Справа № 1003/14217/12 (2а/357/32/13)
Суддя: Епель О.В.
Дата ухвалення: 2014-07-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий у 1-й інстанції: Верещак А.М.
Суддя-доповідач: Епель О.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2014 року
Справа: № 1003/14217/12 (2а/357/32/13)

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі:

Головуючого судді: Епель О.В.,

суддів: Ісаєнко Ю.А.,
Федотова І.В.,

за участю секретаря Бабенка Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду апеляційну
скаргу управління охорони здоров'я
Білоцерківської міської ради
Київської області на постанову
Білоцерківського міськрайонного суду
Київської області від 06 серпня 2013 року
у справі за адміністративним позовом
ОСОБА_2 до управління охорони здоров'я
Білоцерківської міської ради
Київської області про визнання
бездіяльності протиправною та
зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 ( далі - позивач )
звернулася до суду з адміністративним
позовом до управління охорони здоров'я
Білоцерківської міської ради
Київської області ( далі - відповідач )
про:

1) визнання протиправною
бездіяльності відповідача щодо
невиконання постанови суду від 04.05.2012
року у справі № 2-а/1003/5672/2012 упродовж
періоду з 04.05.2012 року по 02.08.2012 року;

2) визнання протиправною
бездіяльності відповідача щодо
несплати належних ОСОБА_2 виплат по
заробітній платі при її звільненні
07.08.2012 року;

3) зобов'язання відповідача
нарахувати та виплатити ОСОБА_2
середній заробіток та різницю в
заробітку за час затримки виконання
постанови суду від 04.05.2012 року у справі
№ 2-а/1003/5672/2012 упродовж періоду з 04.05.2012
року по 03.08.2012 року;

4) зобов'язання відповідача
нарахувати та сплатити ОСОБА_2 належні
їй виплати по заробітній платі та
середньому заробітку з урахуванням
різниці в заробітку за час затримки
розрахунку при звільненні з 08.08.2012 року
по теперішній час.

Постановою Білоцерківського
міськрайонного суду Київської області
від 06 серпня 2013 року адміністративний
позов було задоволено.

Не погоджуючись з таким судовим
рішенням, відповідач подав апеляційну
скаргу, в якій просить скасувати
зазначену постанову та ухвалити нову
про відмову в задоволенні позовних
вимог у повному обсязі, так як, на його
думку, оскаржуване рішення суду
прийнято з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи.

Заслухавши суддю-доповідача,
розглянувши доводи апеляційної скарги,
перевіривши повноту встановлення
судом першої інстанції фактичних
обставин справи та правильність
застосування ним норм матеріального і
процесуального права, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
залишенню без задоволення, а постанова
суду - без змін, з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції
та вбачається з матеріалів справи,
ОСОБА_2 займала посаду заступника
начальника міського управління
охорони здоров'я та була звільнена з
роботи 10.09.2010 року на підставі наказу №
86-к.

Постановою Білоцерківського
міськрайонного суду Київської області
від 04.05.2012 року позивач була поновлена
на роботі, а судове рішення звернено до
негайного виконання у відповідності з
вимогами п. 3 ч. 1 ст. 256 КАС України.

Зазначене судове рішення було виконано
відповідачем 03.08.2012 року.

06.08.2012 року ОСОБА_2 була звільнена з
роботи у зв'язку зі скороченням штату.

Спірні правовідносини регулюються
Конституцією України та Кодексом
законів про працю України ( далі - КЗпП
України ).

Так, відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції
України, органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

У ст. 116 КЗпП України закріплено, що при
звільненні працівника виплата всіх
сум, що належать йому від підприємства,
установи, організації, провадиться в
день звільнення. Якщо працівник в день
звільнення не працював, то зазначені
суми мають бути виплачені не пізніше
наступного дня після пред'явлення
звільненим працівником вимоги про
розрахунок. Про нараховані суми,
належні працівникові при звільненні,
власник або уповноважений ним орган
повинен письмово повідомити
працівника перед виплатою зазначених
сум.

Згідно зі ст. 117 КЗпП України, в разі
невиплати з вини власника або
уповноваженого ним органу належних
звільненому працівникові сум у строки,
зазначені в статті 116 цього Кодексу, при
відсутності спору про їх розмір
підприємство, установа, організація
повинні виплатити працівникові його
середній заробіток за весь час
затримки по день фактичного
розрахунку.

Відповідно до ст. 236 КЗпП України, у разі
затримки власником або уповноваженим
ним органом виконання рішення органу,
який розглядав трудовий спір про
поновлення на роботі незаконно
звільненого або переведеного на іншу
роботу працівника, цей орган виносить
ухвалу про виплату йому середнього
заробітку або різниці в заробітку за
час затримки.

Отже, законодавством регламентовано
обов'язки роботодавця: 1) здійснити
повний розрахунок із працівником у
день його звільнення; 2) при допущенні
затримки у виконанні судового рішення
про поновлення на роботі незаконно
звільненого працівника виплатити йому
середній заробіток або різницю в
заробітку за час затримки.

Таким чином, оскільки відповідач не
забезпечив негайне виконання рішення
суду про поновлення на роботі ОСОБА_2, а
також не провів повного розрахунку з
позивачем при звільненні її з роботи
06.08.2012 року у зв'язку зі скороченням
штату, а саме: не виплатив повної суми
доплати за роботу в зоні посиленого
радіоекологічного контролю за
березень-травень 2010 року в розмірі 8,62
грн. та компенсації за невикористану
відпустку у 2010 році за 25 календарних
днів в сумі 322,66 грн. та за 56 календарних
днів у розмірі 2233,41 грн., а також не
сплатив премію у розмірі 3 650,12 грн.,
вихідну допомогу на суму 1040,32 грн., то
колегія суддів вважає, що в даному
випадку наявні достатні та необхідні
правові підстави для задоволення
даного адміністративного позову.

Доводи апелянта про те, що відповідач
не мав можливості вчасно виконати
судове рішення про поновлення на
роботі ОСОБА_2 у зв'язку зі скороченням
посади, яку вона займала на момент
звільнення, судова колегія вважає
необґрунтованим і безпідставними,
оскільки жодною нормою законодавства
не передбачено такої підстави для
звільнення роботодавця від виконання
судового рішення про поновлення на
роботі незаконно звільненого
працівника.

Посилання відповідача в його
апеляційній скарзі на те, що ним було
виплачено на користь позивача суми
заборгованості за період з 02.04.2010 року
по 10.09.2010 року, не спростовують
правильності висновків суду першої
інстанції, оскільки з розрахунків,
наведених апелянтом в його апеляційній
скарзі, не вбачається виконання ним
своїх обов'язків щодо сплати позивачу
саме тих виплат, що є предметом даного
адміністративного спору.

Більш того, колегія суддів звертає
увагу на те, що під час розгляду справи
в суді перщої інстанції представник
відповідача визнала позов у повному
обсязі та погодилася із заявленою
ОСОБА_2 сумою заборгованості. При цьому,
даний факт не заперечується
відповідачем в апеляційній скарзі та
був підтверджений його представником
Кривошеєвою О.В. в ході апеляційного
провадження, яка зазначила, що заява
від 06.08.2013 року про визнання даного
адміністративного позову в повному
обсязі, яка міститься в матеріалах
справи, дійсно написана нею власноруч
та в добровільному порядку.

З огляду на вищевикладене та з
урахуванням приписів ч. 3 ст. 112 КАС
України, колегія суддів приходить до
висновку про те, що судом першої
інстанції було повно встановлено
фактичні обставини справи, правильно
визначено норми матеріального та
процесуального права, які підлягають
застосуванню, із дотриманням вимог ст.
159 КАС України.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

З огляду на це, колегія суддів вважає за
необхідне апеляційну скаргу
управління охорони здоров'я
Білоцерківської міської ради
Київської області залишити без
задоволення, а постанову
Білоцерківського міськрайонного суду
Київської області від 06 серпня 2013 року -
без змін.

Керуючись ст. ст. 159, 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206,
212, 254 КАС України, суд,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу управління
охорони здоров'я Білоцерківської
міської ради Київської області
залишити без задоволення, а постанову
Білоцерківського міськрайонного суду
Київської області від 06 серпня 2013 року -
без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржена протягом двадцяти днів в
касаційному порядку шляхом подачі
касаційної скарги до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий суддя:

Судді:

Повний текст рішення виготовлено
11.07.2014 року.

Головуючий суддя
Епель О.В.

Судді:
Ісаєнко Ю.А.

Федотов І.В.