Справа № 820/10778/14
Суддя: Біленський О.О.
Дата ухвалення: 2014-07-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Харківський окружний
адміністративний суд у складі:
головуючого судді Біленського О.О.
при секретарі судового засідання
представника позивача - Іванов О.А.,
представників відповідача - Юношев
розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Харківського
окружного адміністративного суду
адміністративну справу за позовом
Товариства з обмеженою
відповідальністю "ЛІКЕРО-ГОРІЛЧАНИЙ
ЗАВОД "ПРАЙМ" до Головного управління
Міндоходів у Харківській області про
скасування податкових
повідомлень-рішень, -
Товариство з обмеженою
відповідальністю "ЛІКЕРО-ГОРІЛЧАНИЙ
ЗАВОД "ПРАЙМ" (далі - ТОВ "ЛГЗ "ПРАЙМ")
звернулось до Харківського окружного
адміністративного суду з
адміністративним позовом до Головного
управління Міндоходів у Харківській
області про скасування податкових
повідомлень - рішень від 12.02.2014 року
В обґрунтування позовних вимог,
позивач посилається на те, що висновки
акту в частині невідповідності
відомостей у документах стосовно
транспортно-експедиційних витрат, що
знаходяться на підприємстві та в
пакетах документів доданих до ВМД, за
наслідками яких позивачем було
занижено податкові зобов'язання, не
відповідають фактичним обставинам
справи, а податкові повідомлення -
рішення від 12.02.2014 року № та
№ підлягають скасуванню.

У судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги підтримав на
підставі викладених у позові фактів та
просив суд задовольнити позовні вимоги
в повному обсязі.

Представники відповідача у
запереченнях на адміністративний
позов та у судовому засіданні проти
задоволення позовних вимог
заперечували, посилаючись на матеріали
перевірки та вказали, що перевіркою
встановлено факти недекларування
товариством у повному обсязі
транспортних витрат у складі митної
вартості імпортованих товарів, а саме:
недекларування вартості витрат на
транспортування товарів після їх
ввезення на митну територію України у
випадках відсутності документального
підтвердження та можливості
обчислення таких витрат. З огляду на
наведене, відповідач вважає, що за
рахунок не включення до митної
вартості транспортних витрат по
території України, в зв'язку з тим, що
вони не були виділенні окремо з суми
витрат, що були фактично сплачені за
доставку оцінюваних товарів, і не
знайшли документального підтвердження
в первинних документах
бухгалтерського обліку, позивачем були
порушені вимоги пункту 5 частини 10 та
частини 11 статті 58 МКУ та пункту 190.1,
статті 190 Податкового кодексу України,
і як та відповідно до пункту 187.8. статті
187, пункту 190.1. статті 190 Податкового
кодексу України, статті 278, пункту 1 та 2
статті 279 Митного кодексу України ТОВ
"ЛГЗ "ПРАЙМ" було занижено податкові
зобов'язання. Отже, податкові
повідомлення - рішення від 12.02.2014 року
№ та № винесені з
дотриманням вимог чинного
законодавства України.

Суд, вислухавши пояснення представника
позивача та представників відповідача,
вивчивши матеріали справи, встановив
наступне.

З наявних матеріалів справи
вбачається, що ТОВ "ЛГЗ "ПРАЙМ"
зареєстровано в якості юридичної особи
04.09.2006 року.

Відповідно до плану-графіку проведення
планових виїзних документальних
перевірок підприємств на IV квартал 2013
року, згідно із статтями 336, 345, 346, 347
Митного кодексу України, підпункту 20.1.4
пункту 20.1 статті 20, пункту 41.1 статті 41,
пунктів 61.1, 61.2 статті 61, підпункту 62.1.3
пункту 62.1 статті 62 Податкового кодексу
України, згідно з наказом Головного
управління Міндоходів у Харківській
області від 12.11.2013 року №228 «Про
проведення перевірки ТОВ "ЛГЗ "ПРАЙМ" у
термін з 22.11.2013 року по 09.01.2014 року було
проведено планову виїзну
документальну перевірку ТОВ "ЛГЗ
"ПРАЙМ" за період з 01.07.2012 року по 30.06.2013
року.

За результатами перевірки складено Акт
№4/2014/20-40/33867056 від 22.01.2014 року «Про
проведення планової документальної
виїзної перевірки, дотримання вимог
законодавства України з питань
державної митної справи, ТОВ "ЛГЗ
"ПРАЙМ"», яким встановлено порушення
пункту 187.8 статті 187, пункту 190.1. статті
190 Податкового кодексу України, статті
278, пункту 1 та 2 статті 279 Митного
кодексу України, внаслідок чого ТОВ
"ЛГЗ "ПРАЙМ"» було занижено податкові
зобов'язання на суму - 41330,69 грн.

За наслідками акту перевірки
№4/2014/20-40/33867056 від 22.01.2014 року ГУ
Міндоходів у Харківській області були
прийняті податкові
повідомлення-рішення від 12.02.2014 року
№ та №, якими визначено суму
грошового зобов'язання з податку на
додану вартість, ввізного мита та
нараховано штрафні (фінансові) санкції.

Суд відмічає, що підставою для
висновків ГУ Міндоходів у Харківській
області слугувало те, що в актах
надання послуг, рахунках на оплату та
податкових накладних суми
транспортних витрат визначені
загальною сумою, що не дає змоги
документально підтвердженого
розподілу, яке піддається обчисленню
відповідно до вимог ч.9 статті 58 Митного
кодексу України. Об'єктом перевірки,
була повнота та достовірність
декларування підприємством витрат на
доставку імпортованих вантажів на
умовах поставки FСА по 35 митним
деклараціям за переліком, наведеним в
акті перевірки.

Відповідно до статті 49 Митного кодексу
України, митною вартістю товарів, які
переміщуються через митний кордон
України, є вартість товарів, що
використовується для митних цілей, яка
базується на ціні, що фактично сплачена
або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно із пунктом 2 ч.2 статті 52 Митного
кодексу України, декларант або
уповноважена ним особа, які заявляють
митну вартість товару, зобов'язані:
подавати органу доходів і зборів
достовірні відомості про визначення
митної вартості, які повинні
базуватися на об'єктивних,
документально підтверджених даних, що
піддаються обчисленню. Нормами
міжнародного права визначено, що
оцінка ввезеного товару для митних
цілей повинна базуватися на дійсній
вартості ввезеного товару.

Відповідно до ч.4 статті 58 Митного
кодексу України, митною вартістю
товарів, які ввозяться на митну
територію України відповідно до
митного режиму імпорту, є ціна, що була
фактично сплачена або підлягає сплаті
за товари, якщо вони продаються на
експорт в Україну.

Частиною 11 статті 58 Митного кодексу
України визначено, що при визначенні
митної вартості до ціни, що була
фактично сплачена або підлягає сплаті,
не допускається включення ніяких інших
витрат, крім тих, що передбачені у цій
статті. До митної вартості не
включаються нижчезазначені витрати
або кошти за умови виділення їх з ціни,
що була фактично сплачена або підлягає
сплаті за оцінювані товари, що
документально підтверджені та які
піддаються обчисленню, зокрема,
витрати на транспортування після
ввезення.

З наявних матеріалів справи
вбачається, що перевезення товарів
здійснювалось на умовах FСА - пункт за
межами України, що передбачає обов'язок
покупця оплачувати витрати на
транспортування товарів. Організацію
перевезень товарів ТОВ "ЛГЗ "ПРАЙМ" у
міжнародному сполученні здійснено ФОП
ОСОБА_4 та ТОВ «ЗАПОРІЖЛОПСТИК» на
підставі договорів про надання
транспортно - експедиційних послуг.

Суд зазначає, що позивачем було надано
до суду та долучено до матеріалів
справи докази, які підтверджують, що за
кожним фактом перевезення, між
перевізниками та ТОВ "ЛГЗ "ПРАЙМ"
складались акти здачі-прийняття робіт
(надання послуг), відповідно до яких
визначалась сума загальної вартості
робіт та додатки до актів, в яких було
конкретизовано за яким саме контрактом
здійснюється постачання,
рахунок-фактура, CMR, специфікація,
відстань від відправника до кордону
України та від кордону України до смт.
Малинівка. Вказані додатки до актів
визначені сторонами правовідносин
первинними документами
бухгалтерського обліку та є невід'ємою
частиною актів здачі-прийняття робіт
(надання послуг).

Відповідно до наявної в матеріалах
справи банківської виписки вбачається,
що оплата за вказаними договорами про
надання транспортно - експедиційних
послуг була здійснена ТОВ "ЛГЗ "ПРАЙМ" у
повному обсязі, що не заперечувалось
сторонами під час розгляду справи.

З огляду на встановлені фактичні
обставини у справі вбачається, що
твердження відповідача, що ТОВ "ЛГЗ
"ПРАЙМ" не було задекларовано вартість
витрат на транспортування товарів
після їх ввезення на митну територію
України, відсутність документального
підтвердження та неможливість
обчислення таких витрат, не
відповідають обставинам у справі та не
підтверджені належними доказами.

Відповідно до положень ч.9 статті 58
Митного кодексу України, розрахунки
згідно із статтею 58 робляться лише на
основі об'єктивних даних, що
підтверджуються документально та
піддаються обчисленню.

Отже, позивачем витрати на
транспортування та перевезення
вантажу були виділені з їх ціни та
фактично сплачені, тобто під час
визначення митної вартості товарів
було дотримано вимоги Митного кодексу
України.

Окрім цього, суд зазначає, що під час
розгляду справи представником
відповідача було вказано, що при
врахуванні під час перевірки актів
здачі-прийняття робіт (надання послуг)
та додатків до них, у податкового
органу були б відсутні підстави для
встановлення порушень з боку позивача.
З пояснень представника позивача
вбачається, що ТОВ «ЛГЗ «Прайм»
надавались вказані документи під час
проведення перевірки, але були
проігноровані перевіряючими, вказаний
факт не було спростовано представника
ГУ Міндоходів у Харківській області
під час розгляду справи.

Відповідно до положень п.п.20.1.6 п.20.1 ст.20
Податкового кодексу України,
контролюючі органи мають право
запитувати та вивчати під час
проведення перевірок первинні
документи, що використовуються в
бухгалтерському обліку, регістри,
фінансову, статистичну та іншу
звітність, пов'язану з обчисленням і
сплатою податків, зборів, платежів,
виконанням вимог законодавства,
контроль за додержанням якого
покладено на контролюючі органи.

Однак, жодних запитів під час
проведення перевірки позивачу
направлено не було, що підтверджується
поясненнями представників сторін.

Таким чином, з огляду на встановлені
судом фактичні обставини у справі, суд
приходить до висновку про
невідповідність висновків акту
№4/2014/20-40/33867056 від 22.01.2014 року щодо
заниження ТОВ "ЛГЗ "ПРАЙМ" податкових
зобов'язань на суму 41330,69 грн.

Суд також зазначає, що Наказом ДПА
України №984 від 22.12.2010 року затверджено
"Порядок оформлення результатів
документальних перевірок з питань
дотримання податкового, валютного та
іншого законодавства", тобто при
оформленні результатів перевірок
посадові особи зобов'язані
дотримуватися вимог цього Порядку.
Згідно пп. 4, 5, 6 розділу І Порядку, акт
документальної перевірки повинен
містити систематизований виклад
виявлених під час перевірки фактів
порушень норм законодавства, факти
виявлених порушень викладаються в акті
документальної перевірки чітко,
об'єктивно та в повній мірі, із
посиланням на первинні або інші
документи, які зафіксовані в
бухгалтерському та податковому обліку,
що підтверджують наявність зазначених
фактів.

За кожним відображеним в акті фактом
порушення необхідно чітко викласти
зміст порушення з посиланням на
конкретні пункти і статті законодавчих
актів, що порушені платником податків
та зазначити первинні документи, на
підставі яких вчинено записи у
податковому та бухгалтерському обліку,
та інші документи, пов'язані з
обчисленням і сплатою податків і
зборів, та докази, що підтверджують
наявність факту порушення (пункт 5.2.
розділу ІІ Порядку).

Законом України "Про бухгалтерський
облік та фінансову звітність в Україні"
унормовано правові засади регулювання,
організації, ведення бухгалтерського
обліку та складання фінансової
звітності в Україні. Згідно статті 3
названого Закону податкова звітність
ґрунтується на даних бухгалтерського
обліку. Стаття 9 Закону регламентує, що
підставою бухгалтерського обліку
господарський операцій є первинні
документи, які фіксують факти
здійснення таких операцій.

Виходячи з аналізу вказаних норм, суд
зазначає, що дослідження та аналіз
первинних документів платника
податків при проведенні органами
державної податкової служби
документальних перевірок є
обов'язковим.

Суд звертає увагу на те, що
обов'язковість використання при
проведенні документальних перевірок
первинних документів платників
податків визначається також
положеннями п.п.75.1.2 п.75.1 ст.75 та п.83.1 ст.83
Податкового кодексу України.

Зі змісту акту перевірки ТОВ "ЛГЗ
"ПРАЙМ" вбачається, що при її
проведенні, первинні документи, які
містять відомості про визначення
митної вартості товару та виділення з
ціни товару витрат на транспортування
вантажу після його перетину кордону
України, в ході перевірки
досліджувались не повністю.

Таким чином, судом встановлено, що
висновки, викладені в акті перевірки,
зроблені без достатнього вивчення
первинних документів позивача,
належних та допустимих, в розумінні
ст.70 КАС України, доказів на
підтвердження судження суб'єкта
владних повноважень про порушення
позивачем вимог митного та податкового
законодавства при здійсненні
господарської діяльності акт
перевірки не містить.

Статтею 19 Конституції України
встановлено, що органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до ст. 2 КАС України
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень.

Враховуючи викладене, суд приходить до
висновку про невідповідність
податкових повідомлень - рішень ГУ
Міндоходів у Харківській області від
12.02.2014 року № та № дійсним
обставинам справи, вимогам діючого
законодавства та необхідність їх
скасування.

В зв'язку з тим, що ГУ Міндоходів у
Харківській області не мала належних
підстав для визначення суми грошового
зобов'язання, то згідно положень
Податкового кодексу України
відповідач не мав підстав для
визначення ТОВ "ЛГЗ "ПРАЙМ" штрафних
(фінансових) санкцій.

Згідно з ч.2 ст.71 КАС України в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок, щодо
доказування правомірності свого
рішення, дії чи бездіяльності
покладається на відповідача, якщо він
заперечує проти адміністративного
позову.

Всупереч наведеним вимогам,
відповідач, як суб'єкт владних
повноважень не надав до суду достатніх
беззаперечних доказів в обґрунтування
обставин, на яких ґрунтуються його
заперечення, і не довів правомірності
прийнятого ним рішення, щодо
нарахування позивачу податкового
зобов'язання з податку на додану
вартість.

Враховуючи вищевикладене, суд
приходить до висновку, що позовні
вимоги ТОВ "ЛГЗ "ПРАЙМ" документально і
нормативно обґрунтовані та підлягають
задоволенню.

Згідно ч. 1 ст. 94 КАС України якщо судове
рішення ухвалене на користь сторони
яка не є суб'єктом владних повноважень,
суд присуджує всі здійсненні нею
документально підтверджені судові
витрати з державного бюджету України.

Отже, суд присуджує позивачу всі
здійснені документально підтверджені
судові витрати в розмірі 1827,00 грн.

Керуючись ст.ст. 17, 50, 160-163, 167, 185, 186
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Товариства з
обмеженою відповідальністю
"ЛІКЕРО-ГОРІЛЧАНИЙ ЗАВОД "ПРАЙМ" до
Головного управління Міндоходів у
Харківській області про скасування
податкових повідомлень-рішень -
задовольнити в повному обсязі.

Скасувати податкові повідомлення -
рішення Головного управління
Міндоходів у Харківській області від
12.02.2014 року № та №.

Стягнути з Державного бюджету України
(УДКСУ у Червонозаводському районі
міста Харкова Харківської області, код
37999628, м. Харків, вул. Червоношкільна
набережна, 16, 61010) на користь Товариства
з обмеженою відповідальністю
"ЛІКЕРО-ГОРІЛЧАНИЙ ЗАВОД "ПРАЙМ" (вул.
Олімпійська, б. 1,смт. Малинівка,
Чугуївський район, Харківська область,
63525, код 33867056) витрати зі сплати
судового збору у розмірі 1827,00 грн. (одна
тисяча вісімсот двадцять сім гривень 00
копійок).

Постанова може бути оскаржена до
Харківського апеляційного
адміністративного суду.

Апеляційна скарга подається до
адміністративного суду апеляційної
інстанції через суд першої інстанції,
який ухвалив оскаржуване судове
рішення протягом десяти днів з дня її
проголошення, у разі застосування
судом частини третьої статті 160 Кодексу
адміністративного судочинства
України, а також прийняття постанови у
письмовому провадженні апеляційна
скарга подається протягом десяти днів
з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 Кодексу
адміністративного судочинства
України, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Постанова або ухвала суду першої
інстанції, якщо інше не встановлено цим
Кодексом, набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, встановленого цим Кодексом,
якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги
судове рішення, якщо воно не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Постанова у повному обсязі виготовлена
21.07.2014 року.

Суддя
Біленський О.О.