Справа № 817/1618/14
Суддя: Щербаков В. В.
Дата ухвалення: 2014-07-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

817/1618/14

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 817/1618/14

08 липня 2014 року

12год. 30хв.

м. Рівне

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Щербакова В. В. за участю секретаря судового засідання Таргоній А.В. та сторін і інших осіб, які беруть участь у справі:

позивача: не з"явився;

відповідача: не з"явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

Управління Пенсійного фонду України в Рівненському районі Рівненської області

до

Відділ державної виконавчої служби Рівненського районного управління юстиції

про визнання незаконною та скасування постанови, зобов'язання вчинення певних дій

ВСТАНОВИВ:

Управління Пенсійного фонду України в Рівненському районі Рівненської області (далі – УПФУ в Рівненському районі Рівненської області) звернувся до Рівненського окружного адміністративного суду з позовом до Відділу державної виконавчої служби Рівненського районного управління юстиції (далі – відділ ДВС Рівненського РУЮ) про скасування постанови державного виконавця відділу державної виконавчої служби Рівненського районного управління юстиції ВП № 43308822 від 14.05.2014 року про відмову у відкритті виконавчого провадження про примусове виконання вимоги № Ю-260 У від 02.01.2014 року про стягнення заборгованості з ТЗОВ "Джейсон-Маккензі-Україна" та зобов"язання вчинення певних дій.

Представник позивача в судове засідання не прибув. Про дату, час та місце судового розгляду справи був повідомлений належним чином. До початку розгляду справи представник позивача подав заяву, в якій просив розгляд справи здійснювати без його участі та позов задовольнити повністю.

Відповідач заперечень на адміністративний позов не подав, в судове засідання не прибув, причини неприбуття суду не повідомив. Про дату та місце судового розгляду справи повідомлений належним чином. Судом не визнавалася обов’язковою участь відповідача в судовому засіданні.

За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу без участі представників сторін на підставі наявних у справі доказів.

Враховуючи неявку в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч.6 ст.12, ч.1 ст.41 КАС України, повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши у відкритому судовому засіданні подані письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і об’єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає до часткового задоволення, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що УПФУ в Рівненському районі Рівненської області винесено вимогу № Ю-260 У від 02.01.2014 року про стягнення заборгованості з ТЗОВ "Джейсон-Маккензі-Україна", зі сплати суми недоїмки зі сплати єдиного внеску, штрафів та пені на загальнобов"язкове державне страхування в сумі 2294,01грн.

29 травня 2014 року на адресу управління Пенсійного фонду України в Рівненському районі Рівненської області надійшла постанова державного виконавця відділу державної виконавчої служби Рівненського районного управління юстиції ВП № 43308822 від 14.05.2014 року про відмову у відкритті виконавчою провадження (відмову в прийнятті до провадження виконавчого документа) па підставі п. 8 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» на виконання вимоги про сплату боргу № Ю-260 У від 02.01.2013 року на суму 2294,01 грн. щодо боржника ТЗОВ "Джейсон-Маккензі-Україна".

У вказаній постанові зазначено: «Відсутнє місце виконання рішення, визначене ст. 20 Закону України «Про виконавче провадження». Державним виконавцем встановлено, що боржник за адресою вказаною у виконавчому документі відсутній, місце знаходження не відоме. Дана обставина унеможливлює проведення виконавчих дій».

Відповідно до ч.1 ст.26 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець відмовляє у відкритті виконавчого провадження у разі:

1) пропуску встановленого строку пред'явлення документів до виконання;

2) неподання виконавчого документа, зазначеного у статті 17 цього Закону, та неподання заяви про відкриття виконавчого провадження у випадках, передбачених цим Законом;

3) якщо рішення, на підставі якого видано виконавчий документ, не набрало законної (юридичної) сили, крім випадків, коли воно у встановленому законом порядку допущено до негайного виконання;

4) пред'явлення виконавчого документа до органу державної виконавчої служби не за місцем або не за підвідомчістю виконання рішення;

5) якщо не закінчилася відстрочка виконання рішення, надана судом, яким постановлено рішення;

6) невідповідності виконавчого документа вимогам, передбаченим статтею 18 цього Закону;

6-1) офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури;

7) якщо виконавчий документ повернуто стягувачу за його заявою, крім виконавчих документів про стягнення аліментів та інших періодичних платежів;

8) наявності інших передбачених законом обставин, що виключають здійснення виконавчого провадження.

Абзац 9 пункту 6.3 Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов"язкове державне соціальне страхування, яка затверджена постановою правління Пенсійного фонду України від 27.09.2010 року №21-5(далі -Інструкція №21-5) вимога про сплату недоїмки є виконавчим документом.

Абзац 8 пункту 6.4 розділу VI Інструкції № 21-5, згідно з якою виставлена вимога № Ю-260У від 02.01.2013 року, зазначає, що якщо платник на день надсилання йому органом Пенсійного фонду вимоги не повідомив в установленому порядку про зміну місцезнаходження (місця проживання), вимога вважається належним чином врученою навіть у разі її повернення як такої, що не знайшла адресата.

Крім того пункт 6.4 розділу VI Інструкції № 21-5 було доповнено абзацом 9 згідно з Постановою Пенсійного фонду № 21-5 від 19.12.2012 року, який зазначає, що у разі коли не можливо вручити платнику єдиного внеску вимогу поштою в зв'язку з відсутністю його за місцезнаходженням (відсутністю службових осіб платника єдиного внеску за його місцезнаходженням), відмовою службових осіб платника єдиного внеску прийняти вимогу, вимога вважається врученою платнику єдиного внеску у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причин невручення.

Відповідно до пункту 6.8 Інструкції № 21-5 у разі якщо платник, який одержав вимогу і протягом десяти робочих днів після її отримання не сплатив зазначені у вимозі суми недоїмки, штрафів та пені, не узгодив вимогу з відповідним органом Пенсійного фонду, не оскаржив вимогу в судовому порядку або не сплатив узгоджену суму недоїмки протягом десяти робочих днів з дня отримання узгодженої вимоги, орган Пенсійного фонду надсилає в порядку, встановленому Законом, до підрозділу державної виконавчої служби вимогу про сплату недоїмки, у якій зазначає суму боргу за даними карток особових рахунків платників на дату подання.

Відповідно до ч. 1 ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби. Виконавчий документ - вимога про сплату недоїмки від 02 січня 2013 року № Ю-260 У відповідає всім вимогам, передбаченим ст. 18 вищезазначеного Закону.

Крім того, відповідно до ч. 5 ст. 20 Закону у разі якщо у процесі виконавчого провадження державним виконавцем отримано документальне підтвердження про зміну або встановлення місця проживання, перебування чи місцезнаходження боржника, його майна, місця його роботи на території, на яку не поширюється компетенція державного виконавця, та з" ясувалося, що майно боржника, на яке можна звернути стягнення, відсутнє на території, на яку поширюється компетенція державного виконавця, державний виконавець не пізніше наступного дня з моменту, коли йому стали відомі зазначені обставини, надсилає виконавчий документ за новим місцем проживання чи місцезнаходженням боржника, місцем його роботи чи місцезнаходженням майна боржника, про що повідомляє стягувачу.

Тобто державним виконавцем необхідно було вчинити всі можливі, згідно з вимогами чинного законодавства, виконавчі дії з метою з'ясування місця проживання боржника. Державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право з метою захисту інтересів стягувана одержувати безоплатно від органів, установ, організацій, посадових осіб, сторін та учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, у тому числі конфіденційну (п.п. 3 ч. 2 ст. 11 Закону).

Згідно ст. 5 Закону державному виконавцю повинні бути безоплатно надані у встановлений ним строк інформація, документи або їх копії, необхідні для здійснення його повноважень.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що встановлення фактичного місця перебування боржника віднесено до компетенції та повноважень державного виконавця, а не стягувача. Стягувач має право, а не обов’язок повідомити державному виконавцю додаткові відомості, які можуть полегшити виконання виконавчого документу.

Крім того, даний виконавчий документ вже перебував на виконанні, та постановою ВП № 40806999 від 26.12.2013 року повернений без виконання на підставі п. 5 ч. 1 ст. 47 Закону України "Про виконавче провадження"". Водночас, частина 5 статті 47 вищезазначеного Закону зазначає, що повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред'явити виконавчий документ до виконання протягом строків встановлених статтею 22 цього Закону.

Відповідно до частини 1 статті 11 Закону державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Отже, несвоєчасне вчинення виконавчих дій, невикористання в повному обсязі наданих прав та повноважень всупереч нормам чинного законодавства, призводить до порушення інтересів держави в частині формування джерела коштів для забезпечення здійснення гарантованого ст.46 Конституції України права громодян на соціальний захист в т.ч. і на державне пенсійне забезпечення, шляхом встановлення пенсій на рівні прожиткового рівня.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що постанова державного виконавця відділу державної виконавчої служби Рівненського районного управління юстиції ВП №43308822 від 14.05.2014 року про відмову у відкритті виконавчого провадження (відмову в прийнятті до провадження виконавчого документа) про примусове виконання вимоги № Ю-260 У від 02.01.2013 року на суму 2294,01 грн. щодо боржника ТЗОВ "Джейсон-Маккензі-Україна" була прийнята всупереч нормам чинного законодавства, а тому згідно вимог статті 162 КАС України вона підлягає визнанню протиправною та скасуванню.

Щодо позовних вимог про зобов"язання відповідача прийняти до виконання та відкрити виконавче провадження з примусового виконання вимоги про сплату боргу № Ю-260 У від 02.01.2013р. з подальшим здійсненням усіх передбачених законом виконавчих дій, суд зазначає наступне.

Як зазначалося вище по тексту постанови, відповідно до ч. 1 ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби. Виконавчий документ - вимога про сплату недоїмки від 02 січня 2013 року № Ю-260 У відповідає всім вимогам, передбаченим ст. 18 вищезазначеного Закону.

Суд виходить з того, що предметом судового розгляду є відповідність оскаржуваної постанови вимогам чинного законодавства, а тому суд не уповноважений вирішувати питання про зобов"язання відповідача відкрити виконавче провадження з подальшим здійсненням усіх передбачених законом виконавчих дій для погашення вищевказаної заборгованості. Вказане питання має бути повторно вирішене відповідачем, як уповноваженим органом, у встановленому законом порядку.

Суд не може підміняти державний орган, рішення якого оскаржується, приймаючи замість рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб"єкта владних повноважень(правова позиція Верховного Суду України, постанова від 05.12.2006 року).

Згідно ч.3 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації.

Положеннями ч.2 ст. 19 Конституції України, визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про часткове задоволення позвних вимог позивача.

Керуючись статтями 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця відділу державної виконавчої служби рівненського районного управління юстиції ВП №43308822 від 14.05.2014 року про відмову у відкритті виконавчого провадження (відмову в прийнятті до провадження виконавчого документа) про примусове виконання вимоги №Ю-260 У від 02.01.2013 року про стягнення боргу з ТЗОВ"Джейсон-Маккензі-Україна".

В решті позовних вимог відмовити.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Житомирського апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Щербаков В. В.