Справа № 816/1276/14
Суддя: Любчич Л.В.
Дата ухвалення: 2014-07-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 липня 2014 р.Справа № 816/1276/14Колегія
суддів Харківського апеляційного
адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Любчич Л.В.

Суддів: Сіренко О.І. , Спаскіна О.А.

за участю секретаря судового засідання
Зливко І.М.

представника відповідача - Пецяк Л.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Публічного акціонерного
товариства по газопостачанню та
газифікації "Лубнигаз" на постанову
Полтавського окружного
адміністративного суду від 06.05.2014р. по
справі № 816/1276/14

за позовом Публічного акціонерного
товариства по газопостачанню та
газифікації "Лубнигаз"

до Відділу примусового виконання
рішень Управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Полтавській
області Міністерства юстиції України

про скасування постанови,

ВСТАНОВИЛА:

Постановою Полтавського окружного
адміністративного суду від 6 травня 2014
року в задоволенні позовних вимог
Публічного акціонерного товариства
по газопостачанню та газифікації
"Лубнигаз" до Відділу примусового
виконання рішень Управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Полтавській
області Міністерства юстиції України
про визнання протиправними дій
головного державного виконавця Пецяк
Л.В. щодо винесення постанови про арешт
коштів боржника від 20.03.2014 року та
накладення арешту на кошти ПАТ по
газопостачанню та газифікації
"Лубнигаз" у межах суми 3 958 926,60 грн.;
скасування постанови від 20.03.2014 року
про арешт коштів боржника, винесеної у
межах зведено виконавчого провадження
ЗВП №23730576, відмовлено у повному обсязі.

Не погодившись з даною постановою суду,
позивачем подано апеляційну скаргу, в
якій посилаючись на порушення судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права, ненадання
належної правової оцінки обставинам
справи, просив скасувати оскаржувану
постанову та ухвалити нову постанову,
якою задовольнити позовні вимоги в
повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної
скарги зазначив, що постанова
відповідача не відповідає вимогам ст.18
Закону України "Про виконавче
провадження", оскільки у ній не вказано
всіх стягувачів та проваджень, в межах
яких накладено спірний арешт.
Зазначення у постанові, що її дія
розповсюджується на інші виконавчі
провадження об'єднані в одне - зведене
під №23730576, не відповідає вимогам
вищевказаної норми закону та є
підставою для її скасування. Крім того,
оскаржувана постанова суперечить
вимогам ст.37 Закону України "Про
виконавче провадження" в частині
накладення арешту на кошти позивача за
Наказом №8/436-10/144, виданого 08.09.2003 року
Господарським судом Полтавської
області, оскільки на стягнуту суму
заборгованості в розмірі 3 150 561,75 грн.
позивачу 12 грудня 2013 року надано
розстрочку, у зв'язку з чим дане
провадження повинно було бути
зупинено на вимогу ст.37 Закону України
"Про виконавче провадження". Крім того,
позивач наголошував, що ним було
частково погашено суму стягуваної
заборгованості, що не було взято до
уваги державним виконавцем при
накладенні арешту на кошти ПАТ по
газопостачанню та газифікації
"Лубнигаз".

Заслухавши суддю-доповідача,
представника відповідача, перевіривши
доводи апеляційної скарги,
правильність застосування судом
першої інстанції норм чинного
законодавства, дослідивши письмові
докази по справі, колегія суддів дійшла
висновку, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню, виходячи з
наступного.

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог суд першої інстанції виходив з
того, що накладаючи арешт на кошти
позивача, відповідач не міг знати про
викладені вище обставини, у державного
виконавця були відсутні документи щодо
вищеописаних обставин, а тому
державний виконавець діяв на підставі
та в межах повноважень, у спосіб, що
чітко передбачені Законом України "Про
виконавче провадження".

Колегія суддів з даним висновком суду
погоджується виходячи з наступного.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 195 КАС
України, суд апеляційної інстанції
переглядає судове рішення суду першої
інстанції в межах апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено та
підтверджено у суді апеляційної
інстанції, що 20 березня 2014 року
головним державним виконавцем відділу
примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Полтавській області винесено
постанову про накладення арешту на
кошти боржника при примусовому
виконанні зведеного виконавчого
провадження ЗВП №23730576 про стягнення
коштів з ПАТ "Лубнигаз" на користь
юридичних осіб та держави на загальну
суму 3 958 926,60 грн. за виконавчими
написами нотаріусів та наказами
Господарського суду Полтавської
області.

Вважаючи дії по накладенню вказаного
арешту протиправними, а відповідну
постанову від 20.03.2014 року незаконною,
позивач звернувся до суду для захисту,
як на його думку, порушеного права.

Перевіряючи дії та прийняті з їх
наслідками рішення відповідача,
колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ст.52 Закону України
"Про виконавче провадження", звернення
стягнення на майно боржника полягає в
його арешті, вилученні та примусовій
реалізації. Стягнення за виконавчими
документами звертається в першу чергу
на кошти боржника у гривнях та
іноземній валюті, інші цінності, у тому
числі кошти на рахунках і вкладах
боржника у банках та інших фінансових
установах, на рахунки в цінних паперах
у депозитарних установах. Готівкові
кошти, виявлені у боржника,
вилучаються.

На кошти та інші цінності
боржника, що знаходяться на рахунках,
вкладах та на зберіганні у банках чи
інших фінансових установах,
накладається арешт. Арешт поширюється
також на кошти на рахунках, які будуть
відкриті після винесення постанови про
накладення арешту.

Як встановлено судовим розглядом,
20 березня 2014 року головним державним
виконавцем відділу примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Полтавській
області було винесено постанову про
накладення арешту на кошти боржника
при примусовому виконанні зведеного
виконавчого провадження ЗВП №23730576 про
стягнення коштів з ПАТ "Лубнигаз" на
користь юридичних осіб та держави на
загальну суму 3 958 926,60 грн. за
виконавчими написами нотаріусів та
наказами Господарського суду
Полтавської області.

Матеріалами справи підтверджено,
що ухвалою Господарського суду
Полтавської області від 12 грудня 2013
року було розстрочено виконання
рішення Господарського суду
Полтавської області від 01.07.2003 року по
справі №8/436-10/144 на 20 місяців, починаючи
з грудня 2013 року зі щомісячним платежем
в сумі 40 217,41 грн.

Відповідно до ч.5 ст.12 Закону
України "Про виконавче провадження",
сторони зобов'язані протягом трьох
робочих днів письмово повідомити
державного виконавця про повне чи
часткове самостійне виконання рішення
боржником, а також письмово
повідомляти державного виконавця про
виникнення обставин, що зумовлюють
обов'язкове зупинення виконавчого
провадження, про встановлення
відстрочки або розстрочки виконання,
зміну способу і порядку виконання
рішення, зміну місця проживання чи
перебування (у тому числі про зміну їх
реєстрації) або місцезнаходження, а
боржник - фізична особа - про зміну
місця роботи.

З матеріалів справи вбачається,
що вказана вище ухвала була долучена
ПАТ "Лубнигаз" до матеріалів зведеного
виконавчого провадження лише 03 квітня
2014 року.

В апеляційній скарзі позивач
зазначив, що факт надання ним 03.04.2014
року копії ухвали Господарського суду
Полтавської області від 12.12.2013р. не
можна вважати фактом повідомлення
відповідача про існування такої
ухвали, оскільки копія вказаної ухвали
була вручена органу державної
виконавчої служби ще 20.12.2013.

Однак, на підтвердження вказаного
доказів не надано.

Матеріали справи не містять
підтвердження того, що на момент
винесення оскаржуваної постанови, а
саме станом на 20 березня 2014 року,
головний державний виконавець знав про
дані обставини та міг брати їх до уваги
при накладенні спірного арешту на
кошти позивача.

Аналогічно є безпідставними
твердження позивача, покладені в
обґрунтування позовних вимог про те, що
державний виконавець не врахував при
накладенні арешту того, що частина
стягуваної заборгованості була
погашена, тому включати її до суми, що
була заарештована, є протиправно.

Позивачем надано окремі докази
того, що станом на 20 березня 2014 року
частина заборгованості, що стягувалася
за зведеним виконавчим провадження,
була погашена виконанням, або ж
взаєморозрахунками.

Але в ході розгляду справи позивачем не
було надано доказів того, що ПАТ
"Лубнигаз" у встановлений законом строк
долучало до матеріалів виконавчого
провадження докази на підтвердження
часткового погашення суми
заборгованості, у зв'язку з чим
відповідач не був повідомлений про
дані обставини.

Таким чином, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції, що накладаючи арешт на кошти
позивача, відповідач не міг знати про
викладені вище обставини, у державного
виконавця були відсутні документи щодо
вищеописаних обставин, а тому
державний виконавець діяв на підставі
та в межах повноважень, у спосіб, що
чітко передбачені Законом України "Про
виконавче провадження". Отже підстав
для визнання протиправними
відповідних дій та постанови від 20
березня 2014 року про накладення арешту
на кошти боржника - немає.

Поряд з цим колегія суддів
зазначає, що розстрочення сплати
заборгованості за наказом
господарського суду Полтавської
області та часткове погашення
заборгованості є обставинами, що
тягнуть за собою необхідність
скасування постанови про накладення
арешту на кошти в частині відповідних
сум коштів, однак, як встановлено
судовим розглядом, постановою
державного виконавця від 08.04.2014 року
про арешт коштів боржника було
накладено арешт на кошти ПАТ "Лубнигаз"
в межах суми боргу 3 374 012,10 грн. та п.2
цієї ж постанови знято арешт з коштів
боржника, накладений постановою від
20.03.2014 року.

Таким чином, вірними є висновки
суду першої інстанції, що підстави
скасовувати постанову від 20.03.2014 року в
частині накладення арешту на суми
заборгованості, що вже є погашеними,
відсутні.

Доводи апеляційної скарги, колегія
суддів вважає такими що не
спростовують правомірних висновків
суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п.1 ч.1 ст. 199,
ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства по
газопостачанню та газифікації
"Лубнигаз" залишити без задоволення.

Постанову Полтавського окружного
адміністративного суду від 6 травня 2014
року по справі № 816/1276/14 залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
у касаційному порядку протягом
двадцяти днів з дня складання ухвали у
повному обсязі шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Любчич Л.В.Судді
Сіренко О.І. Спаскін О.А. Повний текст
ухвали виготовлений 14.07.2014 р.