Справа № 2а/1770/1376/2012
Суддя: Щербаков В. В.
Дата ухвалення: 2014-07-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 2а/1770/1376/2012

08 липня 2014 року 14 год. 40 хв.м. Рівне

Рівненський окружний адміністративний
суд у складі головуючого судді
Щербаков В.В., суддів Сало А.Б., Нор У.М.
за участю секретаря судового засідання
Таргоній А.В. та сторін і інших осіб,
які беруть участь у справі:

позивач: не прибув,

представник відповідача
Територіального управління Державної
судової адміністрації України в
Рівненській області: не прибув,

представник відповідача Міністерства
фінансів України: не прибув,

представник відповідача Державної
судової адміністрації України: не
прибув,

представник відповідача Державного
казначейства України: не прибув,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні заяву Територіального
управління Державної судової
адміністрації України в Рівненській
області про перегляд судового рішення
(постанови) Рівненського окружного
адміністративного суду від 08.07.2010р. у
адміністративній справі №2а-2181/10/1770 за
позовом

ОСОБА_3 до Територіальне
управління Державної судової
адміністрації України в Рівненській
області Міністерство фінансів
України Державна судова
адміністрація України Державне
казначейство України про
визнання дій протиправними, стягнення
заробітної плати, щомісячного
грошового утримання працюючих суддів з
урахуванням індексації, -

ВСТАНОВИВ :

Територіальне управління Державної
судової адміністрація України в
Рівненській області звернулось до суду
із заявою про перегляд за
нововиявленими обставинами судового
рішення у справі за позовом ОСОБА_3 до
Територіального управління Державної
судової адміністрації України в
Рівненській області, Міністерства
фінансів України, Державної судової
адміністрації України, Державного
Казначейства України про стягнення дій
протиправними, стягнення заробітної
плати, щомісячного грошового утримання
працюючих суддів з урахуванням
індексації

В обґрунтування заяви, ТУ ДСА України в
Рівненській області посилається на те,
що постанова Печерського райсуду м.
Києва від 19 березня 2007 року у справі за
позовом ОСОБА_4, яка стала підставою для
прийняття постанови, що належить
переглянути, скасована. В зв'язку з цим
ТУ ДСА України в Рівненській області
просить скасувати постанову
Рівненського окружного
адміністративного суду від 8 липня 2010
року та ухвалити нове рішення, яким
відмовити позивачу в задоволенні
позовних вимог.

Сторони в судове засідання не прибули,
про дату, час та місце розгляду заяви
повідомлені належним чином. Їх
неприбуття не перешкоджає розгляду
заяви і перегляду судового рішення.

Суд, дослідивши письмові докази, наявні
в матеріалах справи, дійшов до
висновку, що заява про перегляд
судового рішення за нововиявленими
обставинами підлягає частковому
задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що Постановою
Рівненського окружного
адміністративного суду від 8 липня 2010р.
позов задоволено частково ОСОБА_3 до
територіального управління державної
судової адміністрації в Рівненській
області, Державної судової
адміністрації України, Державного
казначейства України, Міністерства
фінансів України про визнання дій
протиправними, стягнення заробітної
плати, щомісячного грошового утримання
працюючих суддів з урахуванням
індексації та зобов'язано
територіальне управління державної
судової адміністрації в Рівненській
області нарахувати та виплатити ОСОБА_3
невиплачену суму заробітної плати з
01.06.2005 по 30.04.2010, щомісячне грошове
утримання працюючого судді з 02.2008 по
30.04.2010 відповідно до схеми посадових
окладів керівників та суддів місцевих
загальних судів - додаток 6 до Постанови
Кабінету Міністрів України від 03.09.2005 №
865, в первісній редакції. Відшкодовано
ОСОБА_3 сплачений судовий збір в сумі 1,70
грн. з Державного бюджету України.

Постановою Львівського апеляційного
адміністративного суду від 14.03.2011 року
постанову Рівненського окружного
адміністративного суду від 8 липня 2010
року змінено. Визнано неправомірними
дії територіального управління
державної судової адміністрації в
Рівненській області по неправильному
нарахуванню ОСОБА_3 заробітної плати за
період з 01 червня по 30 квітня 2010 року та
щомісячного грошового утримання з 01
лютого 2008 року по 30 квітня 2010 року.

Вказана постанова набрала законної
сили.

Ухвалюючи зазначене рішення, суд
посилався на те, що постановою
Печерського районного суду міста Києва
від 19 березня 2007 року задоволено
частково позовні вимоги ОСОБА_4 до
Держави Україна, Кабінету Міністрів
України, третіх осіб - Державного
казначейства України, Державної
судової адміністрації України про
визнання протиправною бездіяльності
та окремих положень постанови Кабінету
Міністрів України від 13 грудня 2005 року
№1310 та визнано протиправним і
скасовано пункт 4-1постанови Кабінету
Міністрів України від 3 вересня 2005 року
№865 "Про оплату праці суддів".

Однак постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
28 липня 2011 року у адміністративній
справі №2а-7271/11/2670 задоволено заяву
Державної судової адміністрації
України про перегляд судового рішення
за нововиявленими обставинами та
скасовано постанову Печерського
районного суду міста Києва від 19
березня 2007 року в частині визнання
протиправним та скасування пункту 4-1
постанови Кабінету Міністрів України
від 03 вересня 2005 року №865 "Про оплату
праці суддів" і в задоволенні позовних
вимог ОСОБА_4 в цій частині відмовлено.

Ухвалою Київського апеляційного
адміністративного суду від 01 березня
2012 року постанову Окружного
адміністративного суду м. Києва від 28
липня 2011 року залишено без змін.

Відповідно до ч. 1 ст.245 КАС України,
постанова або ухвала суду, що набрала
законної сили, може бути переглянута у
зв'язку з нововиявленими обставинами.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 245 КАС України,
однією з підстав для перегляду
судового рішення за нововиявленими
обставинами є скасування судового
рішення, яке стало підставою для
прийняття постанови чи постановлення
ухвали, що належить переглянути.

За таких обставин, суд вважає, що
оскільки постанова Печерського
районного суду міста Києва від 19
березня 2007 року в частині визнання
протиправним та скасування пункту 4-1
постанови Кабінету Міністрів України
від 03 вересня 2005 №865 "Про оплату праці
суддів" скасована і в позові ОСОБА_4 в
цій частині відмовлено, то підлягає
частковому скасуванню і постанова
Рівненського окружного
адміністративного суду від 8 липня 2010
року по справі за позовом ОСОБА_3 з
прийняттям нової постанови про
часткове задоволення позову, а саме, в
частині стягнення недоотриманої
заробітної плати за період з 01 січня 2006
року по 30 квітня 2010 року, щомісячного
грошового утримання працюючого судді з
1 лютого 2008 року по 30 квітня 2010 року слід
відмовити в позові, оскільки судове
рішення, що стало підставою для
задоволення позову в цій частині
скасоване.

Що стосується позовних вимог в частині
стягнення недоотриманої заробітної
плати за період з 01 червня 2005 року по 01
січня 2006 року, то суд, при постановленні
рішення в цій частині, не посилався на
постанову Печерського районного суду
м. Києва від 19 березня 2007 року, а
підставою для прийняття рішення в цій
частині була постанова Вищого
адміністративного суду України від 16
травня 2007 року за позовом ОСОБА_5 до
Держави України в особі Кабінету
Міністрів України, якою визнано п.5
Постанови Кабінету Міністрів від 03
вересня 2005 року №865 "Про оплату праці
суддів" незаконним. Цією ж постановою
суду допущено поворот виконання
Постанови Кабінету Міністрів України
від 03 вересня 2005 року №865 "Про оплату
праці суддів", визнано, що вона підлягає
застосуванню одночасно з Постановами
Кабінету Міністрів України від 30
червня 2005 року №513 та №514 з питань
оплати праці керівників судів, тобто з
01 червня 2005 року. Вказана постанова
Вищого адміністративного суду України
на момент розгляду справи є чинною.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 з березня
1995 року працював суддею
Радивилівського районного суду
Рівненської області, і, відповідно до
Конституції України та Закону України
"Про статус суддів", мав право на
належне матеріальне та соціальне
забезпечення.

Відповідно до ч. 2 ст. 44 Закону України
"Про статус суддів" (чинного на момент
виникнення спірних правовідносин),
заробітна плата суддів складається з
посадового окладу, премій, доплат за
кваліфікаційні класи, надбавок за
вислугу років та інших надбавок.
Розміри посадових окладів суддів
встановлюються у відсотковому
відношенні до посадового окладу Голови
Верховного Суду України і не можуть
бути меншими від 50 відсотків його
окладу. Посадовий оклад судді не може
бути меншим від 80 відсотків посадового
окладу голови суду, в якому працює
суддя.

Тобто, відповідно до норм вказаного
Закону, гарантований мінімальний
посадовий оклад судді не може бути
меншим встановленого ст. 44 цього Закону
в співвідношенні до окладу Голови
Верховного Суду України. Недодержання
цього принципу є порушенням
конституційного права суддів на
отримання заробітної плати не нижче
від визначеної Законом, та порушенням
конституційних гарантій щодо
незалежності та недоторканності
суддів.

Кабінетом Міністрів України, в межах
своїх повноважень, 30 червня 2005 року
було прийнято постанову №513 "Про оплату
праці Голови та заступника Голови
Конституційного Суду України" та
постанову №514 "Про оплату праці Голови,
першого заступника Голови та
заступника Голови Верховного Суду
України", якими підвищив оклади,
зокрема, Голови Конституційного Суду
України та Голови Верховного Суду
України.

Що ж стосується суддів загальних судів,
то лише 03 вересня 2005 року Кабінетом
Міністрів України було прийнято
постанову №865 "Про оплату праці суддів",
якою підвищено їм посадові оклади
пропорційно до окладів Голови та
заступників Голови Верховного Суду
України. Однак набрання чинності цієї
постанови було визначено на майбутнє -
з 1січня 2006 року (п. 5 постанови Кабінету
Міністрів України).

В той же час постановою Вищого
адміністративного суду України від 16
травня 2007 року за позовом ОСОБА_5 до
Держави Україна в особі Кабінету
Міністрів України, визнано п. 5
Постанови Кабінету Міністрів України
від 3 вересня 2005 року №865 "Про оплату
праці суддів" незаконним, та допущено
поворот виконання Постанови Кабінету
Міністрів України №865, визнано, що вона
підлягає застосуванню одночасно з
Постановами Кабінету Міністрів
України від 30.06.2005 року №513 та №514 з
питань оплати праці керівників судів,
тобто з 01 червня 2005 року.

Позивачу в червні-грудні 2005 року
заробітна плата виплачувалась без
врахування підвищення посадових
окладів, передбаченого постановою
Кабінету Міністрів №865 від 03 вересня 2005
року, і в подальшому, після прийняття
постанови суду по справі ОСОБА_5,
відповідачем, Державною судовою
адміністрацією України, не виділялись
кошти для погашення заборгованості по
заробітній платі суддів.

Головним розпорядником коштів
Державного бюджету України щодо
фінансового забезпечення діяльності
судів та здійснення матеріального і
соціального забезпечення суддів, є
Державна судова адміністрація України,
котра здійснює свої повноваження
безпосередньо та через її
територіальні управління. В даному
випадку нарахування та виплата
позивачу заробітної плати
здійснюється територіальним
управлінням Державної судової
адміністрації в Рівненській області.
Разом з тим, відповідач 1 нараховує та
виплачує заробітну плату в межах
асигнувань, визначених кошторисом на
поточний рік. Оскільки відповідач 3, як
зазначено по тексту, є головним
розпорядником коштів, а недорахована
та невиплачена заробітна плата за
період з 01.06.2005 по 31.12.2005, то суд вважає
за необхідне зобов'язати відповідача 1
нарахувати, а відповідача 3 виплатити
позивачу вказану заробітну плату.

Враховуючи вищевикладене, суд прийшов
до висновку про необхідність
часткового задоволення позову щодо
зобов'язання відповідачів нарахувати
та виплатити ОСОБА_3 недонараховану і
невиплачені заробітну плату за період
з 01.06.2005 по 31.12.2005. При цьому,
задовольняючи позовні вимоги у
вказаній частині шляхом зобов'язання
відповідачів провести нарахування та
виплату відповідних сум, суд враховує
вимоги чинного законодавства, згідно з
якими саме на відповідачів покладено
обов'язок проводити такі нарахування у
конкретному розмірі, у зв'язку з чим суд
не може перебирати на себе функцію
державного органу, на якого
законодавством покладено відповідні
повноваження.

Згідно ст. 2 ЗУ "Про компенсацію
громадянам втрати частини доходів у
зв'язку з порушенням строків їх
виплати", компенсація громадянам
втрати частини доходів у зв'язку з
порушенням строків їх виплати (далі -
компенсація) провадиться у разі
затримки на один і більше календарних
місяців виплати доходів, нарахованих
громадянам за період, починаючи з дня
набрання чинності цим Законом.

Такі доходи позивачу не нараховувались
і не могли бути нараховані та не
виплачувались відповідно, оскільки є
предметом позову в даній справі, а тому
на них не може бути нарахована та
стягнута компенсація.

Відповідно до ч.2 ст.1 ЗУ "Про індексацію
грошових доходів населення",
індексація грошових доходів населення
- встановлений законами та іншими
нормативно-правовими актами України
механізм підвищення грошових доходів
населення, що дає можливість частково
або повністю відшкодовувати
подорожчання споживчих товарів і
послуг.

Згідно ч.1 ст.4 цього Закону, індексація
грошових доходів населення
проводиться в разі, коли величина
індексу споживчих цін перевищила поріг
індексації, який установлюється в
розмірі 101 відсотка.

Будь-яких розрахунків суми індексації
в позові та доказів на підтвердження
цієї вимоги позивач суду не надав.

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов
висновку про часткове задоволення
заяви Територіального управління
Державної судової адміністрація
України в Рівненській області про
перегляд за нововиявленими
обставинами судового рішення, а саме
постанови Рівненського окружного
адміністративного суду від 8 липня 2010
року.

Судовий збір, сплачений позивачем при
поданні позову в сумі 3,40 грн.,
присуджується позивачу з державного
бюджету згідно частини 3 статті 94 КАС
України, відповідно до задоволених
вимог.

Керуючись статтями 159-163, 245-253 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву Державної судової адміністрації
України задовольнити частково.

Скасувати постанову Рівненського
окружного адміністративного суду у
справі № 2а-2181/10/1770 від 8 липня 2010 року,
прийнявши нову постанову.

Зобов'язати Територіальне управління
Держаної судової адміністрації
України в Рівненській області
нарахувати ОСОБА_3 недоплачену суму
заробітної плати за період з 1 червня 2005
року по 31 грудня 2005 року, відповідно до
схеми посадових окладів керівників та
суддів місцевих загальних судів -
додаток 6 до постанови Кабінету
Міністрів України від 3 вересня 2005 року
№ 865, виходячи з посадового окладу в
розмірі восьми мінімальних заробітних
плат, передбачених Законом України
«Про державний бюджет на 2005 рік» № 2285-ІV
від 23 грудня 2004 року.

Зобов'язати Державну судову
адміністрацію України виплатити
ОСОБА_3 недоплачену суму заробітної
плати за період з 1 червня 2005 року по 31
грудня 2005 року, відповідно до схеми
посадових окладів керівників та суддів
місцевих загальних судів - додаток 6 до
постанови Кабінету Міністрів України
від 3 вересня 2005 року № 865, виходячи з
посадового окладу в розмірі восьми
мінімальних заробітних плат,
передбачених Законом України «Про
державний бюджет на 2005 рік» № 2285-ІV від
23 грудня 2004 року.

Присудити з Державного бюджету України
на користь ОСОБА_3 сплачений судовий
збір в сумі 1,70 грн.

В решті позовних вимог відмовити.

Постанова суду першої інстанції
набирає законної сили після закінчення
строку подання апеляційної скарги,
якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги
постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до
Житомирського апеляційного
адміністративного суду через
Рівненський окружний адміністративний
суд. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до Житомирського апеляційного
адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 цього Кодексу, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 КАС
України, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Головуючий суддя
Щербаков В. В.

Судді
Сало А.Б.

Нор У.М.