Справа № 813/684/14
Суддя: Гудим Л.Я.
Дата ухвалення: 2014-07-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 липня 2014 року
Справа № 876/4134/14

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого судді:
Гудима Л.Я.

суддів:
Довгополова О.М., Ільчишин Н.В.,

за участі секретаря судового
засідання: Шуптар Т.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Львові апеляційну скаргу
управління Пенсійного фонду України в
Буському районі Львівської області на
постанову Львівського окружного
адміністративного суду від 31 березня
2014 року у справі за адміністративним
позовом управління Пенсійного фонду
України в Буському районі Львівської
області до Сільськогосподарського
товариства з обмеженою
відповідальністю «Авангард» про
стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О
В И В:

В січні 2014 року позивач - управління
Пенсійного фонду України в Буському
районі Львівської області (далі - УПФУ в
Буському районі) звернулося в суд з
вищевказаним позовом до
Сільськогосподарського товариства з
обмеженою відповідальністю «Авангард»
(далі - СТзОВ «Авангард») про стягнення
суми заборгованості по сплаті
фактичних витрат на виплату та
доставку пенсії призначеної на
пільгових умовах з відповідача у
розмірі 10281,80 грн..

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що
відповідач не проводить відшкодування
фактичних витрат на виплату та
доставку пільгових пенсій, порушуючи
терміни сплати. Станом на 01.01.2014 року
заборгованість по сплаті фактичних
витрат на виплату та доставку пенсії
призначеної на пільгових умовах
становить 10281,80 грн..

Постановою Львівського окружного
адміністративного суду від 31 березня
2014 року в задоволенні позовних вимог
відмовлено.

Не погодившись із винесеним судовим
рішенням, постанову суду оскаржено
управлінням Пенсійного фонду України в
Буському районі Львівської області в
апеляційному порядку, покликаючись на
неповне з'ясування судом обставин, що
мають значення для справи,
недоведеність обставин, що мають
значення для справи, які суд першої
інстанції вважає встановленими,
порушення судом норм матеріального та
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи,
просить суд апеляційної інстанції
скасувати постанову суду та прийняти
нове рішення, яким у задоволенні
заявленого позову відмовити.

В обґрунтування вимог апеляційної
скарги відповідач зокрема зазначає, що
підприємства щомісяця до 25-го числа
вносять до Пенсійного фонду зазначену
в повідомленні місячну суму фактичних
витрат на виплату та доставку пенсій
призначених на пільгових умовах, а тому
відповідач зобов'язаний
відшкодовувати такі фактичні витрати.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги у їх сукупності,
колегія суддів приходить до
переконання, що апеляційна скарга
підлягає до задоволення з наступних
підстав.

Задовольняючи позовні вимоги суд
першої інстанції виходив з того, що
стягнення збору на обов'язкове
державне пенсійне страхування у
випадку його несплати платником,
здійснюється у порядку, встановленому
Законом України "Про збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування", з таким висновком суд
апеляційної інстанції не погоджується
виходячи з наступних підстав.

Як правильно встановлено судом першої
інстанції та підтверджується
матеріалами справи відповідач є
платником страхових внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування, та зареєстрований в
органах Пенсійного фонду України.

Відповідачу скеровано розрахунок
фактичних витрат на виплату і доставку
пільгових пенсій з вересня 2013 року за
№5166/04-36 від 08.10.2013 року на суму 5974,56 грн.
за період з березня по серпень 2013 року.

Згідно з розрахунком УПФУ в Буському
районі щодо фактичних витрат на
виплату та доставку пенсій №407/06-10 від
24.01.2014р., призначених відповідно до
пунктів «б» - «з» ст. 13 Закону України
«Про пенсійне забезпечення» за період
березень-грудень 2013 року у відповідача
наявна заборгованість становить 10281,80
грн. (а.с.4). У зв'язку із несплатою
відповідачем боргу, позивач - УПФ
України в Буському районі Львівської
області звернулось до суду.

Відповідно до частини 2 Прикінцевих
положень Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» від 9 липня 2003 року N 1058-IV
(далі - Закон - N 1058-IV) пенсійне
забезпечення застрахованих осіб, які
працювали або працюють на підземних
роботах, на роботах з особливо
шкідливими і особливо важкими умовами
праці за списком N 1 та на інших роботах
із шкідливими і важкими умовами праці
за списком N 2 виробництв, робіт,
професій, посад і показників,
затверджених Кабінетом Міністрів
України, та за результатами атестації
робочих місць, на посадах, що дають
право на призначення пенсії за віком на
пільгових умовах або за вислугу років,
які відповідно до законодавства, що
діяло раніше, мали право на пенсію на
пільгових умовах або за вислугу років,
здійснюється згідно з окремим
законодавчим актом через професійні та
корпоративні фонди.

До запровадження пенсійного
забезпечення через професійні та
корпоративні фонди: особам, зазначеним
в абзаці першому цього пункту, пенсії
призначаються за нормами цього Закону
в разі досягнення пенсійного віку та
наявності трудового стажу,
передбаченого Законом України «Про
пенсійне забезпечення». При цьому
зберігається порядок покриття витрат
на виплату і доставку цих пенсій, що
діяв до набрання чинності цим Законом.

За правилами абзацу четвертого
підпункту 1 пункту 2 Прикінцевих
положень Закону № 1058-IV підприємства та
організації з коштів, призначених на
оплату праці, вносять до Пенсійного
фонду плату, що покриває фактичні
витрати на виплату і доставку пенсій
особам, які були зайняті повний робочий
день на підземних роботах, на роботах з
особливо шкідливими і особливо важкими
умовами праці за списком N 1 виробництв,
робіт, професій, посад і показників,
затверджених Кабінетом Міністрів
України, крім тих, що були
безпосередньо зайняті повний робочий
день на підземних роботах (включаючи
особовий склад гірничорятувальних
частин) з видобутку вугілля, сланцю,
руди та інших корисних копалин, на
будівництві шахт та рудників за
списком робіт і професій, затвердженим
Кабінетом Міністрів України, починаючи
з дня набрання чинності цим Законом, у
розмірі 20 відсотків з наступним
збільшенням її щороку на 10 відсотків до
100-відсоткового розміру відшкодування
фактичних витрат на виплату і доставку
цих пенсій до набуття права на пенсію
за віком відповідно до цього Закону.

В абзаці п'ятому цього ж підпункту
зазначено, що виплата пенсій особам,
які були безпосередньо зайняті повний
робочий день на підземних роботах
(включаючи особовий склад
гірничорятувальних частин) з видобутку
вугілля, сланцю, руди та інших корисних
копалин, на будівництві шахт та
рудників, за списком робіт і професій,
затвердженим Кабінетом Міністрів
України, та особам, пенсії яким
призначені відповідно до пунктів «в»
-«е» та «ж» статті 13 Закону № 1788-XII,
здійснюється до 1 січня 2005 року за
рахунок коштів ПФУ, а з 1 січня 2005 року -
за рахунок коштів Державного бюджету
України до досягнення пенсійного віку,
передбаченого статтею 26 цього Закону.

Аналіз наведених положень дає підстави
для висновку про те, що витрати на
виплату та доставку пенсій особам, які
були зайняті на роботах за списками № 1
та № 2, покриваються підприємствами та
організаціями.

Статтею 13 Закону України «Про пенсійне
забезпечення» від 5 листопада 1991 року N
1788-XII (далі - Закон N 1788-XII) визначено
категорії працівників, які мають право
на пенсію за віком на пільгових умовах,
зокрема в п.п. «а», «б»-«з» частини
першої цієї статті.

На момент набрання чинності Законом №
1058-IV питання щодо відшкодування витрат
на виплату та доставку пенсій,
призначених відповідно до пунктів
«б»-«з» статті 13 Закону № 1788-XII, було
врегульовано Законом України «Про збір
на обов'язкове державне пенсійне
страхування» від 26 червня 1997 року №
400/97-ВР, відповідно до пунктів 1 та 2
статті 1 якого відповідач є платником
збору на обов'язкове державне пенсійне
забезпечення.

Згідно ж з абзацом четвертим пункту 1
статті 2 Закону № 400/97-ВР для платників
збору, визначених пунктами 1 та 2 статті
1 цього Закону, крім тих, які є
платниками фіксованого
сільськогосподарського податку,
об'єктом оподаткування є також
фактичні витрати на виплату і доставку
пенсій, призначених відповідно до
пунктів «б» - «з» статті 13 Закону
України «Про пенсійне забезпечення» до
досягнення працівниками пенсійного
віку, передбаченого статтею 12 Закону
України «Про пенсійне забезпечення».

Абзацом третім пункту 1 статті 4 Закону
№ 400/97-ВР встановлено ставку на
обов'язкове державне пенсійне
страхування у розмірі 100 відсотків від
об'єкта оподаткування, визначеного
абзацом четвертим пункту 1 статті 2
цього Закону.

Згідно пункту 6 Інструкції про порядок
обчислення та сплати страхувальниками
та застрахованими особами внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування до Пенсійного фонду
України, затвердженої постановою
правління Пенсійного фонду України від
19.12.2003 р. N 21-1 (далі - Інструкція № 21-1),
відшкодуванню підлягають витрати
Пенсійного фонду на виплату та
доставку пенсій, призначених на
пільгових умовах відповідно до ч. 2
Розділу 15 Прикінцевих положень Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування».

За приписами пункту 6.4 вказаної
Інструкції № 21-1, розмір сум до
відшкодування на поточний рік,
визначається відділами доходів
органів Пенсійного фонду України
щорічно у повідомленнях про розрахунок
сум фактичних витрат на виплату та
доставку пільгових пенсій, призначених
відповідно до частини 2 Прикінцевих
положень Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», які надсилаються
підприємствами до 20-го січня поточного
року протягом десяти днів з
новопризначених пенсій.

Підприємства щомісяця до 25-го числа
вносять до Пенсійного фонду зазначену
в повідомленні місячну суму фактичних
витрат на виплату та доставку пенсій,
призначених на пільгових умовах (п. 6.8
Інструкції).

З урахуванням вищенаведеного, колегія
суддів приходить до переконливого
висновку про те, що заявлений позов про
стягнення суми заборгованості по
сплаті фактичних витрат на виплату та
доставку пенсії призначеної на
пільгових умовах є підставним та
аргументованим, а тому підлягає до
задоволення.

З огляду на вищевикладене, доводи
апеляційної скарги є суттєвими і
складають підстави для висновку про
порушення судом норм матеріального
права, суд першої інстанції при
вирішенні даного публічно-правового
спору помилково встановив фактичні
обставини справи та надав їм неналежну
правову оцінку через що постанова суду
підлягає скасуванню з прийняттям нової
постанови, якою слід задовольнити
позовні вимоги.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 254
КАС України, суд, -

П О С Т А Н О
В И В:

Апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в Буському
районі Львівської області
задовольнити, постанову Львівського
окружного адміністративного суду від 31
березня 2014 року у справі №813/684/14 -
скасувати та прийняти нову постанову,
якою позовні вимоги задовольнити.

Стягнути з Сільськогосподарського
товариства з обмеженою
відповідальністю «Авангард» на
користь управління Пенсійного фонду
України в Буському районі Львівської
області суму заборгованості по сплаті
фактичних витрат на виплату та
доставку пенсії призначеної на
пільгових умовах у розмірі 10 281,80 грн..

Постанова апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення, але може бути оскаржена у
касаційному порядку шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції протягом
двадцяти днів з дня набрання
постановою законної сили, а у разі
складення постанови в повному обсязі
відповідно до ст. 160 КАС України - з дня
складення постанови в повному обсязі.

Головуючий суддя :
Л.Я. Гудим

Судді:
О.М. Довгополов

Н.В. Ільчишин

Повний текст постанови виготовлено та
підписано 16.07.2014 року.