Справа № 817/1647/14
Суддя: Щербаков В. В.
Дата ухвалення: 2014-07-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 817/1647/14

10 липня 2014 року 17год. 20хв. м.
РівнеРівненський окружний
адміністративний суд у складі судді
Щербакова В. В. за участю секретаря
судового засідання Таргоній А.В. та
сторін і інших осіб, які беруть участь у
справі:

позивача: представник Костевич Т.О.

відповідача: представник Красовський
А.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом

Приватне підприємство "Феролюкс"
до Державна податкова
інспекція у м.Рівному Головного
управління Міндоходів у Рівненській
області про визнання
неправомірними дії, зобов'язання
вчинення певних дій ВСТАНОВИВ:

Приватне підприємство «ФЕРОЛЮКС»
звернулось до Рівненського окружного
адміністративного суду з позовом до
Державної податкової інспекції у м.
Рівному Головного управління
Міндоходів у Рівненській області, з
урахуванням прийнятої судом заяви про
зменшення позовних вимог, про визнання
неправомірними дій Державної
податкової інспекції у м. Рівному
Головного управління Міндоходів у
Рівненській області щодо невизнання
даних податкової звітності Приватного
підприємства "Феролюкс" по податку на
прибуток підприємств за 2103 рік та з
податку на додану вартість, яке
відбулося на підставі Акту перевірки
від 26.05.2014 року №241/17-16-22-01/36597931 в тому
числі, щодо виключення з електронної
бази даних «Детальна інформація по
платнику ПДВ щодо результатів
автоматичного співставлення
податкових зобов'язань та податкового
кредиту в розрізі контрагентів на
рівні ДПС України» сум податкового
кредиту та податкових зобов'язань з
податку на додану вартість, які
визначені ПП "Феролюкс" у податковій
декларації з податку на додану
вартість за квітень 2013 року та серпень
2013 року та зобов'язання ДПІ у м. Рівному
ГУ Міндоходів у Рівненській області
відобразити в електронних базах
податкової звітності по податку на
додану вартість дані, задекларовані ПП
"Феролюкс" за 2013 рік, в тому числі у
податковій декларації з податку на
додану вартість за квітень 2013 року та
серпень 2013 року.

В обґрунтування позову заперечує
висновки контролюючого органу
викладені в акті про результати
позапланової виїзної перевірки ПП
"Феролюкс" з питань дотримання вимог
податкового законодавства по
взаєморозрахунках з ФОП ОСОБА_4 за
період серпень місяць 2013 року, ФОП
ОСОБА_5 за період серпень 2013 року та ФОП
ОСОБА_6 за період квітень 2013 року щодо
безпідставного формування доходу та
податкових зобов'язань з ПДВ по
операціям з продажу товарів для ТОВ
«Епіцентр К» та протиправного
формування підприємством сум витрат,
що враховуються при обчисленні об'єкта
оподаткування і віднесення сум ПДВ до
складу податкового кредиту за квітень
та серпень 2013 року. Стверджує про
дійсність, реальність, товарність та
платність здійснених операцій. Також
позивач покликається на норми ч.1 ст.72
КАС України, за якими, обставини,
встановлені судовим рішенням в
адміністративній, цивільній або
господарській справі, що набрало
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини

Представник позивача в судовому
засіданні адміністративний позов
підтримав з наведених у ньому підстав,
просив задовольнити повністю.

Відповідач - ДПІ у м. Рівному ГУ
Міндоходів у Рівненській області не
визнала з підстав викладених в
письмових запереченнях. В судовому
засіданні представник відповідача
пояснив суду, що під час проведення
перевірок було встановлено факти
здійснення господарських операцій ПП
«ФЕРОЛЮКС» з постачальниками які не
спрямовані на реальне настання
правових наслідків. Контролюючим
органом не прийнято до валових витрат,
скореговано податковий кредит з
податку на додану вартість та не
визнано доходи і податкові
зобов'язання з ПДВ по операціях з
придбання та реалізації
товарно-матеріальних цінностей з тих
підстав, що проведеними перевірками
постачальників позивача встановлено
відсутність у них об'єктів
оподаткування по придбанню товарів у
підприємств постачальників та по
операціям з продажу товарів
підприємствам - покупцям. Надані на
перевірку видаткові та податкові
накладні не дають можливості
встановити реальність перевезення та
передачі товару. Вказав про
непредставлення до перевірки всіх
документів, а саме документів
складського обліку.

В судовому засіданні представник
відповідача підтримав позицію
викладену в письмових запереченнях та
просить суд відмовити в задоволенні
позовних вимог повністю.

Заслухавши у відкритому судовому
засіданні пояснення представників
сторін, дослідивши подані суду
письмові докази, оцінивши їх за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді у судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, суд приходить до висновку
про задоволення позовних вимог
повністю з наступних підстав.

Приватне підприємство "ФЕРОЛЮКС"
зареєстровано виконавчим комітетом
Рівненської міської ради Рівненської
області 04.08.2009 року за №0006684. Взято
на податковий облік в органах
державної податкової служби 05.08.2009 року
та перебуває на обліку в ДПІ у м.
Рівному Головного управління
Міндоходів у Рівненській області. ПП
"ФЕРОЛЮКС" зареєстроване платником
податку на додану вартість відповідно
до Свідоцтва про реєстрацію платника
ПДВ від 01.11.2012 року №200077693,
індивідуальний податковий номер
платника ПДВ 62.

Судом встановлено, що відповідачем на
підставі наказу №341 від 13.05.2014 року та
направлень від 13.05.2014 року №284/17-16-22-01 та
№285/17-16-22-01 була проведена позапланова
виїзна перевірка ПП "ФЕРОЛЮКС" з питань
дотримання вимог податкового
законодавства по взаєморозрахунках з
ФОП ОСОБА_4 за період серпень місяць 2013
року, ФОП ОСОБА_5 за період серпень 2013
року та ФОП ОСОБА_6 за період квітень 2013
року.

За результатами перевірки, 26 травня 2014
року складено Акт №241/17-16-22-01/36597931.

В Акті перевірки вказується на
наступні порушення зі сторони
підприємства:

1. п.44.1 ст.44 розділу І. п.138.2, п.138.5. п.138.8.
п.138.10 ст.138, п.п.139.1,9 п.139.1 ст.139 розділу III
ПК України, внаслідок чого ПП
«ФЕРОЛЮКС» до складу витрат, що
враховуються при обчисленні об'єкта
оподаткування, віднесено витрати по
операціям з ФОП ОСОБА_4. ФОП ОСОБА_5. ФОП
ОСОБА_6 всього у сумі 257340,0 грн.. у тому
числі за 2013 рік у сумі 257340,0 грн.

2. п.44.1 ст.44 розділу І, абз. 1 п. 198.6, п.198.2, п.
198.3 статті 198 ПК України, внаслідок чого
ПП «ФЕРОЛЮКС» до складу податкового
кредиту, віднесено суми ПДВ по
операціям з ФОП ОСОБА_4, ФОП ОСОБА_5, ФОП
ОСОБА_6 всього у сумі 51468.0 грн.. у тому
числі за: квітень 2013 року у сумі 1000.0
грн., серпень 2013 року у сумі 50468,0 грн..

3. п.137.1, п.137.4 ст.137 ПК України внаслідок
чого безпідставно сформовано дохід від
реалізації товарів по операціям
продажу товарів (робіт, послуг) для ТОВ
«Епіцентр К» у сумі 280975,0 грн., в т.ч. у 2013
році у сумі 280975,0 грн.

4. п.185.1 ст.185, п.187.1 ст.187, п.188.1 ст.188 ПК
України, внаслідок чого ПП «ФЕРОЛЮКС»
безпідставно сформовано податкові
зобов'язання з ПДВ по операціям продажу
товарів (робіт, послуг) для ТОВ
«Епіцентр К» всього в сумі 56106,0 грн. в
т.ч. за: квітень 2013 року у сумі 1000,0 грн.,
серпень 2013 року у сумі 55106,0 грн..

Ревізорами зроблено висновки про
безтоварність операцій позивача з ФОП
ОСОБА_4, ФОП ОСОБА_5 та ФОП ОСОБА_6, а
відтак неможливість реалізувати
"непридбаний" товар для ТОВ "Епіцентр К",
внаслідок чого здійснено висновки про
протиправність формування показників
податкової звітності ПП "ФЕРОЛЮКС" по
податку на прибуток підприємств та
податку на додану вартість на суми
придбання товарно-матеріальних
цінностей у названих контрагентів та
їх реалізації.

Підставою для висновків про
безтоварність операцій по придбанню у
ФОП ОСОБА_4 товарно-матеріальних
цінностей у серпні 2013 року став акт
перевірки даної ФОП №188/1745/4 від
09.12.2013 року, яким встановлено
відсутність об'єктів оподаткування по
придбанню товарів у підприємств
постачальників та по операціям з
продажу товарів підприємствам -
покупцям у серпні та вересні 2013 року.

Господарські операцій ПП "ФЕРОЛЮКС" з
ФОП ОСОБА_4 позивачем оформлено
договором №4 від 01 лютого 2013 року,
згідно з умовами якого, ФОП ОСОБА_4
(Продавець) зобов'язався передати у
власність Покупця (ПП "ФЕРОЛЮКС") товар
відповідно до накладних та рахунків,
накладною №1 від 01 серпня 2013 року на
суму 55950,00 гривень, податковою
накладною №1 від 01 серпня 2013 року,
товарно-транспортною накладною №70 від
01.08.2013 року, накладною №4 від 05 серпня 2013
року на суму 55140,00 гривень, податковою
накладною №4 від 05 серпня 2013 року,
товарно-транспортною накладною №76 від
05.08.2013 року накладною №15 від 29 серпня 2013
року на суму 59466,00 гривень, податковою
накладною №15 від 29 серпня 2013 року,
товарно-транспортною накладною №92 від
29.08.2013 року накладною №17 від 30 серпня 2013
року на суму 56160,00 гривень, податковою
накладною №17 від 30 серпня 2013 року,
товарно-транспортною накладною №94 від
30.08.2013 року.

Надані позивачем первинні документи
відповідають встановленими до них
вимогам ст.9 Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні».

Оприбуткування придбаних
товарно-матеріальних цінностей в
бухгалтерському обліку відображено по
рахунку 631, а реалізація відображена у
Звітах про переміщення товарів на
складах ПП "ФЕРОЛЮКС".

Факт проведення розрахунків між
сторонами не заперечується
представником відповідача.

Крім того, згідно із постановою
Рівненського окружного
адміністративного суду у справі №817/67/14
від 26.03.2014 року, яка залишена в силі
згідно Ухвали Житомирського
апеляційного адміністративного суду
від 22.05.2014 року дії ДПІ у м. Рівному щодо
коригування податкової звітності ФОП
ОСОБА_4 в тому числі щодо виключення з
електронної бази даних сум податкового
кредиту та податкових зобов'язань у
декларації з ПДВ за серпень та вересень
2013 року визнані неправомірними;
винесені податкові
повідомлення-рішення - скасовано.

Відповідно до ст.124 Конституції
України, судові рішення ухвалюються
судами іменем України і є обов'язковими
до виконання на всій території України.

З огляду на норми ч.2 ст.19 Конституції
України, за якими, органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України, ДПІ у м. Рівному мала
обов'язком враховувати дане судове
рішення при перевірці ПП "ФЕРОЛЮКС".

Згідно із ч.1 ст.72 КАС України,
Обставини, встановлені судовим
рішенням в адміністративній, цивільній
або господарській справі, що набрало
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

З огляду на викладене суд прийшов до
висновку про безпідставність
висновків відповідача про
безтоварність проведених операцій з
ФОП ОСОБА_4

Підставою для висновків про
безтоварність операцій по придбанню ПП
"ФЕРОЛЮКС" у ФОП ОСОБА_5
товарно-матеріальних цінностей у
серпні 2013 року став акт перевірки даної
ФОП №000003/1700/НОМЕР_1 від 17.12.2013 року, яким
встановлено відсутність об'єктів
оподаткування по придбанню товарів у
підприємств постачальників та по
операціям з продажу товарів
підприємствам - покупцям.

Придбання товарно-матеріальних
цінностей у ФОП ОСОБА_5 оформлено та
підтверджено наступними документами:
договором від 01 серпня 2013 року за яким
ФОП ОСОБА_7 продає, а ПП "ФЕРОЛЮКС" купує
товар згідно видаткових накладних та
виставлених рахунків, видатковою
накладною від 02 серпня 2013 року №РН-00008
на суму 52 092,00 гривень, податковою
накладною №7 від 02 серпня 2013 року,
переміщення товарів підтверджено
товарно-транспортною накладною №72 від
02 серпня 2013 року.

Оприбуткування придбаних
товарно-матеріальних цінностей в
бухгалтерському обліку відображено по
рахунку 631, а реалізація відображена
також у Звітах про переміщення товарів
на складах ПП "ФЕРОЛЮКС".

Отримання ПП "ФЕРОЛЮКС" в суборенду
частини складського приміщення у ФОП
ОСОБА_5 підтверджується договором
суборенди приміщення від 01 серпня 2013
року, актом приймання-передачі
нежитлового приміщення від 01 серпня 2013
року за яким ПП "ФЕРОЛЮКС" отримав в
суборенду складське приміщення площею
530 м. кв., Актом здачі-прийняття робіт
(надання послуг) №ОУ-0000001 від 30 серпня
2013 року в якому визначена вартість
суборенди за серпень 2013 року в розмірі
24 000,00 гривень з ПДВ, податковою
накладною №25 від 30.08.2013 року.

Відображення в бухгалтерському обліку
ПП "ФЕРОЛЮКС" отриманих послуг
суборенди приміщення підтверджується
карткою рахунку 6852. Приміщення з
суборенди повернуто орендодавцю - ФОП
ОСОБА_5 31 грудня 2013 року за актом
приймання-передачі нежитлового
приміщення.

Придбання товарно-матеріальних
цінностей та послуг суборенди за
відповідно оформленими податковими
накладними відображено ПП "ФЕРОЛЮКС" в
податковій декларації з податку на
додану вартість за серпень 2013 року, а
отримані податкові накладні
відображені в реєстрі отриманих
податкових накладних із відповідним
відображенням сум податкового кредиту
в розрізі контрагентів в додатку №5 до
декларації.

В акті перевірки, як на підставу для
висновків про безтоварність операцій
по придбанню товарно-матеріальних
цінностей вказується на ненадання
документів складського обліку. Однак,
представлені ревізорам та суду із
долученням копії до матеріалів справи
договори, накладні, податкові накладні,
акти наданих послуг, реєстри
бухгалтерського обліку та звіти про
рух товарів повною мірою розкривають
суть здійснюваних операцій та дають
можливість встановити їх реальність,
платність та товарність.

Отримання в оренду частини складського
приміщення у ФОП ОСОБА_6 оформлено
наступними документами: договором
оренди (складу) приміщення та прилеглої
території №5 від 01 грудня 2012 року, актом
приймання-передачі в оренду
нежитлового приміщення від 01.12.2012 року
площею 70 м. кв., оренда за квітень 2013
року оформлена актом здачі-прийняття
робіт №0000005 від 30 квітня 2013 року на суму
6000,00 гривень з ПДВ, податковою
накладною №32 від 30.04.2013 року.
Відображення в бухгалтерському обліку
ПП "ФЕРОЛЮКС" отриманих послуг
суборенди приміщення підтверджується
карткою рахунку 6852. Приміщення з
суборенди повернуто орендодавцю - ФОП
ОСОБА_6 31 серпня 2013 року за актом
приймання-передачі нежитлового
приміщення.

Покликання представника відповідача
на акт перевірки ФОП ОСОБА_6
№118/1745/НОМЕР_2 від 26.07.2013 року, яким
встановлено відсутність об'єктів
оподаткування по придбанню товарів у
підприємств постачальників та по
операціям з продажу товарів
підприємствам - покупцям не
заслуговують на увагу, оскільки даним
актом не досліджувались орендні
операції ФОП ОСОБА_6 з контрагентами.

За таких обставин господарські
операції між ПП "ФЕРОЛЮКС" та ФОП
ОСОБА_4, ФОП ОСОБА_5 та ФОП ОСОБА_6 носять
дійсний, реальний та товарний характер.

Обставини щодо придбання
товарно-матеріальних цінностей у ФОП
ОСОБА_4 та ФОП ОСОБА_5 та їх подальшого
використання в господарській
діяльності ПП "ФЕРОЛЮКС"
підтверджується іншими документами та
доказами.

Придбані у ФОП ОСОБА_4 та ФОП ОСОБА_5
товари разом з іншими
товарно-матеріальними цінностями були
реалізовані відповідно до укладеного
договору поставки №23410 від 13 лютого 2013
року з ТОВ "ЕПІЦЕНТР К", за яким ПП
"ФЕРОЛЮКС" зобов'язався поставляти
покупцю - ТОВ "ЕПІЦЕНТР К" товари у
встановлені строки. На підтвердження
факту реалізації, позивачем надано
наступні докази: Видаткова накладна №
ФР-000783 від 06 серпня 2013 року, Видаткова
накладна № ФР-000782 від 06 серпня 2013 року,
Видаткова накладна № ФР-000843 від 20
серпня 2013 року, Видаткова накладна №
ФР-000844 від 20 серпня 2013 року, Видаткова
накладна № ФР-000829 від 20 серпня 2013 року,
Видаткова накладна № ФР-000808 від 31
серпня 2013 року, Податкова накладна № 639
від 06 серпня 2013 року, Податкова
накладна № 640 від 06 серпня 2013 року,
Податкова накладна № 641 від 06 серпня 2013
року, Податкова накладна № 696 від 20
серпня 2013 року, Податкова накладна № 695
від 20 серпня 2013 року, Податкова
накладна № 673 від 31 серпня 2013 року,
Видаткова накладна № ФР-000891 від 04
вересня 2013 року, Видаткова накладна №
ФР-000919 від 11 вересня 2013 року, Видаткова
накладна № ФР-000885 від 05 вересня 2013 року,
Видаткова накладна № ФР-000884 від 05
вересня 2013 року, Видаткова накладна №
ФР-000892 від 04 вересня 2013 року, Видаткова
накладна № ФР-000893 від 04 вересня 2013 року,
Видаткова накладна № ФР-000978 від 26
вересня 2013 року, Видаткова накладна №
ФР-000974 від 26 вересня 2013 року, Видаткова
накладна № ФР-0001002 від 24 вересня 2013
року, Видаткова накладна № ФР-0001002
від 24 вересня 2013 року, Видаткова
накладна № ФР-0001000 від 24 вересня 2013
року, Видаткова накладна № ФР-000890 від 24
вересня 2013 року, Видаткова накладна №
ФР-000987 від 24 вересня 2013 року, Видаткова
накладна № ФР-000986 від 24 вересня 2013 року,
Видаткова накладна № ФР-000967 від 24
вересня 2013 року, Видаткова накладна №
ФР-000964 від 17 вересня 2013 року, Видаткова
накладна № ФР-000960 від 17 вересня 2013 року,
Видаткова накладна № ФР-000959 від 17
вересня 2013 року, Видаткова накладна №
ФР-000953 від 16 вересня 2013 року, Видаткова
накладна № ФР-000903 від 07 вересня 2013 року,
Видаткова накладна № ФР-000904 від 07
вересня 2013 року, Видаткова накладна №
ФР-000919 від 10 вересня 2013 року, Видаткова
накладна № ФР-000919 від 11 вересня 2013 року,
Податкова накладна № 919 від 11 вересня
2013 року, Податкова накладна № 925 від 11
вересня 2013 року, Податкова накладна №
924 від 11 вересня 2013 року, Податкова
накладна № 904 від 07 вересня 2013 року,
Податкова накладна № 903 від 07 вересня
2013 року, Податкова накладна № 894 від 05
вересня 2013 року, Податкова накладна №
895 від 05 вересня 2013 року, Податкова
накладна № 885 від 05 вересня 2013 року,
Податкова накладна № 884 від 05 вересня
2013 року, Податкова накладна № 893 від 04
вересня 2013 року, Податкова накладна №
892 від 04 вересня 2013 року, Податкова
накладна № 891 від 04 вересня 2013 року,
Податкова накладна № 883 від 04 вересня
2013 року, Податкова накладна № 906 від 04
вересня 2013 року, Податкова накладна №
974 від 26 вересня 2013 року, Податкова
накладна № 978 від 26 вересня 2013 року,
Податкова накладна № 1002 від 24 вересня
2013 року, Податкова накладна № 1001 від 24
вересня 2013 року, Податкова накладна №
1000 від 24 вересня 2013 року, Податкова
накладна № 890 від 24 вересня 2013 року,
Податкова накладна № 987 від 24 вересня
2013 року, Податкова накладна № 986 від 24
вересня 2013 року, Податкова накладна №
967 від 24 вересня 2013 року, Податкова
накладна № 964 від 17 вересня 2013 року,
Податкова накладна № 960 від 17 вересня
2013 року, Податкова накладна № 959 від 17
вересня 2013 року, Податкова накладна №
953 від 16 вересня 2013 року, Видаткова
накладна № ФР-000827 від 20 серпня 2013 року,
Видаткова накладна № ФР-000695 від 01
серпня 2013 року, Видаткова накладна №
ФР-000694 від 01 серпня 2013 року, Видаткова
накладна № ФР-000873 від 30 серпня 2013 року,
Видаткова накладна № ФР-000863 від 30
серпня 2013 року, Видаткова накладна №
ФР-000866 від 30 серпня 2013 року, Видаткова
накладна № ФР-000875 від 30 серпня 2013 року,
Видаткова накладна № ФР-000876 від 30
серпня 2013 року, Видаткова накладна №
ФР-000870 від 30 серпня 2013 року, Видаткова
накладна № ФР-000862 від 30 серпня 2013 року,
Видаткова накладна № ФР-000818 від 20
серпня 2013 року, Видаткова накладна №
ФР-000819 від 20 серпня 2013 року, Видаткова
накладна № ФР-000820 від 20 серпня 2013 року,
Видаткова накладна № ФР-000793 від 08
серпня 2013 року, Видаткова накладна №
ФР-000763 від 09 серпня 2013 року, Видаткова
накладна № ФР-000764 від 09 серпня 2013 року,
Видаткова накладна № ФР-000807 від 09
серпня 2013 року, Видаткова накладна №
ФР-000768 від 15 серпня 2013 року, Видаткова
накладна № ФР-000769 від 15 серпня 2013 року,
Видаткова накладна № ФР-000750 від 08
серпня 2013 року, Видаткова накладна №
ФР-000780 від 08 серпня 2013 року, Видаткова
накладна № ФР-000781 від 08 серпня 2013 року,
Видаткова накладна № ФР-000787 від 08
серпня 2013 року, Видаткова накладна №
ФР-000784 від 06 серпня 2013 року, Видаткова
накладна № ФР-000785 від 06 серпня 2013 року,
Видаткова накладна № ФР-000790 від 06
серпня 2013 року, Видаткова накладна №
ФР-000791 від 07 серпня 2013 року, Видаткова
накладна № ФР-000758 від 08 серпня 2013 року,
Податкова накладна № 562 від 01 серпня 2013
року, Податкова накладна № 563 від 01
серпня 2013 року, Податкова накладна № 643
від 06 серпня 2013 року, Податкова
накладна № 655 від 06 серпня 2013 року,
Податкова накладна № 621 від 08 серпня 2013
року, Податкова накладна № 616 від 08
серпня 2013 року, Податкова накладна № 635
від 08 серпня 2013 року, Податкова
накладна № 637 від 08 серпня 2013 року,
Податкова накладна № 638 від 08 серпня 2013
року, Податкова накладна № 654 від 08
серпня 2013 року, Податкова накладна № 660
від 08 серпня 2013 року, Податкова
накладна № 628 від 09 серпня 2013 року,
Податкова накладна № 672 від 09 серпня 2013
року, Податкова накладна № 632 від 15
серпня 2013 року, Податкова накладна № 633
від 15 серпня 2013 року, Податкова
накладна № 693 від 20 серпня 2013 року,
Податкова накладна № 676 від 20 серпня 2013
року, Податкова накладна № 677 від 20
серпня 2013 року, Податкова накладна № 678
від 20 серпня 2013 року, Податкова
накладна № 692 від 20 серпня 2013 року,
Податкова накладна № 705 від 30 серпня 2013
року, Податкова накладна № 708 від 30
серпня 2013 року, Податкова накладна № 713
від 30 серпня 2013 року, Податкова
накладна № 714 від 30 серпня 2013 року,
Податкова накладна № 715 від 30 серпня 2013
року.

Придбані у ФОП ОСОБА_4 та ФОП ОСОБА_5
товари разом з іншими
товарно-матеріальними цінностями були
реалізовані відповідно до укладеного
договору купівлі-продажу
(національний) №102411 від 17.01.2013 року з
ТОВ "Практікер Україна" -за яким ПП
"ФЕРОЛЮКС" зобов'язався поставляти
покупцю товари у встановлені строки. На
підтвердження реалізації позивачем
надано наступні докази: Видаткова
накладна № ФР-000923 від 11 вересня 2013 року,
Видаткова накладна № ФР-000922 від 11
вересня 2013 року, Видаткова накладна №
ФР-000901 від 05 вересня 2013 року, Видаткова
накладна № ФР-000902 від 05 вересня 2013 року,
Податкова накладна № 923 від 11 вересня
2013 року, Податкова накладна № 922 від 11
вересня 2013 року, Податкова накладна №
902 від 05 вересня 2013 року, Податкова
накладна № 901 від 05 вересня 2013 року,
Видаткова накладна № ФР-000838 від 20
серпня 2013 року, Видаткова накладна №
ФР-000792 від 08 серпня 2013 року, Податкова
накладна № 716 від 30 серпня 2013 року,
Податкова накладна № 697 від 20 серпня 2013
року.

Придбані товари разом з іншими
товарно-матеріальними цінностями були
реалізовані відповідно до укладеного
договору з ТОВ "ЗРОБИ САМ УКРАЇНА" -
рамковий контракт поставки ОБІ №4182 від
22.02.2013 року, за яким ПП "ФЕРОЛЮКС"
зобов'язався передавати покупцю -
товари у власність. На підтвердження
реалізації позивачем надано наступні
докази: Видаткова накладна № ФР-000920 від
11 вересня 2013 року, Видаткова накладна №
ФР-000920 від 10 вересня 2013 року, Видаткова
накладна № ФР-0001003 від 26 вересня 2013
року, Податкова накладна № 920 від 11
вересня 2013 року, Податкова накладна №
1003 від 26 вересня 2013 року.

Також, частина придбаних у ФОП ОСОБА_4
та ОСОБА_5 товарів реалізовано по
Контракту № 3129-Р для ТОВ «Домосвіт
Трейд», що оформлено Видатковою
накладною № ФР-000837 від 20 серпня 2013 року
та податковою накладною № 690 від 20
серпня 2013 року.

Фактичне переміщення товарів у
просторі - їх поставка покупцям
здійснена ПП "ФЕРОЛЮКС" із залученням
перевізника ПП
"Інформаційно-консалтингова група", що
підтверджено відповідним договором
про надання автотранспортних послуг
від 12 жовтня 2012 року та оформленими на
його виконання товарно-транспортними
накладними та актами здачі-прийняття
робіт (надання послуг).

При розгляді даної справи та прийнятті
рішення по суті, судом враховуються
наступні норми чинного законодавства.

Згідно із п.137.1 ст.137 ПК України, дохід
від реалізації товарів визнається за
датою переходу покупцеві права
власності на такий товар.

Дохід від надання послуг та виконання
робіт визнається за датою складення
акта або іншого документа, оформленого
відповідно до вимог чинного
законодавства, який підтверджує
виконання робіт або надання послуг.

За змістом п.138.1 ст.137 ПК України,
витрати, що враховуються при
обчисленні об'єкта оподаткування,
складаються із: витрат операційної
діяльності, які визначаються згідно з
пунктами 138.4, 138.6-138.9, підпунктами
138.10.2-138.10.4 пункту 138.10, пунктом 138.11 цієї
статті та інших витрат, визначених
згідно з пунктом 138.5, підпунктами 138.10.5,
138.10.6 пункту 138.10, пунктами 138.11, 138.12 цієї
статті, пунктом 140.1 статті 140 і статтею
141 цього Кодексу.

Витрати, які враховуються для
визначення об'єкта оподаткування,
визнаються на підставі первинних
документів, що підтверджують
здійснення платником податку витрат,
обов'язковість ведення і зберігання
яких передбачено правилами ведення
бухгалтерського обліку, та інших
документів, встановлених розділом II
цього Кодексу (п.138.2 ст.138 ПКУ).

Аналіз наведених норм дає підстави
стверджувати, що контролюючий орган не
вправі не визнавати факт понесення
витрат та отримання доходів з підстав,
інших аніж непредставлення до
перевірки відповідних первинних
документів.

Відповідно до пп. "а" п. 198.1 ст. 198 розділу
V ПК України, право на віднесення сум
податку до податкового кредиту виникає
у разі здійснення операцій з придбання
або виготовлення товарів (у тому числі
в разі їх ввезення на митну територію
України) та послуг.

Згідно із п. 198.2 ст. 198 розділу V ПК
України, датою виникнення права
платника податку на віднесення сум
податку до податкового кредиту
вважається дата тієї події, що
відбулася раніше: або дата списання
коштів з банківського рахунка платника
податку на оплату товарів/послуг; або
дата отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною.

Пунктом 198.6 статті 198 розділу V ПК
України передбачено, що до податкового
кредиту не відносяться суми податку,
сплаченого (нарахованого) у зв'язку з
придбанням товарів/послуг, не
підтверджені податковими накладними
(або підтверджені податковими
накладними, оформленими з порушенням
вимог статті 201 цього Кодексу) чи не
підтверджені митними деклараціями,
іншими документами, передбаченими
пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Відповідно до п.185.1 ПК України, об'єктом
оподаткування є операції платників
податку з постачання товарів, місце
постачання яких розташоване на митній
території України, відповідно до
статті 186 цього Кодексу, у тому числі
операції з передачі права власності на
об'єкти застави позичальнику
(кредитору), на товари, що передаються
на умовах товарного кредиту, а також з
передачі об'єкта фінансового лізингу в
користування
лізингоотримувачу/орендарю.

За змістом п.187.1 ст.187 ПК України, датою
виникнення податкових зобов'язань з
постачання товарів/послуг вважається
дата, яка припадає на податковий
період, протягом якого відбувається
будь-яка з подій, що сталася раніше:

а) дата зарахування коштів від
покупця/замовника на банківський
рахунок платника податку як оплата
товарів/послуг, що підлягають
постачанню, а в разі постачання
товарів/послуг за готівку - дата
оприбуткування коштів у касі платника
податку, а в разі відсутності такої -
дата інкасації готівки у банківській
установі, що обслуговує платника
податку;

б) дата відвантаження товарів, а в разі
експорту товарів - дата оформлення
митної декларації, що засвідчує факт
перетинання митного кордону України,
оформлена відповідно до вимог митного
законодавства, а для послуг - дата
оформлення документа, що засвідчує
факт постачання послуг платником
податку.

В акті перевірки не вказується на
ненадання платником податків до
перевірки належним чином оформлених
первинних документів.

В той же час, що на момент проведення
перевірки контролюючим органом, як і на
момент вчинення вказаних
взаєморозрахунків контрагенти ПП
"ФЕРОЛЮКС" були належним чином
зареєстровані, в тому числі і як
платники ПДВ.

Згідно ч. 1 ст. 18 Закону України "Про
державну реєстрацію юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців", якщо
відомості, які підлягають внесенню до
Єдиного державного реєстру, були
внесені до нього, то такі відомості
вважаються достовірними і можуть бути
використані в спорі з третьою особою,
доки до них не внесено відповідних
змін. Тобто, на момент виникнення та
фактичної реалізації договірних
відносин дані контрагенти були
зареєстровані, як юридичні особи в
Єдиному державному реєстрі юридичних
осіб та фізичних осіб-підприємців.

Крім того, актом перевірки не
спростовується факт належного
відображення контрагентами у
податковій звітності результатів
здійснених операцій по реалізації для
ПП "ФЕРОЛЮКС" товарів та послуг оренди,
не вказується і на наявність
розбіжностей між задекларованими
підприємством сумами податкового
кредиту та відповідними сумами
податкових зобов'язань у ФОПів -
постачальників.

Наведені законодавчі положення дають
підстави для висновку про те, що процес
зіставлення даних податкової
звітності з ПДВ у розрізі контрагентів
є формальним рівнем податкового
контролю, на стадії якого податковий
орган фактично порівнює задекларовані
контрагентами кореспондуючі суми
податкових зобов'язань та податкового
кредиту з метою оперативного виявлення
платників, що підлягають
документальній перевірці.

Висновок щодо правильності (або
недостовірності) задекларованих
платником даних податкового обліку як
підстави для внесення змін до вказаної
бази даних може бути зроблений
податковим органом після визначення
платникові податкових зобов'язань та
їх узгодження у встановленому законом
порядку.

Слід також наголосити, що у податковому
праві визнається критерій
добросовісності платника, який
передбачає законність дій платника у
сфері податкових правовідносин (у тому
числі і щодо формування даних
податкового обліку), доки це не
спростовано у порядку, встановленому
Податковим кодексом України. Наведене
також виключає можливість
застосування до платника негативних
правових наслідків (зокрема, у вигляді
вилучення з електронної бази даних
задекларованих ним показників) до
моменту донарахування платникові
податкового зобов'язання в порядку
статті 54 Податкового кодексу України
та його узгодження.

Отже, невизнання зі сторони
Відповідача даних податкової
звітності ПП "ФЕРОЛЮКС" по податку на
прибуток підприємств за 2013 рік та з
податку на додану вартість за квітень
та серпень 2013 року є неправомірним, а
дії ДПІ у м. Рівному щодо внесення змін
до Автоматизованої системи
«Результати співставлення податкових
зобов'язань та податкового кредиту в
розрізі контрагентів на рівні ДПА
України» на підставі Акта є
протиправними та здійсненими не в
порядок та спосіб визначений
Податковим кодексом України.

Наказом ДПА України за № 166 від 30.05.1997
року затверджена форма декларації з
податку на додану вартість та порядок
її заповнення і подання. До даного
наказу були внесені зміни та
доповнення наказом ДПА України за № 159
від 17.03.2008 року, яким встановлено, що
одночасно з декларацією повинні
подаватися всі необхідні додатки до
декларації, подання яких передбачено
цим Порядком, а також розшифровки
податкових зобов'язань та податкового
кредиту в розрізі контрагентів
(додаток 5 до податкової декларації з
податку на додану вартість та додаток 2
до податкової декларації з податку на
додану вартість (скороченої)). У разі
подання уточнюючих розрахунків, в яких
проводиться коригування податкових
зобов'язань та/або податкового кредиту,
такі ж розшифровки подаються на суму
уточнення.

Таким чином, Деталізована база
співставлення є одним з програмних
продуктів центральної бази даних
податкової звітності, що введена в дію
ДПА України з метою проведення
перевірок податкових декларацій з
податку на додану вартість, в якій по
податковим періодам відображаються
показники податкового кредиту та
податкових зобов'язань платників
податків у розрізі контрагентів на
підставі поданої податкової звітності
з ПДВ, тобто податкових декларації з
податку на додану вартість з додатками
№ 5

Відповідно до п.54.1 ст.54 ПК України - крім
випадків, передбачених податковим
законодавством, платник податків
самостійно обчислює суму податкового
та/або грошового зобов'язання та/або
пені, яку зазначає у податковій (митній)
декларації або уточнюючому розрахунку,
що подається контролюючому органу у
строки, встановлені цим Кодексом.

Обов'язок платника податків подати за
кожний встановлений Податковим
кодексом період податкову декларацію
щодо кожного окремого податку
встановлений п.49.2 ст.49 ПК України.

Згідно із пп.191.1.1, 191,1.10, ПК України,
контролюючі органи здійснюють
адміністрування податків, зборів,
платежів; забезпечують ведення обліку
податків, зборів, платежів.

Пунктом 49.9 ст.49 ПК України встановлено,
що прийняття декларації є обов'язком
контролюючого органу.

З наведених нормативних актів
вбачається, що обов'язок платника
податків подати декларацію
узгоджується з обов'язком податкового
органу прийняти таку декларацію та, при
відсутності зауважень до її
оформлення, відобразити показники цієї
декларації у відповідних базах
податкової звітності.

Показники податкового кредиту та
податкових зобов'язань конкретного
платника податків, які відображаються
в Деталізованій базі співставлення,
формуються на підставі показників
поданих таким платником податків
податкових декларацій з ПДВ з додатком
за № 5, і повинні їм відповідати.

Самостійна зміна ДПІ у м. Рівному в
Деталізованій базі співставлення
показників податкового кредиту та
податкових зобов'язань позивача, без
зміни цих показників самим позивачем
шляхом подання уточнюючих декларацій
(розрахунків), порушує права та
інтереси ПП "ФЕРОЛЮКС", оскільки
позивач, як платник податків, має право
розраховувати на те, що задекларовані
ним в податкових деклараціях дані
відповідають показникам з
централізованої бази даних податкової
звітності.

Виходячи з специфіки податку на додану
вартість, який сплачується у складі
ціни товарів (робіт, послуг), одна
операція з продажу товару викликає
відповідні податкові наслідки у обох
сторін цієї операції, які є платниками
ПДВ, -у продавця - податкові
зобов'язання, а у покупця - податковий
кредит на аналогічну суму.

Невідповідність показників
податкового кредиту та податкових
зобов'язань, що задекларовані
позивачем у декларації з ПДВ,
показникам з централізованої бази
даних податкової звітності, має
безпосередній вплив на права та
інтереси позивача, оскільки така
невідповідність може мати для позивача
негативні наслідки, як то: погіршення
його ділової репутації, як належного
платника податків, відмова його
контрагентів від подальших
господарських відносин з позивачем з
метою уникнення негативних податкових
наслідків для себе від таких операцій,
тощо.

Таким чином, вищевикладене свідчить, що
у позивача, відповідно до
законодавства України, були наявні всі
підстави для формування витрат в
податковому обліку та віднесення сум
сплаченого ПДВ до податкового кредиту
за операціями вказаними в акті
перевірки, а також формування доходів
та податкових зобов'язань з ПДВ.

Відповідно до ст.ст.46-49 Податкового
кодексу України ведення податкового
обліку покладено на кожного окремого
платника податку. При цьому такий
платник несе самостійну
відповідальність за порушення правил
ведення податкового обліку. Зазначена
відповідальність стосується кожного
окремого платника податку і не може
автоматично поширюватися на третіх
осіб, у тому числі на його контрагентів.

Якщо контрагент позивача в подальшому
не дотримувався у своїй діяльності
законодавчих норм це тягне
відповідальність та негативні
наслідки саме щодо нього. Зазначені
обставини не є підставою для
нарахування позивачу додаткових
платежів у разі якщо останній виконав
усі передбачені законом умови щодо
віднесення сплачених сум до валових
витрат та податкового кредиту і має всі
необхідні для цього документальні
підтвердження.

Податковим кодексом України визначено
єдину підставу для формування
податкового кредиту, а саме наявність у
платника податку належно оформленої
податкової накладної. Отже, єдиними
факторами, які можуть впливати на
формування податкового кредиту є
наявність податкової накладної та
наявність господарської операції.

Закон не ставить у залежність право
платника податку на бюджетне
відшкодування від податкового обліку
(стану) інших осіб і фактичної сплати
податку до бюджету як його
контрагентами, так і іншими учасниками
(контрагентами) по всьому ланцюгу
товарообігу. Чинне законодавство не
передбачає за покупцем обов'язку
сплачувати ПДВ повторно, якщо такий
податок не буде сплачений продавцем
або іншою особою, оскільки ПДВ, який
включено до ціни товару, є податковим
зобов'язання продавця товару і саме
продавець несе обов'язок по сплаті
цього податку до бюджету. Невиконання
чи неналежне виконання контрагентом
покупця свого обов'язку, а також
наявність інших обставин, що можуть
свідчити про недобросовісне ведення
господарської діяльності таким
контрагентом, не може створювати
наслідки для самого покупця.

Доказів на підтвердження того, що
позивач був обізнаний щодо
неправомірної, на думку контролюючого
органу, діяльності його контрагентів,
прямої чи опосередкованої причетності
до такої діяльності з метою отримання
податкової вигоди не надано
відповідачем. Відносини між учасниками
попередніх ланок постачання товарів не
мають безпосереднього впливу на
дослідження факту реальності вчиненої
між конкретними контрагентами. В разі
наявності у контролюючого органу
інформації щодо порушень окремим
платником податків податкового
законодавства, негативні наслідки
повинні застосовуватись саме до цієї
особи.

Судом були досліджені первинні
документи, що містять відомості про
обставини, які є предметом доказування
у цій справі, та пов'язані з рухом
активів, виконанням зобов'язань, що
описані вище, останні відповідають
змісту, відображеному в укладених
платником податку договорах, та
підтверджують обґрунтованість
визначення валових витрат, податкового
кредиту з податку на додану вартість.

Таким чином, придбання позивачем
товарно-матеріальних цінностей
здійснювалось для подальшого
використання в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності платника податку.

Відповідно, сформовані позивачем
валові витрати та суми податкового
кредиту, а також суми валових доходів
та податкових зобов'язань з податку на
додану вартість вважаються
підтвердженими.

Згідно із ст.71 Кодексу
адміністративного судочинства
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу. В
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

З огляду на наведене, суд не
погоджується із висновками
контролюючого органу, викладеними в
Акті перевірки, вважає їх
безпідставними та такими, що
ґрунтуються не на нормах закону і
фактичних обставинах справи, а на
припущеннях органу доходів і зборів.

Враховуючи викладене, суд прийшов до
висновку, що відповідачем не доведено
правомірності його дій, відтак, позовні
вимоги щодо визнання неправомірними
дій Державної податкової інспекції у м.
Рівному Головного управління
Міндоходів у Рівненській області щодо
невизнання даних податкової звітності
Приватного підприємства "ФЕРОЛЮКС"
податку на прибуток підприємств за 2103
рік та з податку на додану вартість, яке
відбулося на підставі Акту перевірки
від 26.05.2014 року №241/17-16-22-01/36597931 в тому
числі, щодо виключення з електронної
бази даних «Детальна інформація по
платнику ПДВ щодо результатів
автоматичного співставлення
податкових зобов'язань та податкового
кредиту в розрізі контрагентів на
рівні ДПС України» сум податкового
кредиту та податкових зобов'язань з
податку на додану вартість, які
визначені ПП "ФЕРОЛЮКС" у податковій
декларації з податку на додану
вартість за квітень 2013 року та серпень
2013 року та зобов'язання ДПІ у м. Рівному
ГУ Міндоходів у Рівненській області
відобразити в електронних базах
податкової звітності по податку на
додану вартість дані задекларовані ПП
"Феролюкс" за 2013 рік, в тому числі у
податковій декларації з податку на
додану вартість за квітень 2013 року та
за серпень 2013 року підлягають
задоволенню повністю.

Згідно з частиною першою статті 94
Кодексу адміністративного судочинства
України якщо судове рішення ухвалене
на користь сторони, яка не є суб'єктом
владних повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України (або
відповідного місцевого бюджету, якщо
іншою стороною був орган місцевого
самоврядування, його посадова чи
службова особа).

Судові витрати по справі у вигляді
судового збору в сумі 73,08 гривень
згідно з частинами 1,3 статті 94 Кодексу
адміністративного судочинства України
присуджуються на користь позивача з
Державного бюджету України.

Керуючись статтями 160-163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії Державної
податкової інспекції у м. Рівному
Головного управління Міндоходів у
Рівненській області щодо невизнання
даних податкової звітності Приватного
підприємства "ФЕРОЛЮКС" податку на
прибуток підприємств за 2013 рік та з
податку на додану вартість, яке
відбулося на підставі Акту перевірки
від 26.05.2014 року №241/17-16-22-01/36597931 в тому
числі, щодо виключення з електронної
бази даних «Детальна інформація по
платнику ПДВ щодо результатів
автоматичного співставлення
податкових зобов'язань та податкового
кредиту в розрізі контрагентів на
рівні ДПС України» сум податкового
кредиту та податкових зобов'язань з
податку на додану вартість, які
визначені ПП "ФЕРОЛЮКС" у податковій
декларації з податку на додану
вартість за квітень 2013 року та серпень
2013 року.

Зобов'язати ДПІ у м. Рівному ГУ
Міндоходів у Рівненській області
відобразити в електронних базах
податкової звітності по податку на
додану вартість дані задекларовані ПП
"Феролюкс" за 2013 рік, в тому числі у
податковій декларації з податку у на
додану вартість за квітень 2013 року за
серпень 2013 року.

Присудити на користь позивача Приватне
підприємство "Феролюкс" із Державного
бюджету України судовий збір у розмірі
73,08 грн.

Постанова суду першої інстанції
набирає законної сили після закінчення
строку подання апеляційної скарги,
якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги
постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до
Житомирського апеляційного
адміністративного суду через
Рівненський окружний адміністративний
суд. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до Житомирського апеляційного
адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 КАС України, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 КАС
України, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Суддя Щербаков
В. В.