Справа № 805/7928/14
Суддя: Череповський Є.В.
Дата ухвалення: 2014-07-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний
суд
УХВАЛА

про відмову у відкритті провадження в
адміністративній справі

10 липня 2014 року
Справа № 805/7928/14

Суддя Донецького окружного
адміністративного суду Череповський
Є.В., ознайомившись з позовною заявою
ОСОБА_1 до Регіональної комісії
Слідчого ізолятору № 6 Артемівського
головного управління Міністерства
внутрішніх справ в Донецький області
про скасування рішення щодо відбування
покарання в колонії максимального
рівня безпеки та зобов'язання
застосувати нове рішення у
відповідності з яким визначити інший
від закладу виконання покарання, саме
колонії з середнім рівнем безпеки,-

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_1 звернувся до Донецького
окружного адміністративного суду з
позовом до Регіональної комісії
Слідчого ізолятору № 6 Артемівського
головного управління Міністерства
внутрішніх справ в Донецький області
про скасування рішення щодо відбування
покарання в колонії максимального
рівня безпеки та зобов'язання
застосувати нове рішення у
відповідності з яким визначити інший
від закладу виконання покарання, саме
колонії з середнім рівнем безпеки.

Пунктом 1 ст. 3 Кодексу
адміністративного судочинства України
(надалі - КАС України) встановлено, що
справа адміністративної юрисдикції
(далі - адміністративна справа) -
переданий на вирішення
адміністративного суду
публічно-правовий спір, у якому хоча б
однією зі сторін є орган виконавчої
влади, орган місцевого самоврядування,
їхня посадова чи службова особа або
інший суб'єкт, який здійснює владні
управлінські функції на основі
законодавства, в тому числі на
виконання делегованих повноважень.

Згідно ч. 1 ст. 2 КАС України завданням
адміністративного судочинства є
захист прав, свобод та інтересів
фізичних осіб, прав та інтересів
юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень, шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ.

Відповідно до ст. 17 КАС України
юрисдикція адміністративних судів
поширюється на правовідносини, що
виникають у зв'язку з здійсненням
суб'єктом владних повноважень владних
управлінських функцій, а також у
зв'язку з публічним формуванням
суб'єкта владних повноважень шляхом
виборів або референдуму.

Юрисдикція адміністративних судів
поширюється на публічно-правові спори,
зокрема:

1) спори фізичних чи юридичних осіб із
суб'єктом владних повноважень щодо
оскарження його рішень
(нормативно-правових актів чи правових
актів індивідуальної дії), дій чи
бездіяльності;

2) спори з приводу прийняття громадян на
публічну службу, її проходження,
звільнення з публічної служби;

3) спори між суб'єктами владних
повноважень з приводу реалізації
їхньої компетенції у сфері управління,
у тому числі делегованих повноважень;

4) спори, що виникають з приводу
укладання, виконання, припинення,
скасування чи визнання нечинними
адміністративних договорів;

5) спори за зверненням суб'єкта владних
повноважень у випадках, встановлених
Конституцією та законами України;

6) спори щодо правовідносин, пов'язаних
з виборчим процесом чи процесом
референдуму.

З аналізу зазначених норм Закону
вбачається, що предметом
адміністративного процесуального
права є взаємовідносини у сфері, що
складаються у зв'язку з реалізацією
зацікавленими особами права на судовий
захист.

Особливістю цих відносин є те, що вони
пов'язані із реалізацією прав, свобод
та інтересів суб'єктів у сфері публічно
- правових відносин і спрямовані на
захист від порушень з боку публічної
влади при здійсненні нею владних
управлінських функцій.

Тобто, специфіку публічно - правового
спору визначають: суб'єктивний склад,
підстави виникнення цього спору і
тісне пов'язане з цим питання
визначення меж повноважень
адміністративного суду.

Що стосується кола суб'єктів публічно -
правового спору, то обов'язковим його
учасником є суб'єкт публічного
управління, який є виразником
державних і суспільних інтересів,
носієм публічної влади, має особливий
правовий статус, тому що наділений
владними управлінськими функціями
щодо об'єктів управління.

Специфіка публічно - правового спору
обумовлена, також, його підставою: він
виникає у випадку порушення суб'єктом
публічного управління суб'єктивних
публічних прав та інтересів
громадянина або організації.

Особливістю правовідносин, що
розглядаються адміністративними
судами, є їх публічно - правовий
характер, пов'язаний із сферою
реалізації публічної влади.

Тобто, суттєвою ознакою публічно -
правового спору є участь у справі
суб'єкту владних повноважень, який
виконує владні управлінські функції
відносно інших суб'єктів і його рішення
є обов'язковими для виконання.

З позовної заяви вбачається, що вона
містить вимоги до Регіональної комісії
Слідчого ізолятору № 6 Артемівського
головного управління Міністерства
внутрішніх справ в Донецький області
про скасування рішення щодо відбування
покарання в колонії максимального
рівня безпеки та зобов'язання
застосувати нове рішення у
відповідності з яким визначити інший
від закладу виконання покарання, саме
колонії з середнім рівнем безпеки.

Згідно ст. 6 Конституції України
державна влада в Україні здійснюється
на засадах її поділу на законодавчу,
виконавчу та судову.

Органи законодавчої, виконавчої та
судової влади здійснюють свої
повноваження у встановлених цією
Конституцією межах і відповідно до
законів України.

Порядок провадження у кримінальних
справах визначає Кримінально -
процесуальний кодекс України.

Згідно ч. 1 ст. 537
Кримінального-процесуального кодексу
України під час виконання вироків суд,
визначений частиною другою статті 539
цього Кодексу, має право вирішувати
такі питання:

1) про відстрочку виконання вироку;

2) про умовно-дострокове звільнення від
відбування покарання;

3) про заміну невідбутої частини
покарання більш м'яким;

4) про звільнення від відбування
покарання вагітних жінок і жінок, які
мають дітей віком до трьох років;

5) про направлення для відбування
покарання жінок, звільнених від
відбування покарання внаслідок їх
вагітності або наявності дітей віком
до трьох років;

6) про звільнення від покарання за
хворобою;

7) про застосування до засуджених
примусового лікування та його
припинення;

8) про направлення звільненого від
покарання з випробуванням для
відбування покарання, призначеного
вироком;

9) про звільнення від призначеного
покарання з випробовуванням після
закінчення іспитового строку;

10) про заміну покарання відповідно до
частини п'ятої статті 53, частини
третьої статті 57, частини першої статті
58, частини першої статті 62
Кримінального кодексу України;

11) про застосування покарання за
наявності кількох вироків;

12) про тимчасове залишення засудженого
у слідчому ізоляторі або переведення
засудженого з арештного дому,
виправного центру, дисциплінарного
батальйону або колонії до слідчого
ізолятора для проведення відповідних
процесуальних дій під час досудового
розслідування кримінальних
правопорушень, вчинених іншою особою
або цією самою особою, за які вона не
була засуджена, чи у зв'язку з розглядом
справи в суді;

13) про звільнення від покарання і
пом'якшення покарання у випадках,
передбачених частинами 2 і 3 статті 74
Кримінального кодексу України;

14) інші питання про всякого роду
сумніви і протиріччя, що виникають при
виконанні вироку.

Відповідно до ч. 1 ст. 239
Кримінального-процесуального кодексу
України питання, які виникають під час
та після виконання вироку вирішуються
судом за клопотанням (поданням)
прокурора, засудженого, його захисника,
законного представника, органу або
установи виконання покарань, а також
інших осіб, установ або органів у
випадках, встановлених законом.

Згідно ч. 2 ст. 239
Кримінального-процесуального кодексу
України клопотання (подання) про
вирішення питання, пов'язаного із
виконанням вироку, подається:

1) до місцевого суду, в межах
територіальної юрисдикції якого
засуджений відбуває покарання, - у разі
необхідності вирішення питань,
передбачених пунктами 2 - 4, 6, 7 (крім
клопотання про припинення примусового
лікування, яке подається до місцевого
суду, в межах територіальної
юрисдикції якого знаходиться установа
або заклад, в якому засуджений
перебуває на лікуванні) частини першої
статті 537 цього Кодексу;

2) до місцевого суду, в межах
територіальної юрисдикції якого
виконується вирок, - у разі
необхідності вирішення питань,
передбачених пунктами 10 (у частині
клопотань про заміну покарання
відповідно до частини третьої статті 57,
частини першої статті 58, частини першої
статті 62 Кримінального кодексу
України), 11, 13 частини першої статті 537
цього Кодексу;

3) до місцевого суду, в межах
територіальної юрисдикції якого
проживає засуджений, - у разі
необхідності вирішення питань,
передбачених пунктами 5, 8, 9 частини
першої статті 537 цього Кодексу;

4) до суду, який ухвалив вирок, - у разі
необхідності вирішення питань,
передбачених пунктами 1, 10 (в частині
клопотання про заміну покарання
відповідно до частини п'ятої статті 53
Кримінального кодексу України), 12 (у
разі якщо вирішення питання необхідне
в зв'язку із здійсненням судового
розгляду, воно вирішується судом, який
його здійснює), 14 частини першої статті
537, статті 538 цього Кодексу.

Тобто, нормами
Кримінального-процесуального кодексу
встановлений порядок вирішення та
розгляду клопотань про умови
відбування покарання.

Таким чином, спірні відносини, які
виникають між заявниками та виправним
закладом під час виконання вироку
суду, не є управлінськими, повноваження
цих органів та їхніх посадових осіб
щодо способу та порядку виконання
вироку суду регламентовані
Кримінально-процесуальним кодексом
України та не належать до юрисдикції
адміністративних судів.

Згідно ч. 2 ст. 4 КАС України юрисдикція
адміністративних судів поширюється на
всі публічно-правові спори, крім
спорів, для яких законом встановлений
інший порядок судового вирішення.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 109 КАС України
суддя відмовляє у відкритті
провадження в адміністративній справі
лише, якщо заяву не належить розглядати
в порядку адміністративного
судочинства.

Оскільки у спірних правовідносинах
відповідач не виконує владні
управлінські функції, спір не має
ознак публічно - правового спору, такий
спір не повинен розглядатись в порядку
адміністративного судочинства.

Суд вважає за необхідне роз'яснити
позивачу, що відмова у відкритті
провадження у справі з зазначених
підстав не позбавляє його права
звернутись до місцевого суду в порядку
кримінально - процесуального
законодавства.

На підставі викладеного, керуючись
Кримінально - процесуальним кодексом
України, ст. 2, ст. 3, ст. 4, ст. 17, ст. 109, ст.
185, ст. 186, ст. 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

У Х В А Л И В:

Відмовити у відкритті провадження у
справі за позовом ОСОБА_1 до
Регіональної комісії Слідчого
ізолятору № 6 Артемівського головного
управління Міністерства внутрішніх
справ в Донецький області про
скасування рішення щодо відбування
покарання в колонії максимального
рівня безпеки та зобов'язання
застосувати нове рішення у
відповідності з яким визначити інший
від закладу виконання покарання, саме
колонії з середнім рівнем безпеки.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь ОСОБА_1 судові витрати по
сплаті судового збору в сумі 68
(шістдесят вісім) гривень 82 копійок.

Повторне звернення тієї ж особи до
адміністративного суду з таким самим
адміністративним позовом, щодо якого
постановлено ухвалу про відмову у
відкритті провадження, не
допускається.

Ухвала може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Донецького
апеляційного адміністративного суду
через Донецький окружний
адміністративний суд з одночасним
надсиланням копії апеляційної скарги
особою, яка її подає, до суду
апеляційної інстанції. Апеляційна
скарга на ухвалу суду першої інстанції
подається протягом п'яти днів з дня
проголошення ухвали. Якщо ухвалу було
постановлено у письмовому провадженні
або без виклику особи, яка її оскаржує,
апеляційна скарга подається протягом
п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Якщо суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною 4 ст. 167 КАС України, було
повідомлено про можливість отримання
копії ухвали суду безпосередньо в суді,
то п'ятиденний строк на апеляційне
оскарження ухвали суду обчислюється з
наступного дня після закінчення
п'ятиденного строку з моменту
отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії ухвали
суду.

Суддя
Череповський Є.В.