Справа № 817/1607/14
Суддя: Щербаков В. В.
Дата ухвалення: 2014-07-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 817/1607/14

10 липня 2014 р. 15год. 25хв. м. Рівне

Рівненський окружний адміністративний
суд у складі колегії суддів - Щербакова
В. В. (головуючий), суддів Зозулі Д. П.
Сало А.Б. , за участю секретаря судового
засідання Таргоній А.В. та сторін і
інших осіб, які беруть участь у справі:

позивача: ОСОБА_1, представник ОСОБА_2
відповідача: Іщук Н.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом

ОСОБА_1 доДержавна виконавча служба
України про визнання протиправною
бездіяльність відповідача,
зобов'язання вчинити певні
дії,ВСТАНОВИВ:

Позивач - ОСОБА_1 звернувся до
Рівненського окружного
адміністративного суду з позовом до
Державної виконавчої служби України, в
якому просить визнати протиправною
бездіяльність Державної виконавчої
служби України по примусовому
виконанню рішення № 1270/12 від 18.07.2013
Європейського суду з прав людини та
зобов'язати Державну виконавчу службу
України виконати рішення № 1270/12 від
18.07.2013 в частині виконання рішення
національних судів в повному обсязі.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що
державним виконавцем відділу
примусового виконання рішень
Державної виконавчої служби України не
забезпечено виконання рішення
Європейського суду з прав людини від
18.07.2013 по справі № 1270/12 в частині
виконання рішення національного суду.
Зазначає, що станом на 01.04.2014 управління
Пенсійного фонду України в м. Рівне
виплачує йому пенсію в розмірі, що не
відповідає розміру, визначеному
рішенням національного суду. При цьому
позивач вказує, що державним
виконавцем відділу примусового
виконання рішень Державної виконавчої
служби України в порушення вимог ст. 1
Закону України «Про виконавче
провадження» не вжито усіх заходів
примусового виконання.

В судовому засіданні позивач та
представник позивача позовні вимоги
підтримали повністю та просили позов
задовольнити.

Представник відповідача проти позову
заперечила з підстав, викладених у
наданих суду письмових запереченнях.
Одночасно звертала увагу суду на факт
виконання рішення національного суду,
на виконання якого 23.03.2011 Рівненським
міським судом видано виконавчий лист №
2а-2001/11 про зобов'язання Управління
Пенсійного фонду України у місті Рівне
зробити перерахунок та виплатити
ОСОБА_1 пенсію в розмірі 6 (шість)
мінімальних пенсій за віком та
додаткової пенсії за шкоду, заподіяну
здоров'ю в розмірі 5% мінімальної пенсії
за віком з 1 травня 2010 року. Цей
виконавчий лист ОСОБА_1 30.03.2011 пред'явив
до виконання у відділ примусового
виконання рішень управління ДВС
Головного управління юстиції у
Рівненській області, де й проводилось
його виконання.

Представник відповідача наголосила, що
порядок виконання рішень судів та
інших органів (посадових осіб) в
Україні встановлений Законом України
«Про виконавче провадження», а відтак
виконання рішення Європейського суду з
прав людини в частині виконання
рішення національного суду не входить
до компетенції відділу примусового
виконання рішень ДВС України, оскільки
боржник за ним не підпадає під
суб'єктний склад осіб, визначених п. 1 ч.
1 ст. 21 Закону України «Про виконавче
провадження».

Разом з тим, представник відповідача
зазначила, що виконавче провадження з
примусового виконання рішення
національного суду закінчене у
відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 49 Закону
України «Про виконавче провадження».
Відтак, в задоволенні позову ОСОБА_1
просила відмовити в повному обсязі.

Заслухавши пояснення представників
сторін, дослідивши подані суду
письмові докази, оцінивши їх за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді усіх обставин
справи в їх сукупності, суд прийшов до
висновку про необхідність часткового
задоволення позову з огляду на таке.

Стаття 124 Конституції України
встановлює, що судові рішення
ухвалюються судами іменем України і є
обов`язковими до виконання на всій
території України.

Стаття 19 Конституції України визначає,
що органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Положеннями статті 2 Закону України
«Про державну виконавчу службу»
встановлено, що правову основу
діяльності державної виконавчої
служби становлять Конституція України,
цей Закон, інші закони та
нормативно-правові акти, що прийняті на
їх виконання.

Виконавче провадження, як завершальна
стадія судового провадження та
примусове виконання рішень інших
органів (посадових осіб) - це сукупність
дій органів і посадових осіб,
визначених у цьому Законі, що
спрямовані на примусове виконання
рішень судів та інших органів
(посадових осіб), які провадяться на
підставах, в межах повноважень та у
спосіб, визначених цим Законом, іншими
нормативно-правовими актами,
прийнятими відповідно до цього Закону
та інших законів, а також рішеннями, що
відповідно до цього Закону підлягають
примусовому виконанню.

Таким чином, Закон України "Про
виконавче провадження" регулює
правовідносини в сфері примусового
виконання рішень судів та інших
органів (посадових осіб).

Відповідно до п. 9 ч. 2 ст. 17 Закону
України «Про виконавче провадження»
підлягають виконанню державною
виконавчою службою рішення
Європейського суду з прав людини з
урахуванням особливостей,
передбачених Законом України "Про
виконання рішень та застосування
практики Європейського суду з прав
людини".

Частиною 1 статті 6 Закону України «Про
виконавче провадження» встановлено, що
державний виконавець зобов'язаний
використовувати надані йому права
відповідно до закону і не допускати у
своїй діяльності порушення прав та
законних інтересів фізичних і
юридичних осіб.

Як встановлено судом, відповідно до
вимог ст.ст. 17, 18, 19, 25 Закону України
«Про виконавче провадження», 01.04.2011
державним виконавцем відділу
примусового виконання рішень
управління ДВС Головного управління
юстиції у Рівненській області винесено
постанову про відкриття виконавчого
провадження з примусового виконання
виконавчого листа Рівненського
міського суду від 23.03.2011 по справі №
2а-2001/11.

З матеріалів виконавчого провадження,
вбачається, що боржником надано
повідомлення про фактичне виконання
рішення суду, до якого долучено копію
протоколу про нарахування та виплату
коштів в сумі 41 507,17 грн.

На підставі п. 8 ч. 1 ст. 49 Закону України
«Про виконавче провадження» 21.11.2012
винесено постанову про закінчення
виконавчого провадження, у зв'язку з
фактичним в повному обсязі виконанням
рішення згідно з виконавчим
документом.

Станом на день розгляду справи,
виконавче провадження закінчене, а
постанова про закінчення виконавчого
провадження від 21.11.2012 чинна та не
оскаржена у встановленому законом
порядку.

Відповідно до статті 11 Закону України
«Про виконавче провадження» державний
виконавець здійснює заходи, необхідні
для своєчасного і в повному обсязі
виконання рішення, зазначеного в
документі на примусове виконання
рішення (далі - виконавчий документ), у
спосіб та в порядку, встановленому
виконавчим документом і цим Законом.

Водночас, порядок виконання рішення за
яким боржник зобов'язаний вчинити
певні дії або утриматись від їх
вчинення передбачений статтею 75 Закону
України «Про виконавче провадження».

З аналізу статті 75 цього Закону
випливає обов'язок боржника вчинити
певні дії, спрямовані на виконання
рішення суду.

Проте, державний виконавець, як
посадова особа, на яку покладено
обов'язок примусового виконання
рішення суду, зобов'язаний, згідно
вимог Закону України «Про виконавче
провадження», вчинити дії, визначені
цим Законом, спрямовані на фактичне
виконання рішення суду боржником.

Поряд з цим варто зазначити, що Закон
України «Про виконавче провадження»
передбачає застосування заходів
примусового виконання рішення до
боржника у випадку невиконання ним
рішення суду без поважних причин.

Однак, припинення виплати пенсії в
подальшому, вже після закінчення
виконавчого провадження, не
узгоджується з фактом повного
виконання рішення національного суду.

Згідно платіжного доручення від 07.11.2013
№ 4540 ОСОБА_1 сплачено кошти в сумі 21 608,28
грн., що еквівалентно 2000 євро на день
перерахування коштів.

10.01.2014 до Департаменту
планово-фінансової діяльності,
бухгалтерського обліку та звітності
Міністерства юстиції України
направлено вимогу державного
виконавця про сплату пені в розмірі 3
відсотки з моменту закінчення
трьохмісячного строку і до моменту
повного розрахунку, що складає 75,48 грн.

Позивач не заперечує, що ним отримані
кошти присуджені Європейським судом з
прав людини в розмірі 2000 євро. Також
отримано 75,48 грн., як 3 відсотки з
моменту закінчення трьохмісячного
строку і до моменту повного розрахунку.

Наведене доводить факт сплати Позивачу
коштів, зазначених в пунктах (a) та (b)
рішення Європейського суду з прав
людини від 18.07.2013 № 1270/12, однак не є
підтвердженням виконання рішення
національного суду, а тому суд дійшов
висновку про підставність вимоги
позивача щодо визнання протиправною
бездіяльність державної виконавчої
служби України по примусовому
виконанню рішення №1270/12 від 18.07.2013 року
Європейського суду з прав людини в
частині невиконання рішення
національних судів.

Враховуючи те, що виконавче
провадження з примусового виконання
виконавчого листа Рівненського
міського суду від 23.03.2011 по справі №
2а-2001/11 про зобов'язання Управління
Пенсійного фонду України у місті Рівне
зробити перерахунок та виплатити
ОСОБА_1 пенсію в розмірі 6 (шість)
мінімальних пенсій за віком та
додаткової пенсії за шкоду, заподіяну
здоров'ю в розмірі 5% мінімальної пенсії
за віком з 1 травня 2010 року, закінчене,
постанова про закінчення виконавчого
провадження не скасована, суд вважає за
необхідне для повного захисту прав,
свобод та інтересів позивача вийти за
межі позовних вимог та скасувати
зазначену постанову з метою
продовження виконання рішення
Рівненського міського суду на користь
ОСОБА_1

Щодо позовної вимоги про зобов"язання
відповідача виконати рішення
Європейського суду з прав людини від
18.07.2013 № 1270/12 в частині виконання
рішення національних судів, суд
зазначає наступне.

Відповідно до п.9 ч.2 ст.17 цього Закону
підлягають виконанню державною
виконавчою службою такі виконавчі
документи:

-рішення Європейського суду з прав
людини з урахуванням особливостей,
передбачених Законом України "Про
виконання рішень та застосування
практики Європейського суду з прав
людини".

Відповідно до ч. 1 ст. 25 Закону України
«Про виконавче провадження» державний
виконавець зобов'язаний прийняти до
виконання виконавчий документ і
відкрити виконавче провадження, якщо
не закінчився строк пред'явлення
такого документа до виконання, він
відповідає вимогам, передбаченим цим
Законом, і пред'явлений до виконання до
відповідного органу державної
виконавчої служби.

Суд виходить з того, що предметом
судового розгляду є бездіяльність
відповідача по виконанню рішення
Європейського суду з прав людини від
18.07.2013 № 1270/12 та відповідність
постанови про закінчення виконавчого
провадження від 21.11.2012 вимогам чинного
законодавства, а тому суд не
уповноважений вирішувати питання про
зобов"язання відповідача виконати
рішення Європейського суду з прав
людини від 18.07.2013 № 1270/12 в частині
виконання рішення національних судів.
Вказане питання має бути повторно
вирішене відповідачем, як
уповноваженим органом, у встановленому
законом порядку.

Суд не може підміняти державний орган,
рішення якого оскаржується, приймаючи
замість рішення, яке визнається
протиправним, інше рішення, яке б
відповідало закону, та давати вказівки,
які б свідчили про вирішення питань,
які належать до компетенції такого
суб"єкта владних повноважень(правова
позиція Верховного Суду України,
постанова від 05.12.2006 року).

Згідно ч.3 ст.2 КАС України у справах
щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; обґрунтовано, тобто з
урахуванням усіх обставин, що мають
значення для прийняття рішення
(вчинення дії); безсторонньо
(неупереджено); добросовісно;
розсудливо; з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов
висновку про часткове задоволення
позвних вимог позивача.

Керуючись статтями 160-163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність
Державної виконавчої служби України по
примусовому виконанню рішення №1270/12
від 18.07.2013 року Європейського суду з
прав людини в частині щодо невиконання
рішення національного суду.

Скасувати постанову головного
державного виконавця відділу
примусового виконання рішень
управління ДВС Головного управління
юстиції у Рівненській області
Синіцької Н.П. про закінчення
виконавчого провадження від 21
листопада 2012 року ВП№ 25739167.

В задоволенні решти позовних вимог
відмовити.

Постанова суду першої інстанції
набирає законної сили після закінчення
строку подання апеляційної скарги,
якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги
постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до
Житомирського апеляційного
адміністративного суду через
Рівненський окружний адміністративний
суд. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до Житомирського апеляційного
адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 КАС України, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 КАС
України, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Головуючий cуддя
Щербаков В. В.

Судді
Зозуля Д. П.

Сало А.Б.