Справа № 820/12361/14
Суддя: Лук'яненко М.О.
Дата ухвалення: 2014-07-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

15 липня 2014 р.
№ 820/12361/14

Харківський окружний адміністративний
суд у складі

головуючого судді Лук'яненко М.О.,

за участю секретаря судового засідання
Гайворонського В.С.,

сторін:

позивача - ОСОБА_1,

представника позивача - ОСОБА_2,

відповідача - Здоровка О.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду адміністративну
справу за позовом ОСОБА_1 до державного
виконавця Червонозаводського відділу
державної виконавчої служби
Харківського міського управління
юстиції О.І.Здоровко про визнання
бездіяльності протиправною та
зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до Харківського
окружного адміністративного суду з
позовною заявою, в якій просить суд:
визнати бездіяльність державного
виконавця Червонозаводського віділу
державної виконавчої служби
Харківського міського управління
юстиції О.І. Здоровко незаконною;
зобов'язати державного виконавця
Червонозаводського відділу державної
виконавчої служби Харківського
міського управління юстиції О.І.
Здоровко повернути ПАТ "ОТП Банк"
виконавчий документ - виконавчий напис
№11786 від 09.12.2009 р. виданий приватним
нотаріусом Дніпропетровського МНО про
звернення стягнення на квартиру
ОСОБА_1, за адресою: АДРЕСА_1; винести
постанову про повернення виконавчого
документа стягувачу - ПАТ "ОТП Банк".

В обґрунтування своїх позовних вимог
позивач зазначив, що в провадженні
державного виконавця
Червонозаводського ВДВС ХМУЮ Здоровко
О.І. знаходиться на примусовому
виконанні виконавчий документ -
виконавчий напис № 11786 від 09.12.09 року
виданий приватним нотаріусом
Дніпропетровського МНО про звернення
стягнення на квартиру ОСОБА_1 за
адресою АДРЕСА_1, як майнового
поручителя ОСОБА_4 за його кредитними
зобов'язаннями за кредитним договором
№ML-701/112/2008 від 22.02.2008 року, укладений між
ним та ЗАТ "ОТП Банк". Позивач 20 червня
2014 року звернувся до відповідача із
заявою про необхідність повернення
виконавчого документу заявнику - ПАТ
"ОТП Банк", у зв'язку з набрання чинності
Закону України "Про мораторій на
стягнення майна громадян України,
наданого як забезпечення кредитів в
іноземній валюті" від 3 червня 2014 року
№13 04-VII. Однак, виконавчий документ
відповідачем повернуто не було, що на
думку, ОСОБА_1 свідчить про порушення з
боку державного виконавця діючого
законодавства України.

Позивач та представник позивача в
судовому засіданні позовні вимоги
підтримали, просили позов задовольнити
в повному обсязі.

Відповідач проти позовних вимог
заперечував, надав суду письмові
заперечення позиція яких повністю
збігається з викладеною в судовому
засіданні, де зазначив, що на виконанні
в Червонозаводському відділі
державної виконавчої служби
Харківського міського управління
юстиції перебуває виконавчий напис №
11786 від 09.12.2009 року виданий приватним
нотаріусом Дніпропетровського МНО
ОСОБА_3 про звернення стягнення на
нерухоме майно - квартиру АДРЕСА_1, що
належить на праві власності ОСОБА_1, яка
є майновим поручителем ОСОБА_4 за його
кредитними зобов'язаннями за кредитним
договором № МL- 701/112/2008 від 22.02.2008 року,
укладеним між останнім та ЗАТ "ОТП
Банк". 26.02.2010 року відповідачем було
винесено постанову про відкриття
виконавчого провадження №17636165, якою
боржнику запропоновано добровільно
виконати виконавчий документ у строк
до 05.03.2010 року. 17.03.2010р. було складено акт
опису й арешту майна, відповідно до
якого арештовано вищевказану іпотечну
квартиру. 09.04.2010 року відповідачем було
винесено постанову № 17636165 про
призначення експерта суб'єкта
оціночної діяльності - суб'єкта
господарювання для участі у
виконавчому провадженні. 14.02.2014 року
державним виконавцем було винесено
постанову № 17636165 про стягнення з
боржника виконавчого збору. 07.07.2014 року
відповідачем було винесено постанову
№ 17636165 про зупинення виконавчого
провадження, у зв'язку із зверненням до
суду із заявою про заміну вибулої
сторони правонаступником.

Вислухавши пояснення позивача та її
представника, відповідача, дослідивши
матеріали справи, оцінивши належність,
допустимість, достовірність кожного
доказу окремо, а також достатність і
взаємний зв'язок наявних у справі
доказів у їх сукупності, суд дійшов
наступного висновку.

З матеріалів справи встановлено, що між
закритим акціонерним товариством "ОТП
Банк" (Банк) та ОСОБА_4 (Позичальник)
22.02.2008 року укладено кредитний договір
№ МL- 701/112/2008, за умовами якого банк
надає позичальнику кредит, а
позичальник приймає його (а.с. 8).

Між ОСОБА_1 та ПАТ "ОТП Банк" було
укладено договір іпотеки № МL- 701/112/2008
від 22.02.2008 року, згідно якого ОСОБА_1, як
майновий поручитель, передала ПАТ "ОТП
Банк" в іпотеку свою квартиру за
адресою АДРЕСА_1 (а.с. 9-11), зазначений
договір було укладено для забезпечення
виконання обов'язків позичальника
-ОСОБА_4 за кредитним договором
МЬ-701/112/2008 від 22 лютого 2008 року, згідно
якого ОСОБА_4 отримав 40 000 доларів США.

Судовим розглядом встановлено, що
26.02.2010 року відповідачем за виконавчим
написом №11786 від 09.12.2009 року (а.с. 28) було
винесено постанову про відкриття
виконавчого провадження №17636165, якою
боржнику запропоновано добровільно
виконати виконавчий документ в строк
до 05.03.2010 року (а.с. 29).

17.03.2010 року державним виконавцем
Червонозаводського відділу ДВС ХМУЮ
було складено акт опису й арешту майна,
відповідно до якого арештовано
іпотечну квартиру, за адресою: АДРЕСА_1
(а.с. 30-31).

09.04.2010 року відповідачем було винесено
постанову № 17636165 про призначення
експерта суб'єкта оціночної діяльності
- суб'єкта господарювання для участі у
виконавчому провадженні (а.с. 33).

Державним виконавцем Здоровко О.І.
14.02.2014 року винесено постанову № 17636165
про стягнення з боржника виконавчого
збору (а.с. 34).

07.07.2014 року відповідачем було винесено
постанову № 17636165 про зупинення
виконавчого провадження, у зв'язку із
зверненням до суду із заявою про заміну
вибулої сторони правонаступником (а.с.
43).

Згідно з ст. 1 Закону України "Про
виконавче провадження" виконавче
провадження як завершальна стадія
судового провадження та примусове
виконання рішень інших органів
(посадових осіб) - це сукупність дій
органів і посадових осіб, визначених у
цьому Законі, що спрямовані на
примусове виконання рішень судів та
інших органів (посадових осіб), які
провадяться на підставах, в межах
повноважень та у спосіб, визначених цим
Законом, іншими нормативно-правовими
актами, прийнятими відповідно до цього
Закону та інших законів, а також
рішеннями, що відповідно до цього
Закону підлягають примусовому
виконанню (далі - рішення).

Відповідно до частин 1, 2 статті 8 Закону
України "Про виконавче провадження"
сторонами у виконавчому провадженні є
стягувач і боржник. Стягувачем є
фізична або юридична особа, на користь
чи в інтересах якої видано виконавчий
документ. Боржником є фізична або
юридична особа, визначена виконавчим
документом.

07 червня 2014 року набрав чинності Закону
України від 03.06.2014, № 1304-VII "Про
мораторій на стягнення майна громадян
України, наданого як забезпечення
кредитів в іноземній валюті", у статті 1
якого визначено, що протягом дії цього
Закону: 1) не може бути примусово
стягнуте (відчужене без згоди власника)
нерухоме житлове майно, яке вважається
предметом застави згідно із статтею 4
Закону України "Про заставу" та/або
предметом іпотеки згідно із статтею 5
Закону України "Про іпотеку", якщо таке
майно виступає як забезпечення
зобов'язань громадянина України
(позичальника або майнового
поручителя) за споживчими кредитами,
наданими йому кредитними установами -
резидентами України в іноземній
валюті, та за умови, що: таке нерухоме
житлове майно використовується як
місце постійного проживання
позичальника / майнового поручителя
або є об'єктом незавершеного
будівництва нерухомого житлового
майна, яке перебуває в іпотеці, за
умови, що у позичальника або майнового
поручителя у власності не знаходиться
інше нерухоме житлове майно; загальна
площа такого нерухомого житлового
майна (об'єкта незавершеного
будівництва нерухомого житлового
майна) не перевищує 140 кв. метрів для
квартири та 250 кв. метрів для житлового
будинку. Дія цього Закону не
поширюється на осіб, які є суб'єктами
Закону України "Про засади запобігання
і протидії корупції".

У судовому засіданні встановлено, що
позивач є майновим поручителем ОСОБА_4
за його кредитними зобов'язаннями за
кредитним договором № МL-701/112/2008 від
22.02.2008 року, яка передала свою квартиру
за адресою АДРЕСА_1 в іпотеку як
майновий поручитель за споживчим
кредитом, наданим кредитною установою -
резидентом України в іноземній валюті.
Зазначена квартира це єдине нерухому
майно, що перебуває у власності
позивача, загальна площа цього
нерухомого житлового майна не
перевищує 140 кв. метрів. І позивач не є
суб'єктом Закону України "Про засади
запобігання і протидії корупції".

Тобто, позивач підпадає під дію статті 1
Закону України від 03.06.2014, № 1304-VII "Про
мораторій на стягнення майна громадян
України, наданого як забезпечення
кредитів в іноземній валюті", а отже,
квартира АДРЕСА_1 протягом дії цього
Закону не може бути примусово
відчужена.

Поряд із тим, суд не погоджується із
твердженнями позивач та її
представника про те, що на підставі ст.
47 Закону України "Про виконавче
провадження" виконавчий напис
нотаріуса №11786 від 09.12.2009 року у зв'язку
із набранням чинності Закону України
від 03.06.2014, № 1304-VII "Про мораторій на
стягнення майна громадян України,
наданого як забезпечення кредитів в
іноземній валюті" підлягає поверненню
стягувачу, через наступне:

В силу приписів статті 47 Закону України
"Про виконавче провадження" виконавчий
документ, на підставі якого відкрито
виконавче провадження, за яким
виконання не здійснювалося або
здійснено частково, повертається
стягувачу у разі, якщо:

1) є письмова заява стягувача;

2) у боржника відсутнє майно, на яке може
бути звернуто стягнення, а, здійснені
державним виконавцем відповідно до
цього Закону заходи щодо розшуку
такого майна виявилися
безрезультатними;

3) стягувач відмовився залишити за
собою майно боржника, не реалізоване
під час виконання рішення;

4) стягувач перешкоджає провадженню
виконавчих дій або не здійснив
авансування витрат на організацію та
проведення виконавчих дій, авансування
яких передбачено цим Законом,
незважаючи на попередження державного
виконавця про повернення йому
виконавчого документа;

5) у результаті вжитих державним
виконавцем заходів неможливо
встановити особу боржника, з'ясувати
місцезнаходження боржника - юридичної
особи, місце проживання, перебування
боржника - фізичної особи (крім
випадків, коли виконанню підлягають
виконавчі документи про стягнення
аліментів, відшкодування шкоди,
завданої каліцтвом чи іншим
ушкодженням здоров'я, у зв'язку з
втратою годувальника, а також
виконавчі документи про відібрання
дитини, за якими мають бути стягнуті
кошти чи інше майно, та інші виконавчі
документи, що можуть бути виконані за
безпосередньої участі боржника);

6) у боржника відсутнє визначене
виконавчим документом майно, яке він за
виконавчим документом має передати
стягувачу, або майно, на яке необхідно
звернути стягнення з метою погашення
заборгованості (крім коштів), а
здійснені державним виконавцем
відповідно до цього Закону заходи щодо
розшуку такого майна виявилися
безрезультатними;

7) боржник - фізична особа (крім
випадків, коли виконанню підлягають
виконавчі документи про стягнення
аліментів, відшкодування шкоди,
завданої каліцтвом чи іншим
ушкодженням здоров'я, у зв'язку з
втратою годувальника, а також
виконавчі документи про відібрання
дитини) чи майно боржника, розшук яких
здійснювався органами внутрішніх
справ, не виявлені протягом року з дня
оголошення розшуку;

8) коштів, що надійшли від реалізації
заставленого майна, недостатньо для
задоволення вимог
стягувача-заставодержателя за
виконавчим документом, на підставі
якого звернуто стягнення на заставлене
майно;

9) наявна встановлена законом заборона
щодо звернення стягнення на майно чи
кошти боржника, якщо у нього відсутнє
інше майно чи кошти, на які можливо
звернути стягнення, а також щодо
проведення інших виконавчих дій
стосовно боржника, що виключає
можливість виконання відповідного
рішення.

Згідно статті 3 Закону України "Про
мораторій на стягнення майна громадян
України, наданого як забезпечення
кредитів в іноземній валюті" цей Закон
набирає чинності з дня його
опублікування та втрачає чинність з
дня набрання чинності законом, який
врегульовує питання особливостей
погашення основної суми
заборгованості, вираженої в іноземній
валюті, порядок погашення (урахування)
курсової різниці, що виникає у
бухгалтерському та/або податковому
обліку кредиторів та позичальників, а
також порядок списання пені та штрафів,
які нараховуються (були нараховані) на
таку основну суму заборгованості.

З аналізу вище зазначених норм чинного
законодавства України встановлено, що
даний закон має тимчасову дію, а на
теперішній час положеннями цього
Закону не встановлено певного
механізму та порядку розгляду таких
заяв державними виконавцями при
здійснені виконавчих дій, які
полягають у примусовому стягнені
нерухомого житлового майна, яке
вважається предметом застави, а також
те, що даний Закон втратить свою силу з
дня набрання чинності законом, який
врегульовує питання особливостей
погашення основної суми
заборгованості, вираженої в іноземній
валюті, порядок погашення (урахування)
курсової різниці, що виникає у
бухгалтерському та/або податковому
обліку кредиторів та позичальників, а
також порядок списання пені та штрафів,
які нараховуються (були нараховані) на
таку основну суму заборгованості.

Тобто, до врегульовання питання
особливостей погашення основної суми
заборгованості, вираженої в іноземній
валюті, порядку погашення (урахування)
курсової різниці, що виникає у
бухгалтерському та/або податковому
обліку кредиторів та позичальників, а
також порядку списання пені та штрафів,
які нараховуються (були нараховані) на
таку основну суму заборгованості,
державний виконавець не має
повноважень повернути стягувачу
виконавчий документ, оскільки
заборона, накладена Законом від 03.06.2014
№1304-УІІ має тимчасовий характер.

Крім того, суд зазначає, що строк
пред'явлення виконавчого напису №11786
від 09.12.2009 року до виконання один рік
(а.с. 28).

Відповідно до положень статті 91 Закону
України "Про нотаріат" виконавчий напис
може бути пред'явлено до примусового
виконання протягом одного року з
моменту його вчинення.

Поновлення пропущеного строку для
пред'явлення виконавчого напису
здійснюється відповідно до Закону
України "Про виконавче провадження".

Так, положеннями статті 24 Закону
України "Про виконавче провадження"
державний виконавець відмовляє у
прийнятті до провадження виконавчого
документа, строк пред'явлення для
примусового виконання якого
закінчився, про що виносить відповідну
постанову. Стягувач, який пропустив
строк пред'явлення виконавчого
документа до виконання, має право
звернутися із заявою про поновлення
строку пред'явлення до суду, який видав
виконавчий документ, або до суду за
місцем виконання. Суд розглядає таку
заяву в десятиденний строк, якщо інше
не передбачено законом. Для інших
виконавчих документів пропущений
строк поновленню не підлягає.

Тобто, в разі повернення зазначеного
виконавчого напису, стягувач-ПАТ "ОТП
Банк" буде позбавлений можливості
звернутися повторно з даним документом
до виконавчої служби.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить
до висновку про відмову в задоволенні
позовних вимог у частині визнання
бездіяльність державного виконавця
Червонозаводського віділу державної
виконавчої служби Харківського
міського управління юстиції
О.І.Здоровко незаконною та зобов'язання
державного виконавця
Червонозаводського відділу державної
виконавчої служби Харківського
міського управління юстиції О.І.
Здоровко повернути ПАТ "ОТП Банк"
виконавчий документ - виконавчий напис
№11786 від 09.12.2009 р. виданий приватним
нотаріусом Дніпропетровського МНО про
звернення стягнення на квартиру
ОСОБА_1, за адресою: АДРЕСА_1

Відповідно до ч.1 ст.2 Кодексу
адміністративного судочинства України
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень, шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ.

При цьому, суд не підміняє суб'єкта
владних повноважень в реалізації
відповідних управлінських функцій у
вирішенні питань, віднесених до
виключної компетенції такого суб'єкта.

Питання прийняття постанови віднесено
виключно до компетенції державного
виконавця та не входить до компетенції
суду, а тому вказані позовні вимоги є
такими, що не відповідають нормам
матеріального та процесуального права.

Водночас, частиною 2 статті 11 Кодексу
адміністративного судочинства України
передбачено, що суд розглядає
адміністративні справи не інакше як за
позовною заявою, поданою відповідно до
цього Кодексу, і не може виходити за
межі позовних вимог. Суд може вийти за
межі позовних вимог тільки в разі, якщо
це необхідно для повного захисту прав,
свобод та інтересів сторін чи третіх
осіб, про захист яких вони просять.

Таким чином, враховуючи положення
Закону України "Про виконавче
провадження", Закону України "Про
мораторій на стягнення майна громадян
України, наданого як забезпечення
кредитів в іноземній валюті", з метою
повного захисту прав, свобод та
інтересів позивача, суд вважає за
можливе вийти за межі позовних вимог та
зобов'язати державного виконавця
Червонозаводського відділу державної
виконавчої служби Харківського
міського управління юстиції
О.І.Здоровко розглянути питання щодо
зупинення виконавчого провадження за
виконавчим написом №11786 від 09.12.2009 року
у зв'язку із набранням чинності Закону
України "Про мораторій на стягнення
майна громадян України, наданого як
забезпечення кредитів в іноземній
валюті" до прийняття Закону, який
врегульовує питання особливостей
погашення основної суми
заборгованості, вираженої в іноземній
валюті, порядок погашення (урахування)
курсової різниці, що виникає у
бухгалтерському та/або податковому
обліку кредиторів та позичальників, а
також порядок списання пені та штрафів,
які нараховуються (були нараховані) на
таку основну суму заборгованості.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України
кожна сторона по справі повинна
доказати ті обставини, на яких
ґрунтуються її вимоги.

З урахуванням викладеного вище, суд
доходить до висновку, що
адміністративний позов ОСОБА_1 до
державного виконавця
Червонозаводського відділу державної
виконавчої служби Харківського
міського управління юстиції О.І.
Здоровко підлягає задоволенню в
частині зобов'язання державного
виконавця Червонозаводського відділу
державної виконавчої служби
Харківського міського управління
юстиції О.І.Здоровко розглянути
питання щодо зупинення виконавчого
провадження за виконавчим написом №11786
від 09.12.2009 року у зв'язку із набранням
чинності Закону України "Про мораторій
на стягнення майна громадян України,
наданого як забезпечення кредитів в
іноземній валюті". Решта позовних вимог
задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 8 і 19 Конституції
України, ст.ст. 7-11, ч. 1 ст. 158, ст. 159, ч. ч.
1, 2 ст. 160, ст. 161, ч. 1 ст. 162, ст. 163 КАС
України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до
державного виконавця
Червонозаводського відділу державної
виконавчої служби Харківського
міського управління юстиції О.І.
Здоровко про визнання бездіяльності
протиправною та зобов'язання вчинити
певні дії - задовольнити частково.

Зобов'язати державного виконавця
Червонозаводського відділу державної
виконавчої служби Харківського
міського управління юстиції О.І.
Здоровко розглянути питання щодо
зупинення виконавчого провадження за
виконавчим написом №11786 від 09.12.2009 року
у зв'язку із набранням чинності Закону
України "Про мораторій на стягнення
майна громадян України, наданого як
забезпечення кредитів в іноземній
валюті".

В задоволенні решти позовних вимог
відмовити.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Харківського
апеляційного адміністративного суду
через Харківський окружний
адміністративний суд шляхом подачі
апеляційної скарги у 10-денний строк з
дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили у
порядку, передбаченому ст. 254 КАС
України.

Повний текст постанови виготовлено 18
липня 2014 року.

Суддя
М.О. Лук'яненко