Справа № 226/778/12
Суддя: Граб Л.С.
Дата ухвалення: 2014-07-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 226/778/12
Головуючий у 1-й інстанції: Рибчинський
Суддя-доповідач: Граб Л.С.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2014 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

Головуючий суддя: Граб Л.С.

судді: Боровицький О. А. Смілянець Е. С.

розглянувши у порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
управління Пенсійного фонду України у
Тульчинському районі Вінницької
області на постанову Тульчинського
районного суду Вінницької області від
16 березня 2012 року у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_2 до
управління Пенсійного фонду України у
Тульчинському районі Вінницької
області про перерахунок пенсії,

В С Т А Н О В И В :

В листопаді 2011 року позивачка
звернулась до суду з позовом до
управління Пенсійного фонду України у
Тульчинському районі Вінницької
області в якому просила визнати дії
відповідача неправомірними,
зобов'язати визначити їй пенсію в
розмірі, передбаченому ст. ст. 50, 54
Закону України «Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи».

Постановою Тульчинського районного
суду Вінницької області від 16 березня
2012 року даний позов задоволено
повністю, а саме: визнано
неправомірними дії управління
Пенсійного фонду України у
Тульчинському районі Вінницької
області щодо відмови в перерахунку
пенсії по втраті годувальника;
зобов'язано відповідача здійснити
перерахунок та виплату призначеної
позивачці основної пенсії, як вдові
ліквідатора наслідків аварії на ЧАЕС 1
категорії та інваліда 1 групи, який
постраждав від наслідків аварії на
ЧАЕС, в розмірі 50% від 10 мінімальних
пенсій за віком відповідно до ст. 54
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», з урахуванням виплачених
коштів, починаючи з 25 травня 2011 року по
22 липня 2011 року.

Зобовязано управління Пенсійного
фонду України у Тульчинському районі
Вінницької області здійснити
перерахунок та виплату додаткової
пенсії по втраті годувальника, який
являвся ліквідатором наслідків аварії
на ЧАЕС в розмірі 50% від 100 %
мінімальної пенсії, відповідно до ст. 50
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», з урахуванням виплачених
коштів, починаючи з 25 травня 2011 року по
22 липня 2011 року.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням,
відповідач подав апеляційну скаргу, в
якій просить скасувати постанову
Тульчинського районного суду
Вінницької області від 16.03.2012 року, з
підстав порушення судом першої
інстанції норм матеріального права.

Суд апеляційної інстанції, відповідно
до положень ст. ст. 197, 183-2 КАС України,
проводить розгляд справи у порядку
письмового провадження. За таких умов,
згідно з ч. 6 ст. 12, ч. 1 ст. 41 КАС України,
повне фіксування судового засідання за
допомогою звукозаписувального
технічного засобу не відбувається.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
представника відповідача, перевіривши
матеріали справи та доводи апеляційної
скарги, законність і обґрунтованість
рішення суду в межах доводів
апеляційної скарги, а також
правильність застосування судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права, давши правову
оцінку обставинам у справі, суд
апеляційної інстанції дійшов висновку,
що апеляційну скаргу слід залишити без
задоволення, а рішення суду першої
інстанції - без змін, виходячи з
наступного.

Як вірно встановлено судом першої
інстанції та підтверджується
матеріалами справи, ОСОБА_2 є вдовою
померлого ОСОБА_3, що підтверджується
свідоцтвом про укладення шлюбу, та
перебувала на його утриманні.

На день смерті ОСОБА_3 мав І групу
інвалідності від захворювання,
пов"язаного з роботами на ліквідації
наслідків аварії на ЧАЕС, що
підтверджується посвідченням
ліквідатора ЧАЕС першої категорії.

ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1, що
підтверджується копією свідоцтва про
смерть, яка міститься в матеріалах
справи.

Колегія суддів вважає, що суд першої
інстанції, задовольнив позов вірно та
обгрунтовано застосував наступні
норми законодавства, що регулюють
спірні правовідносини.

Згідно ч.4 ст.54 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» (в редакції
після 01.01.2008 року) пенсія в разі втрати
годувальника призначається
непрацездатним членам сім'ї померлого
годувальника, які були на його
утриманні, у розмірі: на одного
непрацездатного члена сім'ї - 50% пенсії
по інвалідності померлого
годувальника.

Однак, внесені Законом України «Про
Державний бюджет України на 2008 рік та
про внесення змін до деяких
законодавчих актів України»
вищевказані зміни до ст.ст.50, 54 та інших
статей Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» стали предметом
дослідження Конституційного Суду
України.

Так, Конституційний Суд України
рішенням № 10-рп/2008 від 22.05.2008 р. у справі
№ 1-28/2008 визнав такими, що не
відповідають Конституції України (є
неконституційними), положення статті 67
розділу I, пунктів 2-4, 6-8, 10-18, підпункту 7
пункту 19, пунктів 20-22, 24-34, підпунктів 1-6,
8-12 пункту 35, пунктів 36-100 розділу II
«Внесення змін до деяких законодавчих
актів України» та пункту 3 розділу III
«Прикінцеві положення»Закону України
«Про Державний бюджет України на 2008 рік
та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України».

Отже, станом на 22.05.2008 року (дата
ухвалення КСУ рішення) зміни до ст.50 та
ст.54 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», внесені Законом України
«Про Державний бюджет України на 2008 рік
та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України», втратили
чинність.

Згідно ч.4 ст.54 Закону України «Про
статус та соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», яка
визначає підстави та умови призначення
державних пенсій особам, віднесеним до
І категорії та у зв'язку з втратою
годувальника, в усіх випадках розмір
пенсій для інвалідів І групи, щодо яких
встановлено зв'язок з Чорнобильською
катастрофою, не може бути нижчим 10
мінімальних пенсій за віком.

Так, розмір пенсії за втратою
годувальника має визначатися із
розрахунку 50 % від основної державної
пенсії по інвалідності, яку б міг
отримувати годувальник при житті,
розмір якої не міг бути нижчим, ніж 10
мінімальних пенсій за віком.

Згідно ст. 50 Закону України "Про статус
та соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" особам, віднесеним до
постраждалих першої категорії, що є
інвалідами І групи, призначається
щомісячна додаткова пенсія за шкоду,
заподіяну здоров'ю, в розмірі 100 %
мінімальної пенсії за віком.

При цьому колегія суддів погоджується
з висновками суду першої інстанції, що
розмір мінімальної пенсії за віком
необхідно обраховувати відповідно до
частини 1 статті 28 Закону України "Про
загальнообов`язкове державне пенсійне
страхування", оскільки чинним
законодавством не встановлено іншого,
крім передбаченого частиною першою
цієї статті, мінімального розміру
пенсії за віком.

Відповідно до статті 200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову -без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті рішення суду з одних лише
формальних підстав.

На підставі наведеного судова колегія
вважає, що суд першої інстанції дійшов
правильного висновку, щодо задоволення
заявлених вимог у спосіб, строках та
межах визначених законом.

Колегія суддів вважає, що доводи
апеляційної скарги не дають підстав
для висновку про порушення судом
першої інстанції норм матеріального
права, які призвели до неправильного
вирішення справи, тобто прийнята
постанова відповідає матеріалам
справи та вимогам закону і підстав для
її скасування не має.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 183-2, 195, 196, 198, 200, 205,
206, 254 КАС України , суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України у
Тульчинському районі Вінницької
області, -залишити без задоволення, а
постанову Тульчинського районного
суду Вінницької області від 16 березня
2012 року, -без змін.

Відповідно до ч. 10 ст. 183-2 КАС України у
разі оскарження в апеляційному порядку
постанови, прийнятої у скороченому
провадженні, судове рішення
апеляційної інстанції є остаточним та
оскарженню не підлягає.

Головуючий
Граб Л.С.

Судді
Боровицький О. А.

Смілянець Е. С.