Справа № 2а-1670/5504/12
Суддя: Моторний О.А.
Дата ухвалення: 2014-07-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 липня 2014 року м.
Київ К/800/36101/13

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

Головуючого
Моторного О.А.

Суддів
Вербицької О.В.,

Кошіля В.В.,

розглянувши у попередньому судовому
засіданні касаційну скаргу Державної
податкової інспекції у м. Полтаві
Полтавської області Державної
податкової служби

на постанову Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 01.04.2013

у справі № 2а-1670/5504/12

за позовом Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_2

до Державної податкової інспекції у м.
Полтаві Полтавської області Державної
податкової служби

про визнання недійсними та скасування
податкових повідомлень-рішень,-

ВСТАНОВИВ:

Постановою Полтавського окружного
адміністративного суду від 10.10.2012
відмовлено в задоволенні позовних
вимог.

Постановою Харківського апеляційного
адміністративного суду від 01.04.2013
скасовано постанову Полтавського
окружного адміністративного суду від
10.10.2012 та прийнято нову, якою позов
задоволено: визнано протиправними та
скасовано податкові
повідомлення-рішення Державної
податкової інспекції у м. Полтаві
Полтавської області Державної
податкової служби від 29.03.2012 № та
№ .

В касаційній скарзі відповідач просить
скасувати рішення суду апеляційної
інстанції та залишити силі рішення
суду першої інстанції, посилаючись на
порушення апеляційним судом норм
матеріального і процесуального права.

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України вважає,
що касаційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що за результатами
проведеної відповідачем виїзної
документальної планової перевірки
позивача щодо дотримання вимог
податкового, валютного та іншого
законодавства за період з 01.01.2009 по
31.12.2011, складено акт від 07.03.2012 №
110/1703/НОМЕР_3, в якому зафіксовано
порушення позивачем: п. 198.1, п.198.6 ст. 198,
ст. 201 Податкового кодексу України, в
результаті чого визначено грошове
зобов'язання з податку на додану
вартість за 2011 рік в сумі 71 926,00 грн.; пп.
139.1.12 п. 139.1 ст. 139, пп. 138.1.1 п. 138.1, п.138.2,
п.138.4 ст. 138, п. 167.1 ст. 167, п. 177.2 ст. 177
Податкового кодексу України, в
результаті чого визначено грошове
зобов'язання з податку з доходів
фізичних осіб за 2011 рік в сумі 65 969,24 грн.

На підставі висновків акта перевірки,
податковим органом 29.03.2012 прийнято
податкові повідомлення-рішення: №
, яким позивачу визначено грошове
зобов'язання з податку на додану
вартість за 2011 рік в сумі 71 926,00 грн. та
застосовано штрафні (фінансові)
санкції (штрафи) в розмірі 5 352,50 грн.; та
№ , яким позивачу визначено
грошове зобов'язання з податку з
доходів фізичних осіб за 2011 рік в сумі 65
969,24 грн. та застосовано штрафні
(фінансові) санкції (штрафи) в розмірі 16
492,31 грн.

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог, суд першої інстанції виходив з
безпідставності включення до
податкового кредиту та декларацій з
ПДВ суми податку на додану вартість за
придбані товари, роботи (послуги) у
зв'язку ненаданням позивачем належним
чином оформлених первинних документів,
які б підтверджували фактичне
здійснення господарських операцій між
ним та ТОВ "Легал Світ", ТОВ "НПК
Стройсервіселєктро", ТОВ "Сінергія-А" та
ПП "Український центр екології", їх
спрямованість на фактичні зміни, у
відповідності до змісту здійснених
правочинів, у структурі активів,
зобов'язань та власному капіталі
позивача, що призвело до завищення суми
податкового кредиту з ПДВ за
перевіряємий період, а також
неправомірності завищення валових
доходів та витрат.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
апеляційної інстанції виходив з
наступного, з чим погоджується суд
касаційної інстанції.

Пунктом 138.2 ст.138 Податкового кодексу
України передбачено, що витрати, які
враховуються для визначення об'єкта
оподаткування, визнаються на підставі
первинних документів, що підтверджують
здійснення платником податку витрат,
обов'язковість ведення і зберігання
яких передбачено правилами ведення
бухгалтерського обліку, та інших
документів, встановлених розділом II
цього Кодексу.

Згідно із пп. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139
Податкового кодексу України, не
включаються до складу витрат витрати,
не підтверджені відповідними
розрахунковими, платіжними та іншими
первинними документами, обов'язковість
ведення і зберігання яких передбачена
правилами ведення бухгалтерського
обліку та нарахування податку.

Відповідно до п. 198.3 ст. 198 Податкового
кодексу України, податковий кредит
звітного періоду визначається
виходячи з договірної (контрактної)
вартості товарів /послуг, але не вище
рівня звичайних цін, визначених
відповідно до ст. 39 цього Кодексу, та
складається з сум податків,
нарахованих (сплачених) платником
податку за ставкою, встановленою п. 193.1
ст. 193 цього Кодексу, протягом такого
звітного періоду у зв'язку з придбанням
товарів з метою їх подальшого
використання в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності платника податку.

Датою виникнення права платника ПДВ
на віднесення сум податку до
податкового кредиту, згідно з п. 198.2 ст.
198 ПК України, вважається дата тієї
події, що відбулася раніше: дата
списання коштів з банківського рахунка
платника податку на оплату
товарів/послуг; дата отримання
платником податку товарів/послуг, що
підтверджено податковою накладною.

Не відносяться до податкового кредиту,
згідно з пунктом 198.6. цієї статті, суми
податку, сплаченого (нарахованого) у
зв'язку з придбанням товарів/послуг, не
підтверджені податковими накладними
(або підтверджені податковими
накладними, оформленими з порушенням
вимог статті 201 цього Кодексу) чи не
підтверджені митними деклараціями,
іншими документами, передбаченими
пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Як було вірно встановлено судом
апеляційної інстанції, факт здійснення
господарських операцій між позивачем
та його контрагентами - ТОВ "Легал
Світ", ПП "Український центр екології",
ТОВ "Сінергія-А", ТОВ "НПК
Стройсервіселєктро", на виконання умов
договорів поставки нафтопродуктів та
купівлі-продажу паливно-мастильних
матеріалів, підтверджується наявними в
матеріалах справи, належним чином
оформленими, первинним документами
бухгалтерського обліку, а саме:
видатковими та податковими накладними,
товарно-транспортними накладними.

Також, подальша реалізація придбаного
позивачем товару підтверджується
первинними документами, наданими суду
апеляційної інстанції.

З наявних в матеріалах справи
документів вбачається, що операції як
купівлі товару та його продажу
проведені позивачем в один день, тому
підприємець не залучав послуг
зберігання, оренди ємностей і таке
інше. Оплата за придбані товари, а також
за надані послуги з перевезення
вантажу здійснені у безготівковій
формі на розрахункові рахунки сторін у
зобов'язаннях.

В матеріалах справи відсутні докази
встановлення податковим органом
обставин на підтвердження того, що
укладаючи спірні договори, учасники
договірних відносин діяли з метою, яка
є завідомо суперечною інтересам
держави та суспільства. Податковим
органом не доведено наявності
протиправного умислу та мети при
укладенні угоди позивачем з ТОВ "Легал
Світ", ПП "Український центр екології",
ТОВ "Сінергія-А", ТОВ "НПК
Стройсервіселєктро", що мали місце під
час здійснення позивачем
підприємницької діяльності.

Слід зазначити, що якщо контрагент
(постачальник по ланцюгу) не виконав
свого зобов'язання по сплаті податку до
бюджету, то це тягне відповідальність
та негативні наслідки саме для цієї
особи. Зазначена обставина не є
підставою для позбавлення платника
податку (покупця товарів, робіт, послуг)
права на відшкодування ПДВ у разі, якщо
останній виконав усі передбачені
законом умови щодо отримання такого
відшкодування і має документальне
підтвердження розміру свого
податкового кредиту.

За наведених обставин, вірними є
висновки суду апеляційної інстанції
про відсутність у податкового органу
підстав для прийняття спірних
податкових повідомлень-рішень від
29.03.2012 № та № .

Доводи, наведені скаржником в
касаційній скарзі, викладеного не
спростовують, а тому колегією суддів
відхиляються.

Враховуючи викладене, Вищий
адміністративний суд України дійшов
висновку, що судом апеляційної
інстанції належним чином з'ясовані
обставини справи та дано їм відповідну
правову оцінку. Порушень норм
матеріального чи процесуального права,
які могли призвести до зміни чи
скасування рішення суду, не
встановлено.

Керуючись статтями 2201, 223, 224, 230 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Державної податкової
інспекції у м. Полтаві Полтавської
області Державної податкової служби -
відхилити.

Постанову Харківського апеляційного
адміністративного суду від 01.04.2013
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
постановлення і може бути переглянута
Верховним Судом України з підстав і в
порядку, установленому статтями 237, 238,
239-1 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Головуючий суддя: (підпис) О.А.
МоторнийСудді(підпис) О.В. Вербицька
(підпис) В.В. Кошіль