Справа № 810/3428/14
Суддя: Леонтович А.М.
Дата ухвалення: 2014-07-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 липня 2014 року
№810/3428/14

Приміщення суду за адресою: місто Київ,
бульвар Лесі Українки, 26, зал судових
засідань № 1018

Київський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді -
Леонтовича А.М.

при секретарі -
Бончевій О.С.

за участю представників сторін:

від позивача:
ОСОБА_1 (за довіреністю)

від відповідача:
не прибув

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу

за позовом до проОСОБА_2
Білоцерківської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Київській
області визнання протиправним та
скасування рішення,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 (далі - позивач) звернувся до
Київського окружного
адміністративного суду з позовом до
Білоцерківської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Київській
області (далі - відповідач) про визнання
протиправним та скасування рішення про
застосування фінансових санкцій
Білоцерківської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Київській
області від 29 квітня 2014 року
№22-01/НОМЕР_1/975.

В обґрунтування своїх вимог позивач
зазначив, що оскаржуване рішення про
застосування фінансових санкцій є
протиправним, оскільки відповідач
дійшов помилкових висновків про
порушення ОСОБА_2 законодавства у сфері
обігу та виробництва спирту та
тютюнових виробів. Позивач стверджує,
що на момент перевірки не здійснював
будь-якої господарської діяльності у
перевіряємому кіоску, отже не вчиняв
виявлених порушень.

У судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги підтримав
повністю, просив суд позов
задовольнити.

Відповідач явку уповноваженого
представника не забезпечив, заперечень
на позов не надав, будь-яких заяв чи
клопотань про відкладення розгляду
справи не заявляв, а про дату, час та
місце судового засідання повідомлений
належним чином.

Заслухавши думку позивача, суд ухвалив
здійснювати розгляд справи за
відсутності представника відповідача,
повідомленого належним чином.

Розглянувши подані документи і
матеріали, заслухавши пояснення
представника позивача, всебічно і
повно з'ясувавши фактичні обставини, на
яких ґрунтується позов, оцінивши
докази, які мають юридичне значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, врахувавши норми закону, які
діяли на момент виникнення
правовідносин між сторонами, суд
вважає встановленими наступні
обставини та відповідні їм
правовідносини.

29 січня 2014 року працівниками Головного
управління Міндоходів у м. Києві
проведена фактична перевірка
господарської одиниці (кіоску),
розташованої за адресою: АДРЕСА_1 з
питань додержання суб'єктами
господарювання вимог, встановлених
законодавством України, які є
обов'язковими до виконання при
здійсненні оптової і роздрібної
торгівлі алкогольними напоями та/або
тютюновими виробами.

Перевірка проводилась на підставі
наказу на перевірку від 22 січня 2014 року
№48 та направлень на перевірку, які
позивачем отримані не були. Перевірка
проводилась в присутності продавця
магазину. Результати перевірки
оформлено актом від 5 лютого 2014 року
№26/011/21/НОМЕР_1 (далі - акт перевірки)(а.с.
7-9).

У ході перевірки податковим органом
встановлено порушення статті 15 Закону
України «Про державне регулювання
виробництва і обігу спирту етилового,
коньячного і плодового, алкогольних
напоїв та тютюнових виробів», а саме
здійснення оптової (включаючи імпорт
та експорт) і роздрібної торгівлі
спиртом етиловим, коньячним і
плодовим, спиртом етиловим
ректифікованим виноградним, спиртом
етиловим ректифікованим плодовим,
алкогольними напоями та тютюновими
виробами без наявності ліцензій.

За наслідками перевірки,
Білоцерківською об'єднаною державною
податковою інспекцією Головного
управління Міндоходів у Київській
області прийнято рішення від 29 квітня
2014 року №72/10-02-22-01/НОМЕР_1/975 до позивача,
згідно абзацу 5 статті 17 Закону України
«Про державне регулювання виробництва
і обігу спирту етилового, коньячного і
плодового, алкогольних напоїв та
тютюнових виробів» застосовані
фінансові санкції у розмірі: 1700,00 грн.
(а.с. 15-16).

Не погоджуючись із висновками
податкового органу позивач звернувся
до суду.

Частиною 2 статті 19 Конституції
України передбачено, що органи
державної влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Відповідно до частини 3 статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства
України, у справах щодо оскарження
рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів
владних повноважень адміністративні
суди перевіряють, чи прийняті (вчинені)
вони: на підставі, у межах повноважень
та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України; з
використанням повноваження з метою, з
якою це повноваження надано;
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії);
безсторонньо (неупереджено);
добросовісно; розсудливо; з
дотриманням принципу рівності перед
законом, запобігаючи несправедливій
дискримінації; пропорційно, зокрема з
дотриманням необхідного балансу між
будь-якими несприятливими наслідками
для прав, свобод та інтересів особи і
цілями, на досягнення яких спрямоване
це рішення (дія); з урахуванням права
особи на участь у процесі прийняття
рішення; своєчасно, тобто протягом
розумного строку.

Згідно із частиною 1статті 9 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд при вирішенні справи
керується принципом законності,
відповідно до якого: 1)суд вирішує
справи відповідно до Конституції та
законів України, а також міжнародних
договорів, згода на обов'язковість яких
надана Верховною Радою України; 2)суд
застосовує інші нормативно-правові
акти, прийняті відповідним органом на
підставі, у межах повноважень та у
спосіб, передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно статті 15 Закону України «Про
державне регулювання виробництва і
обігу спирту етилового, коньячного і
плодового, алкогольних напоїв та
тютюнових виробів» імпорт, експорт і
оптова торгівля алкогольними напоями
та тютюновими виробами можуть
здійснюватися суб'єктами
господарювання всіх форм власності за
наявності ліцензій.

Роздрібна торгівля алкогольними
напоями (крім столових вин) або
тютюновими виробами може
здійснюватися суб'єктами
господарювання всіх форм власності, у
тому числі їх виробниками, за наявності
у них ліцензій.

Суб'єкти господарювання,які отримали
ліцензію на роздрібну торгівлю
алкогольними напоями, мають право
продавати сидр та перрі (без додання
спирту) без отримання окремої
ліцензії на право роздрібної торгівлі
цими алкогольними напоями.

Плата за ліцензію на роздрібну
торгівлю алкогольними напоями, крім
сидру та перрі (без додання спирту),
становить 8000 гривень на кожний окремий,
зазначений в ліцензії електронний
контрольно-касовий апарат (книгу
обліку розрахункових операцій), що
знаходиться у місці торгівлі; на
роздрібну торгівлю тютюновими
виробами на кожне місце торгівлі - 2000
гривень, а на території сіл і селищ, за
винятком тих, що знаходяться у межах
території міст, - 500 гривень на
роздрібну торгівлю алкогольними
напоями, крім сидру та перрі (без
додання спирту), на кожний окремий,
зазначений у ліцензії електронний
контрольно-касовий апарат (книгу
обліку розрахункових операцій), що
знаходиться у місці торгівлі, і 250
гривень - на роздрібну торгівлю
тютюновими виробами на кожне місце
торгівлі.

Абзацом 5 частини 2 статті 17 Закону
України «Про державне регулювання
виробництва і обігу спирту етилового,
коньячного і плодового, алкогольних
напоїв та тютюнових виробів»
передбачена можливість застосування
до суб'єктів господарювання у разі
оптової (включаючи імпорт та експорт)
і роздрібної торгівлі спиртом
етиловим, коньячним і плодовим,
спиртом етиловим ректифікованим
виноградним, спиртом етиловим
ректифікованим плодовим, алкогольними
напоями та тютюновими виробами без
наявності ліцензій, - 200 відсотків
вартості отриманої партії товару, але
не менше 1700 гривень.

Відповідно до частини 1 статті 16
вказаного Закону контроль за
дотриманням норм цього Закону
здійснюють органи, які видають
ліцензії, а також інші органи в межах
компетенції, визначеної законами
України.

Підпунктом 19-1.1.11 пункту 19-1 статті 19-1
Податкового кодексу України
передбачено, що органи державної
податкової служби здійснюють контроль
у сфері виробництва, обігу та
реалізації підакцизних товарів.

Пунктом 75.1. статті 75 Податкового
кодексу України контролюючі органи
мають право проводити камеральні,
документальні (планові або
позапланові; виїзні або невиїзні) та
фактичні перевірки.

Відповідно до підпункту 75.1.3. пункту 75.1
статті 75 Податкового кодексу України
фактичною вважається перевірка, що
здійснюється за місцем фактичного
провадження платником податків
діяльності, розташування
господарських або інших об'єктів права
власності такого платника. Така
перевірка здійснюється контролюючим
органом щодо дотримання норм
законодавства з питань регулювання
обігу готівки, порядку здійснення
платниками податків розрахункових
операцій, ведення касових операцій,
наявності ліцензій, патентів, свідоцтв,
у тому числі про виробництво та обіг
підакцизних товарів, дотримання
роботодавцем законодавства щодо
укладення трудового договору,
оформлення трудових відносин з
працівниками (найманими особами).

Як вбачається із матеріалів справи,
фактичну перевірку здійснено щодо
кіоску по АДРЕСА_1.

Судом встановлено, що 4 квітня 2013 року
ОСОБА_2 укладено з ФОП ОСОБА_5 договір
оренди №04/13, предметом якого було
строкове платне користування малою
архітектурною формою (кіоском) площею 20
кв.м., що знаходиться за адресою АДРЕСА_1
(а.с. 11).

На виконання договору, 4 квітня 2013 року
предмет оренди було передано позивачу
на підставі акту приймання-передачі
(а.с. 12).

31 жовтня 2013 року сторони за взаємною
згодою розірвали договір оренди від 4
квітня 2013 року №04/13, у зв'язку із чим,
об'єкт оренди - кіоск, що знаходиться за
адресою АДРЕСА_1 позивачем повернутий
орендодавцю, що підтверджується актом
приймання-передачі приміщення від 31
жовтня 2013 року (а.с. 13).

Таким чином, матеріалами справи
підтверджується, що позивач не є
власником зазначеного кіоску та з 31
жовтня 2013 року, не є орендарем та не
здійснював господарської діяльності
за місцезнаходженням кіоску.

При цьому, суд зауважує, що фактичну
перевірку здійснено 29 січня 2014 року,
тобто майже через 3 місяці з моменту
розірвання договору оренди та передачі
приміщення кіоску орендодавцю.

Слід також зазначити, що акт перевірки
не містить посилань на жоден документ,
який би свідчив, що зазначений об'єкт
належить саме ОСОБА_2, або що перевірка
здійснювалась відносно позивача.
Висновки перевіряючих про
приналежність кіоску позивачу
зроблені на основі усних пояснень
особи, що у той момент здійснювала
розрахунково-касові операції та
зазначено у додатку №1 до акту (а.с. 8).

У ході розгляду справи відповідачем не
надано належних і достатніх доказів
порушення позивачем статті 15 Закону
України «Про державне регулювання
виробництва і обігу спирту етилового,
коньячного і плодового, алкогольних
напоїв та тютюнових виробів», отже не
доведено правомірності свого рішення.

З огляду на викладене, рішення про
застосування фінансових санкцій від
№29 4вітня 2014 року №72/10-02-22-01/НОМЕР_1/975 є
незаконним та підлягає скасуванню.

Частиною 1 статті 11 Кодексу
адміністративного судочинства України
визначено, що розгляд і вирішення справ
в адміністративних судах здійснюється
на засадах змагальності сторін та
свободи в наданні ними суду своїх
доказів і у доведенні перед судом їх
переконливості, а частиною 1 статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України зазначено, що кожна сторона
повинна довести ті обставини, на яких
ґрунтуються її вимоги та заперечення,
крім випадків, коли судом здійснюється
розгляд справ про протиправність
рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта
владних повноважень, у яких обов'язок
щодо доказування правомірності свого
рішення, дії чи бездіяльності
покладається на відповідача, якщо він
заперечує проти адміністративного
позову.

На виконання цих вимог відповідачем, як
суб'єктом владних повноважень, не
надано суду доказів, які б
спростовували б твердження позивача.

Системно проаналізувавши приписи
законодавства України, що були чинними
на момент виникнення спірних
правовідносин між сторонами, зважаючи
на взаємний та достатній зв'язок
доказів у їх сукупності, та враховуючи,
що позивачем доведено протиправність
рішення відповідача, суд дійшов до
висновку, що адміністративний позов
підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 9, 14, 70, 71, 86, 158-163
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати
рішення Білоцерківської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Київській області про застосування
фінансових санкцій від 29 квітня 2014 року
№72/10-02-22-01/НОМЕР_1/975.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо скаргу не було подано в
установлені строки. У разі подання
апеляційної скарги постанова, якщо її
не скасовано, набирає законної сили
після повернення скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішення за
наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду
подається до Київського апеляційного
адміністративного суду через
Київський окружний адміністративний
суд протягом десяти днів з дня її
проголошення, а в разі проголошення
лише вступної та резолютивної частини
постанови або прийняття постанови у
письмовому провадженні - протягом
десяти днів з дня отримання її копії.

Суддя
Леонтович А.М.

Повний текст постанови
виготовлено 11 липня 2014 року