Справа № 807/669/13-а
Суддя: Сапіга В.П.
Дата ухвалення: 2014-07-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 липня 2014 року
Справа № 876/11558/13

Львівський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючого-судді:
Сапіги В.П.,

суддів:
Левицької Н.Г., Обрізка І.М.,

розглянувши в порядку письмового
провадження в м. Львові апеляційну
скаргу Мукачівська об'єднана державна
податкова інспекція Закарпатської
області Державної податкової служби
на постанову Закарпатського окружного
адміністративного суду від 10.06.2013 року
у справі за позовом фізичної особи -
підприємець ОСОБА_1 до Мукачівська
об'єднана державна податкова інспекція
Закарпатської області Державної
податкової служби про визнання
протиправними дій щодо проведення
документальної невиїзної перевірки та
складання акту перевірки,-

В С Т А Н О
В И В :

Фізична особа - підприємець ОСОБА_1
звернувся в суд з адміністративним
позовом до Мукачівська об'єднана
державна податкова інспекція
Закарпатської області Державної
податкової служби про визнання
протиправними дій щодо проведення
документальної невиїзної перевірки та
складання акту перевірки.

Позовні вимоги обгрунтовано тим, що дії
з призначення перевіки, проведення
такої та акт перевірки Мукачівської
ОДПІ був складений із порушенням вимог
законодавства, оскільки як його
оформлення, так і викладені в ньому
висновки перевірки не підтверджені
ніяким чином, не ґрунтуються на
документах первинного бухгалтерського
обліку, а тому не можуть бути доказами
правомірності встановлення порушень.

Постановою Закарпатського
окружного адміністративного суду від
10.06.2013 року задоволено позовні вимоги,
оскільки суд погодився з наведеними
позивачем доводами. Зазначену
постановою суду оскаржив відповідач,
який просить скасувати дану постанову
та прийняти нову про відмову у
задоволенні позовних вимог.

При цьому апелянт обґрунтовує та
мотивує свої вимоги аналогічно
обґрунтування заперечень на позовні
вимоги, зокрема зазначає, що твердження
щодо безпідставності проведення
перевірки та не направлення наказу на
проведення перевірки є неправильним,
так як наказ № 638 від 03.08.2011 року та
повідомлення за № 8 від 04.08.2011 року було
направлено рекомендованим листом та
вручено особисто позивачу 08.08.2011 року,
про що свідчить підпис останнього на
поштовому повідомлені про вручення, а
відповідно це є переконливим доказом
того, що вищезазначені документи
вручені особисто в руки платнику
податків.

Відповідно до п.п. 1, 2, ч.1 ст. 197 КАС
України, суд вважає за можливе
розглянути справу в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами, оскільки таке можливе на
основі наявних у ній доказів.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши повноту встановлення
обставин справи, правильність їх
юридичної оцінки, обговоривши доводи
апеляційної скарги, дослідивши
матеріали справи, колегія суддів
дійшла висновку, що апеляційну скаргу
необхідно задовольнити, з наступних
мотивів.
Даючи правову оцінку
спірним правовідносинам, колегія
суддів врахувала наступні обставини
справи та норми чинного законодавства.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі і в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
Законами України.

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції виходив з того, що відповідач
не дотримав встановлених пп.78.1.2 п. 78.1
ст. 78 ПК порядку проведення перевірки,
тобто всупереч даної норми наказ про
проведення позапланової перевірки
позивачу не було вручено ні особисто,
ні рекомендованим листом, про
проведення позапланової невиїзної
перевірки позивача належним чином не
було повідомлено.

З такою позицією суду першої інстанції
колегія суддів суду апеляційної
інстанції погодитися не може.

Аналізуючи приписи пп.78.1.2 п. 78.1 ст. 78 ПК
необхідно вказати, що право на
проведення документальної
позапланової перевірки платника
податків надається лише у випадку, коли
йому до початку проведення зазначеної
перевірки вручено під розпис копії
наказу про проведення документальної
позапланової перевірки та письмового
повідомлення про дату початку та місце
проведення такої перевірки.

В справі встановлено, що відповідачем
було направлено позивачу наказ № 638 від
03.08.2011 року та повідомлення за № 8 від
04.08.2011 року рекомендованим листом та
вручено особисто останньому 08.08.2011 року
поштове повідомлення з відміткою про
вручення за адресою АДРЕСА_1.

Проте, помилковим є всновок суду першої
інстанції, що наказ та повідомлення про
проведення перевірки ОСОБА_1 не міг
отримати в силу того, що зареєстрований
в АДРЕСА_2, оскільки з повідомлення
Зняцівської сільської ради ОСОБА_1
дійсно зареєстрований за вказаною
адресою, а проживає в АДРЕСА_1.

При цьому необхідно відмітити, що наказ
є актом одноразового застосування та
вичерпує свою дію фактом його
виконання.

За результатами реалізації прав, що
випливають із вказаного акту,
податковим органом складено акт
перевірки від 19.08.2011 року за
№1012/1704/235/6519155.

На підставі акта перевірки податковим
органом 20.09.2012 року прийняті податкові
повідомлення рішення.

Підпунктом 17.1.7 пункту 17.1 статті 17
Податкового кодексу України надано
право платникам податків оскаржувати в
порядку, встановленому цим Кодексом,
рішення, дії (бездіяльність)
контролюючих органів (посадових осіб).

Диспозиція цієї статті передбачає
оскарження дій службової особи, які
пов'язані з порушенням порядку
проведення перевірки; дій, які
полягають у перевищенні повноважень
службовою особою щодо обмеження прав у
можливості ознайомлення з
результатами контрольного заходу; дій
щодо проведення перевірки без
установлених законом підстав та/або з
порушенням вимог чинного
законодавства тощо.

У зв'язку з цим, колегія суддів дійшла
висновку, що саме на етапі допуску до
перевірки суб'єкт господарювання може
поставити питання про
необґрунтованість її призначення та
проведення, реалізувавши своє право на
захист від безпідставного та
необґрунтованого здійснення контролю
щодо себе. Водночас, допуск до
перевірки нівелює правові наслідки
процедурних порушень, допущених
контролюючим органом при призначенні
відповідної перевірки.

Відтак, з огляду на наведене, позови
суб'єктів господарювання, спрямовані
на оскарження рішень (у тому числі
наказів про призначення перевірки), дій
або бездіяльності контролюючих
органів щодо призначення та/або
проведення перевірок можуть бути
задоволені лише в тому разі, якщо до
моменту винесення судового рішення не
відбулося допуску посадових осіб
контролюючого органу до спірної
перевірки.

В іншому разі в задоволенні
відповідних позовів має бути
відмовлено, оскільки правові наслідки
оскаржуваних дій за таких обставин є
вичерпаними, а отже задоволення позову
не може призвести до відновлення
порушених прав господарюючого
суб'єкту, оскільки після проведення
перевірки права суб'єктів
господарювання порушують лише
наслідки проведення відповідної
перевірки.

За таких обставин, відповідач як
контролюючий орган державної влади,
здійснюючи перевірку позивача, діяв у
спосіб та з наявності повноважень, як
це передбачено чинним законодавством
України.

Відповідно до ст. 71 КАС України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення, а суд, згідно ст. 86 цього
Кодексу, оцінює докази, які є у справі,
за своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні.

Згідно ч. 2 ст. 71 КАС України в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідно до ст.159 КАС України, судове
рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин в адміністративній
справі, підтверджених тими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

Аналізуючи чинне законодавство та
обставини справи колегія суддів
приходить до висновку, що суд першої
інстанції безпідставно задовольнив
позовні вимоги, оскільки відповідач як
суб'єкт владних повноважень не надав
суду достатні та беззаперечні докази в
обгрунтування обставин, на яких
ґрунтуються його заперечення.

З огляду на викладене, доводи
апеляційної скарги є суттєвими і
складають підстави для висновку про
неповне з'ясування судом обставин, що
мають значення для справи, порушення
судом норм матеріального права, що
призвело до неправильного вирішення
питання тому, колегія суддів приходить
до висновку, що постанову слід частково
скасувати та прийняти нову.

Керуючись ст. 160, ст.197, п.3 ч.1 ст. 198, ст.202,
ст.205, ст.207, ст. 254 КАС України, суд
апеляційної інстанції

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Мукачівська
об'єднана державна податкова інспекція
Закарпатської області Державної
податкової служби - залишити без
задоволення.

Скасувати постанову Закарпатського
окружного адміністративного суду від
10.06.2013 року у справі №807/669/13-а.

Прийняти нову постанову про відмову у
задоволенні позовних вимог.

Постанова набирає законної сили через
п»ять днів після направлення їх копій
особам, які беруть участь у справі та
може бути оскаржена до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя :
В.П. Сапіга

Судді:
Н.Г. Левицька

І.М. Обрізко