Справа № 818/1207/14
Суддя: О.М. Кунець
Дата ухвалення: 2014-07-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 липня 2014 р.
Справа № 818/1207/14

Сумський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді - Кунець О.М.

за участю секретаря судового засідання
- Токар Ю.В.,

представника позивача - Нємцева В.А.,

представника відповідача - Сумцової
С.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду в м. Суми
адміністративну справу №818/1207/14 за
позовом Комунального підприємства
Виробничого управління
водопровідно-каналізаційного
господарства до Конотопської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Сумській області про
визнання протиправними подтакових
повідомлень-рішень,-

В С Т А Н О В
И В:

Комунальне підприємство Виробничого
управління
водопровідно-каналізаційного
господарства (далі - позивач, КП ВУВКГ,
підприємство) звернувся до суду з
адміністративним позовом в якому
просить визнати протиправними та
скасувати податкові
повідомлення-рішення Коноропської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Сумській області (далі -
відповідач, Конотопська ОДПІ), а саме:

- податкове повідомлення-рішення від
20.12.2013р. № відповідно до якого
позивачу було збільшено суму грошового
зобов'язання по податку на прибуток
підприємств і організацій, що належать
до комунальної власності на суму 290420
грн. 50 коп. з яких: 262076 грн. - сума
основного платежу та 28 344 грн. 50 коп. за
штрафними санкціями.

- податкове повідомлення-рішення
Конотопської ОДПІ від 04.03.2014р. №,
яким підприємству було збільшено
грошові зобов'язання по податку на
прибуток підприємств на суму 262076 грн.
та застосовано штрафну санкцію в сумі
28 343,50 грн.

Слід зазначити, що податкове
повідомлення-рішення від 04.03.2014р.
№ було складено Конотопською
ОДПІ за наслідками розгляду ГУ
Міндоходів у Сумській області
первинної скарги позивача. Так,
рішенням ГУ Міндоходів у Сумській
області від 19.02.2014р. №2845/10/18-28 первинна
скарга позивача була задоволена
частково: податкове
повідомлення-рішення (далі - ППР) від
20.12.2013р. № було скасовано в
частині застосування штрафних санкцій
в розмірі 1 гривня, а тому у ППР від
04.03.2014р. розмір штрафних санкцій
становить 28343,50 грн., тобто на 1 грн.
менше ніж у ППР від 20.12.2013р., розмір
суми основного зобов'язання по податку
на прибуток залишився незмінним.

Позивач вважає, що скасуванню підлягає
як податкове повідомлення-рішення від
20.12.2013р. № так і податкове
повідомлення-рішення від 04.03.2014р.
№.

В обґрунтування заявлених вимог
позивач зазначив, що спірні податкові
повідомлення - рішення ґрунтуються на
помилкових судженнях суб'єкта владних
повноважень, що викладені в акті
перевірки, а відтак, суперечать ч. 3 ст. 2
КАС України, оскільки за відсутності
визначених законом підстав покладають
на платника податків додатковий
обов'язок по оплаті грошового
зобов'язання на користь Державного
бюджету України.

В судовому засіданні представник
позивача підтримав вимоги і доводи
заявленого позову, просив суд прийняти
рішення про задоволення позову.

Представник Відповідача в судовому
засіданні проти позову заперечував,
просив ухвалити рішення, яким
відмовити в задоволенні позовних вимог
з урахуванням обставин, викладених у
письмовому запереченні (а.с.179-183, ІІ
том, а.с.209-211, ІІ том).

В обґрунтування заперечень проти
позову відповідач зазначив, що під час
проведення перевірки та складання акту
перевірки фахівці відповідного
податкового органу діяли згідно до
вимог чинного податкового
законодавства. За результатами
перевірки, в акті були зафіксовані
порушення вимог Податкового кодексу
України, за що позивачу були визначені
відповідні податкові зобов'язання.

Вислухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали справи, оцінивши
належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
наявних у справі доказів у їх
сукупності, суд дійшов висновку про
відсутність підстав для задоволення
позовних вимог, виходячи з наступного:

Відповідно до ст.1 Статуту,
затвердженого наказом управління
комунального майна Конотопської
міської ради від 25.06.2008р. №150 Комунальне
підприємство Виробничого управління
водопровідно-каналізаційного
господарства є комунальним
підприємством, яке реорганізоване
шляхом приєднання до КП ВУВКГ
комунальних підприємств «Аквасервіс»
та «Стоксервіс» на базі відокремленої
частини комунальної власності
територіальної громади м. Конотоп.

Згідно зі ст. 2 Статуту основним видом
господарської діяльності КП ВУВКГ є
забезпечення водопостачання та
водовідведення мешканців, підприємств
та організацій м.Конотоп.

Підприємство взято на податковий облік
в органах ДПС 22.10.1993р. , станом на 24.05.2011р.
перебуває на обліку у Конотопській
ОДПІ ГУ Міндоходів у Сумській області.

В період з 11 листопада по 13 грудня 2013
року службовими особами Відповідача на
підставі направлень №№22-03-46, 22-03-47 17-01-48
була проведена планова виїзна
документальна перевірка Позивача з
питань дотримання вимог податкового та
іншого законодавства за період з 01.01.2011
року по 31.12.2012 року.

За результатами зазначеної перевірки
був складений Акт №171/22-03/03352716 від
13.12.2013р. (а.с.12-34, І том), згідно з
висновками якого встановлено
порушення з боку КП ВУВКГ вимог
податкового законодавства, а саме:

- п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу
України, що призвело до завищення суми
податкового кредиту з ПДВ за березень
2011 року;

- п.п. 5.4.1 п. 5.4 ст. 5; п.п. 8.1.2 п. 8.1, п.п. 8.2.11 п.
8.2, п.п. 8.4, п.п. 8.7.1 п. 8.7 ст.8 Закону України
«Про оподаткування прибутку
підприємств», що призвело до заниження
податку на прибуток за І квартал 2011
року на суму 39 722,00 грн.;

- п.п.135.5.10, п.135.5, ст.135, п.п.140.1.1., п.140.1 ст.140,
п.п.146.17.2, п.146,17, ст.146 та п. 144.1 ст. 144
Податкового кодексу України, що
призвело до заниження податку на
прибуток за ІІ-ІУ квартали 2011 року та 2012
рік на суму 222 354,00 грн.

20 грудня 2013 року Відповідачем було
прийняте податкове
повідомлення-рішення № (а.с.37, І
том). При цьому, у даному податковому
повідомленні-рішення йдеться
посилання на Акт перевірки №171/22-03/03352716
від 18.12.2013 року (тоді як фактично Акт
відповідної перевірки датовано
13.12.2013р., номер Акту також не відповідає
номеру Акту перевірки проведеної у
грудні 2013 року). Крім цього, позивач
звертав увагу суду на те, що у ППР від
20.12.2013р. № відповідачем зазначено,
що в ході перевірки встановлено
порушення КП ВУВКГ ст. 17, п. 17.1, п.п.17.1.4
Закону України «Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед
бюджетами та державними .цільовими
фондами» №2181-111 від 21.12.2000р. При цьому,
позивач просив суд врахувати, що згідно
з п.п. 1) п. 2 Розділу XIX «Прикінцеві
положення» Податкового кодексу
України Закон України «Про порядок
погашення зобов'язань платників
податків перед бюджетами та державними
цільовими фондами» втратив чинність з
01 січня 2011 року, а перевірка КП ВУВКГ
проведена за період з 01.01.2011 року по
31.12.2012 року. Отже, підприємство у
перевіреному періоді не могло
припуститись порушень Закону, який у
той час вже не діяв.

Щодо існуючих недоліків у податковому
повідомленні-рішення від 20.12.2013р. слід
зазначити наступне:

Як свідчить з матеріалів справи,
податкове повідомлення-рішення
Конотопської ОДПІ від 20.12.2013р. №
(а.с.37, І том) на підставі ст. 56
Податкового кодексу України було
оскаржене позивачем до ГУ Міндоходів у
Сумській області.

Рішенням ГУ Міндоходів у Сумській
області від 19.02.2014 року
№2845/10/18-28-10-01-105-199/227ск первинна скарга
задоволена частково: податкове
повідомлення-рішення від 20.12.2013 року
№ скасоване в частині
застосування штрафних санкцій в
розмірі 1 гривня.

В подальшому, податкове
повідомлення-рішення від 20.12.2013 року
№ було оскаржене позивачем до
Міністерства доходів і зборів України.

Рішенням Міністерства доходів і зборів
України від 23.04.2014 року №7357/6/99-99-10-01-15
скарга залишена без задоволення.

У той же час, 11 березня 2014 року КП ВУВКГ
було отримане податкове
повідомлення-рішення від 04.03.2014 року
№ (а.с.43, І том), згідно з яким
підприємству збільшено грошові
зобов'язання з податку на прибуток
підприємств на 262076,00 грн. та
застосовано штрафну (фінансову)
санкцію у сумі 28 343,50 грн. (тобто на 1 грн.
менше ніж у ППР від 20.12.2013р.). Як слідує
зі змісту податкового
повідомлення-рішення від 04.03.2014 року
№, воно прийняте на підставі Акта
перевірки №171/22-03/03352716 від 13.12.2013 року
(дата та номер Акту зазначено вірно).
Крім цього, податковим органом у ППР
від 04.03.2014р. було визначено відповідні
порушення позивача вже з посиланням на
норми д і ю ч о г о у перевіряємому
періоді Податкового кодексу України і,
відповідно, перелік виявлених порушень
норм ПК України відповідає
відповідному переліку порушень
визначеному в Акті перевірки від
13.12.2013р.

Щодо суті порушень, які було виявлено
в ході перевірки та підстав
нарахування зобов'язань по податку на
прибуток підприємств та штрафних
санкцій, судом встановлено наступне:

Стосовно донарахованого податку на
прибуток у сумі 262 076,00 грн., виходячи зі
змісту Акта перевірки №171/22-03/03352716 від
13.12.2013р., зазначена сума включає:

- 39 722,00 грн. податку на прибуток,
донараховано відповідачем з
посиланням на порушення позивачем у І
кварталі 2011 року вимог п.п. 5.4.1 п. 5.4 ст. 5;
п.п. 8.1.2 п.8.1, п.п. 8.2.11 п. 8.2, п.п. 8.4, п.п.8.7.1, п.
8.7 ст. 8 Закону України «Про
оподаткування прибутку підприємств»;

- 222 354,00 грн. податку на прибуток,
донарахованого з посиланням на
порушення у ІІ-ІУ кварталах 2011 року та
2012 році вимог п.п. 135.5.10 п. 135.5 ст. 135, п.п.
140.1.1. п. 140.1 ст. 140, п.п. 146.17.2 п. 146.17 ст. 146 та
п. 144.1 ст. 144 Податкового кодексу України
(розрахунок - а.с.38, І том).

Зокрема, податковим органом було
встановлено наступні порушення:

1) - заниження позивачем податкового
зобов'язання з податку на прибуток в
зв'язку з віднесенням до складу інших
витрат (завищення відповідних сум
інших витрат) суми витрат компенсації
працівникам підприємства за придбання
спеціального харчування. Згідно
нагаданого відповідачем розрахунку
(а.с.205, ІІ том), сума нарахованого
Конотопською ОДПІ податку на прибуток
становить 31748 грн.

2) - завищення амортизаційних
відрахувань в І кварталі 2011р. та
завищення собівартості за рахунок
нарахування амортизаційних нарахувань
на основні засоби в 2-4 кварталі 2011р. -
2012р. Згідно наданого відповідачем
розрахунку сума нарахованого податку
на прибуток становить 143475 грн.

3) - заниження позивачем доходів на суму
отриманого фінансування від УЖКХ на
розроблення схем оптимізації. Згідно
наданого відповідачем розрахунку сума
нарахованого податку на прибуток
становить 8958 грн.

4) завищення позивачем собівартості при
визначенні питомої ваги витрат за
«касовим методом». Згідно наданого
відповідачем розрахунку сума
нарахованого податку на прибуток
становить 77895 грн.

Дослідивши обставини справи щодо
кожного з вищезазначених порушень,
судом було встановлено наступне:

1) Щодо віднесення позивачем у І
кварталі 2011р. до складу інших витрат
суми витрат компенсації працівникам
підприємства за придбання
спеціального харчування:

Згідно ч.1 ст.7 Закону України «Про
охорону праці» працівники, зайняті на
роботах з важкими та шкідливими
умовами праці, безоплатно
забезпечуються лікувально-
профілактичним харчуванням, м о л о к о
м або рівноцінними харчовими
продуктами, газованою солоною водою,
мають право на оплачувані перерви
санітарно-оздоровчого призначення,
скорочення тривалості робочого часу,
додаткову оплачувану відпустку,
пільгову пенсію, оплату праці у
підвищеному розмірі та інші пільги і
компенсації, що надаються в порядку,
визначеному законодавством.

Відповідно до ч.2 ст.7 Закону України
«Про охорону праці», у разі роз'їзного
характеру роботи працівникові
виплачується грошова компенсація на
придбання лікувально-профілактичного
харчування, м о л о к а або
рівноцінних йому харчових продуктів на
умовах, передбачених колективним
договором.

Перевіркою встановлено, що протягом
перевіреного періоду КП ВУВКГ,
відповідно до положень ч. 2 ст. 7 Закону
України «Про охорону праці», повинно
було забезпечувати працівників,
зайнятих на роботах з шкідливими
умовами праці продуктами спеціального
харчування за переліком, що
встановлюється Кабінетом Міністрів
України.

Проте, перевіркою встановлено, що
фактично підприємство не здійснювало
придбання та видачу молока працівникам
підприємства, а виплачувало грошову
компенсацію вартості молока за
середньостатистичними цінами, які
склалися в регіоні працівникам,
зайнятим на роботах з шкідливими
умовами праці.

Згідно з документами, наданими для
перевірки, встановлено, що протягом
перевіреного періоду КП ВУВКГ не
придбавало продукти спеціального
харчування (молоко) у постачальників та
не здійснювало видачу молока
відповідним категоріям працівників
(слюсарі), так як на підприємстві
відсутні відомості на видачу
спецхарчування працівникам.

Одночасно з цим, КП ВУВКГ отримувало
від органу статистики довідку щодо
середньої вартості 1 л молока (середня
ціна на молоко, яка склалася в регіоні)
і при нарахуванні заробітної плати
відповідним категоріям працівників
збільшувало розмір нарахованої
заробітної плати на вартість продуктів
спеціального харчування, тобто
здійснювало грошову виплату
(компенсацію вартості молока), чим
порушено вимоги пп.5.4.1., п.5.4. ст..5 Закону
України «Про оподаткування прибутку
підприємств».

Обґрунтовуючи свою правову позицію в
даній частині позову, позивач просив
суд врахувати, що згідно положень
Закону України «Про охорону праці»
виплата найманому працівникові
грошової компенсації на придбання
молока у випадку роз'їзного характеру
його роботи є одним із передбачених
чинним законодавством способів
забезпечення працівника продуктами
спеціального харчування (молоком).

На переконання позивача, відповідач
помилково «звузив» поняття
«забезпечення» до поняття «придбання».

Позивач звертає увагу суду на
положення п.п. 5.2.1 п. 5.1 ст. 5 Закону
України «Про оподаткування прибутку
підприємств», яким встановлено, що «до
складу валових витрат включаються суми
будь-яких витрат, сплачених
(нарахованих) протягом звітного
періоду у зв'язку з підготовкою,
організацією, веденням виробництва,
продажем продукції (робіт, послуг) і
охороною праці…».

Оскільки виплата грошової компенсації
на придбання
лікувально-профілактичного харчування
(молока) найманому працівникові у разі
роз'їзного характеру його роботи прямо
передбачена нормами Закону України
«Про охорону праці», здійснення такої
виплати платником податку, на
переконання позивача, слід вважати
пов'язаним з охороною праці, що згідно з
приписами п.п. 5.2.1 п. 5.1 ст. 5 Закону
України «Про оподаткування прибутку
підприємств» є підставою для
віднесення таких компенсаційних
виплат до складу валових витрат.

Отже, позивач вважає, що наведене вище
належним чином доводить
безпідставність та необгрунтованість
висновків Відповідача про порушення КП
ВУВКГ у І кварталі 2011 року вимог п.п. 5.4.1
п. 5.4 ст. 5 Закону України «Про
оподаткування прибутку підприємств»,
яке виразилось у віднесенні до складу
валових витрат суми компенсаційних
виплат найманим працівникам для
придбання спеціального харчування
(молока).

Визначаючись з правовою позицією по
даному питанню, суд виходить з
наступного:

Як вже було зазначено вище, перевіркою
встановлено, що протягом перевіреного
періоду позивач виплачував
працівникам компенсацію вартості
молока. При цьому, сума компенсації
вираховувалась за
середньостатистичними цінами, які
склалися в регіоні на підставі довідки
статистики. Сума вартості компенсації
включена до витрат рядка декларації 04.13
«інші втрати, крім визначених у 04.1-04.12»
(копії декларації - а.с.100-111, ІІІ том).

Відповідно до п.п.5.4.1 п.5.4 ст.5 Закону
України «Про оподаткування прибутку
підприємств» до валових витрат
включаються витрати платника податку
на з а б е зп е ч е н ня найманих
працівників спеціальним одягом,
взуттям, що необхідні для виконання
професійних обов'язків, а також
продуктами спеціального харчування за
переліком, що встановлюється Кабінетом
Міністрів України.

Підпунктом 140.1.1 п. 140.1 ст. 140 Податкового
кодексу України передбачено, що при
визначенні об'єкта оподаткування
враховуються такі витрати подвійного
призначення:

- витрати платника податку на
забезпечення найманих працівників
спеціальним одягом, взуттям,
спеціальним (форменим) одягом, мийними
та знешкоджувальними засобами,
засобами індивідуального захисту, що
необхідні для виконання професійних
обов'язків, а також продуктами
спеціального харчування за переліком,
що встановлюється Кабінетом Міністрів
України, та/або галузевими нормами
безоплатної видачі працівникам
спеціального одягу, спеціального
взуття та інших засобів
індивідуального захисту.

Таким чином, витрати на забезпечення
найманих працівників продуктами
спеціального харчування, згідно з
вимогами податкового законодавства
належать до витрат подвійного
призначення, тобто до складу валових
витрат можуть включатися лише витрати
підприємства на з а б е з п е ч е н н я
працівників п р о д у к т а м и
спеціального харчування.

Відповідно, суд погоджується з
висновками відповідача про те, що до
складу валових витрат можуть
включатися лише витрати підприємства
н а п р и д б а н н я продуктів
харчування, а не компенсація їх
вартості.

Також, судом встановлено, що із суми
нарахованої та виплаченої компенсації
працівникам підприємства був
нарахований ПДФО, тому дана сума
компенсації включалась до суми
заробітної плати, що виплачувалась
працівникам підприємства.

Крім цього, суд вважає за доцільне
зазначити, що відповідно до п. 138.2 ст.138
ПКУ витрати, які враховуються для
визначення об'єкта оподаткування,
визнаються на підставі первинних
документів, що підтверджую ть
здійснення платником податку витрат.

Витрати, не підтверджені відповідними
розрахунковими, платіжними та іншими
первинними документами не включаються
до складу витрать в силу припису пп.
139.1.9 п. 139.1 ст.139 ПКУ.

Під час перевірки позивачем не надано
розрахункових (платіжних) або інших
первинних документів, які
підтверджують суму понесених витрат на
придбання продуктів спеціального
харчування (молоко).

З урахуванням вищевикладеного, суд
дійшов висновку, що нарахування
податковим органом грошового
зобов'язання по податку на прибуток у
сумі 31748 грн. внаслідок безпідставного
віднесення позивачем у І кварталі 2011р.
до складу інших витрат суми витрат
компенсації працівникам підприємства
за придбання спеціального харчування,
є правомірним. Отже, в даній частині
позовних вимог вимоги позивача не
підлягають задоволенню за
необґрунтованістю.

2) Щодо амортизаційних відрахувань
здійснених позивачем в І кварталі 2011р.
та завищення собівартості за рахунок
нарахування амортизаційних нарахувань
на основні засоби в 2-4 кварталі 2011р. -
2012р., судом встановлено наступне:

Як свідчить з Акту перевірки (аркуш
акту 9, а.с.16, І том), проведеною
перевіркою відображеного показника за
І квартал 2011 року в сумі 163883,00 грн.
встановлено завищення задекларованих
суб'єктом господарювання показників у
рядку 07 Декларацій «Сума
амортизаційних відрахувань», всього на
суму 140333,00 грн.

Так, в ході перевірки встановлено, що
згідно з рішенням Конотопської міської
ради від 30.12.2009 року «Про формування
розміру статутного фонду» було
вирішено статутний фонд КП ВУВКГ
сформувати у сумі 14 008 261,89 грн. «…за
рахунок внеску власника у розмірі
11166633,23 грн., що складається із
залишкової вартості основних
виробничих засобів, які раніше були
безкоштовно передані на баланс
підприємству та за рахунок придбаного
за власні кошти КП ВУВКГ майна
первісною вартістю 2 841 628,66 грн.».

У зв'язку з цим внесені зміни до Статуту
підприємства в розділі «Майно
підприємства», затвердженого наказом
управління комунального майна міської
ради від 25.06.2008 р. та зареєстровані
виконавчим комітетом Конотопської
міської ради Сумської області 02.02.2010 р.
за №90003399.

При цьому, податковим органом було
встановлено (та не спростовано
позивачем), що фактично, на виконання
вищевказаного рішення сесії, внесення
до статутного фонду КП ВУВКГ
Конотопською міською радою будь-яких
грошових коштів, матеріальних
цінностей чи інших необоротних чи
оборотних активів не здійснювалося.

Основні засоби, вартість яких була
віднесена на збільшення статутного
фонду в грудні 2009 року, були
безкоштовно передані в попередніх
звітних періодах на баланс водоканалу
для господарського використання
згідно відповідних рішень міської
ради, обліковувалися на
бухгалтерському рахунку 10 «Основні
засоби» і податкова амортизація не
нараховувалась, оскільки не понесені
витрати на придбання основних засобів.

Посилаючись на те, що у КП ВУВКГ
відсутні Акти приймання-передачі
основних засобів, як внеску до
статутного фонду, первісною вартістю 11
166 633,23 грн. та відсутні Акти введення в
експлуатацію основних засобів групи 1
первісною вартістю 11 005 200,39 грн.,
Відповідач приходить до висновку, що
підприємство не має достатніх підстав
для початку нарахування податкової
амортизації основних засобів, внесених
до статутного фонду засновником.

Зважаючи на викладене та посилаючись
на п.п. 8.1.2 п. 8.1 ст. 8 Закону України «Про
оподаткування прибутку підприємств»,
відповідно до якого амортизації
підлягають витрати на придбання
основних фондів та нематеріальних
активів для власного виробничого
використання, Відповідач стверджує про
завищення КП ВУВКГ у І кварталі 2011 року
амортизаційних відрахувань на 140 333,00
грн.

Позивач не погоджується з даною
позицією відповідача та просить суд
врахувати, що Згідно з п. 1.1 Статуту КП
ВУВКГ створене в результаті
реорганізації шляхом приєднання до
нього комунальних підприємств
«Аквасервіс» та «Стоксервіс»
відповідно до рішення Конотопської
міської ради від 20.09.2005 року.

Комунальні підприємства «Аквасервіс»
та «Стоксервіс» були створені
відповідно до рішень Конотопської
міської ради від 29.07.2003 року. Згідно з п.
З вказаного вище рішення новоствореним
підприємствам на обслуговування були
передані водопровідно-каналізаційні
об'єкти та в безоплатне користування
було передане майно, необхідне для
обслуговування
водопровідно-каналізаційних об ' єктів.

приєднанням КП «Аквасервіс» та КП
«Стоксервіс» до КП ВУВКГ, майно, яке
перебувало у користуванні приєднаних
підприємств, було прийняте КП ВУВКГ за
актами від 31.01.2006 року.

Крім того частина майна, за рахунок
якого в подальшому був сформований
статутний капітал КП ВУВКГ, була
передана підприємству на
обслуговування, в повне господарське
відання згідно з актами
прийому-передачі на виконання рішень
Конотопської міської ради від 27.08.2007
року №295, від 26.11.2007 року №417 та від
28.11.2007 року.

Таким чином усе майно, за рахунок якого
згідно з рішенням Конотопської міської
ради від 30.12.2009 року був сформований
статутний фонд КП ВУВКГ, на момент
прийняття вказаного вище рішення вже
обліковувалось за балансом
підприємства і використовувалось ним
для забезпечення основного виду
господарської діяльності згідно з
цільовим призначенням, тобто було
введене в експлуатацію.

Отже, позивач звертає увагу суду на те,
що усе майно, за рахунок якого
збільшувався статутний фонд
підприємства, на момент прийняття
відповідного рішення Конотопською
міською радою вже перебувало у
користуванні підприємства, оскільки
раніше було передане йому на праві
господарського відання.

Те, що відповідачем не було взято до
уваги вищезазначені обставини, на
переконання позивача свідчить «про
неналежне здійснення перевірки
службовими особами Відповідача,
недостатній рівень їх професійної
кваліфікації або ж про певну особисту
зацікавленість», а також позивач
вбачає «поверхове поверхового та
упереджене ставлення перевіряючих до
проведення перевірки».

Однак, такі твердження позивача суд
вважає некоректними, а подібні
висловлювання (як у позовній заяві
-а.с.6, І том, так і в судовому засіданні)
є безпідставними, а відповідно,
неприпустимими. Позиція позивача по
суті позовних вимог в даній частині
також вважається судом
необґрунтованою і не приймається
судом, виходячи з наступного:

Відповідно до п.п.8.1.2. п.8.1. ст..8 Закону
України «Про оподаткування прибутку
підприємств» амортизації, зокрема,
підлягають «витрати на придбання
основних фондів та нематеріальних
активів для власного виробничого
використання …».

Відповідно до пп. 8.2.1 п. 8.2 ст. 8 цього
Закону під терміном «основні фонди»
слід розуміти матеріальні цінності, що
призначаються платником податку для
використання у господарській
діяльності платника податку з метою
отримання доходу протягом періоду,
який перевищує 365 календарних днів з
дати введення в експлуатацію таких
матеріальних цінностей, та вартість
яких поступово зменшується у зв'язку з
фізичним або моральним зносом.

Розмір амортизаційних відрахувань
звітного періоду за такими активами
визначається в порядку, встановленому
пп. 8.3.1 ст. 8 Закону України «Про
оподаткування прибутку підприємств».

При цьому необхідно враховувати, що
відповідно до пп.. 8.3.5 п. 8.3 ст. 8 Закону
України «Про оподаткування прибутку
підприємств» облік балансової
вартості основних фондів, які
підпадають під визначення груп 2, 3, і 4,
ведеться за сукупною балансовою
вартістю відповідної групи основних
фондів незалежно від часу введення в
експлуатацію таких основних фондів.

Таким чином, для основних фондів 1 групи
нарахування амортизації здійснюється
з наступного кварталу після введення
їх в експлуатацію, а для основних
фондів груп 2, 3, та 4-з кварталу,
наступного за кварталом
оприбуткування матеріальних
цінностей, що входять до складу цих
груп незалежно від фактичного
здійснення розрахунків за такі основні
фонди.

Пунктом 1 ст. 9 Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» передбачено, що
підставою для бухгалтерського обліку
господарських операцій є первинні
документи, які фіксують факти
здійснення господарських операцій.
Первинні документи повинні бути
складені під час здійснення
господарської операції, а якщо це
неможливо - безпосередньо після її
закінчення

Первинним документом, який підтверджує
факт переходу права власності на об'єкт
основних засобів при внесенні його до
статутного капіталу підприємства, є
Акт приймання-передачі (внутрішнього
переміщення) основних засобів (типової
форми №03-1), затвердженої наказом
Міністерства статистики України від
29.12.1995 р. №352

Акт приймання-передачі (внутрішнього
переміщення) основних засобів (типова
форма №03-1) застосовується для
оформлення зарахування до складу
основних засобів окремих об'єктів, для
обліку вводу їх в експлуатацію, за
винятком тих випадків, коли введення
об'єктів в дію повинно у відповідності
з існуючим законодавством оформлятися
в особливому порядку, для оформлення
внутрішнього переміщення основних
засобів із одного цеху (відділу,
дільниці) в інший, для оформлення
передачі основних засобів зі складу (із
запасу) в експлуатацію, а також для
виключення із складу основних засобів
при передачі іншому підприємству
(організації).

При оформленні приймання основних
засобів акт складається в одному
примірнику на кожний окремий об'єкт
приймальною комісією, призначеною
розпорядженням (наказом) керівника
підприємства (організації). Складання
загального акта, що оформляє приймання
декількох об'єктів основних засобів,
допускається лише при обліку
господарського інвентарю, інструменту,
обладнання і т. п., якщо ці об'єкти
однотипні, мають однакову вартість та
прийняті в одному календарному місяці.
Акт (накладна), після його оформлення, з
прикладеною технічною документацією,
що відноситься до даного об'єкта,
передається до бухгалтерії
підприємства, підписується головним
бухгалтером та затверджується
керівником підприємства, організації
чи особами, на те уповноваженими.

Як видно з даних балансу підприємства,
зміни балансової вартості основних
засобів в зв'язку із збільшенням
статутного фонду за рахунок внеску
власника у розмірі 11 166 633.23 грн. не
відбулося.

Оскільки в податковому обліку
амортизації підлягають витрати на
придбання основних фондів для власного
виробничого використання (пп.. 8.1.2 ст. 8
Закону України «Про оподаткування
прибутку підприємств»), то у цілях
оподаткування П(С)БО 7 застосовується в
частині порядку формування первісної
балансової вартості основних фондів,
що складається з витрат, безпосередньо
пов'язаних з їх придбанням та
доведенням до стану, у якому вони
придатні для використання із
запланованою метою.

Таким чином, рішенням Конотопської
міської ради від 30.12.2009р. засвідчується
лише зміна власника майна комунального
підприємства, а не передача його на
баланс КП ВУВКГ.

Для отримання вмотивованих пояснень та
копій документів підприємству був
наданий запит від 28.04.2011 р. №6118/710/23-3/11
щодо збільшення розміру
амортизаційних відрахувань в 2010 році.

З пояснення посадових осіб
підприємства слідує, що операції по
збільшенню статутного фонду
підприємства здійснювались лише на
підставі рішення Конотопської міської
ради без оформлення актів
приймання-передачі основних засобів як
внеску до статутного фонду
підприємства з погодженою засновником
підприємства їх справедливою вартістю,
в нашому випадку - в сумі 11 166 633,23 грн.
(залишкова вартість основних
виробничих засобів, які раніше були
безкоштовно передані на баланс
підприємству).

Так як п. 2 ст. З Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» передбачено, що
фінансова, податкова, статистична та
інші види звітності, що використовують
грошовий вимірник, ґрунтуються на
даних бухгалтерського обліку, при
збільшення статутного фонду за рахунок
внеску власника основних фондів групи 1
КП ВУВКГ повинно було оформити акти
введення в експлуатацію об'єктів
основних засобів групи 1 погодженою
засновником підприємства їх
справедливою вартістю згідно додатку 1
до рішення Конотопської міської ради
від 30.12.2009 року.

Так як на КП ВУВКГ відсутні акти
приймання-передачі основних засобів як
внеску до статутного фонду первісною
вартістю 11 166 633,23 грн. та відсутні акти
введення в експлуатацію основних
засобів групи 1 первісною вартістю 11 005
200,39 грн., підприємство не має достатніх
підстав для початку нарахування
податкової амортизації основних
засобів, внесених до статутного фонду
засновником.

Слід також зазначити, що дане порушення
було встановлено Конотопською ОДПІ
попереднім актом перевірки від 24.05.20111р.
№198/23-3/033652716. Актом попередньої
планової документальної перевірки від
24.05.11 підтверджено відсутність у
позивача актів прийому-передачі
основних засобів та акти введення їх в
експлуатацію, що датовані 30.12.2009 роком.

На даний час правильність висновків
Конотопської ОДПІ по акту перевірки
№198/23-3/03352716 від 24.05.2011р. підтверджена
Ухвалою Харківського апеляційного
суду по справі №2а-1870/8377/11 від 03.09.2012
року (а.с.185-187, ІІ том).

Суд також бере до уваги посилання
відповідача на те, що в ході даної
перевірки вищевказане порушення було
розглянуто та доведено до відома
головного бухгалтера підприємства, але
посадова особа не надала для перевірки
акти приймання- передачі основних
засобів та акти введення в
експлуатацію основних засобів та не
повідомила перевіряючих про їх
наявність.

Пунктом 44.7 Податкового кодексу України
передбачено, що у разі якщо посадова
особа контролюючого органу, яка
здійснює перевірку, відмовляється з
будь-яких причин від врахування
документів, наданих платником податків
під час проведення перевірки, платник
податків має право до закінчення
перевірки надіслати листом з
повідомленням про вручення та з описом
вкладеного або надати безпосередньо до
контролюючого органу, який призначив
проведення перевірки, копії таких
документів (засвідчені печаткою
платника податків (за наявності
печатки) та підписом платника податків
- фізичної особи або посадової особи
платника податків - юридичної особи).

КП ВУВКГ не скористалось можливістю
надати додаткові документи, які
підтверджують факт здійснення
операції щодо внеску основних засобів
до статутного фонду підприємства, тому
перевіркою зменшено суму
амортизаційних відрахувань
підприємства на суму амортизаційних
відрахувань, нарахованих на основні
засоби вартістю 11 166 633,23 грн.

Зважаючи на вищевикладене, суд дійшов
висновку, що нарахування податковим
органом грошового зобов'язання по
податку на прибуток у сумі 143475грн.
внаслідок безпідставного завищення
позивачем амортизаційних відрахувань
на основні засоби, є правомірним. Отже,
в даній частині вимоги позивача також
не підлягають задоволенню за
необґрунтованістю.

3) Щодо висновків відповідача про
заниження позивачем доходів на суму
отриманого фінансування від УЖКХ на
розроблення схем оптимізації, слід
зазначити наступне:

Перевіркою встановлено, що в межах
фінансування програми розвитку
підприємства, позивач протягом
перевіреного періоду отримало від УЖКХ
Конотопської міської ради кошти в сумі
244524,0 грн. на розроблення схеми
оптимізації водопровідних мереж.
Згідно з банківськими виписками, кошти
від УЖКХ Конотопської міської ради
були отримані наступними траншами:

- 18.10.2011 р. отримано кошти в сумі 49416,0
грн.;

- 31.10.2011 р. отримано кошти в сумі 70290,0
грн.; всього за жовтень 2011 року отримано
кошти в сумі 119706,00 грн.;

- 15.06.2012 р. отримано кошти в сумі 44730,0
грн.;

- 20.06.2012 р. отримано кошти в сумі 22000,0
грн.;

- 22.06.2012 р. отримано кошти в сумі 33300,0
грн.;

- 27.06.2012 р. отримано кошти в сумі 24788,0
грн.; всього за червень 2012 року отримано
кошти в сумі 124818,00 грн.

Керуючись пп.. 135.5.10 п. 135.5.ст. 135
Податкового кодексу України
підприємство повинно було включити до
складу інших доходів кошти в сумі 244524,0
грн. (в сумі 119706,00 грн. в 2011 році; в сумі
124818,00 грн. в 2012 році), тобто всю суму
фінансування витрат на розробку схеми
оптимізації водопровідних мереж.

Підпунктом 135.5.10 п. 135.5.ст. 135 Податкового
кодексу України передбачено, що до
складу інших доходів включаються суми
дотацій, субсидій, капітальних
інвестицій із фондів
загальнообов'язкового державного
соціального страхування або бюджетів,
отримані платником податку.

В порушення вимог пп.. 135.5.10 п. 135.5.ст. 135
Податкового кодексу України
підприємство КП ВУВКГ частково
включило до складу інших доходів кошти
в сумі 203770,0 грн., (в сумі 99755,0 грн. в 2011
році, в сумі 104015,0 грн. в 2012 році), тобто
підприємством не задекларовані кошти в
сумі 40754,00 грн., в тому числі: в сумі 19951,0
грн. - в 4 кварталі 2011 року, в сумі 20803,0
грн. - в 2 кварталі 2012 року. Вказане
порушення привело до заниження інших
доходів

Відносно даного порушення позивач у
позовній заяві та у судовому засіданні
жодних обґрунтувань не наводить. Таким
чином, відсутні будь-які підстави
вважати неправомірним нарахування
податковим органом зобов'язань
позивачу по податку на прибуток
підприємств у сумі 8958 грн.

4) Щодо висновків відповідача,
викладених в Акті перевірки, про
завищення позивачем собівартості при
визначенні питомої ваги витрат за
«касовим методом», слід зазначити
наступне:

Пунктом 13 підрозділу 4 розділу XX
Податкового кодексу України
передбачено, що тимчасово, до 01.01.2014р.,
датою збільшення доходів підприємств
житлово- комунального господарства від
надання житлово-комунальних послуг є
дата надходження к о ш т і в від
споживача н а банківський р а х у
н о к або в к а с у платника
податку, крім випадків, якщо таке
надходження відбувається у рахунок
погашення заборгованості за
житлово-комунальні послуги, надані до
дати набрання чинності розділом III
цього Кодексу.

При цьому, підприємства
житлово-комунального господарства у
складі собівартості реалізації
житлово-комунальних послуг визнають
витрати на придбання товарів, робіт,
послуг у сумі ф а к т и ч н о с п л
а ч е н и х за них коштів, крім
випадків якщо така сплата відбувається
в рахунок погашення заборгованості за
такі роботи, послуги, придбані до дати
набрання чинності розділом III цього
Кодексу.

Перевіркою встановлено, що до складу
доходів від реалізації послуг
водопостачання та водовідведення
протягом перевіряємого періоду КП
ВУВКГ включало вартість послуг
водопостачання та водовідведення,
фактично наданих споживачу - ТОВ «НВО
«Червоний металіст».

Згідно Договору від 01.06.2007р. №542. Станом
на 01.04.2011р. дебіторська заборгованість
ТОВ «Червоний металіст» перед КП ВУВКГ
за даними бухгалтерського обліку
становить 62307,94 грн.

Протягом перевіреного періоду ТОВ «НВО
«Червоний металіст» забезпечував
електроенергією роботу насосів на КНС
згідно Договору на електропостачання
від 08.08.2006р. Кредиторська
заборгованість за спожиту
електроенергію станом на 0.04.2011р. за
даними бухгалтерського обліку
становить 46232,57 грн.

В зв'язку з тим, що у ТОВ «НВО «Червоний
металіст» тяжке фінансове становище і
відсутня можливість оплати за надані
послуги водопостачання, було вирішено
здійснити зарахування зустрічних
однорідних вимог.

Так як в порушення абз.першого п.13
підрозділу 4 розділу ХХ Податкового
кодексу України позивачем було
включено до доходів від операційної
діяльності суму заліку зустрічних
однорідних вимог, дане порушення
вплинуло на визначення собівартості
питомої ваги оплачених послуг до
обсягів реалізованих послуг.

В позовній заяві позивач вказує, що
надання послуг ТОВ «Червоний металіст»
з централізованого постачання
холодної води і водовідведення не
відноситься до житлово- комунальних
послуг, а відповідно Конотопська ОДПІ
безпідставно застосовує положення п.13
підрозділу 4 розділу XX Податкового
кодексу України.

Суд не погоджується з такими
твердженнями позивача, виходячи з
наступного:

Згідно пп.14.1.59 п.14.1 ст.14 Податкового
кодексу України житлово-комунальні
підприємства - суб'єкти господарювання,
які безпосередньо виробляють,
створюють та/або надають
житлово-комунальні послуги.

Згідно ст.1 Закону України «Про
житлово-комунальні послуги» житлово-
комунальні послуги - результат
господарської діяльності, спрямованої
на забезпечення умов проживання та
перебування осіб у жилих і нежилих
приміщеннях, будинках і спорудах,
комплексах будинків і споруд
відповідно до нормативів, норм,
стандартів, порядків і правил.

Постановою КМУ №630 від 21.07.2005 року
затверджені Правила надання послуг з
централізованого опалення, постачання
холодної та гарячої води і
водовідведення та типового договору
про надання послуг з централізованого
опалення, постачання холодної та
гарячої води і водовідведення.

Згідно п.1 ці Правила регулюють
відносини між суб'єктом
господарювання, предметом діяльності
якого є надання житлово-комунальних
послуг і фізичною та юридичною особою
(далі - споживач), яка отримує або має
намір отримувати послуги з
централізованого опалення, постачання
холодної та гарячої води і
водовідведення.

Згідно п.З послуги надаються
споживачам безперебійно, виключно за
винятком часу перерв, визначених
відповідно до частини третьої статті 16
Закону України "Про житлово- комунальні
послуги".

Пунктом 1 ст.16 Закону України "Про
житлово-комунальні послуги" визначено,
що порядок надання житлово-комунальних
послуг, їх якісні та кількісні
показники мають відповідати умовам
договору та вимогам законодавства.

Постаново КМУ №630 затверджений ТИПОВИЙ
ДОГОВІР про надання послуг з
централізованого опалення, постачання
холодної та гарячої води і
водовідведення у відповідності до
якого і складений договір №542 від 01.06.2007
року укладений між КП Виробниче
управління
водопровідно-каналізаційного
господарства» та ТОВ «Червоний
металіст».

Крім того, ні Законом України «Про
житлово-комунальні послуги», ні
Постановою КМУ №630 не визначена
відмінність від надання
житлово-комунальних послуг населенню
та юридичним особам від кількості та
об'єму води та стоків.

Таким чином, враховуючи вищевказані
норми законодавства позивач
відноситься до підприємств
житлово-комунального господарства, а
його діяльність пов'язана з наданням
житлово-комунальних послуг, а відтак,
застосування Конотопською ОДПІ п.13
підрозділу 4 розділу XX Податкового
кодексу України є правомірним.

Крім того, позивач в позовній заяві
вказує на допущення Конотопською ОДПІ
арифметичних помилок при вирахуванні
розрахунку собівартості послуг з
постачання та водовідведення.
Позивачем надано до матеріалів справи
відповідний розрахунок (а.с.36, І том).

Проте, Конотопською ОДПІ було надано
додаткові пояснення разом з доданими
розрахунками (а.с.212-214, ІІ том) з яких
вбачається, що арифметичні помилки в
даному розрахунку відсутні, а
відмінність суми визначеної
податкового органу від суми
визначеної позивачем виникла за
рахунок того, що позивачем
безпідставно в розрахунок
собівартості товарів (послуг) включена
сума взаємозаліку по ТОВ «Червоний
металіст» по якій відсутня оплата (35661,01
= 37593,31 *0,9486 (коефіцієнт)) та малоцінні
швидкозношувальні предмети (1779,57 = 1876 *
0,9486).

За даними платника собівартість
реалізованих товарів визначена у
розмірі 1961193,02грн. За даними ДПІ
1923752,43грн. (1961193,02 - 35661,01 - 1779,57).

Отже, відповідачем в судовому
засіданні було доведено, що при
складанні розрахунку собівартості
податковим органом арифметичні
помилки відсутні.

Зважаючи на вищевикладене, суд дійшов
висновку, що нарахування податковим
органом грошового зобов'язання по
податку на прибуток у сумі 77895, 00 грн.
внаслідок безпідставного завищення
позивачем собівартості при визначенні
питомої ваги витрат за «касовим
методом», є правомірним. Отже, в даній
частині вимоги позивача також не
підлягають задоволенню за
необґрунтованістю.

Згідно з ч. 1 ст. 71 КАС України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення, крім випадків
встановлених ст. 72 цього Кодексу.

У відповідності до п. 2 ст. 71 КАС України
в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дій чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

В ході судового розгляду відповідач, як
суб'єкт владних повноважень, довів
належним чином правомірність
прийнятого ним рішення.

З урахуванням вищевикладеного, суд не
вбачає жодних правових підстав для
визнання протиправними та скасування
податкового повідомлення-рішення
Конотопської ОДПІ від 20.12.2013р. №
та податкового повідомлення-рішення
від 04.03.2014р. №, яким підприємству
було збільшено грошові зобов'язання по
податку на прибуток підприємств на
суму 262076 грн. та застосовано штрафну
санкцію в сумі 28 343,50 грн.

Керуючись ст. ст. 86, 94, 98, 158-163, 167, 186, 254 КАС
України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні адміністративного
позову Комунальному підприємству
Виробничого управління
водопровідно-каналізаційного
господарства до Конотопської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Сумській області про
визнання протиправними подтакових
повідомлень-рішень від 20.12.2013р. №
та від 04.03.2014р. № -відмовити в
повному обсязі.

Постанова може бути оскаржена до
Харківського апеляційного
адміністративного суду через Сумський
окружний адміністративний суд шляхом
подачі апеляційної скарги на постанову
суду протягом десяти днів з дня
отримання копії повного тексту
постанови.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги. У разі подання апеляційної
скарги постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після закінчення
апеляційного розгляду справи.

Повний текст постанови виготовлено
15.07.2014р.

Суддя (підпис)
О.М. Кунець

З оригіналом згідно

Суддя
О.М. Кунець