Справа № 2а-11289/10/1370
Суддя: Кедик Марія Василівна
Дата ухвалення: 2014-07-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
03 липня 2014 року 16 год. 44 хв.
м. Львів №
Львівський окружний адміністративний
суд, суддя Кедик М.В.,
за участю секретаря судового засідання
представника позивача - Мандзиняк Г.В.
представника відповідача - ОСОБА_2
представник третьої особи - не прибув
розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом Державної податкової
інспекцій у Залізничному районі м.
Львова Головного управління
Міндоходів у Львівській області до
ОСОБА_3, за участю третьої особи, яка не
заявляє самостійних вимог на предмет
спору на стороні позивача уравління
Державтоінспекції Головного
управлінні Міністерства внутрішніх
справ України у Львівській області про
стягнення податку з власників
транспортних засобів та інших
самохідних машин і механізмів в
Державна податкова інспекція у
Залізничному районі м. Львова
звернулася до Львівського окружного
адміністративного суду з позовом до
ОСОБА_3, в якому просить стягнути з
відповідача податок з власників
транспортних засобів та інших
самохідних машин і механізмів в
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
ОСОБА_3 здійснив першу державну
реєстрацію автомобілів марки VOLKSWAGEN
(державний номерний знак НОМЕР_1) 2002
року випуску та VOLKSWAGEN (державний
номерний знак НОМЕР_2) 2000 року випуску.
Відповідно до Закону України «Про
податок з власників транспортних
засобів та інших самохідних машин і
механізмів» відповідач повинен був
сплатити податок з власників
транспортних засобів до бюджету
Залізничного району м. Львова за 2010 рік
зарахування вказаного податку в доход
державного бюджету відповідачем не
надано, що є підставою для його
стягнення податковим органом у
примусовому порядку.
Ухвалою Львівського окружного
адміністративного суду від 03.02.2011 року
до участі у справі в якості третьої
особи, яка не заявляє самостійних вимог
на предмет спору на стороні позивача,
залучено управління Державтоінспекції
Головного управлінні Міністерства
внутрішніх справ України у Львівській
На підставі ст. 55 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд допустив заміну позивача у справі
Державної податкової інспекції у
Залізничному районі м. Львова його
правонаступником Державною податковою
інспекцією у Залізничному районі м.
Львова Головного управління
Міндоходів у Львівській області (далі -
ДПІ у Залізничному районі м. Львова).
Представник позивача у судовому
засіданні позовні вимоги підтримала
повністю з підстав, зазначених у
позовній заяві, просила суд
адміністративний позов задовольнити.
Представник відповідача у судовому
засіданні проти позову заперечив,
зазначив, що податок з власників
транспортних засобів позивачем був
сплачений про, що свідчить реєстрація
на ім'я позивача транспортних засобів,
яка відбулася після перевірки
посадовими особами управління
Державтоінспекції сплати особою
необхідних платежів, в тому числі
податку з власників транспортних
засобів. Враховуючи наведене, просив
відмовити у задоволенні позовних вимог
Третя особа у судове засідання не
прибула, хоча була належним чином
повідомлена про дату, час та місце
проведення судового розгляду, що
підтверджено повідомленням про
вручення поштового відправлення.
Заслухавши пояснення представників
сторін у справі, дослідивши подані
сторонами документи, всебічно і повно
з'ясувавши всі фактичні обставини
справи, на яких ґрунтуються позовні
вимоги та пояснення сторін, об'єктивно
оцінивши докази, які мають значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, суд встановив.
Відповідно до листа Управління ДАІ
Головного управління Міністерства
внутрішніх справ України у Львівській
області № 9/2074 від 31.08.2010 року ОСОБА_3
25.02.2010 року здійснив першу реєстрацію
автомобіля марки VOLKSWAGEN (державний
номерний знак НОМЕР_2) 2000 року випуску
та 27.02.2010 року автомобіля марки VOLKSWAGEN
(державний номерний знак НОМЕР_1) 2002
Згідно з Розрахунком суми податку з
власників транспортних засобів сума
податку, що підлягає сплаті, становить
З долучених до матеріалів справи копій
реєстраційних справ транспортних
засобів, зареєстрованих ОСОБА_3 та
облікових карток приватних
транспортних засобів вбачається, що
позивач має у власності автомобілі, а
квитанції про сплату податку в розмірі
Відповідачу направлено листом
щодо сплати податку з власників
транспортних засобів за вищевказані
Однак, відповідно до листа ДПІ у
Залізничному районі м. Львова від 03.11.2010
відповідача по сплаті податку з
власників транспортних засобів та
інших самохідних машин і механізмів в
Спору щодо правильності розрахунку
Спір виник у зв'язку з несплатою
фізичною особою відповідачем податку з
власників транспортних засобів та
інших самохідних машин і механізмів.
Суд встановив, що ОСОБА_3 оскаржував в
судовому порядку дії управління
Державної автомобільної інспекції при
Головному управлінні Міністерства
внутрішніх справ України у Львівській
області щодо державної реєстрації за
ОСОБА_3 транспортних засобів: VOLKSWAGEN
(державний номерний знак НОМЕР_2) 2000
року випуску та VOLKSWAGEN (державний
номерний знак НОМЕР_1) 2002 року випуску.
Проте, згідно з ухвалою Львівського
окружного адміністративного суду від
03.12.2013 року у справі № 2а-3645/11/1370 позовну
заяву ОСОБА_3 було залишено без
розгляду. Вказана ухвала набрала
законної сили 08.01.2014 року.
Даючи оцінку спірним правовідносинам
суд керувався наступним.
Відповідно до ст. 67 Конституції України
кожен зобов'язаний сплачувати податки
і збори в порядку і розмірах,
встановлених законом.
Закон України «Про податок з власників
транспортних засобів та інших
самохідних машин і механізмів» від
11.12.1991 року порушення якого встановлено
податковим органом, та Закон України
від 25.06.1991 року № 1251-XII «Про систему
оподаткування», Закон України від
21.12.2000 року № 2181-III «Про порядок
погашення зобов'язань платників
податків перед бюджетами та державними
цільовими фондами» втратили чинність з
01 січня 2011 року, згідно з Податковим
кодексом України від 02.12.2010 року № 2755-VI.
Закони та інші нормативно-правові акти
не мають зворотної дії в часі. Цей
принцип закріплений у частині першій
статті 58 Конституції України, за якою
дію нормативно-правового акта в часі
треба розуміти так, що вона починається
з моменту набрання цим актом чинності і
припиняється з втратою ним чинності,
тобто до події, факту застосовується
нормативно-правовий акт, під час дії
якого вони настали або мали місце
(рішення Конституційного Суду України
від 09.02.1999 року № 1-рп/99).
Спірні правовідносини виникли до 01.01.2011
року, а тому положення Закону України
«Про податок з власників транспортних
засобів та інших самохідних машин і
механізмів» та «Про систему
оподаткування», «Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед
бюджетами та державними цільовими
фондами» застосовуються судом при
вирішенні даного спору.
Закон України від 25.06.1991 року № 1251-XII
«Про систему оподаткування» визначає
ставки, механізм справляння податків і
зборів (обов'язкових платежів), за
винятком особливих видів мита та збору
у вигляді цільової надбавки до діючого
тарифу на електричну та теплову
енергію, збору у вигляді цільової
надбавки до затвердженого тарифу на
природний газ для споживачів усіх форм
власності, і пільги щодо оподаткування
не можуть встановлюватися або
змінюватися іншими законами України,
крім законів про оподаткування.
Відповідно до ст. 2 цього ж Закону під
податком і збором (обов'язковим
платежем) до бюджетів та до державних
цільових фондів слід розуміти
обов'язковий внесок до бюджету
відповідного рівня або державного
цільового фонду, здійснюваний
платниками у порядку і на умовах, що
визначаються законами України про
Згідно зі ст. 14 цього ж Закону до
загальнодержавних належать, зокрема,
такі податки і збори (обов'язкові
платежі), як податок з власників
транспортних засобів та інших
самохідних машин і механізмів.
Відповідно до ст. 20 цього ж Закону
контроль за правильністю та
своєчасністю справляння податків і
зборів (обов'язкових платежів)
здійснюється державними податковими
органами та іншими державними органами
в межах повноважень, визначених
Згідно зі ст. 1 Закону України «Про
податок з власників транспортних
засобів та інших самохідних машин і
механізмів» (в редакції, чинній на
момент виникнення спірних
правовідносин), платниками податку з
власників транспортних засобів та
інших самохідних машин і механізмів є
громадяни України, іноземні громадяни
та особи без громадянства (далі -
фізичні особи), які здійснюють першу
реєстрацію в Україні, реєстрацію,
перереєстрацію транспортних засобів
та/або мають зареєстровані в Україні
згідно з чинним законодавством власні
транспортні засоби, які відповідно до
статті 2 цього ж Закону є об'єктами
оподаткування, зокрема: автомобілі,
призначені для перевезення не менше 10
осіб, включаючи водія, - код 8702;
автомобілі легкові - код 8703; автомобілі
вантажні - код 8704.
Згідно зі ст. 3 цього ж Закону перша
реєстрація в Україні - це реєстрація
транспортного засобу в Україні, яка
здійснюється уповноваженими
державними органами України вперше
щодо цього транспортного засобу.
Відповідно до ч. 1 ст. 5 цього ж Закону
податок з власників транспортних
засобів та інших самохідних машин і
механізмів сплачується фізичними
особами - перед проведенням першої
реєстрації в Україні, реєстрацією,
перереєстрацією транспортних засобів,
а також перед технічним оглядом
транспортних засобів щорічно або один
раз за два роки, але не пізніше першого
півріччя року, в якому провадиться
Згідно з ч. 6 ст. 5 цього ж Закону фізичні
особи - платники податку зобов'язані
пред'являти органам, що здійснюють
першу реєстрацію в Україні, реєстрацію,
перереєстрацію, зняття з обліку або
технічний огляд транспортних засобів,
квитанції або платіжні доручення про
сплату податку за попередній (у разі
здійснення сплати) та за поточний роки,
а платники, звільнені від сплати цього
податку, - відповідний документ, що дає
право на користування цими пільгами.
Відповідно до ч. 5 ст. 6 цього ж Закону
сума податку з власників транспортних
засобів та інших самохідних машин і
механізмів, що сплачується фізичними
особами, обчислюється за ставками,
визначеними у статті 3 цього ж Закону. У
разі виявлення юридичних чи фізичних
осіб, які не сплачували податок з
власників транспортних засобів та
інших самохідних машин і механізмів,
вони зобов'язані сплатити податок не
більш як за три попередні роки.
Перерахування неправильно сплаченого
податку допускається не більш як за три
попередні роки. Органи, що здійснюють
державну реєстрацію транспортних
засобів, зобов'язані щомісячно
повідомляти податкові органи про
транспортні засоби, зареєстровані або
зняті з реєстрації протягом
попереднього місяця, за формою,
затвердженою центральним податковим
органом України, та їх власників.
Стаття 7 цього ж Закону передбачає, що у
разі приховування (заниження) об'єктів
оподаткування з власників
транспортних засобів стягуються сума
несплаченого податку, а також пеня або
штраф у порядку, передбаченому законом.
Відповідно до ч. 5 ст. 50 Бюджетного
кодексу України від 21.06.2001 року податки,
збори (обов'язкові платежі) та інші
доходи державного бюджету визнаються
зарахованими в доход державного
бюджету з моменту зарахування на
єдиний казначейський рахунок
Оскільки сума податку з власників
транспортних засобів, яка мала б бути
сплачена відповідачем під час
первинної реєстрації, не зарахована на
єдиний казначейський рахунок
державного бюджету, суд вважає, що
відповідач не виконав обов'язку із
З аналізу вищезазначених положень
Закону України «Про податок з
власників транспортних засобів та
інших самохідних машин і механізмів»,
вбачається, що сума податку з власників
транспортних засобів та інших
самохідних машин і механізмів, що
сплачується фізичними особами,
розраховується саме фізичною особою за
ставками встановленими цим Законом.
Законом України від 21.12.2000 року № 2181-III
«Про порядок погашення зобов'язань
платників податків перед бюджетами та
державними цільовими фондами», а саме
п. 4.2 ст. 4, визначено в яких випадках
контролюючий орган зобов'язаний
самостійно визначити суму податкового
зобов'язання, а саме у разі якщо:
а) платник податків не подає у
встановлені строки податкову
б) дані документальних перевірок
результатів діяльності платника
податків свідчать про заниження або
завищення суми його податкових
зобов'язань, заявлених у податкових
в) контролюючий орган внаслідок
проведення камеральної перевірки
виявляє арифметичні або методологічні
помилки у поданій платником податків
податковій декларації, які призвели до
заниження або завищення суми
податкового зобов'язання;
г) згідно з законами з питань
оподаткування особою, відповідальною
за нарахування окремого податку або
збору (обов'язкового платежу), є
Як вбачається з наведеного, на
податковий орган не покладено
обов'язку самостійно здійснювати
нарахування податку з власників
транспортних засобів та інших
самохідних машин і механізмів, що
підлягає сплаті. Таким чином, податкове
повідомлення рішення і податкові
вимоги відповідно до ст. 6 Закону №
2181-ІІІ з приводу сплати даного виду
податку не виносяться.
Суд зазначає, що у матеріалах справи
відсутня квитанція про сплату
відповідачем до бюджету податку з
власників транспортних засобів та
інших самохідних машин і механізмів у
відповідачем суду не надано
Посилання відповідача на порушення
кримінальної справи відносно
працівників МРЕВ ДАІ ГУМВСУ у
Львівські області за статтями 364, 365
Кримінального кодексу України
(зловживання службовим становищем та
перевищення службових повноважень) та
за фактом підроблення документів і
використання невстановленими особами
підроблених документів за ознаками
злочину, передбаченого статтею 358
Кримінального кодексу України, судом
спростовуються, оскільки платник
самостійно зобов'язаний виконати свій
обов'язок зі сплати податку, крім
законодавчо визначених випадків
покладення цього обов'язку на третіх
осіб. Зокрема, податковим
законодавством допускається у чітко
визначених випадках виконання дій,
спрямованих на перерахування податку
до бюджету, третіми особами (зокрема, у
разі сплати податку податковим
агентом, спадкоємцем,
правонаступником). В інших випадках сам
платник зобов'язаний сплатити податок
до бюджету та є відповідальним за таку
Також, суд вважає за необхідне
зазначити, що 01.07.2013 року
Шевченківським районним судом м.
Львова винесено вирок в кримінальній
справі № 1-233/11 по обвинуваченню ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1, що раніше працював на
посаді начальника Львівського відділу
реєстраційно-екзаменаційної роботи
УДАІ ГУ МВС України у Львівській
області у вчиненні злочинів,
передбачених ч. 3 ст. 364, ч. 1 ст. 365 КК
України (номер судового рішення в
Єдиному реєстрі судових рішень 33195653);
вирок набрав законної сили. Відповідно
до вказаного вироку відповідача не
визнано потерпілим у кримінальному
провадженні, відтак відсутні підстави
стверджувати про протиправність дій
будь-яких третіх осіб стосовно
несплати відповідачем до бюджету
податку з власників транспортних
засобів та інших самохідних машин і
механізмів у сумі 49220,00 грн.

Отже, враховуючи те, що сума податку з
власників транспортних засобів при
першій реєстрації ОСОБА_3 автомобілів
марки VOLKSWAGEN (державний номерний знак
НОМЕР_1) 2002 року випуску та VOLKSWAGEN
(державний номерний знак НОМЕР_2) 2000
року випуску, на рахунок бюджету не
надійшла, відповідачем не надано
доказів сплати податку чи доказів
скасування реєстрації вказаних вище
автомобілів, суд вважає, що позовні
вимоги податкового органу є
підставними та такими, що підлягають до
задоволення.

Відповідно до ст. 94 Кодексу
адміністративного судочинства
України, судові витрати зі сторін
стягненню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 17-19, 94, 160-163, 167 КАС
України, суд -

п о с т а н о в и
в :

Адміністративний позов задовольнити
повністю.

Стягнути з ОСОБА_3 (ідентифікаційний
код НОМЕР_3, АДРЕСА_1) на користь бюджету
суми податку з власників транспортних
засобів та інших самохідних машин і
механізмів в розмірі 49220,00 грн.

Постанова суду першої інстанції
може бути оскаржена до Львівського
апеляційного адміністративного суду.

Згідно ст. 186 КАС України,
апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 цього ж Кодексу
апеляційна скарга подається протягом
десяти днів з дня отримання копії
постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень
було повідомлено про можливість
отримання копії постанови суду
безпосередньо в суді, то десятиденний
строк на апеляційне оскарження
постанови суду обчислюється з
наступного дня після закінчення
п'ятиденного строку з моменту
отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Постанова суду першої інстанції,
набирає законної сили у порядку та
строки згідно ст. 254 КАС України.

Постанова в повному обсязі складена 08
липня 2014 року.

Суддя
Кедик М.В.