Справа № 2а/1570/1568/11
Суддя: Тракало В.В.
Дата ухвалення: 2014-07-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"08" липня 2014 р. м. Київ
К/800/51037/13

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

головуючого - судді суддівТракало
В.В., Іваненко Я.Л., Мойсюка М.І.,
розглянувши у попередньому судовому
засіданні касаційну скаргу Південної
митниці Міндоходів на постанову
Одеського окружного адміністративного
суду від 9 серпня 2011 року та ухвалу
Одеського апеляційного
адміністративного суду від 4 вересня 2013
року у справі за позовом ОСОБА_4 до
Державної митної служби України,
Південної митниці про визнання дій
протиправними, скасування наказу,
поновлення на посаді, стягнення
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу,

в с т а н о в и л а :

У лютому 2011 року позивач
звернувся до суду з зазначеним позовом
до відповідачів. Просив визнати
протиправним та скасувати наказ
Державної митної служби України від
19 січня 2011 року № 44-к «По особовому
складу митних органів» в частині
припинення перебування на держаній
службі в митних органах України ОСОБА_4
відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 30 Закону
України «Про державну службу»,
поновити його на посаді інспектора
відділу митного оформлення № 2 митного
поста «Роздільна» Південної митниці та
стягнути на його користь середній
заробіток за час вимушеного прогулу.
Посилався на те, що підстави проведення
службового розслідування щодо нього
були відсутні.

Постановою Одеського окружного
адміністративного суду від 9 серпня 2011
року, залишеною без змін ухвалою
Одеського апеляційного
адміністративного суду від 4
вересня 2013 року, позов задоволено
частково. Скасовано наказ Державної
митної служби України № 44-к від 19 січня
2011 року «По особовому складу митних
органів» в частині припинення
перебування на державній службі в
митних органах України ОСОБА_4,
поновлено позивача на посаді
інспектора відділу митного оформлення
№ 2 митного поста «Роздільна»
Південної митниці та стягнуто з
Південної митниці на користь ОСОБА_4
середній заробіток за час вимушеного
прогулу за період з 19 січня 2011 року по
день поновлення на роботі. В решті
позову відмовлено.

У касаційній скарзі ставиться питання
про скасування судових рішень судів
першої та апеляційної інстанцій з
підстав порушення норм матеріального
та процесуального права та ухвалення
нового судового рішення про відмову в
задоволенні позову.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
перевіривши правильність застосування
судами першої та апеляційної інстанцій
норм матеріального і процесуального
права, правової оцінки обставин у
справі у межах, встановлених статтею 220
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів приходить до
висновку, що касаційна скарга не
підлягає задоволенню з таких підстав.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що ОСОБА_4 працював в
митних органах України з 1998 року, а з 22
жовтня 2010 року - на посаді інспектора
відділу митного оформлення № 2 митного
поста «Роздільна» Південної митниці.

13 січня 2011 року відповідно до
наказу Південної митниці № 21
призначено службове розслідування з
метою встановлення винних посадових
осіб Південної митниці та визначення
ступеня персональної
відповідальності, причетних до фактів
порушення законодавства України при
здійсненні митного контролю та митного
оформлення товарів, транспортних
засобів, які переміщувались в період з 5
на 6 січня 2011 року через митний кордон
України в пункті пропуску для
автомобільного сполучення
«Кучурган-Первомайськ», за
результатами якого складено акт №
1/11-2011 від 18 січня 2011 року.

Підставою для проведення
розслідування став лист
Білгород-Дністровського прикордонного
загону Південного регіонального
управління прикордонної служби
України від 13 січня 2011 року № 23/304,
відповідно до якого за результатами
опрацювання інформації, збереженої на
камерах відео-спостереження,
розташованих в пункті пропуску через
державний кордон «Кучурган -
Первомайськ» на напрямку «в'їзд в
Україну» в період з 02:00 год. до 03:00 год. 6
січня 2011 року, зафіксований факт
перетину митного (державного) кордону
України трьома малотоннажними
автомобілями без проведення
прикордонно-митного контролю.

Відповідно до акту службового
розслідування, інформація з камер
відео-спостереження щодо факту в'їзду
на митну територію України у
зазначений час трьох малотоннажних
автомобілів знайшла своє
підтвердження. Огляд зазначених
автомобілів не здійснювався.
Контрольні талони на в'їзд в пункт
пропуску зазначених малотоннажних
транспортних засобів, передбачені
Технологією прикордонного та митного
контролю у пунктах пропуску через
Державний кордон для автомобільного
сполучення, затвердженої спільним
наказом Адміністрації Державної
прикордонної служби України та
Державної митної служби України від 11
червня 2008 року № 505/642 відсутні. Також
комісією встановлено, що в порушення
вказаної Технології зазначені
транспортні засоби в'їжджали на
територію України по смузі «зеленого
коридору». Комісія прийшла до висновку,
що ОСОБА_4 своїм несумлінним
ставленням до виконання обов'язків
державного службовця порушив вимоги
ст. 40 Митного кодексу України в частині
пропуску на митну територію України
товарів і транспортних засобів без
проведення митного контролю, інших
нормативно-правових актів з питань
митної справи, п.п. 2.1, 2.12, посадової
інструкції інспектора (старшого
інспектора) ВМО № 2 м/п «Роздільна»
Південної митниці, затвердженої
начальником Південної митниці 22 жовтня
2010 року, ст.ст. 5, 17 Закону України «Про
державну службу».

Наказом № 44-к від 19 січня 2011 року
«По особовому складу митних органів»,
відповідно до якого, серед іншого, за
порушення присяги Державного
службовця припинено з 19 січня 2011 року
перебування ОСОБА_4 на державній службі
в митних органах України відповідно до
п. 6 ч. 1 ст.30 Закону України «Про
державну службу».

Задовольняючи позовні вимоги, суди
попередніх інстанцій виходили з того,
що відповідачами не доведено факту
вчинення позивачем протиправного
винного діяння, яке могло б свідчити
про порушення ним Присяги державного
службовця, рішення про припинення
державної служби позивача в митних
органах прийняте з порушенням
процедури, передбаченої чинним
законодавством.

Судами вірно зазначено, що акт
службового розслідування від 18 січня
2011 року та спірний наказ Державної
митної служби України № 44-к від 19 січня
2011 року не містять фактів невиконання
чи неналежного виконання позивачем
своїх службових обов'язків, а доказів
на підтвердження невиконання
позивачем покладених на нього
службових обов'язків чи вчинення ним
вчинків, несумісних з перебуванням на
державній службі, відповідачем не
надано.

Крім того, згідно з матеріалами
перевірки прокуратури Одеської
області у порядку ст. 97 КПК України, в
порушенні кримінальної справи на
підставі п. 2 ч. 1 ст.6 КПК України щодо
посадових осіб пункту пропуску
«Кучурган - Первомайськ» митного поста
«Роздільна» Південної митниці за ст.
ст. 364, 365, 367 КК України (лист прокуратури
Одеської області №04/2/4-8207-11) відмовлено.

Порядок, умови проходження і
припинення державної служби в митних
органах встановлено Законом України
«Про державну службу» та
Дисциплінарним статутом митної служби
України (далі - Дисциплінарний статут).

Правовий статус посадових осіб митної
служби України, їх права та обов'язки
визначаються Конституцією України,
Митним кодексом України, а в частині, що
ним не регулюється, - Законом України
«Про державну службу». Тобто
дисциплінарна відповідальність
посадових осіб митної служби
врегульована спеціальним
законодавством, у тому числі й нормами
Статуту. Норми Закону України «Про
державну службу» можуть
застосовуватися щодо посадових осіб
митної служби у тій частині, що не
врегульована спеціальним митним
законодавством, у тому числі й нормами
Статуту. Оскільки припинення державної
служби на підставі пункту 6 частини
першої статті 30 Закону України «Про
державну службу» є крайнім заходом
відповідальності державного службовця
за порушення службової дисципліни,
який виходить за межі дисциплінарної
відповідальності, то неможливість
застосування до посадової особи митної
служби України дисциплінарних
стягнень аж до звільнення з митного
органу має бути мотивовано. Розділом 4
Статуту визначено види дисциплінарних
стягнень та порядок їх застосування,
чітко врегульована процедура їх
застосування, завдяки чому
забезпечується належний захист
законних прав та інтересів працівників
при вирішенні питань їх дисциплінарної
відповідальності.

Передумовою звільнення державного
службовця за вчинення дисциплінарного
правопорушення, пов'язаного зі
здійсненням службової діяльності, з
підстави припинення державної служби
за порушення Присяги має бути ретельне
службове розслідування, порядок
проведення якого регулюється
Інструкцією. При цьому необхідно
враховувати, що наслідком вчинення
дисциплінарного правопорушення можуть
бути припинення державної служби за
порушення Присяги або звільнення з
митного органу, які є санкціями різних
рівнів відповідальності і не можуть
застосовуватися як альтернативні.
Звільнення за порушення Присяги може
мати місце лише тоді, коли державний
службовець скоїв проступок проти
інтересів служби, який суперечить
покладеним на нього обов'язкам,
підриває довіру до нього як до носія
влади, що призводить до приниження
державного органу та унеможливлює
подальше виконання ним своїх
обов'язків.

Припинення державної служби за
порушення Присяги може
застосовуватися тільки у крайніх
випадках, коли дисциплінарний
проступок містить ознаки саме такого
порушення і заходи дисциплінарного
стягнення, на переконання
уповноваженої вирішувати питання про
відповідальність посадової особи, є
недостатніми чи попереднє їх вжиття не
дало бажаного результа

При цьому необхідно враховувати, що у
разі вчинення дисциплінарного
правопорушення, наслідком якого може
бути припинення державної служби за
порушення Присяги або звільнення з
митного органу, є санкціями різних
рівнів відповідальності, які не можуть
застосовуватися як альтернативні.

Зазначені висновки узгоджуються з
правовою позицією Верховного Суду
України, викладеною в постанові від 22
жовтня 2013 року (справа № 21-274а13).

За таких обставин, коли оскаржуваний
наказ та результати службового
розслідування не містять фактів
невиконання чи неналежного виконання
позивачем своїх службових обов'язків
чи порушення присяги державного
службовця, суд першої інстанції, з яким
погодився суд апеляційної інстанції,
дійшов обґрунтованого висновку, що
спірний наказ Державної митної служби
України від 19 січня 2011 року № 44-к в
частині звільнення ОСОБА_4 із займаної
посади на підставі пункту 6 частини 1
статті 30 Закону України «Про
державну службу» є протиправним та
прийнятим необґрунтовано, у зв'язку з
чим підлягає скасуванню, а позовні
вимоги задоволенню.

Відповідно до вимог частини 1 статті 220
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції не
може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу.

За правилами статті 224 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення -без змін,
якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанції не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій. Не може бути
скасовано судове рішення з мотивів
порушення норм процесуального права,
якщо це не призвело і не могло
призвести до неправильного вирішення
справи.

Доводи касаційної скарги про порушення
судами першої та апеляційної інстанцій
норм матеріального та процесуального
права безпідставні, не ґрунтуються на
доказах та спростовуються висновками
судів.

Тому колегія суддів, перевіривши у
межах доводів касаційної скарги
правильність застосування судами норм
матеріального та процесуального права,
приходить до висновку, що касаційну
скаргу необхідно залишити без
задоволення, а судові рішення - без
змін.

Керуючись статтями 220, 220-1, 223, 224, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Південної митниці
Міндоходів залишити без задоволення, а
постанову Одеського окружного
адміністративного суду від 9 серпня 2011
року та ухвалу Одеського апеляційного
адміністративного суду від 4 вересня 2013
року - без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий: Судді:В.В. Тракало Я.Л.
Іваненко М.І. Мойсюк