Справа № 2а-1552/11/1209
Суддя: Штульман І.В.
Дата ухвалення: 2014-07-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"10" липня 2014 р. м. Київ
К/9991/43540/12

Вищий адміністративний суд України в
складі колегії суддів:

головуючого:Штульман І.В. (доповідач),
суддів:Заїки М.М., Стародуба О.П., -

розглянувши в касаційній інстанції в
порядку письмового провадження справу
за позовом ОСОБА_4 до Кіровського
міського відділу Управління
Міністерства внутрішніх справ України
в Луганській області про визнання
неправомірними дій, стягнення суми, за
касаційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу
Донецького апеляційного
адміністративного суду від 16 травня 2012
року, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_4 3 серпня 2011 року звернувся в суд
з позовом, у якому просив: поновити
пропущений строк для звернення з даним
позовом; визнати незаконними дії
Кіровського міського відділу
Управління Міністерства внутрішніх
справ України в Луганській області по
невиплаті йому матеріальної допомоги в
розмірі середньомісячного грошового
забезпечення на рік за період з 1995 року
по 2010 рік; стягнути з відповідача на
його користь заборгованість по
невиплаченій матеріальній допомозі за
1995-2010 роки в розмірі 24688 гривень та
середній заробіток за весь час
затримки проведення остаточного
розрахунку по день фактичного
розрахунку з 28 грудня 2010 року по 24
червня 2011 року в розмірі 15473,40 гривень.

Постановою Кіровського міського суду
Луганської області від 14 листопада 2011
року позов задоволено. Поновлено
ОСОБА_4 пропущений строк звернення до
суду з даним позовом. Стягнуто з
Кіровського міського відділу
Управління Міністерства внутрішніх
справ України в Луганській області на
користь позивача заборгованість по
невиплаченій матеріальній допомозі за
1995-2010 роки в розмірі 24688 гривень та
середній заробіток за весь час
затримки проведення остаточного
розрахунку по день фактичного
розрахунку з 28 грудня 2010 року по 24
червня 2011 року в розмірі 15473,40 гривень.

Ухвалою Донецького апеляційного
адміністративного суду від 16 травня 2012
року постанову Кіровського міського
суду Луганської області від 14
листопада 2011 року скасовано, позов
ОСОБА_4 до Кіровського міського відділу
Управління Міністерства внутрішніх
справ України в Луганській області про
визнання неправомірними дій, стягнення
суми залишено без розгляду.

У касаційній скарзі ОСОБА_4,
посилаючись на порушення апеляційним
судом норм права, просить Вищий
адміністративний суд України ухвалу
Донецького апеляційного
адміністративного суду від 16 травня 2012
року скасувати, а постанову
Кіровського міського суду Луганської
області від 14 листопада 2011 року
залишити в силі.

Касаційна скарга задоволенню не
підлягає з наступних підстав.

Відповідно до частини 1 статті 220
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
перевіряє правильність застосування
судами першої та апеляційної інстанцій
норм матеріального та процесуального
права, правової оцінки обставин у
справі і не може. досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що з 1995 року по 30 грудня 2010
року ОСОБА_4 проходив службу в органах
внутрішніх справ України.

Наказом начальника Управління
Міністерства внутрішніх справ України
в Луганській області від 28 грудня 2010
року № 493 о/с позивача

з 30 грудня 2010 року звільнено з органів
Міністерства внутрішніх справ у запас
Збройних сил України за підпунктом «в»
пункту 64 (через обмежений стан здоров'я)
Положення про проходження служби
рядовим і начальницьким складом
органів внутрішніх справ України.

ОСОБА_4 з 30 грудня 2010 року призначено
пенсію за вислугу років.

З позовом про визнання незаконними дій
Кіровського міського відділу
Управління Міністерства внутрішніх
справ України в Луганській області по
невиплаті матеріальної допомоги в
розмірі середньомісячного грошового
забезпечення на рік за 1995-2010 роки та
стягнення з відповідача
заборгованості по невиплаченій
матеріальній допомозі за 1995-2010 роки в
розмірі 24688 гривень і середнього
заробітку за весь час затримки
проведення остаточного розрахунку по
день фактичного розрахунку з 28 грудня
2010 року по 24 червня 2011 року в розмірі
15473,40 гривень, ОСОБА_4 звернувся до суду 3
серпня 2011 року (а.с. 21).

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції про задоволення позовних
вимог ОСОБА_4, апеляційний суд дійшов
висновку про те, що судом при ухваленні
рішення було порушено приписи статей 99,
100 Кодексу адміністративного
судочинства України, оскільки позивач
пропустив встановлений законом строк
звернення до суду, доказів поважності
пропущення строку не надав, і з
матеріалів справи підстав для
поновлення строку не вбачається, а тому
позов ОСОБА_4 підлягає залишенню без
розгляду.

Частиною 1 статті 99 Кодексу
адміністративного судочинства України
визначено, що адміністративний позов
може бути подано в межах строку
звернення до адміністративного суду,
встановленого цим Кодексом або іншими
законами.

Відповідно до частини 2 статті 99
Кодексу адміністративного судочинства
України (у редакції, чинній на час
звернення в суд з вказаним позовом) для
звернення до адміністративного суду за
захистом прав, свобод та інтересів
особи встановлюється шестимісячний
строк, який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів.

Згідно частини 1 статті 100 Кодексу
адміністративного судочинства України
(у редакції, чинній на час звернення в
суд з вказаним позовом)
адміністративний позов, поданий після
закінчення строків, установлених
законом, залишається без розгляду, якщо
суд за заявою особи, яка його подала, не
знайде підстав для поновлення строку,
про що постановляється ухвала.

Враховуючи те, що предметом позову
ОСОБА_4 є порушення його прав на
отримання матеріальної допомоги, які,
на його думку, відбувалися в період з 1995
року по 2010 рік, а звернувся він за їх
захистом лише 3 серпня 2011 року, не
надавши належних доказів поважності
причин пропущення встановленого
законом строку для звернення до
адміністративного суду, то колегія
суддів погоджується з висновком
апеляційного суду про застосування
наслідків пропущення позивачем строку
звернення до адміністративного суду та
залишення позову ОСОБА_4 до Кіровського
міського відділу Управління
Міністерства внутрішніх справ України
в Луганській області про визнання
неправомірними дій, стягнення суми без
розгляду.

Суд апеляційної інстанції вірно
відмітив про помилкове застосування
судом першої інстанції до даних
правовідносин положень частини 2
статті 233 та статей 116, 117 Кодексу
законів про працю України.

Відповідно до статті 224 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд касаційної інстанції залишає
касаційну скаргу без задоволення, а
судові рішення - без змін, якщо визнає,
що суди першої та апеляційної

інстанцій не допустили порушень норм
матеріального і процесуального права
при ухваленні судових рішень чи
вчиненні процесуальних дій. Не може
бути скасовано судове рішення з
мотивів порушення судом норм
процесуального права, якщо це не
призвело і не могло призвести до
неправильного вирішення справи.

За таких обставин колегія суддів
вважає, що касаційну скаргу слід
залишити без задоволення, оскільки
ухвала Донецького апеляційного
адміністративного суду від 16 травня 2012
року постановлена з додержанням норм
права, а доводи касаційної скарги
висновок суду апеляційної інстанції не
спростовують.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд, -

у х в а л и в :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 -
залишити без задоволення.

Ухвалу Донецького апеляційного
адміністративного суду від 16 травня 2012
року у справі за позовом ОСОБА_4 до
Кіровського міського відділу
Управління Міністерства внутрішніх
справ України в Луганській області про
визнання неправомірними дій, стягнення
суми - залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий:
Штульман І.В.

Судді:
Заїка М.М.

Стародуб О.П.