Справа № 740/2179/14, 2а-2948/11, 6-а-5/14
Суддя: Лічевецький І.О.
Дата ухвалення: 2014-07-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 740/2179/14, 2а-2948/11, 6-а-5/14
Головуючий у 1-й інстанції: Гордієць
Суддя-доповідач: Лічевецький І.О.
У Х В А Л А

03 липня 2014 року
м.
Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд в складі:
головуючого - судді Лічевецького І.О.,
суддів - Грищенко Т.М., Мельничука В.П.,
при секретарі - Війтович Т.О.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні за апеляційною скаргою
ОСОБА_2 на ухвалу Ніжинського
міськрайонного суду Чернігівської
області від 03 червня 2014 року в
адміністративній справі за позовом
ОСОБА_2 до Управління праці та
соціального захисту населення
Ніжинської міської ради про визнання
дій неправомірними, зобов'язання
здійснити перерахунок та виплату
допомоги до 5 травня,

ВСТАНОВИВ

20 травня 2014 року ОСОБА_2 звернувся до
суду із заявою про поновлення строку
для пред'явлення виконавчого документа
до виконання.

Ухвалою Ніжинського міськрайонного
суду Чернігівської області від 03
червня 2014 року у задоволенні заяви
відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач,
посилаючись на порушення судом першої
інстанції норм процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення
питання, просить скасувати вказане
судове рішення та прийняти нове, яким
задовольнити його заяву.

Перевіривши матеріали справи,
правильність застосування судом
попередньої інстанції норм
матеріального і процесуального права,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
колегія суддів приходить до висновку,
що апеляційна скарга не підлягає
задоволенню виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції,
постановою Ніжинського міськрайонного
суду Чернігівської області від 21
червня 2011 року, залишено без змін
ухвалою Київського апеляційного
адміністративного суду від 19 вересня
2012 року, задоволено позовні вимоги
ОСОБА_2 Визнано протиправними дії
Управління праці та соціального
захисту населення Ніжинської міської
ради та зобов'язано відповідача
здійснити нарахування та виплату
позивачеві разової грошової допомоги
до 5 травня за 2011 р.

На виконання названого судового
рішення Ніжинським міськрайонним
судом Чернігівської області 01
листопада 2012 року видано виконавчий
лист № 2-а-2948/11.

Постановою «Про відкриття виконавчого
провадження» головним державним
виконавцем відділу примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Чернігівській
області від 07.11.2012 року ВП № 35106285,
відкрито виконавче провадження з
виконання зазначеного вище
виконавчого листа.

28 грудня 2012 р. державним виконавцем
прийнято постанову про закінчення
виконавчого провадження у зв'язку з
неможливістю виконати рішення суду без
участі боржника.

24 березня 2014 р. ОСОБА_2 повторно подав до
виконавчої служби заяву про примусове
виконання судового рішення.

Постановою державного виконавця від
26.03.2014 р. відмовлено у відкритті
виконавчого провадження на підставі
пункту 8 частини 1 статті 26 Закону
України «Про виконавче провадження»
від 21.04.1999, № 606-XIV.

Відмовляючи у відкритті виконавчого
провадження державний виконавець
зазначив, що завершене виконавче
провадженні не може бути розпочате
знову, а також звернув увагу на
пропущення стягувачем строку
пред'явлення виконавчого документа до
виконання.

Відповідно до частини 1 ст. 22 Закону
України «Про виконавче провадження»
виконавчі документи можуть бути
пред'явлені до виконання в такі строки:
посвідчення комісій по трудових
спорах, постанови судів у справах про
адміністративні правопорушення та
постанови органів (посадових осіб),
уповноважених розглядати справи про
адміністративні правопорушення, -
протягом трьох місяців; інші виконавчі
документи - протягом року, якщо інше не
передбачено законом.

Частиною 2 названої статті Закону
України «Про виконавче провадження»
встановлено, що строки, зазначені у
частині першій цієї статті,
встановлюються для виконання судових
рішень - з наступного дня після
набрання рішенням законної сили чи
закінчення строку, встановленого у
разі відстрочки чи розстрочки
виконання рішення, а в разі якщо судове
рішення підлягає негайному виконанню, -
з наступного дня після його
постановлення.

Згідно частини 2 ст. 24 Закону України
«Про виконавче провадження» стягувач,
який пропустив строк пред'явлення
виконавчого документа до виконання,
має право звернутися із заявою про
поновлення строку пред'явлення до суду,
який видав виконавчий документ, або до
суду за місцем виконання.

Відповідно до ст. 261 КАС України
стягувачам, які пропустили строк для
пред'явлення виконавчого листа до
виконання з причин, визнаних судом
поважними, пропущений строк може бути
поновлено. Заява про поновлення
пропущеного строку подається до
адміністративного суду, який видав
виконавчий лист, або до
адміністративного суду за місцем
виконання.

За приписами пункту 1 частини 1 статті 23
Закону України «Про виконавче
провадження» строки пред'явлення
виконавчого документа до виконання
перериваються пред'явленням
виконавчого документа до виконання.

Частиною 2 названої статті Закону
України «Про виконавче провадження»
встановлено, що після переривання
строку пред'явлення виконавчого
документа до виконання перебіг строку
поновлюється. Час, що минув до
переривання строку, до нового строку не
зараховується.

Із наведеного випливає, що оскільки
виконавчий лист перебував на виконанні
у відділі примусового виконання
рішень, ОСОБА_2 не був пропущений строк
пред'явлення виконавчого документа до
виконання.

Водночас, згідно пункту 8 частини 1
статті 26 Закону України «Про виконавче
провадження» державний виконавець
відмовляє у відкритті виконавчого
провадження у разі наявності інших
передбачених законом обставин, що
виключають здійснення виконавчого
провадження.

За змістом частини 1 статті 50 Закону
України «Про виконавче провадження» у
разі закінчення виконавчого
провадження, повернення виконавчого
документа до суду або іншого органу
(посадовій особі), який його видав,
арешт, накладений на майно боржника,
знімається, скасовуються інші вжиті
державним виконавцем заходи
примусового виконання рішення, а також
провадяться інші дії, необхідні у
зв'язку із завершенням виконавчого
провадження. Завершене виконавче
провадження не може бути розпочате
знову, крім випадків, передбачених цим
Законом.

Таким чином, якщо ОСОБА_2 вважав, що
судове рішення залишилось невиконаним,
він мав порушувати питання щодо
законності постанови про закінчення
виконавчого провадження або постанови
про відмову у відкритті виконавчого
провадження, а не про строки
пред'явлення виконавчого документа до
виконання, оскільки завершене
виконавче провадження не може бути
розпочате знову.

З огляду на викладене суд попередньої
інстанції дійшов вірного висновку про
відсутність підстав для задоволення
позову.

Доводи апеляційної скарги зазначених
вище висновків суду попередньої
інстанції не спростовують і не дають
підстав для висновку, що місцевим судом
при розгляді справи неправильно
застосовано норми матеріального права,
які регулюють спірні правовідносини,
чи порушено норми процесуального
права, а посилання скаржника на
положення Закону України «Про гарантії
держави щодо виконання судових рішень»
від 5 червня 2012 р. № 4901-VI є помилковим.

Відповідно до пункту 3 розділу ІІ
Прикінцеві та перехідні положення
цього закону виконавчі документи за
рішеннями суду про стягнення коштів
або рішення суду, що набрали законної
сили, боржниками за якими є визначені
частиною першою статті 2 цього Закону
суб'єкти, які видані або ухвалені до
набрання чинності цим Законом,
подаються до органу державної
виконавчої служби протягом шести
місяців з дня набрання чинності цим
пунктом. Якщо рішення суду про
стягнення коштів або виконавчі
документи за цими рішеннями,
боржниками за якими є визначені
частиною першою статті 2 цього Закону
суб'єкти, не було подано в строк,
встановлений цим пунктом, це не є
підставою для відмови у виконанні
даного судового рішення.

Згідно частини 1 статті 2 названого
закону Держава гарантує виконання
рішення суду про стягнення коштів та
зобов'язання вчинити певні дії щодо
майна, боржником за яким є: державний
орган; державні підприємство, установа,
організація; юридична особа, примусова
реалізація майна якої забороняється
відповідно до законодавства.

Згідно статті 5 Закону України «Про
місцеве самоврядування в Україні»
система місцевого самоврядування
включає: територіальну громаду;
сільську, селищну, міську раду;

сільського, селищного, міського голову;
виконавчі органи сільської, селищної,
міської ради;

районні та обласні ради, що
представляють спільні інтереси
територіальних громад сіл, селищ, міст;
органи самоорганізації населення.

Оскільки відповідачем у справі є
Управління праці та соціального
захисту населення Ніжинської міської
ради, тобто орган місцевого
самоврядування, наведені положення
Закону України «Про гарантії держави
щодо виконання судових рішень» не
підлягають застосуванню до спірних
правовідносин.

За правилами ст. 200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Керуючись статтями 160, 199, 200, 205 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд,

УХВАЛИВ

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без
задоволення, а ухвалу Ніжинського
міськрайонного суду Чернігівської
області від 03 червня 2014 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
прийняття, є остаточною та оскарженню
не підлягає.

Головуючий суддя
І.О.Лічевецький

суддя
Т.М.Грищенко

суддя
В.П.Мельничук

Ухвала складена в повному обсязі 10
липня 2014 р.

.

Головуючий суддя
Лічевецький І.О.

Судді:
Грищенко Т.М.

Мельничук В.П.