Справа № 826/4099/14
Суддя: Троян Н.М.
Дата ухвалення: 2014-07-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
826/4099/14 Головуючий у 1-й
інстанції: Бояринцева М.А.
Суддя-доповідач: Троян Н.М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 липня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

головуючого судді
- Троян Н.М.,

суддів
- Костюк Л.О., Твердохліб В.А.,

за участю секретаря
- Костюченка М.Є.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві апеляційну скаргу
Голосіївського районного управління
Головного управління Міністерства
внутрішніх справ України в місті Києві
на постанову Окружного
адміністративного суду міста Києва від
27 травня 2014 року у справі за
адміністративним позовом
Голосіївського районного управління
Головного управління Міністерства
внутрішніх справ України в місті Києві
до Управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції в
місті Києві, третя особа, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору, на
стороні відповідача: ОСОБА_2 про
визнання протиправними дії та
скасування постанови, -

В С Т А Н О В И Л А:

Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
27 травня 2014 року в задоволенні позову
відмовлено повністю.

Позивач, не погоджуючись із зазначеною
постановою, подав апеляційну скаргу, в
якій, посилаючись на порушення судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права, просить суд
скасувати постанову та прийняти нову,
якою позовні вимоги задовольнити в
повному обсязі.

Перевіривши матеріали справи, доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню, виходячи з
наступного.

Як свідчать обставини справи, 7 лютого
2014 року старшим державним виконавцем
відділу примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
м. Києві прийнята постанова про
відкриття виконавчого провадження №
41837935 по примусовому виконанню
виконавчого листа Окружного
адміністративного суду міста Києва від
21 січня 2014 року № 826/11772/13-а про
зобов'язання Голосіївське районне
управління Головного управління
Міністерства внутрішніх справ України
в місті Києві провести перерахунок та
виплату ОСОБА_2 середнє грошове
забезпечення за час вимушеного прогулу
за період з 22 вересня 2009 року по 13
березня 2013 року та зобов'язано боржника
добровільно виконати рішення суду в
семиденний термін з дати винесення
постанови про відкриття виконавчого
провадження.

У зв'язку з не виконанням постанови про
відкриття виконавчого провадження 12
лютого 2014 року ОСОБА_2 звернувся до
старшого державного виконавця відділу
примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
м. Києві із заявою, в якій просив
зобов'язати керівництво
Голосіївського РУ ГУ МВС України в м.
Києві виконати рішення суду та
провести перерахунок та виплату
грошового забезпечення за час
вимушеного прогулу за період з 22
вересня 2009 року по 13 березня 2013 року.

У своєму зверненні ОСОБА_2, зазначає про
те, що йому в супереч вимогам судового
рішення нараховано 12 324 грн, проте сума,
яка підлягає виплаті за час вимушеного
прогулу з урахуванням
середньомісячного грошового
забезпечення за посадою складає 105 794
грн.

Вимогою від 28 лютого 2014 року № 550/7
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції в
місті Києві зобов'язало позивача до 7
березня 2014 року надати роз'яснення
стосовно суми середньомісячного
грошового забезпечення за час
вимушеного прогулу, з якого проводився
перерахунок за період з 22 вересня 2009
року по 13 березня 2013 року (помісячно).

У відповідь на зазначену вимогу
позивач своїм листом від 6 березня 2014
року за № 53/1512 повідомив про виконання
вимоги та надав довідку від 25 грудня 2013
року щодо виплати ОСОБА_2 грошового
забезпечення, наказ Голосіївського РУ
ГУ МВС України в місті Києві від 20
грудня 2013 року № 66 о/с про виплату
грошового забезпечення ОСОБА_2 та
довідку про виплату грошового
забезпечення за дні вимушеного
прогулу, згідно рішення Окружного
адміністративного суду міста Києва від
4 жовтня 2013 року.

Як свідчать обставини справи,
позивачем здійснено виплату грошового
забезпечення за період з 24.09.2009 по 26.08.2010
включно та з 24.05.2011 по 19.11.2012 включно з
розрахунку окладу за спеціальним
званням та надбавки за вислугу років,
за період з 20.11.2012 по 13.03.2013 з розрахунку
середнього місячного грошового
забезпечення.

Разом з тим, при нарахуванні виплати
враховано, що 14.08.2009 постановою
слідчого з санкції заступника
прокурора міста Києва від посади
ОСОБА_2 був відсторонений, з 26.08.2010 по
23.05.2011 перебував під вартою та з 24.05.2011
по 19.11.2012 враховуючи приписи ст. 147
Кримінально-процесуального кодексу
України не міг виконувати службові
обов'язки за посадою, оскільки підлягав
обов'язковому відстороненню від
посади.

З 20.11.2012 по 13.03.2013 нараховано середнє
грошове забезпечення, оскільки з
набранням чинності Кримінальним
процесуальним кодексом України
порядок відсторонення від посади
змінився.

14 березня 2014 року вважаючи дії
неналежним виконанням рішення суду,
головним державним виконавцем відділу
примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
м. Києві винесено постанову у
виконавчому провадженні № 41837935 про
накладення на Голосіївське районне
управління Головного управління
Міністерства внутрішніх справ України
в місті Києві штрафу в розмірі 680 грн. за
часткове виконання рішення суду.

Вважаючи порушенням своїх прав з боку
відповідача та з метою їх відновлення
позивач звернувся за захистом до суду.

Відмовляючи в задоволені
адміністративного позову, суд першої
інстанції виходив з того, що
Голосіївським РУ ГУМВС України в м.
Києві не проведено перерахунок та
виплату середнього грошового
забезпечення за час вимушеного прогулу
за увесь період, визначений судом,
оскільки рішенням Окружного
адміністративного суду міста Києва від
04.10.2013 визначено період з 22 вересня 2009
року по 13 березня 2013 року.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції з
огляду на таке.

Відповідно до статті 124 Конституції
України судові рішення ухвалюються
судами іменем України і є обов'язковими
до виконання на всій території України.

Законом України від 21.04.1999 № 606-ХІV «Про
виконавче провадження» визначено, що
виконавче провадження як завершальна
стадія судового провадження та
примусове виконання рішень інших
органів (посадових осіб) - це сукупність
дій органів і посадових осіб,
визначених у цьому Законі, що
спрямовані на примусове виконання
рішень судів та інших органів
(посадових осіб), які провадяться на
підставах, в межах повноважень та у
спосіб, визначених цим Законом, іншими
нормативно-правовими актами,
прийнятими відповідно до цього Закону
та інших законів, а також рішеннями, що
відповідно до цього Закону підлягають
примусовому виконанню.

Згідно частини другої статті 2 Закону
України «Про виконавче провадження»,
примусове виконання рішень здійснюють
державні виконавці, визначені Законом
України «Про державну виконавчу
службу».

У відповідності до статті 25 Закону № 606
(в редакції, яка діяла на час відкриття
виконавчого провадження) державний
виконавець зобов'язаний прийняти до
виконання виконавчий документ і
відкрити виконавче провадження, якщо
не закінчився строк пред'явлення
такого документа до виконання, він
відповідає вимогам, передбаченим цим
Законом, і пред'явлений до виконання до
відповідного органу державної
виконавчої служби.

Державний виконавець протягом трьох
робочих днів з дня надходження до нього
виконавчого документа виносить
постанову про відкриття виконавчого
провадження.

У постанові державний виконавець
вказує про необхідність боржнику
самостійно виконати рішення у строк до
семи днів з моменту винесення
постанови (у разі виконання рішення про
примусове виселення боржника - у строк
до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у
разі ненадання боржником
документального підтвердження
виконання рішення буде розпочате
примусове виконання цього рішення із
стягненням з боржника виконавчого
збору і витрат, пов'язаних з
організацією та проведенням
виконавчих дій, передбачених цим
Законом.

Згідно до п. 13 частини третьої ст. 11
Закону № 606, державний виконавець у
процесі здійснення виконавчого
провадження має право накладати
стягнення у вигляді штрафу на фізичних,
юридичних та посадових осіб у випадках,
передбачених законом.

У статті 89 Закону України «Про
виконавче провадження» передбачено, що
у разі невиконання без поважних причин
у встановлений державним виконавцем
строк рішення, що зобов'язує боржника
виконати певні дії, та рішення про
поновлення на роботі державний
виконавець виносить постанову про
накладення штрафу на боржника - фізичну
особу від десяти до двадцяти
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян; на посадових осіб - від
двадцяти до сорока неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян; на
боржника - юридичну особу - від сорока
до шістдесяти неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян та
встановлює новий строк виконання.

Підсумовуючи наведене судова колегія
приходить до переконання, що позивачем
нараховане лише середнє грошове
забезпечення за час вимушеного
прогулу, а саме за періоди: з 22.09.2009 по
26.08.2010 - 1854 грн 72 коп.; з 24.05.2011 по 19.11.2012 - 795
грн 66 коп.; з 20.11.2012 по 13.03.2013 - 10003 грн 50
коп.(а.с.75), такі дії суперечать рішенню
Окружного адміністративного суду
міста Києва від 04.10.2013, яким зобов'язано
позивача здійснити виплату середнього
грошового забезпечення за період з
22.09.2009 по 13.03.2013.

Відтак, не виконання в повному обсязі
судового рішення слугувало прийняттю
виконавчим органом оскаржуваної
постанови, яка за позицією колегії
суддів прийнята в межах та у спосіб
наданих такому органу повноважень.

Згідно до частини першої ст. 159 Кодексу
адміністративного судочинства
України, судове рішення повинно бути
законним та обґрунтованим.

Відповідно до статті 200 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд апеляційної інстанції
залишає апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову або ухвалу
суду - без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Оскільки судове рішення ухвалене судом
першої інстанції відповідно до норм
матеріального права, при дотриманні
норм процесуального права, на підставі
повно і всебічно з'ясованих обставин в
справі, підтвердженими доказами, а
доводи апеляційної скарги висновків
суду не спростовують, суд апеляційної
інстанції підстав для його скасування
не вбачає.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254
КАС України, колегія суддів ,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Голосіївського
районного управління Головного
управління Міністерства внутрішніх
справ України в місті Києві - залишити
без задоволення, а постанову Окружного
адміністративного суду міста Києва від
27 травня 2014 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена до
Вищого адміністративного суду України
в порядку та строки, передбачені ст. 212
КАС України.

Головуючий суддя:
Н.М. Троян

Судді:
Л.О. Костюк,

В.А. Твердохліб

Головуючий суддя
Троян Н.М.

Судді:
Твердохліб В.А.

Костюк Л.О.