Справа № 159/2894/14-а
Суддя: Бойчук П. Ю.
Дата ухвалення: 2014-07-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 159/2894/14-а
Провадження № 2-а/159/125/14
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Ковель
08 липня 2014 року

Ковельський міськрайонний суд
Волинської області

під головуванням судді
Бойчука П.Ю.,

за участю: секретаря
Спасюк К.В.,

позивача
ОСОБА_1,

представника позивача
ОСОБА_2,

представника відповідача
Зінчук Т.В.,

представника третьої особи
Третьяк Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Ковелі справу за
адміністративним позовом ОСОБА_1 до
Управління Пенсійного фонду в м. Ковелі
та Ковельському районі Волинської
області, з участю третьої особи, яка не
заявляє самостійних вимог щодо
предмета спору, на стороні відповідача
- Публічного акціонерного товариства
"Ковельський м'ясокомбінат", про
визнання дій протиправними та
зобов'язання вчинити дії, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся до суду з
адміністративним позовом про визнання
дій протиправними і зобов'язання
Управління Пенсійного фонду України в
місті Ковелі та Ковельському районі
призначити йому пенсію за віком із
зарахуванням пільгового стажу з
шкідливими та важкими умовами праці за
Списком №2 у відповідності з пунктом "б"
статті 13 Закону України "Про пенсійне
забезпечення" з 10 лютого 2014 року.
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що
відповідач відмовив йому у призначенні
пільгової пенсії за віком через
відсутність уточнюючої довідки, яка
підтверджує пільговий характер роботи,
а також через відсутність необхідного
загального стажу, хоча надана
управлінню Пенсійного фонду трудова
книжка містила усі необхідні відомості
про роботу машиністом холодильних
установок на ПАТ "Ковельський
м'ясокомбінат" в період з 01 березня 1982
року по 30 березня 2000 року.

В судовому засіданні позивач
ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2
позовні вимоги підтримали повністю з
викладених вище підстав. Додатково
представник позивача пояснила, що
керівництво підприємства "Ковельський
м'ясокомбінат" категорично
відмовляється надавати своїм
працівникам, зайнятим на роботах із
шкідливими та важкими умовами праці,
довідки про фактичний стаж роботи,
відмовляється вносити будь-які
виправлення у трудові книжки, не
виконує адвокатських запитів, що
позбавляє позивача можливості надати
Управлінню Пенсійного Фонду будь-які
додаткові документи на підтвердження
загального та пільгового стажу. При
цьому підприємство мотивує свою
відмову відсутністю у позивача права
на пільгову пенсію за віком у зв'язку з
виконанням поряд з основною роботою
роботи за суміщенням. В той же час,
основним документом, який підтверджує
загальний та пільговий стаж позивача є
трудова книжка, яка в свою чергу не
містить жодних відомостей про
поєднання двох трудових функцій.
Просили позов задовольнити повністю та
зобов'язати УПФ призначити позивачу
пенсію по віку на пільгових умовах за
Списком № 2.

Представник відповідача -
Управління Пенсійного Фонду України в
м. Ковелі та Ковельському районі -
Зінчук Т.В. проти позову заперечила та
пояснила, що пенсія про яку просить
позивач, може бути призначена після
досягнення чоловіками 55 років, при
наявності загального стажу роботи не
менше 25 років, з них не менше 12 років 6
місяців на роботах за Списком № 2, при
умові повної зайнятості на роботі, яка
дає право на таку пільгову пенсію. З
наданої позивачем трудової книжки не
можливо зробити висновок про
зайнятість протягом повного
робочого дня на цих роботах. З метою
надання допомоги позивачу управління
Пенсійного фонду направлено до ПАТ
"Ковельський м'ясокомбінат" лист з
проханням надати уточнюючу довідку, на
що ВАТ "Ковельський м'ясокомбінат" у
своїй відповіді вказав, що підстави для
надання такої довідки відсутні. Крім
того, запис в трудовій книжці № 6 від
25.12.1992 року (про звільнення у зв'язку з
переведенням з Ковельського
м'ясокомбінату на орендне підприємство
"Ковельський м'ясокомбінат" не завірено
у встановленому порядку. За вказаних
обставин у відповідача не було підстав
для призначення вказаної пенсії.
Просила у задоволенні позову відмовити
з вказаних мотивів.

Представник третьої особи - ПАТ
"Ковельський м'ясокомбінат" Третьяк Л.В.
проти задоволення позову заперечила та
пояснила, що позивач з самого початку
своєї трудової діяльності працював на
посаді машиніста холодильних
установок та за сумісництвом на посаді
слюсаря з ремонту цих холодильних
установок, а тому, відповідно,
отримував заробітну плату, яка
складалась з двох частин, а отже не був
зайнятий 80% свого робочого часу на
виконанні робіт, що дають право на
пільгове пенсійне забезпечення за
Списком № 2. З цих мотивів просила
відмовити у задоволенні позову.

Суд, заслухавши пояснення осіб, які
брали участь у справі, показання
свідків, дослідивши письмові докази по
справі, прийшов до висновку, що позов
підлягає до часткового задоволення,
виходячи з таких підстав.

Як встановлено судом, позивач
досягнувши 55 - річного віку звернувся
до Управління Пенсійного Фонду України
в м. Ковелі та Ковельському районі із
заявою про призначення пільгової
пенсії за віком за Списком 2 згідно
абзацу 1 пункту "б" статті 13 Закону
України "Про пенсійне забезпечення"
та частини 2 розділу XV Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування".

Згідно повідомлення № 2029 від
06 березня 2014 року та відповіді УПФ №
2029/02-10-22 від 06 березня 2014 року, ОСОБА_1
відмовлено у призначенні пільгової
пенсії за віком по Списку №2 через
відсутність документів, які
підтверджують пільговий стаж роботи за
Списком № 2, зокрема через відсутність
відповідної уточнюючої довідки, якою
підтверджується наявність пільгового
стажу роботи за Списком №2 в ВАТ
"Ковельський м'ясокомбінат" та через
наявність у трудовій книжці не
завіреного у встановленому порядку
запису № 6 від 25 грудня 1992 року.

Згідно копії трудової книжки
позивача, останній з 01.09.1981 року по
30.03.2000 року перебував у трудових
відносинах із Ковельським
м'ясокомбінатом, який був
перейменований в Орендне підприємство
"Ковельський м'ясокомбінат", згодом
перетворено у ВАТ "Ковельський
м'ясокомбінат" та ПАТ "Ковельський
м'ясокомбінат".

Як слідує із записів в
трудовій книжці позивача, на підставі
наказу № 143-к від 28.08.1981 року ОСОБА_1
був прийнятий в Ковельський
м'ясокомбінат учнем машиніста
холодильних установок (запис №13).

На підставі наказу № 41-к від
01.03.1982 року йому було присвоєно 3-й
розряд машиніста холодильних
установок (запис №14).

На підставі наказу 115-к від 01.07.1982
року та наказу № 73-к від 18.04.1986 року
присвоєно відповідно 4-тий та 5-тий
розряди машиніста холодильних
установок (записи № 15,16).

На підставі наказу № 249к від 25.12.1992
року ОСОБА_1 був звільнений з
Ковельського м'ясокомбінату в зв'язку
із переведенням на орендне
підприємство Ковельський
м'ясокомбінат.(запис № 17).

У відповідності до запису № 18,
на підставі того ж наказу № 249 к від
25.12.1992 року, був прийнятий на роботу
машиністом холодильних установок по
5-му розряду в порядку переведення з
Ковельського м'ясокомбінату в зв'язку з
реорганізацією м'ясокомбінату
в орендне підприємство.

На підставі наказу № 151 від 28.12.1994
року Орендне підприємство "Ковельський
м'ясокомбінат" перетворено на ВАТ
"Ковельський м'ясокомбінат" (запис №19).

З 30.03.2000 року, на підставі наказу
№ 26-к від 30.03.2000 року позивача звільнено
з ВАТ "Ковельський м'ясокомбінат" за
угодою сторін (запис № 20).

Як вбачається із вищевикладеного,
в період з 01.03.1982 року по 30.03.2000 року
ОСОБА_1 постійно працював на посаді
машиніста холодильних установок. Крім
цього, з 28.08.1981 року працював учнем
машиніста холодильних установок, а до
цього - з 19.08.1975 по 30.08.1981 року - на
Львівській залізниці та в Ковельській
ВК. Отже, загальний стаж роботи
становить понад 25 років.

При цьому запис № 6 в трудовій
книжці позивача, на який покликається
відповідач, як на недостовірний запис,
що не дав змоги встановити стаж роботи
позивача, датований 05.9.1979 року та
жодним чином не стосується роботи
останнього на Орендному підприємстві
"Ковельський м'ясокомбінат".

Таким чином твердження відповідача
щодо неналежного засвідчення цього
запису відповідною печаткою є
безпідставним.

В той же час, запис № 17 від 25.12.1992
року, який вказує на звільнення
позивача з одного підприємства і
прийняття на інше під одним наказом,
засвідчений відповідною печаткою
підприємства, а тому дає підстави
вважати підтвердженим загальний стаж
роботи позивача.

Таким чином позивач на момент
звернення до відповідача з проханням
призначити пенсію мав вік 55 років та
загальний стаж роботи понад 25 років, що
підтверджується матеріалами справи,
зокрема копією трудової книжки
позивача.

Що ж стосується пільгового
стажу, то суд прийшов до наступних
висновків.

Відповідно до пункту "б"
статті 13 Закону України "Про пенсійне
забезпечення", на пільгових умовах
мають право на пенсію за віком
працівники, зайняті повний робочий
день на роботах із шкідливими і
важкими умовами праці, - за списком №2
виробництв, робіт, професій, посад і
показників, затверджуваним Кабінетом
Міністрів України, і за результатами
атестації робочих місць: чоловіки -
після досягнення 55 років і при стажі
роботи не менше 25 років, з них не менше 12
років 6 місяців на зазначених роботах.

З трудової книжки позивача
вбачається, що він працював на посаді
машиніста холодильних установок, яка
дає право на пільгову пенсію згідно
розділу XXXII "Загальні професії" Списку
№ 2 виробництв, цехів, професій і посад
з важкими умовами праці, робота в яких
дає право на державну пенсію на
пільгових умовах і в пільгових
розмірах, затвердженого Радою
Міністрів СРСР від 22 серпня 1956 року №
1173.

Розділом XXXIII "Загальні професії"
Списку № 2 виробництв, робіт, професій,
посад і показників з шкідливими і
важкими умовами праці, зайнятість в
яких дає право на пенсію за віком (через
старість) на пільгових умовах,
затвердженого Кабінетом Міністрів
СРСР від 26 січня 1991 року № 10, було
передбачено позицію машиніст
холодильних установок, що обслуговує
аміачно - холодильні установки.

Розділом ХХХІІІ "Загальні професії"
Списку №2 виробництв, робіт, професій,
посад і показників з шкідливими і
важкими умовами праці, зайнятість в
яких дає право на пенсію за віком на
пільгових умовах, затвердженого
постановою КМУ від 11.03.1994 року № 162
також передбачена дана професія.

Трудовою книжкою підтверджено
період роботи позивача за професією
машиніст холодильних установок з 01.03.1982
по 30.03.2000 р., тобто понад 18 років.

Необхідний пільговий стаж
позивач мав вже станом 01.09.1994 року.

Статтею 100 Закону України "Про
пенсійне забезпечення" передбачено,
що особам, які працювали до введення в
дію цього Закону, тобто до 1 січня 1992
року на роботах із шкідливими і важкими
умовами праці, пенсії у розмірах,
передбачених цим Законом,
призначаються у відповідності з
вимогами за віком і стажем, що
встановлені раніше діючим
законодавством.

Таким чином, оскільки професія
позивача була внесена до Списку № 2 до
1992 року, до нього не застосовуються
вимоги Постанови Кабінету Міністрів
України від 01 серпня 1992 року № 442 про
атестацію робочого місця.

В той же час, суд вважає, що
атестація усіх робочих місць
машиністів холодильних установок на
підприємстві все ж була проведена.

До такого висновку суд
прийшов з огляду на те, що наказом №104
від 02.08.1995 року по ВАТ "Ковельський
м'ясокомбінат" за результатами
атестації робочих місць віднесено до
переліку професій, що дають право на
пільгове пенсійне забезпечення за
Списком №2 роботу машиніста
холодильних установок на робочому
місці №51 та №52.

Будь-яких особливостей щодо
роботи на цих двох робочих місцях судом
не встановлено, доказів відмінностей
від інших робочих місць машиністів
холодильних установок сторонами
суду не надано. За таких умов слід
вважати, що усі робочі місця машиністів
холодильних установок є атестованими.

Відповідно до статті 62 Закону
України "Про пенсійне забезпечення",
основним документом, що підтверджує
стаж роботи, є трудова книжка, а за
відсутності трудової книжки або
відповідних записів у ній, наявність
трудового стажу підтверджується у
порядку встановленому Кабінетом
Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів
України від 12 серпня 1993 року № 637
затверджено порядок підтвердження
наявного трудового стажу для
призначення пенсій за відсутності
трудової книжки або відповідних
записів у ній (далі - Порядок).

Пунктом 1 Порядку
передбачено, що основним документом, що
підтверджує стаж роботи, є трудова
книжка. За відсутності трудової книжки
або відповідних записів у ній трудовий
стаж встановлюється на підставі інших
документів, виданих за місцем роботи,
служби, навчання, а також архівними
установами.

Згідно пункту 20 вказаного Порядку
у тих випадках, коли в трудовій книжці
відсутні відомості, що визначають
право на пенсії на пільгових умовах або
за вислугу років, установлені для
окремих категорій працівників, для
підтвердження спеціального трудового
стажу приймаються уточнюючі довідки
підприємств, установ, організацій або
їх правонаступників. У довідці має бути
вказано: періоди роботи, що
зараховуються до спеціального стажу;
професія або посада; характер
виконуваної роботи; розділ, підрозділ,
пункт, найменування списків або їх
номери, до якого включається цей період
роботи; первинні документи за час
виконання роботи, на підставі яких
видана зазначена довідка.

Таким чином, довідки мають
надаватися у разі коли взагалі
відсутні відомості в трудовій книжці
про працю громадян у спірний період, що
визначає його право на пенсію на
пільгових умовах.

Первинні документи за час
виконання роботи, на підставі яких
видається така довідка, необхідні лише
у тому випадку, коли відсутні
відповідні записи у трудовій книжці
працівника. Оскільки записи про роботу
позивача машиністом холодильних
установок є у трудовій книжці позивача,
жодних інших первинних документів на
підтвердження цього факту не потрібно
і, відповідно, вимогу про надання
позивачем таких первинних документів
не можна визнати законною.

Пунктом 2.14 Інструкції про порядок
ведення трудових книжок працівників,
затвердженої наказом Міністерства
праці України, Міністерства юстиції
України, Міністерства соціального
захисту населення України від 29 липня
1993 року № 58, зареєстрованої в
Міністерстві юстиції України 17 серпня
1993 року №110, встановлено, що у графі 3
трудової книжки "Відомості про роботу"
пишеться: "прийнятий або призначений до
такого-то цеху, відділу, підрозділу, на
дільницю, виробництво" із зазначенням
його конкретного найменування, а також
роботи, професії або посади і
присвоєного розряду. Записи про
найменування роботи, професії або
посади на яку прийнятий працівник,
виконуються для робітників та
службовців відповідно до найменування
професій і посад, зазначених у
"Класифікаторі професій".

Якщо працівник має право на
пенсію за віком на пільгових умовах,
запис у трудовій книжці робиться на
підставі наказу, виданого за
результатами атестації робочих місць,
і має відповідати найменуванню Списків
виробництв, робіт, професій, посад і
показників, що дають право на пільгове
пенсійне забезпечення.

Показники, зазначені у цих
Списках обов'язково повинні бути
підтверджені у карті оцінки умов праці
робочого місця за результатами
атестації і можуть записуватись у
дужках.

Якщо працівнику в період роботи
надається новий розряд, тоді про це в
установленому порядку робиться
відповідний запис.

Оскільки під час роботи позивача
у період до 01 серпня 1992 року атестація
робочих місць відповідно до постанови
Кабінету Міністрів України "Про
порядок проведення атестації робочих
місць за умовами праці" від 01 серпня 1992
року № 442 запроваджена ще не була, то
відповідно і записів про таку
атестацію у трудовій книжці позивача
не повинно бути.

Усі інші записи у трудовій книжці
позивача давали можливість
відповідачу обрахувати спеціальний
стаж.

За таких обставин вимогу
управління Пенсійного фонду України в
м. Ковелі та Ковельському районі про
надання додаткових документів у виді
уточнюючої довідки, надання якої
вимагається лише при відсутності
трудової книжки або відповідних
записів у ній, не можна визнати
обґрунтованою та законною.

В той же час, як вбачається з листа
ПАТ "Ковельський м'ясокомбінат" № 27 від
24.02.2014 року до УПФУ в м. Ковелі та в
Ковельському районі, в наданні
уточнюючої довідки про підтвердження
стажу роботи та зайнятості позивача
повний робочий день на роботах із
шкідливими і важкими умовами праці
було відмовлено.

З пояснень представника
відповідача в судовому засіданні
вбачається, що однією з підстав відмови
в призначенні пенсії позивачу, була
відсутність відомостей щодо
зайнятості позивача повний робочий
день на роботах із шкідливими і
важкими умовами праці.

Суд визнає таку підставу для
відмови в призначенні пенсії поважною,
оскільки відсутність даної інформації,
яка була зумовлена вище згаданим
листом ПАТ "Ковельський м'ясокомбінат",
дійсно не давала можливості
відповідачу призначити пенсію
позивачу на пільгових умовах.

За таких обставин у задоволенні
вимоги позивача про визнання
протиправною відмови відповідача у
призначенні йому пенсії за віком на
пільгових умовах за Списком № 2 слід
відмовити, оскільки, як вказано вище,
відповідач не мав можливості на
підставі наданих йому документів
встановити, чи був позивач зайнятий
повний робочий день на роботах із
шкідливими і важкими умовами праці.

Проте така можливість була
реалізована під час розгляду справи, а
тому позовна вимога про зобов'язання
відповідача призначити пенсію
підлягає до задоволення.

Суд прийшов до такого висновку,
оскільки твердження представника
третьої особи про невиконання
позивачем своїх трудових обов'язків
машиніста холодильних установок на
умовах зайнятості повний робочий день
(80% часу) не знайшли свого підтвердження
в судовому засіданні.

Так, представник третьої особи в
судовому засіданні посилалась на
накази, якими вмінено в обов'язки
машиністів холодильних установок
виконання робіт відсутнього
працівника - слюсаря на протязі 3-х
годин робочого часу та на табелі
нарахування заробітної плати позивачу,
відповідно до яких заробітна плата
нараховувалась йому двома сумами - за
виконання роботи машиніста
холодильних установок та за виконання
роботи слюсаря.

Однак будь-яких документальних
підтверджень наявності цих обставин
суду не було надано, хоча судом було
вжито відповідних заходів щодо
витребування цих документів в третьої
особи.

Крім цього, відсутність записів в
трудовій книжці позивача про його
роботу за сумісництвом на посаді
слюсаря та наявність наказу про
атестацію робочих місць ставить під
великий сумнів зазначені
представником третьої особи обставини
та дають підстави суду вважати, що ці
обставини не мали місця.

Про існування відповідних наказів
про суміщення посад жоден машиніст
холодильних установок на підприємстві
не знав, що підтвердив в судовому
засіданні сам позивач та свідки ОСОБА_6
і ОСОБА_7, які працювали разом з
позивачем по даній професії. Крім
цього, зазначені свідки в судовому
засіданні підтвердили, що працювали
разом з позивачем позмінно, спочатку по
8 годин, а потім по 12 годин, тобто повний
робочий день. Будь-хто з них посадових
обов'язків слюсаря не виконував.

Зазначене в сукупності дає
підстави зробити висновок, що позивач
працював машиністом холодильних
установок на умовах повного робочого
дня.

Отже, порушенні права позивача на
пільгове пенсійне забезпечення
підлягають захисту шляхом зобов'язання
Управління Пенсійного Фонду України у
місті Ковелі та Ковельському районі
Волинської області призначити ОСОБА_1
пенсію за віком на пільгових умовах за
Списком №2 відповідно до пункту "б"
статті 13 Закону України "Про пенсійне
забезпечення".

Призначення та виплату пенсії
слід проводити з дня звернення
позивача до відповідача за
призначенням даної пенсії, тобто з 10
лютого 2014 року. Визначаючи саме таку
дату, суд виходить з того, що з моменту
звернення до відповідача з відповідною
заявою позивач набув права на
призначення такої пенсії.

Керуючись ст. ст. 11, 71, 86, 99, 159, 160, 161,
162, 163, 186, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, на підставі ст.
ст. 13, 62, 100 Закону України "Про пенсійне
забезпечення", суд -

П О С Т А Н О В И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1
задовольнити частково.

Зобов'язати Управління Пенсійного
фонду України в місті Ковелі та
Ковельському районі Волинської
області призначити ОСОБА_1 пенсію за
віком на пільгових умовах за Списком №
2 у відповідності до пункту "б" статті 13
Закону України "Про пенсійне
забезпечення" та ч. 2 розділу ХV Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування" з 10
лютого 2014 року.

В решті позову - відмовити.

Постанова суду може бути оскаржена
в апеляційному порядку до Львівського
апеляційного адміністративного суду
через Ковельський міськрайонний суд
Волинської області шляхом подачі в
десятиденний строк з дня отримання
копії постанови апеляційної скарги, з
одночасною подачею її копії до
апеляційної інстанції.

Постанова суду може бути оскаржена
суб'єктом владних повноважень в
апеляційному порядку до Львівського
апеляційного адміністративного суду
через Ковельський міськрайонний суд
Волинської області шляхом подачі
апеляційної скарги, з одночасною
подачею її копії до апеляційної
інстанції, протягом десятиденного
строку, який обчислюється з наступного
дня після закінчення п'ятиденного
строку з моменту отримання суб'єктом
владних повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Повний текст постанови складено та
підписано 11 липня 2014 року.

Головуючий

П.Ю.Бойчук