Справа № 809/822/14
Суддя: Біньковська Н.В.
Дата ухвалення: 2014-06-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

"24" червня 2014 р.
Справа №
809/822/14

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний
адміністративний суд у складі:

головуючого - cудді Біньковської Н.В.

при секретарі судового засідання Хоми
О.В.

за участю:

представника позивача - Крушельницької
Б.О.

представника відповідача - Дутки-Гефко
Х.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду
адміністративну справу за позовом
товариства з обмеженою
відповідальністю "Мізунь" до
Долинської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів в
Івано-Франківській області про
визнання протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення від
06.03.2014 року № в частині, -

ВСТАНОВИВ:

ТОВ "Мізунь" звернулося до суду з
адміністративним позовом до
Долинської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів в
Івано-Франківській області у якому, із
врахуванням заяви про уточнення
позовних вимог, просить визнати
протиправним та скасувати податкове
повідомлення-рішення від 06.03.2014 року
№ в частині збільшення грошового
зобов'язання з податку на додану
вартість за основним платежем в сумі
13000,00 грн. та 3250,00 грн. за штрафними
(фінансовими) санкціями (штрафами) по
господарських операціях із ПП
"Роялті-Торг".

Позовні вимоги мотивовані тим, що
відповідач протиправно, в порушення
положень Податкового кодексу України,
Цивільного кодексу України
необґрунтовано та безпідставно зробив
висновок про безтоварність
фінансово-господарських операцій
позивача із ПП "Роялті-Торг" та
протиправно, оскаржуваним податковим
повідомленням-рішенням, збільшив суму
грошового зобов'язання з податку на
додану вартість в сумі 16250,00 грн. в тому
числі за основним платежем в сумі 13000,00
грн. і за штрафними (фінансовими)
санкціями (штрафами) в сумі 3250,00 грн.,
оскільки такий висновок ґрунтується
лише на даних бухгалтерського і
податкового обліку зазначеного
контрагента позивача, за повноту і
достовірність яких ТОВ "Мізунь" не несе
відповідальності. Натомість, правочини
відбулися реально, що підтверджується
первинними документами.

Представник позивача в судовому
засіданні позовні вимоги підтримала з
підстав зазначених в позовній заяві.
Просила позов задовольнити.

Представник відповідача проти
заявленого позову заперечила з підстав
наведених в письмовому запереченні,
просила суд в задоволенні позову
відмовити.

Розглянувши матеріали
адміністративної справи, заслухавши
пояснення представника позивача,
представника відповідача, дослідивши в
сукупності письмові докази, якими
сторони обґрунтовують позовні вимоги
та заперечення на позов, суд встановив
наступне.

ТОВ "Мізунь" зареєстроване Долинською
районною державною адміністрацією
Івано-Франківської області 16.08.2002 року
як юридична особа, що підтверджується
свідоцтвом про державну реєстрацію
юридичної особи серії А00 за № 366496 (а.с.55)
та 23.08.2002 року взяте на облік в органах
державної податкової служби як платник
податку на додану вартість згідно
свідоцтва про реєстрацію платника
податку на додану вартість за № 12531754
(а.с.56).

Долинською об'єднаною державною
податковою інспекцією Головного
управління Міндоходів в
Івано-Франківській області проведена
позапланова виїзна документальна
перевірка ТОВ "Мізунь" з питань
дотримання вимог податкового
законодавства по взаємовідносинах із
ТОВ "Транскорп" в частині податку на
додану вартість за лютий 2013 року, по
взаємовідносинах із ПП "Роялті-Торг" в
частині податку на додану вартість за
серпень 2013 року, за результатами якої
складено акт від 21.02.2014 року за №
333/09-05-22/32149452 (а.с.11-28).

Перевіркою встановлено порушення
відповідачем вимог підпунктів 198.2., 198.3.,
198.6. статті 198 та підпунктів 201.4., 201.6., 201.1.
статті 201 Податкового Кодексу України,
в результаті чого занижено податок на
додану вартість всього в сумі 15000,00 грн.,
а саме за лютий 2013 року в сумі 2000,00 грн.,
за серпень 2013 року в сумі 13000,00 грн.

У відповідності до висновків осіб, які
здійснювали перевірку, господарські
операції між ТОВ "Мізунь" та ПП
"Роялті-Торг" є операціями, які не мали
реального товарного характеру та без
мети настання реальних наслідків.

На підставі акту перевірки відповідач
прийняв оскаржуване податкове
повідомлення-рішення форми "Р" від
06.03.2014 року за № , яким позивачу
збільшено суму грошового зобов'язання
за платежем податок на додану вартість
із вироблених в Україні товарів (робіт,
послуг) в розмірі 18750,00 грн., з них за
основним платежем на суму 15000,00 грн., за
штрафними (фінансовими) санкціями
(штрафами) - 3750,00 грн. (а.с.8).

Статтею 1 Закону України "Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні" визначено, що
первинний документ це документ, який
містить відомості про господарську
операцію та підтверджує її здійснення.
Господарською операцією є дія або
подія, яка викликає зміни в структурі
активів та зобов'язань, власному
капіталі підприємства.

Відповідно до підпункту 14.1.181. пункту
14.1. статті 14 Податкового кодексу
України податковий кредит сума, на яку
платник податку на додану вартість має
право зменшити податкове зобов'язання
звітного (податкового) періоду,
визначена згідно з розділом V цього
Кодексу.

Згідно з пунктом 198.3. статті 198
Податкового кодексу України
податковий кредит звітного періоду
визначається виходячи з договірної
(контрактної) вартості товарів/послуг
(у разі здійснення контрольованих
операцій - не вище рівня звичайних цін,
визначених відповідно до статті 39
цього Кодексу) та складається з сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 193.1 статті 193
цього Кодексу, протягом такого
звітного періоду у зв'язку з придбанням
або виготовленням товарів (у тому числі
при їх імпорті) та послуг з метою їх
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку; придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

У відповідності до пункту 198.2. статті 198
Податкового кодексу України, датою
виникнення права платника податку на
віднесення сум податку до податкового
кредиту вважається дата тієї події, що
відбулася раніше: дата списання коштів
з банківського рахунку платника
податку в оплату товарів/послуг; дата
отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною.

Пунктом 198.6 ст.198 Податкового кодексу
України встановлено, що не відносяться
до податкового кредиту суми податку,
сплаченого (нарахованого) у зв'язку з
придбанням товарів/послуг, не
підтверджені податковими накладними
(або підтверджені податковими
накладними, оформленими з порушенням
вимог статті 201 цього Кодексу) чи не
підтверджені митними деклараціями,
іншими документами, передбаченими
пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Таким чином, платник податку - покупець
має право зарахувати до податкового
кредиту суму податку на додану
вартість, підтверджену належним чином
оформленою податковою накладною, яку
він отримав.

Необхідною умовою для віднесення
сплачених у ціні товарів (послуг) сум
податку на додану вартість є факт
придбання товарів та послуг із метою їх
використання в господарській
діяльності.

Отже, господарські опреції для цілей
визначення об'єкта оподаткування
податком на додану вартість мають бути
фактично здійснені і підтверджені
належним чином складеними первинними
документами, що відображають
реальність господарської операції, яка
є підставою для формування податкового
обліку платника податків.

Водночас за відсутності факту
придбання товарів чи послуг або в разі
якщо придбані товари чи послуги не
призначені для використання у
господарській діяльності платника
податку відповідні суми не можуть
включатися до складу податкового
кредиту з податку на додану вартість
навіть за наявності формально
складених, але недостовірних
документів або сплати грошових коштів.

Як встановлено в судовому засіданні,
між ПП "Роялті-Торг" (Постачальник) та
ТОВ "Мізунь" (Покупець) укладено договір
поставки від 17.07.2013 року, відповідно до
якого Постачальник зобов'язується
поставити і передати у власність
Покупцю товар, а саме ємність
емальовану, об'ємом 20 м.куб., б/у,
горизонтальну, в кількості 3 штуки, а
Покупець, в свою чергу, зобов'язується
прийняти і оплатити даний товар за
ціною 26000,00 грн. в т.ч. ПДВ - 4333,33 грн.
(а.с.91-94).

Факт здійснення господарських
операцій підтверджується належним
чином оформленими податковою
накладною від 29.07.2013 року за № 100 (а.с.36)
та видатковими накладними за № 137 від
05.08.2013 року та за № 652 від 12.09.2013 року
(а.с.33) на загальну суму 78000,00 грн. в т.ч.
ПДВ - 13000,00 грн., відповідно до яких
позивачем придбано у ПП "Роялті-Торг"
ємність емальовану, об'ємом 20 м.куб., б/у,
горизонтальну, в кількості 3 штуки. ТОВ
"Мізунь" здійснено реєстрацію
податкової накладної від 29.07.2013 року за
№ 100, що підтверджується витягом з
Єдиного реєстру податкових накладних
за № 8 (а.с.37).

Оплата товару здійснена в
безготівковому порядку шляхом
перерахування коштів на розрахунковий
рахунок ПП "Роялті-Торг", що
підтверджується рахунком на оплату
постачальника за № 135 від 26.07.2013 року
(а.с.95), платіжним дорученнями за №
від 29.07.2013 року (а.с.32).

Перевезення товару здійснювалось
автомобільним транспортом ТОВ
"Меридіан-Транс-Сервіс" на підставі
договору про організацію перевезень
вантажів автомобільним транспортом за
№ 1/05/2013 від 20.05.2013 року (а.с.102-103),
договору-заявки на разове перевезення
вантажу за № 78 від 05.08.2013 року (а.с.105),
договору-заявки на разове перевезення
вантажу за № 158 від 12.09.2013 року (а.с.104), що
також підтверджується
товарно-транспортними накладними від
05.08.2013 року та від 12.09.2013 року (а.с.34-35,
128-129). Надання транспортних послуг по
організації перевезень вантажів
автомобільним транспортом засвідчене
сторонами шляхом підписання актів
надання послуг за № 123 від 06.08.2013 року та
за № 146 від 13.09.2013 року (а.с.106-107).

Судом встановлено, що придбаний у ПП
"Роялті-Торг" товар використовується
позивачем у власній господарській
діяльності. Придбані ємкості
переведені до складу основних засобів
та обліковуються на рахунку 104 "Машини
та обладнання" (а.с.96-101).

Як слідує із змісту акту перевірки від
21.02.2014 року за № 333/09-05-22/32149452, підставою
для збільшення суми грошового
зобов'язання позивача з податку на
додану вартість по взаємовідносинах
ТОВ "Мізунь" з ПП "Роялті-Торг" став акт
Державної податкової інспекції у
Печерському районі Головного
управління Міндоходів м. Києві "Про
неможливість проведення зустрічної
звірки ПП "Роялті-Торг" щодо
підтвердження господарських відносин
з платниками податків за період 01.06.2013
року по 31.07.2013 року" від 24.09.2013 року за №
1269/26-55-22-01, у якому зроблено висновок про
неможливість реального здійснення
фінансово-господарських операцій
зазначеного підприємства з підстав
відсутності його за податковою
адресою, відсутності основних засобів,
виробничого обладнання, транспортного
та торгівельного обладнання,
матеріалів (сировини), товарних
запасів, трудових ресурсів.

Тобто, відповідач в акті перевірки ТОВ
"Мізунь" твердження про безтоварність
господарських операцій обґрунтовує
висновками зазначеного вище акту
перевірки ДПІ іншого регіону.

Суд не приймає до уваги доводи
відповідача про відсутність факту
реального вчинення господарських
операцій ТОВ "Мізунь" із ПП "Роялті-Торг"
з підстав відсутні у нього необхідних
можливостей для поставки товару. Адже,
відсутність виробничого обладнання,
штату працівників по основному місцю
праці, власних транспортних засобів,
товарних запасів, сировини не є
належним доказом неможливості
реального здійснення господарських
операцій, оскільки діяльність може
здійснюватись шляхом залучення
трудових ресурсів та транспорту,
приміщень, ресурсів у інший спосіб,
зокрема шляхом укладення
цивільно-правових та господарських
договорів.

Не може бути належним доказом
нереальності здійснення господарських
операцій позивача із ПП "Роялті-Торг" і
відсутність цього підприємства за
податковою адресою станом на час
проведення щодо нього перевірки - 24.09.2013
року, оскільки господарські операції
із зазначеним контрагентом
проводились позивачем до проведення
перевірки ПП "Роялті-Торг".

Крім цього, враховуючи індивідуальний
характер правовідносин господарюючого
суб'єкта та Держави Україна в сфері
оподаткування, суд вважає, що акт
перевірки суб'єкта господарювання і
його висновки не є обов'язковими для
інших платників податків, оскільки
будь-який акт перевірки платника
податків складається виключно з метою
його розгляду керівником органу
державної податкової служби для
вирішення питання про прийняття або
неприйняття відповідного рішення
стосовно конкретного платника
податків. Ведення податкового обліку
покладено на кожного окремого платника
податку, при цьому такий платник несе
самостійну відповідальність за
порушення правил ведення податкового
обліку. Зазначена відповідальність
стосується кожного окремо платника
податку і не може автоматично
поширюватися на третіх осіб, у тому
числі на його контрагентів.

У рішенні Європейського суду з прав
людини від 22.01.2009 року у справі "БУЛВЕС
АД проти Болгарії", зокрема, зазначено,
що у разі застосування негативних
насідків до отримувача
оподатковуваної ПДВ поставки, який
повністю виконав свої зобов'язання, за
дії або бездіяльність постачальника,
який перебував поза межами контролю
отримувача і у відношенні якого у нього
не було засобів перевірки та
забезпечення його виконання, то такі
владні органи порушують справедливий
баланс, який має підтримуватися між
вимогами суспільних інтересів та
вимогами захисту права власності.

Будь-яких доказів недобросовісності
позивача, як платника податків
податковим органом суду не подано.

Суд вважає недостатніми підставами для
відмови у задоволенні позовної заяви
посилання відповідача на подання
позивачем під час перевірки договору
поставки, укладеного між ТОВ "Мізунь" та
ПП "Роялті-Торг" на поставку
емальованих ємностей, не від 17.07.2013
року, а від 26.07.2013 року, оскільки така
обставина не спростовує факту
реального придбання позивачем у ПП
"Роялті-Торг" трьох емальованих
ємностей на суму 78000,00 грн., в тому числі
ПДВ - 13000,00 грн. Крім того, в судовому
засіданні встановлено, що поставка
зазначеного товару здійснювалась ПП
"Роялті-Торг" позивачу саме на
виконання договору від 17.07.2013 року, а
договір від 26.07.2013 року, згідно пояснень
представника позивача, є
нереалізованим.

Підсумовуючи вищенаведене, суд
приходить до висновку, що податкове
повідомлення-рішення за № від
06.03.2014 року в частині збільшення
грошового зобов'язання з податку на
додану вартість в сумі 16250,00 грн. є
протиправним і підлягає скасуванню.

Відповідно до частини 1 статті 94
Кодексу адміністративного судочинства
України, якщо судове рішення ухвалене
на користь сторони, яка не є суб'єктом
владних повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України.

На підставі статті 124 Конституції
України, керуючись статтями 158-163, 167
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити.

Скасувати податкове
повідомлення-рішення Долинської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів в Івано-Франківській
області форми "Р" від 06.03.2014 року за №
в частині збільшення грошового
зобов'язання з податку на додану
вартість в сумі 16250,00 грн. з яких 13000,00
грн. за основним платежем та 3250,00 грн. за
штрафними (фінансовими) санкціями
(штрафами).

Стягнути з Державного бюджету України
на користь товариства з обмеженою
відповідальністю "Мізунь"
(ідентифікаційний код 32149452) понесені
судові витрати зі сплати судового
збору в сумі 255 (двісті п'ятдесят п'ять)
гривень 78 копійок.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку. Відповідно до
статті 186 Кодексу адміністративного
судочинства України, апеляційна скарга
на постанову суду першої інстанції
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Апеляційна скарга подається до
Львівського апеляційного
адміністративного суду через
Івано-Франківський окружний
адміністративний суд.

Постанова набирає законної сили в
порядку та строки встановлені статтею
254 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Суддя

Біньковська Н.В.

Постанова складена в повному обсязі
27.06.2014 року.