Справа № 817/1544/14
Суддя: Зозуля Д. П.
Дата ухвалення: 2014-07-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 817/1544/14

14 липня 2014 року 17год. 30хв. м. Рівне

Рівненський окружний адміністративний
суд у складі головуючого судді Зозулі
Д. П. за участю секретаря судового
засідання Минько Н.З. та сторін і інших
осіб, які беруть участь у справі:

позивача: представник Солошенко
Анастасія Володимирівна,

відповідача 1: не з'явився,

відповідача 2: представник Білоконь
Олеся Валеріївна,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом

Приватного акціонерного товариства
"Дубнонафтопродукт" до Головного
спеціаліста відділу оперативного
контролю за дотриманням вимог
земельного законодавства управління
контролю за використанням та охороною
земель Державної інспекції сільського
господарства у Рівненській області
Ткача Михайла Вікторовича,
Державної інспекції сільського
господарства у Рівненській області
про визнання протиправними дії та
скасування припису, -ВСТАНОВИВ :

Приватне акціонерне товариство
"Дубнонафтопродукт" звернулося до
Рівненського окружного
адміністративного суду з
адміністративним позовом до Головного
спеціаліста відділу оперативного
контролю за дотриманням вимог
земельного законодавства управління
контролю за використанням та охороною
земель Державної інспекції сільського
господарства у Рівненській області
Ткача Михайла Вікторовича, Державної
інспекції сільського господарства у
Рівненській області про визнання
протиправними дії та скасування
припису.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що
висновки акту перевірки та припис
сформовані безпідставно, без
урахування норм чинного законодавства
та є протиправними. Так, згідно п. 5
абзацу 2 розділу ХVІІ Прикінцевих та
перехідних положень Закону України
"Про акціонерні товариства" зміна
найменування акціонерних товариств не
є перетворенням та не потребує
застосування процедури припинення. З
урахуванням ст. 28-1 Прикінцевих та
Перехідних положень Закону України
"Про державний земельний кадастр" ,
Закону України "Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обмежень" існуючі державні
aкти на право постійного користування
земельними ділянками, видані на
юридичну особу (акціонерне товариство),
визнаються державою та є чинними. Отже
позивачем не було вчинене порушення ст.
125 Земельного кодексу України. Крім
того, позивач вказує на ряд порушень
вчинених відповідачем у ході
проведення перевірки.

Представник позивача, з мотивів
викладених у адміністративному позові,
позовні вимоги підтримала та просила
задовольнити їх повністю.

Відповідач 1 у судове засідання не
з'явився, про дату, час, місце судового
засідання судом повідомлявся належним
чином. До початку судового засідання
подав клопотання про розгляд справи
без його участі. Судом не визнавалася
обов'язковою участь відповідача 1 в
судовому засіданні. За таких обставин,
суд вважає за можливе розглянути
справу без участі відповідача 1 за
наявними у справі матеріалами.

Крім того, відповідачем 1 було подано
письмові пояснення у яких він зазначив,
що уci процесуальні документи складені
у встановленому законом порядку та дії
вчинені лише на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
законами України. Крім того, просив суд
врахувати те, що викладені позивачем в
адміністративному позові доводи не
спростовують факт виявленого
порушення, а тому в задоволенні
вищезазначених позовних вимог просив
відмовити.

Представник відповідача 2 у судовому
засіданні, з мотивів викладених у
письмових запереченнях,
адміністративний позов не визнала та
просила у його задоволенні відмовити
повністю.

Заслухавши у відкритому судовому
засіданні пояснення представників
сторін, дослідивши подані письмові
докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтуються на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді у судовому процесі всіх
обставин справи в їх сукупності, суд
дійшов висновку, що позов підлягає до
часткового задоволення з огляду на
наступне.

Так, судом встановлено, що 25.01. 2014 року
до Державної інспекції сільського
господарства України звернувся
громадянин ОСОБА_5 із скаргою щодо
проведення перевірок автозаправних
комплексів WOG на території Рівненської
області, у зв'язку з тим, що вони грубо
порушують вимоги земельного
законодавства при використанні
вказаних земельних ділянок (а.с. 83).

Листом Державної інспекції сільського
господарства України № П-33-6-9/174 від 30.01.
2014 року доручено Державній інспекції
сільського господарства в Рівненській
області, у межах наданих повноважень,
здійснити перевірку фактів викладених
у заяві та у разі виявлення порушень,
вжити відповідних заходів реагування
(а.с. 82).

Відповідно до вказаного листа
Державною інспекцією сільського
господарства в Рівненській області
було прийнято наказ № 33-п від 06.02. 2014
року про проведення позапланової
перевірки автозаправних комплексів
(а.с. 88).

Згідно прийнятого наказу спеціалістам
відділу оперативного контролю за
дотриманням вимог земельного
законодавства управління контролю за
використанням та охороною земель
Державної інспекції сільського
господарства у Рівненській області
Ткачу Михайлу Вікторовичу, Шевчуку
Івану Григоровичу та Шевчуку Руслану
Ігоровичу було виписано направлення №
08/78-н від 06.02. 2014 року на проведення
позапланової перевірки земельної
ділянки, що використовується для
обслуговування автозаправного
комплексу, що знаходиться за адресою:
Дубенський район, с. Верба, вул.
Львівська, 1в та належить ПрАТ
"Дубнонафтопродукт" (а.с. 19).

За наслідком проведення позапланової
перевірки було вказаними посадовими
особами було складено Акт № 32 від 18.02.
2014 року, який було підписано керівником
позивача 19.02. 2014 року із запереченнями
(а.с. 20-28).

Крім того, враховуючи вказані у акті
перевірки порушення, головним
спеціалістом відділу оперативного
контролю за дотриманням вимог
земельного законодавства управління
контролю за використанням та охороною
земель Державної інспекції сільського
господарства у Рівненській області
Ткачем Михайлом Вікторовичем було
винесено припис № 07/02 від 21.02. 2014 року
(а.с. 29).

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Вимоги до порядку проведення перевірок
містяться у Законі України «Про
основні засади державного нагляду
(контролю) у сфері господарської
діяльності» (далі - Закон), Порядку
планування та здійснення контрольних
заходів з питань перевірки стану
дотримання суб'єктами господарювання
вимог земельного законодавства,
використання та охорони земель усіх
категорій та форм власності, які
використовуються ними у процесі
ведення господарської діяльності,
затвердженого Наказом міністерства
аграрної політики та продовольства
України від 25.02.2013 року № 132 ( далі -
Наказ).

Так, абзацом 5 ч. 1 ст. 6 Закону
передбачено, що підставами для
здійснення позапланових заходів є
звернення фізичних та юридичних осіб
про порушення суб'єктом господарювання
вимог законодавства. Позаплановий
захід у цьому разі здійснюється тільки
за наявності згоди центрального органу
виконавчої влади на його проведення. В
матеріалах справи наявне звернення
фізичної особи про порушення суб'єктом
господарювання вимог законодавства.
Вказаний позаплановий захід погоджено
листом Державної інспекції сільського
господарства України № П-33-6-9/174 від 30.01.
2014 року. Таким чином, відповідачами
дотримано вимог щодо підстав
призначення позапланової перевірки.

Стаття 7 Закону передбачає, що перед
початком здійснення заходу посадові
особи органу державного нагляду
(контролю) зобов'язані пред'явити
керівнику суб'єкта господарювання або
уповноваженій ним особі посвідчення
(направлення) та службове посвідчення,
що засвідчує посадову особу органу
державного нагляду (контролю), і
надати суб'єкту господарювання копію
посвідчення (направлення).

Відповідно до п. 5.1. та 5.2 Порядку
державні інспектори, які беруть участь
у здійсненні відповідних заходів,
зобов'язані пред'явити керівнику
суб'єкта господарювання чи
уповноваженій ним особі направлення на
проведення планової/позапланової
перевірки та службові посвідчення, що
засвідчують їх особи, і надати їм копію
направлення на проведення
планової/позапланової перевірки, яка
вручається вищезазначеним особам під
підпис.

Державні інспектори не мають права
здійснювати відповідні заходи без
наявності направлення на проведення
планової/позапланової перевірки та
службових посвідчень. Суб'єкти
господарювання, що перевіряються,
мають право не допускати державних
інспекторів до проведення відповідних
заходів, якщо вони не пред'явили
документи, визначені пунктом 5.1 цього
розділу Порядку.

Як встановлено судом під час розгляду
справи, направлення на проведення
перевірки представнику товариства
вручалося.

Отже, з досліджених судом обставин та
доказів вбачається, що позивач був
належним чином повідомлений про
проведення перевірки з 12 по 19 лютого 2014
року, що було вказано відповідно до
отриманого ним направлення.

Відповідно до п. 5.6. Порядку планові та
позапланові заходи з питань перевірки
стану дотримання суб'єктом
господарювання вимог земельного
законодавства проводяться за місцем
провадження господарської діяльності
суб'єкта господарювання у присутності
керівника суб'єкта господарювання або
уповноваженої ним особи.

Оскільки позивач був повідомлений про
проведення перевірки з 12 по 19 лютого 2014
року, то його представники брали у ній
участь. Зазначена обставина позивачем
не спростована.

Результати перевірки оформлені актом
№ 32 від 18.02. 2014 року.

Згідно з п. 6.2. Порядку акт перевірки
складається у двох примірниках і
підписується не пізніше останнього дня
проведення перевірки державними
інспекторами, які проводять
відповідний захід, керівником суб'єкта
господарювання або уповноваженою ним
особою чи фізичною особою - підприємцем
або її представником.

Суд звертає увагу на те, що участь у
проведенні перевірки відповідно до
наказу брали три державних інспектори,
які і підписали вказаний акт.

Як встановлено в судовому засіданні,
копію цього акту було отримано
керівником позивача 19.02. 2014 року, тобто
в останній день проведення перевірки.

З досліджених судом доказів
вбачається, що відповідачами було
дотримано порядку проведення
перевірки, у тому числі порядок
призначення перевірки, інформування
про проведення позапланового заходу та
складання офіційних документів.

Отже, в задоволенні позовних вимог щодо
визнання протиправними дій Головного
спеціаліста відділу оперативного
контролю за дотриманням вимог
земельного законодавства управління
контролю за використанням та охороною
земель Державної інспекції сільського
господарства у Рівненській області
Ткача Михайла Вікторовича щодо
складання акта перевірки дотримання
суб'єктами господарювання вимог
законодавства № 32 від 18.02. 2014 року слід
відмовити.

Щодо позовних вимог в частині визнання
протиправним та скасування припису
Головного спеціаліста відділу
оперативного контролю за дотриманням
вимог земельного законодавства
управління контролю за використанням
та охороною земель Державної інспекції
сільського господарства у Рівненській
області Ткача Михайла Вікторовича №
07/02 від 21.02. 2014 року, то суду слід
зазначити наступне.

Підставою прийняття спірного припису
стали висновки акту перевірки щодо
порушення позивачем ст. 125 Земельного
кодексу України, а саме враховуючи, що
ВАТ "Дубнонафтопродукт" припинено, як
юридичну особу шляхом перетворення в
ПрАТ "Дубнонафтопродукт", а державний
акт на право постійного користування
землею виданий ВАТ "Дубнонафтопродукт",
то фактичне використання земельної
ділянки площею 0,15 га ПрАТ
"Дубнонафтопродукт" кваліфікується як
використання земельної ділянки без
належного оформлення речових та
зареєстрованих речових прав на
земельну ділянку.

Враховуючи вказані порушення приписом
№ 07/02 від 21.02. 2014 року було зобов'язано
ПрАТ "Дубнонафтопродукт" на протязі 30
днів відповідно до статей 125, 126
Земельного кодексу України здійснити
заходи щодо державної реєстрації
відповідного права на земельну
ділянку. Про виконання припису
повідомити відповідача до 24.03. 2014 року.

Так, судом встановлено, що згідно
Державного акту на право постійного
користування землею, який виданий для
ВАТ "Дубнонафтопродукт", землю 0,15 га
надано у постійне користування для
автозаправочної станції відповідно до
розпорядження голови Дубенської
районної державної адміністрації № 63
від 21.11. 1995 року (а.с. 14-17).

Згідно п. 6 протоколу загальних зборів
ВАТ "Дубнонафтопродукт" від 06.07. 2010 року
загальні збори акціонерів ВАТ
«Дубнонафтопродукт» ухвалили змінити
найменування товариства із відкритого
акціонерного товариства
«Дубнонафтопродукт» на приватне
акціонерне товариство
"Дубнонафтопродукт" з метою приведення
його діяльності у відповідність до
вимог Закону України "Про акціонерні
товариства" (а.с. 65-76).

Відповідно до Свідоцтва про державну
реєстрацію юридичної особи серія А01 №
501222, свідоцтво про державну реєстрацію
було змінено 21.07. 2010 року у зв'язку із
зміною найменування юридичної особи
(а.с. 13).

Пунктом 1.1 Статуту ПрАТ
"Дубнонафтопродукт" передбачено, що
приватне акціонерне товариство
"Дубнонафтопродукт" (код ЄДРПОУ 3482608) до
приведення своєї діяльності у
відповідність із Законом України "Про
акціонерні товариства" мало
найменування - відкрите акціонерне
товариство "Дубнонафтопродукт", та є правонаступником усіх
прав і зобов'язань Відкритого
акціонерного товариства
"Дубнонафтопродукт" (а.с. 9-11).

Як свідчать матеріали справи (довідки з
Єдиного державного реєстру
підприємств та організацій України),
при зміні в назві
організаційно-правової форми з
Відкритого акціонерного товариства
"Дубнонафтопродукт" на Приватне
акціонерне товариство
"Дубнонафтопродукт", не змінилися дані
єдиного державного реєстру
підприємств й організацій України, а
саме залишився не змінним
ідентифікаційний код юридичної особи -
3482608, організаційно-правова форма -
акціонерне товариство. Не змінилося й
місцезнаходження підприємства - ПрАТ
"Дубнонафтопродукт" розташоване за
тією ж адресою, що й ВАТ
"Дубнонафтопродукт" - Рівненська
область, Дубенській район, м. Дубно, вул.
Страклівська, будинок 18 А (а.с. 12, 81).

Відповідно до п. 1 Положення про Єдиний
державний реєстр підприємств та
організацій України, яке затверджено
Постановою КМУ від 22 січня 1996р. № 118,
Єдиний державний реєстр підприємств та
організацій України (ЄДРПОУ) - це
автоматизована система збирання,
накопичення та опрацювання даних про
юридичних осіб всіх форм власності та
організаційно-правових форм
господарювання, відокремлені
підрозділи юридичних осіб, що
знаходяться на території України, а
також відокремлені підрозділи
юридичних осіб України, що знаходяться
за її межами. Відповідно до п. 6 цього
Положення ідентифікаційний код
зберігається за суб'єктом, якому він
присвоєний, протягом усього періоду
його існування і є єдиним. У разі
перетворення юридичної особи за
правонаступником зберігається її
ідентифікаційний код.

Таким чином, з вищенаведеного суд
дійшов до висновку про те, що ПрАТ
"Дубнонафтопродукт" та ВАТ
"Дубнонафтопродукт" - одна й та сам
юридична особа.

Відповідно до ч. 1 ст. 104 Цивільного
кодексу України юридична особа
припиняється в результаті передання
всього свого майна, прав та обов'язків
іншим юридичним особам -
правонаступникам (злиття, приєднання,
поділу, перетворення) або в результаті
ліквідації, а відповідно до ч. 2 ст. 104 -
юридична особа є такою, що припинилася,
з дня внесення до єдиного державного
реєстру запису про її припинення.

Статтею 108 ЦК України передбачено, що
перетворенням юридичної особи є зміна
її організаційно-правової форми.

Виходячи з наведеного суд зазначає, що
твердження відповідача про те, що у
зв'язку з перетворенням ВАТ
"Дубнонафтопродукт" у ПрАТ
"Дубнонафтопродукт", згідно з
положеннями Цивільного кодексу
України, ВАТ "Дубнонафтопродукт"
припинило свою діяльність, не
відповідає фактичним обставинам
справи, адже ВАТ "Дубнонафтопродукт" не
припинило своєї діяльності, а лише були
внесені зміни в назву підприємства з
метою виконання п. 5 розділу 17 Закону
України "Про акціонерні товариства" без
зміни ідентифікаційного коду
юридичної особи,
організаційно-правової форми та його
місцезнаходження.

Як видно з матеріалів, наданих до
справи, державний акт на право
постійного користування землею серії
РВ № 00079 був виданий відкритому
акціонерному товариству
"Дубнонафтопродукт", яке було
перейменоване у Приватне акціонерне
товариство "Дубнонафтопродукт".
Відповідачем не доведено, що державний
акт на право на право постійного
користування землею серії РВ № 00079 був
виданий іншій юридичній особі, ніж тій,
яка на цей час використовує земельну
ділянку для автозаправочної станції на
підставі цього державного акту.

Відповідно до п. 5 розділу 17 Закону
України "Про акціонерне товариство"
приведення діяльності у
відповідність із нормами цього Закону,
статутів та внутрішніх положень
акціонерних товариств, створених до
набрання чинності цим Законом, у тому
числі зміна найменування акціонерних
товариств з відкритого або закритого
на публічне або приватне, не є
перетворенням та не потребує
застосування процедури припинення.

Відповідно до ч. 1 ст. 92 Земельного
кодексу України, право постійного
користування земельною ділянкою - це
право володіння і користування
земельною ділянкою, яка перебуває у
державній або комунальній власності,
без встановлення строку.

Згідно до ст. 125 Земельного кодексу
України, право власності на земельну
ділянку, а також право постійного
користування та право оренди земельної
ділянки виникають з моменту державної
реєстрації цих прав.

Відповідно до ст.126 Земельного кодексу
України право власності, користування
земельною ділянкою оформлюється
відповідно до Закону України "Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень" .

Пунктом 6 Перехідних положень
Земельного кодексу України
встановлено, що громадяни та юридичні
особи, які мають у постійному
користуванні земельні ділянки, але за
цим Кодексом не можуть мати їх на
такому праві, повинні до 01.01. 2008 року
переоформити у встановленому порядку
право власності або право оренди на
них.

Абз. 11 п. 5.3 Рішення Конституційного
Суду України від 22.09. 2005 року № 5-рп/2005
зазначено, що ст. 92 Земельного кодексу
України, на яку посилається позивач, не
обмежує і не скасовує діюче право
постійного користування земельними
ділянками, набуте в установленому
законодавством порядку станом на 01.01.
2002 року до його переоформлення. Цим
Рішенням Конституційного суду України
положення пункту 6 Перехідних положень
Земельного кодексу України визнано
неконституційним та скасовано в
частині зобов'язання переоформити
право постійного користування
земельною ділянкою на право власності
або право оренди.

У п. 2 постанови Кабінету Міністрів
України від 02.04. 2002 року № 449 "Про
затвердження форми державного акта на
право власності за земельну ділянку та
державного акта на право постійного
користування земельною ділянкою"
зазначено, що раніше видані державні
акти залишаються чинними і підлягають
заміні у разі добровільного звернення
громадян або юридичних осіб.

Отже, право постійного користування
земельною ділянкою, набуте юридичною
особою (ВАТ "Дубнонафтопродукт") у 1995
році в установленому законом порядку,
не втрачається.

Враховуючи наведене, висновки акту
перевірки відповідача про
використання земельної ділянки без
належного оформлення речових та
зареєстрованих речових прав на
земельну ділянку та припис щодо
державної реєстрації відповідного
права на земельну ділянку є
безпідставними та суперечать нормам
чинного законодавства.

Таким чином, припис головного
спеціаліста відділу оперативного
контролю за дотриманням вимог
земельного законодавства управління
контролю за використанням та охороною
земель Державної інспекції сільського
господарства у Рівненській області
Ткача Михайла Вікторовича № 07/02 від 21.02.
2014 року є протиправним та підлягає
скасуванню, а позовні вимоги в цій
частині підлягають до задоволення.

В силу вимог ч. 3 ст. 2 КАС України, у
справах щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); безсторонньо
(неупереджено); добросовісно;
розсудливо; з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації;
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення;
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Відповідно до ст. 71 КАС України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення, крім того, в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльність суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову, а суд згідно
ст. 86 зазначеного Кодексу оцінює
докази, які є у справі, за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні.

Таким чином, у ході судового засідання
позивач частково довів суду
обґрунтованість позовних вимог, а
відповідачі частково підтвердили
правомірність своїх дій.

Частиною 1 ст. 2 КАС України визначено,
що завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень.

Оскільки факт наявності у позивача
порушеного права знайшов своє часткове
підтвердження в ході судового
розгляду, то поданий позов належить
задовольнити частково.

Відповідно до ч. 3 ст. 94 КАС України якщо
адміністративний позов задоволено
частково, судові витрати здійснені
позивачем, присуджуються йому
відповідно до задоволених вимог, а
відповідачу - відповідно до тієї
частини вимог, у задоволенні яких
позивачу відмовлено. Враховуючи
викладене та те, що позов задоволено
частково на користь сторони, яка не є
суб'єктом владних повноважень,
позивачу слід присудити із Державного
бюджету України 36 (тридцять шість) грн.
54 коп. судового збору, сплаченого
згідно платіжного доручення № 78 від
21.05. 2014 р. (а.с. 2).

Керуючись статтями 160-163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати
припис Головного спеціаліста відділу
оперативного контролю за дотриманням
вимог земельного законодавства
управління контролю за використанням
та охороною земель Державної інспекції
сільського господарства у Рівненській
області Ткача Михайла Вікторовича №
07/02 від 21.02. 2014 року.

В задоволенні решти позовних вимог
відмовити.

Присудити на користь позивача Приватне
акціонерне товариство
"Дубнонафтопродукт" із Державного
бюджету України судові витрати у
розмірі 36 (тридцять шість) грн. 54 коп.

Постанова суду першої інстанції
набирає законної сили після закінчення
строку подання апеляційної скарги,
якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги
постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до
Житомирського апеляційного
адміністративного суду через
Рівненський окружний адміністративний
суд. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до Житомирського апеляційного
адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 Кодексу
адміністративного судочинства
України, а також прийняття постанови у
письмовому провадженні апеляційна
скарга подається протягом десяти днів
з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 Кодексу
адміністративного судочинства
України, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Суддя
Зозуля Д. П.