Справа № 2а-2472/10/1370
Суддя: Федоров М.О.
Дата ухвалення: 2014-06-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 червня 2014 року м. Київ
К/9991/48323/11

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача
Федорова М.О.

суддів:
Островича С.Е.

Степашка О.І.

розглянувши у попередньому судовому
засіданні касаційну скаргу Державної
податкової інспекції у
Шевченківському районі м. Львова на
постанову Львівського апеляційного
адміністративного суду від 27 квітня 2011
року

у справі № 2а-2472/10/1370

за позовом Спільного
українсько-німецького підприємства у
формі Товариства з

обмеженою відповідальністю
„Сферос-електрон"

до Державної податкової
інспекції у Шевченківському районі м.
Львова

про скасування податкових
повідомлень-рішень та рішення про
застосування

штрафних (фінансових) санкцій

ВСТАНОВИВ:

Спільне українсько-німецьке
підприємство у формі Товариства з
обмеженою відповідальністю
„Сферос-електрон" звернулось до
господарського суду Львівської
області з позовом до Державної
податкової інспекції у
Шевченківському районі м. Львова про
скасування податкових повідомлень -
рішень №/3/26652 від 21.11.2006,
№/3/26651 від 21.11.2006, якими позивачу
нараховано пеню в сумі 599321,72 грн. та
13391,53грн. за порушення термінів
розрахунків в сфері зовнішньо -
економічної діяльності; № 26792//3
від 27.11.2006, яким позивачу визначено
податкове зобов'язання з податку на
прибуток в сумі 243693,86 грн., де 194440,40 грн. -
основний платіж та 49253,46грн. - штрафні
(фінансові) санкції та №/1/26752 - в
сумі 19462,9грн. (штрафні (фінансові)
санкції); № /3/26791 від 27.11.2006 та №
/0/26790, якими позивачу визначено
податкові зобов'язання з податку на
додану вартість в сумі 15796,50 грн., де 10531
грн. - основне зобов'язання та 5265,50 грн. -
штрафні (фінансові) санкції та зменшено
бюджетне відшкодування на суму 36500,40
грн. і нараховано штрафні (фінансові)
санкції) в сумі 18250 грн.

Постановою господарського суду
Львівської області від 28.02.2007 у справі
№5/3476-12/420А задоволено позовні вимоги
спільного українсько-німецького
підприємства у формі товариства з
обмеженою відповідальністю «Сферос
Електрон»(далі - СП ТОВ), м. Львів,
скасовано податкові
повідомлення-рішення ДПІ у
Шевченківському районі м. Львова від
21.11.2006 №/3/26652, №/3/26651, якими
позивачу нараховано пеню в сумі 599321,72
грн. та 13391,53грн. за порушення термінів
розрахунків в сфері зовнішньо -
економічної діяльності; від 27.11.2006 №
26792//3, яким позивачу визначено
податкове зобов'язання з податку на
прибуток в сумі 243693,86 грн., де 194440,40 грн. -
основний платіж та 49253,46грн. - штрафні
(фінансові) санкції та №/1/26752 - в
сумі 19462,9грн. (штрафні (фінансові)
санкції); від 27.11.2006 р. № /3/26791 та №
/0/26790, якими позивачу визначено
податкові зобов'язання з податку на
додану вартість в сумі 15796,50 грн., де 10531
грн. - основне зобов'язання та 5265,50 грн. -
штрафні (фінансові) санкції та зменшено
бюджетне відшкодування на суму 36500,40
грн. і нараховано штрафні (фінансові)
санкції) в сумі 18250 грн.

Ухвалою Львівського апеляційного
господарського суду від 02.07.2007 у справі
№5/3476-12/420А, постанову господарського
суду першої інстанції від 28.02.2007
залишено без змін Ухвалою Вищого
адміністративного суду України від
02.02.2010 ухвалу Львівського апеляційного
господарського суду від 02.07.2007 та
постанову господарського суду
Львівської області від 28.02.2007 у справі
№5/3476-12/420А -скасовано в частині
скасування податкових повідомлень від
27.11.2006 №26792//3 та №/1/26752, якими
визначено позивачу податкові
зобов'язання з податку на прибуток в
сумі 243693,86 грн. з яких основне
зобов'язання 194440,40 грн. та штрафні
(фінансові) санкції 49253,46 грн. та 19462,90
грн. штрафних (фінансових) санкцій та
направлено справу на новий розгляд до
суду першої інстанції, в іншій частині
рішення залишити без змін.
Постановою Львівського окружного
адміністративного суду від 22.11.2010 в
задоволенні адміністративного позову
відмовлено.

Постановою Львівського апеляційного
адміністративного суду від 27.04.2011
постанову Львівського окружного
адміністративного суду від 22.11.2010
скасовано, прийняте нове рішення, яким
позовні вимоги задоволено, визнано
неправомірними та скасовано податкові
повідомлення-рішення №/0/9479 та
№/0/9480 від 14.04.2006 та рішення про
застосування штрафних (фінансових)
санкцій №/0/9478 від 14.04.2006 року.

Не погоджуючись з постановою суду
апеляційної інстанції відповідач
оскаржив їх в касаційному порядку.

В скарзі просить скасувати
постанову суду апеляційної інстанції,
прийняти нове рішення, яким в
задоволенні позовних вимог відмовити.

Касаційна скарга вмотивована тим,
що судами першої та апеляційної
інстанцій при вирішення спору по даній
справі порушено норми матеріального
права.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши правильність застосування
судом першої та апеляційної інстанцій
норм матеріального та процесуального
права, колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
приходить до висновку, що касаційну
скаргу слід відхилити з таких підстав.

Стосовно правомірності
формування позивачем валових витрат
вартості посередницьких послуг ТОВ
"Фалькат" по пошуку можливих споживачів
продукції.

На підтвердження валових витрат
по оплаті послуг ТОВ „Фалькат„ є
посилання на договір купівлі-продажу №
1530/0/23-804-3205 від 05.02.2003, укладеного між
ВРПУ „Мінський автомобільний завод" та
СП ТОВ „Вебасто-Електрон".

Дані договори про надання
посередницьких послуг укладено в
період дії договору купівлі-продажу №
1530/0/23-804-3205 від 05.02.2003 та тому, що згідно
ВМД в яких задекларовано товар при
експорті, значаться лише реквізити
договору купівлі-продажу № 1530/0/23-804-3205
від 05.02.2003 року та не відображено
реквізитів договорів про
посередницькі послуги №1905/04 від 19
травня 2004 року; №1504/05 від 15 квітня 2005
року. Твердження про те, що акти
виконаних робіт не відображають факт
здійснення пошуку можливих споживачів
продукції або факт проведення
передконтрактних переговорів з
третіми особами є необгрунтований,
оскільки жодним документом не
передбачено обов'язок складання
відповідних актів, а здійснення
вищевказаних дій засвідчують
передконтрактні угоди між ВРУП
„Мінський автомобільний завод" та ТОВ
„Фалькат" від 05.01.2004 року та 13.12.2004 року
та листи ТОВ „Фалькат" № 2 від 05.01.2004 та
№ 296 від 03.12.2004.

Що стосується висновків суду
першої інстанції про те, що надання
посередницьких послуг ТОВ „Фалькат"
згідно угод №1905/04 від 19.05.2004, №1504/05 від
19.05.2005 суперечить умовам п.12.7 Контракту
№1530/0/23-804-3205 від 05.02.2003 року, укладеного
між ВРУП „МАЗ" та Товариством, оскільки
предметом договорів про надання
посередницьких послуг №1905/04 від 19.05.2004,
№1504/05 від 15.04.2005 є пошук можливих
споживачів продукції або
передконтрактні переговори з третіми
особами щодо продажу товарів СП ТОВ
„Вебасто-Електрон", а представлені
акти виконаних робіт не відображають
факт здійснення пошуку можливих
споживачів продукції або факт
проведення передконтрактних
переговорів з третіми особами, то такі
є безпідставними.

Пунктом 12.7 Договору №1530/0/23-804-3205
від 05.02.2003, укладеного між ВРУП „МАЗ" та
Товариством передбачено, що сторони
зобов'язуються не передавати окремих
прав та обов'язків, як і всього договору
в цілому третім особам без письмової
згоди іншої сторони.

З листів ВРУП „МАЗ" від 23.01.2004
№139-01/02-423 та від 08.12.2004 №139-01/02-9086
вбачається, що покупець надав
Товариству письмову згоду на сервісне
обслуговування посередником
продукції, яка поставлялася за
Договором №1530/0/23-804-3205 від 05.02.2003.

Додатки до вищевказаних
договорів про посередницькі послуги,
за умовами яких ТОВ „Фалькат", окрім
зобов'язання здійснити пошук можливих
споживачів продукції, виробництва
Товариства, проводити передконтрактні
переговори з третіми особами стосовно
продажу товарів Товариства, взяв на
себе обов'язки по здійсненню на
території Республіки Білорусь
передпродажної підготовки
підігрівачів, виробництва Товариства,
їх шеф-монтажу, гарантійному та
постгарантійному обслуговуванню
продукції, поставленої по контрактах
укладених Товариством.

За умовами контракту №1530/0/23-804-3205
від 05.02.2003, укладеного з ВРУП „МАЗ",
окрім передачі товару покупцю взяв на
себе гарантійні зобов'язання по його
якості та здійсненню технічної
підтримки по встановленню своєї
продукції в серійному виробництві,
надання послуг ТОВ „Фалькат"
забезпечило виконання з боку
Товариства його зобов'язань перед РУП
„МАЗ" за умовами контракту № 1530/0/23-804-3205
від 05.02.2003.

Відповідно до пункту 5.1 статті 5
Закону України „Про оподаткування
прибутку підприємств" № 334/94-ВР валові
витрати виробництва та обігу - це сума
будь-яких витрат платника податку у
грошовій, матеріальній або
нематеріальній формах, здійснюваних як
компенсація вартості товарів (робіт,
послуг), які придбаваються
(виготовляються) таким платником
податку для їх подальшого використання
у власній господарській діяльності.

Згідно з підпунктом 5.2.1 пункту 5.2
статті 5 Закону № 334/94-ВР до складу
валових витрат включаються суми
будь-яких витрат, сплачених
(нарахованих) протягом звітного
періоду у зв'язку з підготовкою,
організацією, веденням виробництва,
продажем продукції (робіт, послуг) і
охороною праці, у тому числі витрати з
придбання електричної енергії
(включаючи реактивну), з урахуванням
обмежень, установлених пунктами 5.3 - 5.7
цієї статті.

Підпунктом 5.3.9 пункту 5.3 статті 5
Закону № 334/94-ВР передбачено, що не
належать до складу валових витрат
будь-які витрати, не підтверджені
відповідними розрахунковими,
платіжними та іншими документами,
обов'язковість ведення і зберігання
яких передбачена правилами ведення
податкового обліку.

Колегія суддів касаційної
інстанції погоджується з висновком
суду апеляційної інстанції стосовно
того, що пред'явлені до перевірки
документи (договори, акти виконаних
робіт, рахунки, платіжні доручення,
тощо) повністю підтверджують факт
здійснення операцій та включення до
складу валових витрат вартості
посередницьких послуг, отриманих від
ТОВ „Фалькат".

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 220 КАС
України, суд касаційної інстанції
перевіряє правильність застосування
судами першої та апеляційної інстанцій
норм матеріального та процесуального
права, правової оцінки обставин у
справі і не може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу. Суд касаційної
інстанції переглядає судові рішення
судів першої та апеляційної інстанцій
у межах касаційної скарги, але при
цьому може встановлювати порушення
норм матеріального чи процесуального
права, на які не було посилання в
касаційній скарзі.

Враховуючи вищевикладене, Вищий
адміністративний суд України дійшов
висновку про те, що касаційну скаргу
Державної податкової інспекції у
Шевченківському районі м. Львова на
постанову Львівського апеляційного
адміністративного суду від 27.04.2011 у
справі № 2а-2472/10/1370 слід відхилити, а
судове рішення залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 2201, 221 ,223 ,230 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Державної
податкової інспекції у
Шевченківському районі м. Львова
відхилити.

Постанову Львівського апеляційного
адміністративного суду від 27.04.2011 у
справі № 2а-2472/10/1370 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, але може бути
переглянута Верховним Судом України з
підстав та порядку, передбачених
статтями 236-2392 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий М.О. ФедоровСудді С.Е.
Острович О.І. Степашко