Справа № 396/1488/14-а
Суддя: Гарбуз О. А.
Дата ухвалення: 2014-07-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 396/1488/14-а
Провадження № 2-а/396/34/14
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.07.2014 року Новоукраїнський районний
суд Кіровоградської області у складі:

головуючого Гарбуз Ольга Анатоліївна,

за участю секретаря Пономаренко Р.В.

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача Свірщевської
А.Є.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі засідань суду в
м.Новоукраїнка Кіровоградської
області адміністративну справу за
адміністративним позовом ОСОБА_3 до
управління Пенсійного фонду України в
Новоукраїнському районі про визнання
неправомірними дій та зобов'язання
вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ :

04 червня 2014 року позивач звернулась до
суду з вищезазначеним
адміністративним позовом, посилаючись
на те, що вона є матір'ю ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1, яка хворіє з дворічного
віку, постійно перебувала під наглядом
лікарів Новоукраїнської ЦРЛ і
регулярно проходила курси
медикаментозного лікування. За станом
здоров'я донька потребувала
стороннього догляду. Рішенням районної
ЛКК від 02.11.2004 року її доньку визнано
дитиною-інвалідом і їй була призначена
соціальна допомога. На звернення
позивача до управління Пенсійного
фонду у Новоукраїнському районі
Кіровоградської області про
призначення пільгової пенсії, як
матері інваліда дитинства їй було
відмовлено з тим, що ОСОБА_4 вперше
визнано інвалідом 2 листопада 2004 року,
тобто у віці 14 років, тому призначення
зазначеного виду пенсії можливе у разі
наявності висновку МСЕК, що
захворювання, котре привело до
інвалідності, мало місце до досягнення
шестирічного віку. Однак, позивач
вважає, що Закон України "Про
загальнообов'язкове пенсійне
страхування" не містить такої вимоги,
тому просить: визнати дії управління
Пенсійного фонду України у
Новоукраїнському районі
Кіровоградської області щодо відмови в
призначенні їй дострокової пенсії за
віком, як матері дитини-інваліда
протиправними; зобов`язати управління
Пенсійного фонду України у
Новоукраїнському районі
Кіровоградської області, здійснити їй
призначення пенсії за віком як матері
дитини-інваліда; визнати достовірність
наданих нею довідок районної ЛКК, що є
підтвердженням, що дитина мала медичні
покази для визнання дитиною-інвалідом
до шестирічного віку за станом
здоров'я.

В судовому засіданні позивач,
представник позивача ОСОБА_1, що діє на
підставі довіреності, надали
пояснення, які повністю відтворюють
зміст позовних вимог, позов підтримали
в повному обсязі та просили його
задовольнити.

Представник відповідача Свірщевська
А.Є. надала письмові заперечення щодо
позову, в яких посилається на те, що на
підставі представленого позивачем до
управління Пенсійного фонду України у
Новоукраїнському районі
Кіровоградської області медичного
висновку № 656 на дитину-інваліда з
дитинства у віці до 16 років, її доньку
ОСОБА_4 вперше визнано інвалідом 02
листопада 2004 року, тобто у віці 15 років.
Також позивачем не надано повний текст
документів, а саме висновок
лікарсько-консультаційної комісії про
те, що її донька мала медичні показання
для визнання її дитиною-інвалідом до
досягнення шестирічного віку.
Управлінням Пенсійного фонду України в
Новоукраїнському районі 03.04.2014 року
направлено запит до Новоукраїнської
ЦРЛ з проханням підтвердити, що
захворювання дитини мало місце до
досягнення шестирічного віку. Однак,
Новукраїнська ЦРЛ листом від 25.04.2014
року №560 повідомила, що ОСОБА_4 була
визнана дитиною-інвалідом 04.10.2005 року.
Відомості про перебіг хвороби до 2005
року в Новоукраїнській ЦРЛ відсутні. В
зв'язку з цим ЛКК Новоукраїнської ЦРЛ
не може визначитися чи мала медичні
показання гр. ОСОБА_4 для визначення її
дитиною інвалідом до шестирічного
віку. У зв'язку з вищевикладеним
представник відповідача заперечувала
проти позову у повному обсязі.

Заслухавши пояснення, сторін, оцінюючи
за своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному,
об'єктивному та безпосередньому
дослідженні в судовому засіданні
доказів, наявних у справі, суд
приходить до висновку, що всі докази є
належними, допустимими та
достовірними, а також достатні і
взаємно пов'язані та вважає, що позовні
вимоги підлягають задоволенню
частково з наступних підстав.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Правовідносини, що склалися між
сторонами, врегульовані Законом
України «Про пенсійне забезпечення»,
Законом України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», Порядком подання та
оформлення документів для призначення
(перерахунку) пенсій відповідно до
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування».

Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України
«Про пенсійне забезпечення», жінки, які
народили п'ятеро або більше дітей і
виховали їх до восьмирічного віку, і
матері інвалідів з дитинства, які
виховали їх до цього віку, мають право
на пенсію за віком після досягнення 50
років і при стажі роботи не менше 15
років із зарахуванням до стажу часу
догляду за дітьми (пункти "є" і "ж"
статті 56). При цьому до числа інвалідів
з дитинства належать також
діти-інваліди віком до 16 років, які
мають право на одержання соціальної
пенсії (стаття 94).

Відповідно до абз.3 п.3 розділу ХV
Прикінцевих положень Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування», жінки, які
народили п'ятеро або більше дітей і
виховали їх до шестирічного віку, і
матері інвалідів з дитинства, які
виховали їх до цього віку, мають право
на призначення дострокової пенсії за
віком після досягнення 50років та за
наявності не менше 15років страхового
стажу. При цьому до числа інвалідів
з дитинства належать також
діти-інваліди віком до 16 років.

Відповідно до п.25 Порядку подання та
оформлення документів для призначення
(перерахунку) пенсій, затвердженого
Постановою Правління Пенсійного фонду
України від 25.11.2005 року № 22-1,
зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України 27.12.2005 року № 1566/11846,
подання та оформлення документів для
призначення (перерахунку) пенсій
відповідно до Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», визнання особи інвалідом
з дитинства або дитиною-інвалідом
засвідчується випискою з акта огляду в
МСЕК, медичним висновком установи
охорони здоров'я, посвідченням
одержувача допомоги, довідкою органу,
що призначає допомогу, про період
призначення допомоги. У разі якщо
дитина визнана дитиною-інвалідом після
досягнення шестирічного віку, або
інвалідом з дитинства після досягнення
вісімнадцятирічного віку надається
висновок лікарсько-консультаційної
комісії про те, що вона мала медичні
показання для визнання її
дитиною-інвалідом до досягнення
шестирічного віку.

Наявність необхідного трудового стажу
у позивачки та її вік - досягнення 50
років 23 лютого 2014 року відповідачем не
оспорюється, що підтверджено її
паспортом та копією трудової книжки.

Судом встановлено, що ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_2, є матір`ю ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1, яка є інвалідом III групи з
дитинства, що підтверджується копією
посвідчення, виданого 26.03.2009 року
управлінням праці Новоукраїнської РДА,
копією свідоцтва про народження,
копією корінця медичного висновку №656
на дитину-інваліда з дитинства у віці
до 16 років(а.с.10,12,14).

04 квітня 2014 року позивач звернулась до
відповідача з письмовим зверненням про
призначення їй пенсії за віком як
матері дитини-інваліда, на яке
Пенсійним фондом України у
Новоукраїнському районі
Кіровоградської області листом від 17
квітня 2014 року № 897/29-09, підтвердження
дати вручення позивачу представник
відповідача не довів,яким відмовлено у
призначенні пенсії із зниженням
пенсійного віку відповідно до абз.3 п.3
розділу ХV Прикінцевих положень Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування», у
зв'язку з тим, що ОСОБА_4 вперше визнано
інвалідом 2 листопада 2004 року, тобто у
віці 14 років, тому призначення
зазначеного виду пенсії можливе у разі
наявності висновку МСЕК, що
захворювання, котре привело до
інвалідності, мало місце до досягнення
шестирічного віку (а.с. 5 -лист).

На підставі медичного висновку № 656 на
дитину-інваліда з дитинства у віці до 16
років, гр. ОСОБА_4 вперше визнано
інвалідом 02 листопада 2004 року, тобто у
віці 15 років.

З листів Новоукраїнської центральної
районної лікарні від 25 квітня 2014 року №
2560 вбачається, що відомості про перебіг
хвороби до 2005 року ОСОБА_4 відсутні. ЛКК
не може визначитися чи мала медичні
показання ОСОБА_4 для визначення її
дитиною -інвалідом до шестирічного
віку(а.с.7)

Дитина позивачки весь час перебувала
на обліку в Новоукраїнській ЦРЛ і вини
позивача, що медчична карка на ім'я
дитини не збереглася, суд вважає немає.

У відповідності до статті 22
Конституції України конституційні
права і свободи гарантуються і не
можуть бути скасовані. При прийнятті
нових законів або внесенні змін до
чинних законів не допускається
звуження змісту та обсягу існуючих
прав і свобод.

Відповідно до статті 46 Конституції
України громадяни мають право на
соціальний захист, що включає право на
забезпечення їх у разі повної,
часткової або тимчасової втрати
працездатності, втрати годувальника,
безробіття з незалежних від них
обставин, а також у старості та в інших
випадках, передбачених законом.

Відповідно до п. 3 розділу XV Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування»жінки,
які народили п'ятеро або більше дітей і
виховали їх до шестирічного віку, і
матері інвалідів з дитинства, які
виховали їх до цього віку, мають право
на призначення дострокової пенсії за
віком після досягнення 50 років та за
наявності не менше 15 років страхового
стажу. При цьому до числа інвалідів з
дитинства належать також діти-інваліди
віком до 16 років.

Згідно Інструкції про встановлення
груп інвалідності, затвердженої
наказом Міністерства охорони здоров'я
України від 07 квітня 2004 року № 183
залежно від ступеня обмеження
життєдіяльності встановлюють I, II, III
групи інвалідності, а також причини
інвалідності: загальне захворювання;
інвалідність з дитинства; трудове
каліцтво; професійне захворювання;
поранення тощо.

Відповідно до п. 25 Постанови Правління
Пенсійного фонду України від 25
листопада 2005 року, визнання особи
інвалідом з дитинства або
дитиною-інвалідом засвідчується
випискою з акта огляду в МСЕК, медичним
висновком установи охорони здоров'я,
посвідченням одержувача допомоги,
довідкою органу, що призначає допомогу,
про період призначення допомоги.

Як вбачається з вищенаведеного,
обов'язок позивача підтверджувати, що
вона є матір'ю інваліда з дитинства до
шестирічного віку в законодавстві
відсутні.

Зазначена позиція також
підтверджується судовою практикою,
зокрема, ухвалами Вищого
адміністративного суду України від 14
січня 2009 року у справі № К-33609/06 та від 27
жовтня 2011 року у справі № К/9991/44479/11, у
справі №/9991/3311/12 від 14.02.2013 року
(реєстраційний номер в ЄДР/Review/29611049) та
у справі №К/800/10691/13 від 30.05.2013 року
(реєстраційний номер в ЄДР/Review/31643440).

Посилання відповідача на Порядок
подання та оформлення документів для
призначення (перерахунку) пенсій,
затверджений постановою правління
Пенсійного фонду України від 25
листопада 2005 року № 22-1 в частині
підтвердження особою факту настання
інвалідності до 6-річного віку суд не
приймає до уваги, оскільки зазначений
Порядок є підзаконним нормативним
актом, тож застосуванню підлягають
норми Законів України.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України у
справах щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); безсторонньо
(неупереджено); добросовісно;
розсудливо; з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації;
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення;
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України суд
при вирішенні справи керується
принципом законності, відповідно до
якого органи державної влади, органи
місцевого самоврядування, їхні
посадові і службові особи зобов'язані
діяти лише на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та Законами України.
Аналогічна норма закріплена і в ч. 2 ст.
19 Конституції України.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову, проте
відповідачем по справі, як суб'єкт
владних повноважень, не виконав
покладеного на нього обов'язку щодо
доказування правомірності прийнятого
ним оспорюваного рішення.

Як вбачається з системного аналізу
зазначених вище положень
нормативно-правових актів,
необхідність подання особою при
зверненні із заявою про призначення
пенсії відповідно до ст. 17 Закону
України «Про пенсійне забезпечення»
висновку лікарсько-консультаційної
комісії про те, що відповідна особа
(дитина) мала медичні показання для
визнання її дитиною-інвалідом до
досягнення шестирічного віку
пов'язується із визнанням дитини
інвалідом з дитинства після досягнення
вісімнадцятирічного віку. При цьому,
законодавець розрізняє поняття
дитина-інвалід та інвалід з дитинства.
Донька ж позивачки була визнана
інвалідом з дитинства з 02 листопада 2004
року у віці неповних 15 років, а тому,
положення п. 25 Порядку про необхідність
подання відповідному управлінню ПФУ
висновку лікарсько-консультаційної
комісії про те, що дитина мала медичні
показання для визнання її
дитиною-інвалідом до досягнення
шестирічного віку в даному випадку на
правовідносини між сторонами не
поширюється.

Посилання відповідача на п.п.24, 25
Постанови правління Пенсійного фонду
України №22-1 від 25.11.2005 року є
необґрунтованими, оскільки
законодавством не встановлено
обов'язку позивача підтверджувати, що
вона є матір'ю інваліда з дитинства до
шестирічного віку.

Заслухавши пояснення сторін,
дослідивши письмові докази у справі
суд приходить до висновку, що позов
підлягає до задоволення частково,
оскільки відповідачем не було доведено
правомірності прийнятого рішення щодо
відмови ОСОБА_3 у призначенні
дострокової пенсії за віком,
враховуючи те, що на момент її
звернення до відповідача були наявні
всі умови, передбачені пунктом 3
розділу ХV «Прикінцеві
положення»Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування»для призначення такої
пенсії, а саме, позивач є матір'ю
інваліда з дитинства та виховала його
до шестирічного віку, досягла 50 років
та має не менше 15 років страхового
стажу.

В задоволені решти позовних вимог, щодо
достовірності наданих позивачем
довідок, суд вважає за необхідне
відмовити, оскільки судом встановлено,
що позивач набула право на призначення
дострокової пенсії за віком відповідно
до п. 3 розділу ХV «Прикінцеві
положення»Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» з часу належного
звернення за її призначенням, що
відповідає вимогам ст. 44 зазначеного
Закону.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 19, 24, 33, 46, 51 Конституції України,
Законами України «Про пенсійне
забезпечення», «;Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», ст.ст.8, 9, 10, 11, 12, 18, 21, 69, 71,
86, 94, 99, 159, 160, 162, 256 КАС України,-

П О С ТА Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_3 до
управління Пенсійного фонду України в
Новоукраїнському районі про визнання
неправомірними дій та зобов'язання
вчинити певні дії задовольнити
частково.

Визнати дії управління Пенсійного
фонду України в Новоукраїнському
районі Кіровоградської області щодо
відмови ОСОБА_3 у призначенні
дострокової пенсії за віком,
відповідно до п. 3 Прикінцевих положень
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», як матері
дитини-інваліда з дитинства по
досягненні 50-річного віку
протиправними.

Зобов`язати управління Пенсійного
фонду України у Новоукраїнському
районі Кіровоградської області
здійснити ОСОБА_3 призначення пенсії за
віком як матері дитини-інваліда,
починаючи з часу звернення.

У задоволенні решти позовних вимог
відмовити.

Постанова суду набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги, встановленого КАС
України, якщо таку скаргу не було
подано. У разі подання апеляційної
скарги постанова суду, якщо її не
скасовано, набирає законної сили після
повернення апеляційної скарги, відмови
у відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду
може бути подана до Дніпропетровського
адміністративного апеляційного суду
через Новоукраїнський районний суд
Кіровоградської області протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 цього Кодексу, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Головуючий:
О. А. Гарбуз