першої інстанції, яке ухвалено
відповідно до закону і скасоване або
змінене помилково.

Керуючись статтями 160, 167, 220, 222, 226, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в
Гагарінському районі м. Севастополя
задовольнити.

Постанову Севастопольського
апеляційного адміністративного суду
від 26 березня 2012 року скасувати.

Залишити в силі постанову
Гагарінського районного суду від 14
червня 2011 року.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, і
може бути переглянута Верховним Судом
України, у строк та у порядку,
визначеними статтями 237 - 2391 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Судді:

з оригіналом згідно: помічник судді
А.О. Кулеша