Справа № 804/8054/14
Суддя: Парненко Вікторія Станіславівна
Дата ухвалення: 2014-07-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 липня 2014 р. Справа № 804/8054/14

Дніпропетровський окружний
адміністративний суд у складі:

головуючий суддя
Парненко В.С.

при секретарі судового засідання
Драгота С.А.

за участю:

представника позивача
Панишко А.О.

представника відповідача
Костюченко В.П.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у місті Дніпропетровську
адміністративну справу за позовом
Дніпропетровського обласного
відділення Фонду соціального захисту
інвалідів до Комунального
підприємства «ТЕПЛОЕНЕРГО»
Дніпропетровської міської ради про
стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

10.06.2014 р. Дніпропетровське обласне
відділення Фонду соціального захисту
інвалідів (надалі - позивач) звернулось
до Дніпропетровського окружного
адміністративного суду року із
адміністративним позовом до
Комунального підприємства
«ТЕПЛОЕНЕРГО» Дніпропетровської
міської ради (надалі - відповідач), в
якому просить стягнути заборгованість
зі сплати
адміністративно-господарських санкції
та пені у розмірі 224273,88 грн.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що
відповідач не забезпечив
працевлаштування інвалідів у
відповідній кількості та не сплатив
вчасно адміністративно-господарські
санкції за нездійснення
працевлаштування інвалідів у 2013 році.

Позивача в судовому засіданні позовні
вимоги підтримав та просив позов
задовольнити.

Відповідач у судовому засіданні проти
позову заперечував. Надав письмові
заперечення проти позову.

Заслухавши представників сторін,
дослідивши матеріали справи,
проаналізувавши чинне законодавство,
суд доходить висновку, що позов не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Законом України «Про основи соціальної
захищеності інвалідів в Україні» (далі
- Закон) визначено основи соціальної
захищеності інвалідів в Україні і
гарантує їм рівні з усіма іншими
громадянами можливості для участі в
економічній, політичній і соціальній
сферах життя суспільства, створення
необхідних умов, які дають можливість
інвалідам ефективно реалізувати права
та свободи людини і громадянина та
вести повноцінний спосіб життя згідно
з індивідуальними можливостями,
здібностями і інтересами.

Інваліди в Україні володіють усією
повнотою соціально-економічних,
політичних, особистих прав і свобод,
закріплених Конституцією України,
законами України та міжнародними
договорами, згода на обов'язковість
яких надана Верховною Радою України
(ст. 1 Закону).

Судом встановлено, що відповідачем
подано Дніпропетровському обласному
відділенню Фонду соціального захисту
інвалідів звіт за формою № 10-ПІ (річна)
«Звіт про зайнятість і
працевлаштування інвалідів» за 2013 рік,
затвердженого наказом Міністерства
праці та соціальної політики України
від 10 лютого 2007 року № 42, у якому
середньооблікова чисельність штатних
працівників у відповідача у 2013 році
становила 819 осіб, з них:
середньооблікова кількість штатних
працівників, яким відповідно до
чинного законодавства встановлена
інвалідність - 27 осіб; кількість
інвалідів-штатних працівників, які
повинні працювати на робочих місцях,
створених відповідно до вимог статті 19
Закону України «Про основи соціальної
захищеності інвалідів в Україні» - 33
особи.

Відповідно до ч.3 ст. 18 Закону
підприємства, установи, організації,
фізичні особи, які використовують
найману працю, зобов'язані виділяти та
створювати робочі місця для
працевлаштування інвалідів, у тому
числі спеціальні робочі місця,
створювати для них умови праці з
урахуванням індивідуальних програм
реабілітації і забезпечувати інші
соціально-економічні гарантії,
передбачені чинним законодавством,
надавати державній службі зайнятості
інформацію, необхідну для організації
працевлаштування інвалідів, і
звітувати Фонду соціального захисту
інвалідів про зайнятість та
працевлаштування інвалідів у порядку,
встановленому Кабінетом Міністрів
України.

У відповідності до ст.19 Закону для
підприємств, установ, організацій, у
тому числі підприємств, організацій
громадських організацій інвалідів,
фізичних осіб, які використовують
найману працю, установлюється норматив
робочих місць для працевлаштування
інвалідів у розмірі чотирьох відсотків
середньооблікової чисельності штатних
працівників облікового складу за рік, а
якщо працює від 8 до 25 осіб, - у кількості
одного робочого місця.

Підприємства, установи, організації, у
тому числі підприємства, організації
громадських організацій інвалідів,
фізичні особи, які використовують
найману працю, самостійно розраховують
кількість робочих місць для
працевлаштування інвалідів відповідно
до нормативу, встановленого частиною
першою цієї статті, і забезпечують
працевлаштування інвалідів. При
розрахунках кількість робочих місць
округлюється до цілого значення.

Як вбачається із матеріалів справи,
середньооблікова чисельність штатних
працівників у відповідача у 2013 році
становила 819 осіб, що підтверджується
даними звіту за формою №10-ПІ за 2013 рік.

Виходячи із вищенаведеного, відповідач
як роботодавець, що використовує
найману працю 819 осіб, зобов'язаний
забезпечити встановлення нормативу 33
робочих місць, призначених для
працевлаштування інвалідів.
Відповідачем у звіті за формою №10-ПІ за
2013 рік зазначено, що кількість
інвалідів - штатних працівників, які
повинні працювати на робочих місцях,
складає 33 особи.

Відповідачем інваліди в повній
кількості не працевлаштовані
(працевлаштовані 27 осіб), що
підтверджується даними звіту
підприємства за формою № 10-ПІ за 2012 рік.

Відповідно до ч. 3 ст. 18-1 Закону пошук
підходящої роботи відповідно до
рекомендацій МСЕК, наявних у інваліда
кваліфікації та знань, з урахуванням
його побажань здійснює державна служба
зайнятості.

Відповідно до абзацу другого п. 2 ст. 19
Закону України «Про зайнятість
населення» державна служба зайнятості
має право одержувати від підприємств,
установ і організацій, незалежно від
форм власності, адміністративні дані
про наявність вакантних робочих місць,
у тому числі призначених для
працевлаштування інвалідів, характер і
умови праці на них, про всіх
вивільнюваних, прийнятих і звільнених
працівників та інформацію про
передбачувані зміни в організації
виробництва і праці, інші заходи, що
можуть призвести до вивільнення
працівників.

Процедуру подання інформації про
наявність вільних робочих місць
(вакантних посад) для працевлаштування
інвалідів центру зайнятості визначено
Порядком подання підприємствами,
установами, організаціями та фізичними
особами, що використовують найману
працю, звітів про зайнятість і
працевлаштування інвалідів та
інформації, необхідної для організації
їх працевлаштування, що затверджено
постановою Кабінету Міністрів України
від 31.01.2007 року №70.

Інформацію про наявність вільних
робочих місць (вакантних посад) для
працевлаштування інвалідів
роботодавці подають центру зайнятості
за місцем їх реєстрації як платників
страхових внесків на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття за формою № 3-ПН «Звіт про
наявність вакансій», затвердженою
наказом Міністерства праці та
соціальної політики України від 19.12.2005
року № 420 за погодженням з
Держкомстатом.

Згідно до ч.1 ст.20 Закону, підприємства,
установи, організації, у тому числі
підприємства, організації громадських
організацій інвалідів, фізичні особи,
які використовують найману працю, де
середньооблікова чисельність
працюючих інвалідів менша, ніж
установлено нормативом, передбаченим
статтею 19 цього Закону, щороку
сплачують відповідним відділенням
Фонду соціального захисту інвалідів
адміністративно-господарські санкції,
сума яких визначається в розмірі
середньої річної заробітної плати на
відповідному підприємстві, установі,
організації, у тому числі підприємстві,
організації громадських організацій
інвалідів, фізичної особи, яка
використовує найману працю, за кожне
робоче місце, призначене для
працевлаштування інваліда і не зайняте
інвалідом. Для підприємств, установ,
організацій, у тому числі підприємств,
організацій громадських організацій
інвалідів, фізичних осіб, на яких
працює від 8 до 15 осіб, розмір
адміністративно-господарських санкцій
за робоче місце, призначене для
працевлаштування інваліда і не зайняте
інвалідом, визначається в розмірі
половини середньої річної заробітної
плати на відповідному підприємстві, в
установі, організації, у тому числі
підприємстві, організації громадських
організацій інвалідів, у фізичної
особи, яка використовує найману працю.

Порушення термінів сплати
адміністративно-господарських санкцій
тягне за собою нарахування пені. Пеня
обчислюється виходячи з 120 відсотків
річних облікової ставки Національного
банку України, що діяла на момент
сплати, нарахованої на повну суму
недоїмки за весь її строк.

З матеріалів справи вбачається, що
відповідач у 2013 році надавав
статистичну звітність до Жовтневого
районного центру зайнятості за формою
№ 3-ПН, що затверджено наказом Мінпраці
України від 19.12.2005 року № 420. Відповідно
до цих звітів відповідач зазначав про
наявність вакансій для інвалідів у
необхідній кількості.

Випадків відмови в працевлаштуванні
інвалідів на даному підприємстві
протягом 2013 року не було.

Таким чином, відповідач у 2013 році
заявляв про вакантні місця для
працевлаштування інвалідів.

Крім того, відповідач у своєму
запереченні зазначив, що на протязі 2013
p., у зв'язку із складною
фінансово-економічною ситуацією на
підприємстві, що обумовлено
об'єктивними причинами, та, враховуючи
сезонний характер опалювального
виробництва, підприємство повинно було
скорочувати чисельність працівників і
тимчасово відмовитись від прийому на
роботу осіб. Проте, відповідно до копій
наказів по підприємству №44 від 01.02.2013 р.
та №221 від 30.03.2013 р. підприємство
виділяло робочі міста для
працевлаштування інвалідів З метою
залучення інвалідів до
працевлаштування на підприємстві
також було розміщене відповідне
оголошення в газеті «Наше місто» за
19.10.2013 p., однак поліпшення ситуації з
працевлаштуванням інвалідів на
підприємстві не сталося.

Ніяких належних та достатніх доказів у
спростування даних обставин позивачем
до суду не надано.

Суд вважає за необхідне зазначити, що
виконанням нормативу робочих місць для
працевлаштування інвалідів вважається
лише їх фактичне працевлаштування,
оскільки відповідно до вимог
законодавства, чинного на момент
виникнення спірних правовідносин,
обов'язок підприємства щодо створення
робочих місць для інвалідів не
супроводжується його обов'язком
підбирати, працевлаштовувати
інвалідів на створені робочі місця.
Такий обов'язок покладено на органи
працевлаштування (державну службу
зайнятості).

Отже, відповідачем виконані всі вимоги
Закону щодо працевлаштування у 2013 році
інвалідів на підприємство.

За наведених обставин у сукупності, суд
дійшов висновку про відмову у
задоволенні позовних вимог у повному
обсязі.

Керуючись ст.ст. 160-163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного
позову Дніпропетровського обласного
відділення Фонду соціального захисту
інвалідів до Комунального
підприємства «ТЕПЛОЕНЕРГО»
Дніпропетровської міської ради про
стягнення заборгованості, - відмовити.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду через
Дніпропетровський окружний
адміністративний суд в порядку та
строки, визначені ст. 186 Кодексу
адміністративного судочинства України
та набирає законної сили відповідно до
ст. 254 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Повний текст постанови складено
18 липня 2014 року

Суддя (підпис) Постанова не
набрала законної сили 18.07.14 Суддя З
оригіналом згідно Помічник судді
В.С. Парненко
В.С. Парненко
Ю.Ю. Ковтун