Справа № 826/16368/13-а
Суддя: Ісаєнко Ю.А.
Дата ухвалення: 2014-07-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
Головуючий у 1-й інстанції:
Суддя-доповідач: Ісаєнко
У Х В А Л А

Іменем України

08 липня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючого - судді Ісаєнко
Ю.А.;

суддів: Епель О.В.,
Федотова І.В.,

за участю секретаря:
Бащенко Н.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Приватного підприємства «Логос» на
постанову Окружного адміністративного
суду м. Києва від 20 січня 2014 року у
справі за адміністративним позовом
Приватного підприємства «Логос» до
Державної податкової інспекції у
Шевченківському районі Головного
управління Міндоходів у м. Києві про
визнання протиправним та скасування
податкового повідомлення - рішення від
14 серпня 2013 року №,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до Окружного
адміністративного суду м. Києва із
адміністративним позовом до Державної
податкової інспекції у
Шевченківському районі Головного
управління Міндоходів у м. Києві про
визнання протиправним та скасування
податкового повідомлення - рішення від
14 серпня 2013 року №.

Постановою Окружного
адміністративного суду м. Києва від 20
січня 2014 року у задоволенні позову
відмолено.

Не погоджуючись із вказаною
постановою, позивач подав апеляційну
скаргу з підстав порушення судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права, в якій просить
скасувати постанову Окружного
адміністративного суду м. Києва від 20
січня 2013 року та ухвалити нове судове
рішення про задоволення позову.

В судовому засіданні представники
позивача підтримали вимоги
апеляційної скарги та просили їх
задовольнити.

Представник відповідача у судовому
засіданні заперечував проти
задоволення апеляційної скарги
посилаючись на те, що судом першої
інстанції було ухвалене законне та
обґрунтоване рішення, а підстави для
його зміни чи скасування відсутні.

Заслухавши суддю - доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційну скаргу необхідно
залишити без задоволення, постанову
суду першої інстанції - без змін, з
огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом першої інстанції,
посадовою особою відповідача
проведено документальну позапланову
невиїзну перевірку ПП «Логос» з питань
дотримання вимог податкового
законодавства в частині правильності
нарахування та своєчасності сплати
податку на додану вартість при
взаємовідносинах з ТОВ «Торговий дім
«Ортей», ТОВ «Галард Сервіс Груп», ТОВ
«Грін Сервіс Компані», ТОВ
«Трейдаленд» за період з 01.01.2011 року по
31.05.2013 року; за наслідками перевірки
складено акт від 26.07.2013 року
№492/22-80/30726371.

Актом перевірки встановлено порушення
позивачем п. 198.6 ст. 198, п. 200.1 ст. 200 ПК
України, що призвело до заниження
податку на додану вартість на загальну
суму 2773500,00 грн., у тому числі за
березень 2012 року в сумі 122083,00 грн.,
квітень 2012 року - 226166,00 грн., травень 2012
року - 261070,00 грн., червень 2012 - 239397,00 грн.,
липень 2012 року - 339736,00 грн., серпень 2012
року - 246773,00 грн., вересень 2012 року - 264328,00
грн., жовтень 2012 року - 277004,00 грн.,
листопад 2012 року - 226732,00 грн., грудень 2012
року - 557333,00 грн., січень 2013 року - 12878,00
грн.

В обґрунтування заниження податкового
зобов'язання орган державної
податкової служби посилається на не
підтвердження реальності здійснення
господарських відносин із ТОВ
«Торговий дім «Ортей», ТОВ «Галард
Сервіс Груп», ТОВ «Грін Сервіс
Компані», ТОВ «Трейдаленд».

Так, щодо ТОВ «Грін сервіс компані» в
акті перевірки зазначено, що згідно
висновку експерта СТКЗР
Білоцерківського МВ при ГУМВС України
в Київській області від 22.06.2013 року №358,
підписи проставлені на оригіналах
первинних фінансово - господарських
документах виконані не ОСОБА_3, а іншою
особою. Стосовно ТОВ «Трейдайленд»
зазначено, що згідно висновку експерта
СТКЗР Білоцерківського МВ при ГУМВС
України в Київській області від 22.06.2013
року №522, підписи на установчих
документах виконані не ОСОБА_4, а іншою
особою. Про ТОВ «Торговий дім «Ортей»
зазначено, що згідно висновку експерта
СТКЗР Білоцерківського МВ при ГУМВС
України в Київській області від 22.06.2013
року №524, підписи на установчих
документах виконані не ОСОБА_5, а іншою
особою; також, згідно акту перевірки
ДПІ у Печерському районі м. Києва від
28.02.2013 року №787/22-8/38104696 контрагентом
вчинені правочини, які не спрямовані на
реальне настання наслідків, що
обумовлені ними. Стосовно ТОВ «Галард
Сервіс Груп» в акті зазначено про
непричетність посадової особи до
фінансово - господарської діяльності.

14 серпня 2013 року відповідачем винесено
податкове повідомлення - рішення
№, яким на підставі акту
перевірки за виявлені порушення
позивачу збільшено грошове
зобов'язання з податку на додану
вартість на загальну суму 3466875,00 грн., у
тому числі за основним платежем 2773500,00
грн., за штрафними (фінансовими)
санкціями 693375,00 грн.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд
першої інстанції виходив з того, що
позивачем не було надано документи, які
підтверджують фактичне здійснення
господарських операцій, тому висновки
акту перевірки знайшли свого
підтвердження, відповідно останнім
неправомірно сформовані дані
податкового обліку по господарських
операціях з зазначеними вище
контрагентами.

Колегія суддів погоджується з таким
висновком суду першої інстанції з
наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Господарського
кодексу України, під господарською
діяльністю розуміється діяльність
суб'єктів господарювання у сфері
суспільного виробництва, спрямована на
виготовлення та реалізацію продукції,
виконання робіт чи надання послуг
вартісного характеру, що мають цінову
визначеність.

Частиною 2 ст. 3 цього Кодексу
передбачено, що господарська
діяльність, яка здійснюється для
досягнення економічних і соціальних
результатів та з метою одержання
прибутку, є підприємництвом, а суб'єкти
підприємництва - підприємцями.
Господарська діяльність може
здійснюватись і без мети одержання
прибутку (некомерційна господарська
діяльність).

Відповідно до п. 44.1 ст. 44 Податкового
кодексу України для цілей
оподаткування платники податків
зобов'язані вести облік доходів, витрат
та інших показників, пов'язаних з
визначенням об'єктів оподаткування
та/або податкових зобов'язань, на
підставі первинних документів,
регістрів бухгалтерського обліку,
фінансової звітності, інших
документів, пов'язаних з обчисленням і
сплатою податків і зборів, ведення яких
передбачено законодавством. Платникам
податків забороняється формування
показників податкової звітності,
митних декларацій на підставі даних, не
підтверджених документами, що
визначені абзацом першим цього пункту.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні», господарська
операція - дія або подія, яка викликає
зміни в структурі активів та
зобов'язань, власному капіталі
підприємства.

Таким чином, визначальною ознакою
господарської операції є те, що вона
повинна спричиняти реальні зміни
майнового стану платника податку.

Водночас за відсутністю факту
придбання товарів чи послуг або в разі,
якщо придбані товари чи послуги не
призначені для використання у
господарській діяльності платника
податку відповідні суми не можуть
включатися до складу витрат для цілей
оподаткування податком на прибуток або
податкового кредиту з податку на
додану вартість навіть за наявності
формально складених, але недостовірних
документів або сплати грошових коштів.

При цьому, під час розгляду зазначеної
категорії справ необхідно звертати
особливу увагу на дослідження
реальності здійснення господарських
операцій платника податку, на підставі
яких таким платником були сформовані
дані податкового обліку та приймати на
підтвердження даних податкового
обліку лише достовірні первинні
документи, які складені в разі
фактичного здійснення господарської
операції.

Розглядаючи реальність господарських
операцій позивача з зазначеними вище
контрагентами, на підставі яких
позивачем було сформовано дані
податкового обліку, колегія суддів
зазначає наступне.

Як встановлено судом першої інстанції
та вбачається з матеріалів справи,
первинні, бухгалтерські та інші
документи, пов'язані з господарською
діяльністю ПП «Логос», вилучені згідно
протоколу обшуку від 28 березня 2013 року
старшим оперуповноваженим ГВПМ ДПІ у
Шевченківському районі м. Києва
Поліщуком А.Е. Серед вилучених
документів містяться, зокрема
документи по взаємовідносинам ПП
«Логос» з ТОВ «ТД «Ортей», ТОВ «Галард
Сервіс Груп» та ТОВ «Грін Сервіс
Компані».

На підставі документів, наданих
Головним відділом податкової міліції
Державної податкової інспекції у
Шевченківському районі Головного
управління Міністерства доходів і
зборів України у місті Києві по
взаємовідносинам ПП «Логос» з
підприємствами-контрагентами, що
вилучені згідно протоколу обшуку від 28
березня 2013 року судом першої інстанції
встановлено наступне.

Згідно актів надання послуг, які
датовані жовтнем 2012 року, вереснем 2013
року ТОВ «Грін Сервіс Компані» надало
позивачу наступні послуги: суборенди
серверів для ведення господарської
діяльності, послуги з інформатизації
довідково-правових систем розробки ТОВ
«Ліга Закон», послуги з оптимізації
технічного обладнання та
автоматизованих систем продажу
залізничних та автобусних квитків
тощо.

Як свідчать акти надання послуг,
датовані червнем - серпнем 2012 року, ТОВ
«Галард Сервіс Груп» надало позивачу
наступні послуги: послуги з
оптимізації технічного обладнання та
автоматизованих систем продажу
залізничних та автобусних квитків,
послуги з інформатизації
довідково-правових систем розробки ТОВ
«Ліга Закон» тощо.

Згідно видаткових накладних та
рахунків-фактур, ТОВ «ТД «Ортей»
поставило позивачу: комплект бортовий,
датчик рівня палива «Епсилон»,
гальванічна розв'язка BPS-6.

Як свідчить зміст акта перевірки,
позивачем завищено податковий кредит з
податку на додану вартість по
взаємовідносинам з ТОВ «Грін Сервіс
Компані», ТОВ «Галард Сервіс Груп» та
ТОВ «ТД «Ортей» на 2769478,00 грн.,
відповідно, загальний обсяг поставки
товарів та послуг наданих вказаними
контрагентами позивачу становить
16616868,00 грн.

На підтвердження факту оплати за
виконані роботи, позивач надав
платіжні доручення.

На вимогу колегії суддів позивачем
було надано договір від 02 жовтня 2012
року №021/10, відповідно до якого ТОВ
«Трейдаленд» (виконавець) надає
послуги позивачу (замовник) з
провадження систем моніторингу
автомобільного транспорту та поставки
товару, згідно специфікації, що вказана
у рахунку - фактурах.

На підтвердження виконання
зазначеного договору позивачем надано
рахунок - фактуру, видаткову та
податкову накладну.

Проте, колегія суддів погоджується з
судом першої інстанції, що позивачем не
надано письмових пояснень щодо мети
придбання та використання у власній
господарській діяльності придбаних у
підприємств-контрагентів товарів та
послуг, а також відповідних
підтверджуючих документів.

Таким чином, колегія суддів вважає, що
позивачем не доведено реальність
здійснення господарських операцій з
зазначеними вище контрагентами, на
підставі яких були сформовані дані
податкового обліку.

Відповідно до пп. «а» п. 198.1 ст. 198
Податкового кодексу України право на
віднесення сум податку до податкового
кредиту виникає у разі здійснення
операцій з придбання або виготовлення
товарів (у тому числі в разі їх ввезення
на митну територію України) та послуг.

Згідно п. 198.3 ст. 198 Податкового кодексу
України податковий кредит звітного
періоду визначається виходячи з
договірної (контрактної) вартості
товарів/послуг, але не вище рівня
звичайних цін, визначених відповідно
до статті 39 цього Кодексу, та
складається з сум податків,
нарахованих (сплачених) платником
податку за ставкою, встановленою
пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу,
протягом такого звітного періоду у
зв'язку з:

- придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку;

- придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Відповідно до п. 198.6 ст. 198 Податкового
кодексу України не відносяться до
податкового кредиту суми податку,
сплаченого (нарахованого) у зв'язку з
придбанням товарів/послуг, не
підтверджені податковими накладними
або оформлені з порушенням вимог чи не
підтверджені митними деклараціями
(іншими подібними документами згідно з
пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу). У
разі якщо на момент перевірки платника
податку органом державної податкової
служби суми податку, які попередньо
віднесені до податкового кредиту,
залишаються не підтвердженими
зазначеними цим пунктом документами,
платник податку несе відповідальність
відповідно до закону.

Колегія суддів зазначає, що наявність у
покупця належно оформлених документів,
які відповідно до Податкового кодексу
України необхідні для віднесення
певних сум до податкового кредиту,
зокрема, виданих виконавцем податкових
накладних, не є безумовною підставою
для формування податкового кредиту,
якщо податковий орган доведе, що
відомості в таких документах не
відповідають дійсності.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

За таких обставин, колегія суддів
вважає, що оскільки фактичного
здійснення господарських операцій не
було, тому позивачем неправомірно
сформовані дані податкового обліку по
господарським операціям з ТОВ
«Торговий дім «Ортей», ТОВ «Галард
Сервіс Груп», ТОВ «Грін Сервіс
Компані», ТОВ «Трейдаленд».

Таким чином, колегія суддів приходить
до висновку, що суд першої інстанції
обґрунтовано відмовив у задоволенні
позову.

Відповідно до частини 1 статті 200 КАС
України суд апеляційної інстанції
залишає апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову або ухвалу
суду без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права.

Враховуючи викладене, колегія суддів
приходить до висновку, що постанова
суду першої інстанції ухвалена з
дотриманням норм матеріального та
процесуального права, з повним
з'ясуванням обставин, що мають значення
для справи, доводи апеляційної скарги
не спростовують висновки суду першої
інстанції, у зв'язку з чим підстави для
скасування або зміни постанови суду
першої інстанції відсутні.

Керуючись ст.ст. 160, 198, 200, 205, 206 КАС
України, суд апеляційної інстанції, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Приватного
підприємства «Логос» залишити без
задоволення, постанову Окружного
адміністративного суду м. Києва від 20
січня 2014 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

(Ухвалу у повному обсязі складено
14.07.2014 року)

Головуючий суддя:
Ю.А. Ісаєнко

Суддя:
О.В. Епель

Суддя:
І.В. Федотов

Головуючий суддя
Ісаєнко Ю.А.

Судді:
Епель О.В.

Федотов І.В.