Справа № 813/391/14
Суддя: Ланкевич Андрій Зіновійович
Дата ухвалення: 2014-07-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
№ 813/391/14
Львівський окружний адміністративний
суд,
головуючого-судді
секретар судового засідання
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Львові адміністративну
справу за позовом Управління
пенсійного фонду України в
Жовківському районі Львівської
області до Відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в Жовківському
районі Львівської області про
зобов'язання вчинити дії, -
Позивач звернувся з позовом, в якому з
врахуванням уточнених позовних вимог
просить стягнути з відповідача
невідшкодовані витрати, пов'язані з
виплатою пенсій та допомоги на
поховання за період з вересня по
листопад 2013 року на загальну суму 997,48
грн та зобов'язати прийняти до заліку
виплачені пенсії та допомогу на
поховання та витрати на їх доставку, не
прийняті до відшкодування за
вересень-листопад 2013 року на загальну
суму 997,48 грн і включити до щомісячних
Посилається на те, що відповідачем
безпідставно не прийнято до заліку
виплачені суми пенсії (основний
розмір), пенсії по втраті годувальника
та допомоги на поховання. Також,
позовна заява мотивована нормами
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності», Закону України «Про
пенсійне забезпечення» та Порядку
відшкодування Фондом соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України Пенсійному фонду
України витрат, пов'язаних з виплатою
пенсій по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання.
Від відповідача надійшли
письмові заперечення проти позову, в
яких такий просить в позові відмовити,
зазначив, що механізм відшкодування
Фондом соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України
Пенсійному фонду України витрат
пов'язаних з виплатою пенсій по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсій у
зв'язку з втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, визначено Порядком
відшкодування витрат, затвердженим
постановою Правління Пенсійного фонду
України та Правління Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань від 04 березня 2003 року №
55-4/4, яка зареєстрована в Міністерстві
юстиції України 16 травня 2003 року за №
376/7697. У зазначеному Порядку
відшкодування витрат відповідно до
Законів України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності» та «Про пенсійне
забезпечення» передбачено здійснення
відповідних розрахунків на
централізованому рівні, тобто між
Фондом соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
Пенсійним фондом України. Отже, позивач
безпідставно звернувся з позовною
заявою про стягнення з відповідача
виплачених сум пенсії та допомоги на
поховання, оскільки такі витрати
відшкодовуються в централізованому
порядку і розрахунки проводяться між
Пенсійним фондом України та Фондом
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України, де концентруються
кошти відділень та управлінь. Зазначив,
що з позовної заяви не видно відповідно
до якого Закону України призначена
пенсія ОСОБА_1, підтверджуючих
документів про те, що вона отримує
пенсію саме на підставі Закону України
«Про пенсійне забезпечення» не додано.
Допомога на поховання відшкодовується
в тому випадку, якщо є висновок МСЕК про
причинно-наслідковий зв'язок смерті
потерпілого з отриманою виробничою
травмою чи професійним захворюванням.
Висновку МСЕК про наявність
причинно-наслідкового зв'язку між
смертю ОСОБА_2 та одержаною травмою на
виробництві позивачем не надано, також
не надано доказів виплати пенсії та
допомоги на поховання зазначеним у
позовній заяві особам. А тому, вважає,
що позовні вимоги позивача є
Дослідивши подані документи, всебічно
і повно з'ясувавши всі фактичні
обставини справи на яких ґрунтуються
позовні вимоги, об'єктивно оцінивши
докази, які мають юридичне значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, суд встановив наступні обставини
справи та надав їм правову оцінку.
Статтею 1 Основ законодавства України
про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від 14.01.1998 року
за № 16/98-ВР встановлено, що
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування - це система
прав, обов'язків і гарантій, яка
передбачає надання соціального
захисту, що включає матеріальне
забезпечення громадян у разі хвороби,
повної, часткової або тимчасової
втрати працездатності, втрати
годувальника, безробіття з незалежних
від них обставин, а також у старості та
в інших випадках, передбачених законом,
за рахунок грошових фондів, що
формуються шляхом сплати страхових
внесків власником або уповноваженим
ним органом (далі - роботодавець),
громадянами, а також бюджетних та інших
джерел, передбачених законом.
Відповідно до статті 4 вищенаведених
Основ, залежно від страхового випадку є
такі види загальнообов'язкового
державного соціального страхування:
пенсійне страхування; страхування у
зв'язку з тимчасовою втратою
працездатності та витратами,
зумовленими похованням; медичне
страхування; страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності; страхування на випадок
безробіття; інші види страхування,
передбачені законами України.
Відносини, що виникають за зазначеними
у частині першій цієї статті видами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування, регулюються
окремими законами, прийнятими
відповідно до цих Основ.
Відповідно до п.4 ст.25 Основ, за
страхуванням від нещасного випадку на
виробництві та професійного
захворювання надаються такі види
соціальних послуг та матеріального
забезпечення: профілактичні заходи по
запобіганню нещасним випадкам на
виробництві та професійним
захворюванням; відновлення здоров'я та
працездатності потерпілого; допомога
по тимчасовій непрацездатності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання; відшкодування збитків,
заподіяних працівникові каліцтвом чи
іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним
з виконанням ним своїх трудових
обов'язків; пенсія по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання; пенсія у зв'язку із
втратою годувальника, який помер
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання; допомога на поховання
осіб, які померли внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання.
Пунктом 5 ч.1 ст.24 Закону України від 23
вересня 1999 року № 1105-XIV «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності» (далі - Закон № 1105-XIV)
Фонд соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України (далі -
Фонд) зобов'язано співпрацювати з
фондами з інших видів соціального
страхування у фінансуванні заходів,
пов'язаних з матеріальним
забезпеченням та наданням соціальних
послуг застрахованим, у кожному
конкретному випадку спільно приймаючи
рішення щодо того, хто з них братиме
участь у фінансуванні цих заходів.

У статті 21 цього Закону визначено
соціальні послуги та виплати, які
здійснюються та відшкодовуються
Фондом. Так, у разі настання страхового
випадку він у встановленому законом
порядку повинен, зокрема, своєчасно та
в повному обсязі відшкодовувати шкоду,
заподіяну працівникові внаслідок
ушкодження його здоров'я або в разі
його смерті, виплачувати відповідні
кошти йому або особам, які перебували
на його утриманні; організовувати
поховання померлого, відшкодовувати
вартість пов'язаних з цим ритуальних
послуг відповідно до місцевих умов.

Відповідно до ч.8 ст.34 Закону № 1105-XIV у
разі смерті потерпілого від нещасного
випадку або професійного захворювання
витрати на його поховання несе Фонд
згідно з порядком, визначеним
Кабінетом Міністрів України.

Порядок проведення витрат на поховання
у разі смерті потерпілого від
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання
(далі-Порядок), затверджений
постановою Кабінету Міністрів України
від 11 липня 2001 року № 826, регулює
питання відшкодування Фондом таких
витрат страхувальнику або сім'ї
застрахованого, чи іншій особі, яка
здійснювала поховання потерпілого, на
організацію поховання та пов'язаних з
цим ритуальних послуг. Витрати на
поховання провадяться у разі смерті
потерпілого, що настала за обставин, за
яких настає страховий випадок
державного соціального страхування
громадян від нещасного випадку на
виробництві та професійного
захворювання, перелік яких наведено
Кабінетом Міністрів України (пункт 2
Порядку). Організація поховання
працівника, який загинув на
виробництві або помер у лікарні під час
лікування отриманої на виробництві
травми, проводиться страхувальником
(пункт 5 Порядку).

Згідно із абз.2 ч.9 ст.4 Закону № 1105-XIV у
разі смерті потерпілого, який
одержував страхові виплати і не
працював, розмір відшкодування шкоди
особам, зазначеним у статті 33 цього
Закону, визначається виходячи із суми
щомісячних страхових виплат і пенсії,
які одержував потерпілий на день його
смерті, з відповідним коригуванням
щомісячних страхових виплат згідно із
статтею 29 цього Закону. Причинний
зв'язок смерті потерпілого з одержаним
каліцтвом або іншим ушкодженням
здоров'я має підтверджуватися
висновками відповідних медичних
закладів.

Зі змісту ч.4 ст.26 Закону № 16/98-ВР, ч.2
ст.24 Закону № 1105-XIV видно: якщо після
призначення застрахованій особі
матеріальної допомоги чи надання
соціальних послуг між страховиками
виник спір щодо понесених витрат,
виплата здійснюється страховиком, до
якого звернулася застрахована особа.
При цьому неналежний страховик має
право звернутися до належного
страховика та відшкодувати понесені
ним витрати.

Аналіз норм Закону № 1105-XIV, який
визначає правову основу, економічний
механізм та організаційну структуру
загальнообов'язкового державного
соціального страхування громадян від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, що призвели
до втрати працездатності або загибелі
застрахованих на виробництві осіб, та
зазначеного вище Порядку,
затвердженого на виконання частини 8
статті 34 цього Закону, дає підстави
вважати, що Фонд зобов'язаний
відшкодовувати виплачені іншими
страховиками суми допомоги на
поховання лише тих осіб, які померли
від нещасного випадку на виробництві
або професійного захворювання, тобто
за умови наявності причинного зв'язку
їх смерті з одержаним каліцтвом або
іншим ушкодженням здоров'я.

З врахуванням вищенаведеного, суд
вважає, що у вимозі позивача про
стягнення з відповідача
невідшкодованих витрат, пов'язаних з
виплатою пенсій та допомоги на
поховання за період з вересня по
листопад 2013 року на загальну суму 997,48
грн, слід відмовити, оскільки позивачем
не надано належних доказів, які
підтверджують причинний зв'язок смерті
громадян з одержаним каліцтвом або
іншим ушкодженням здоров'я та
професійним захворюванням.

Механізм відшкодування Фондом
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України Пенсійному фонду
України допомоги на поховання,
визначено «Порядком відшкодування
Фондом соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України
Пенсійному фонду України витрат,
пов'язаних з виплатою пенсій по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсій у
зв'язку з втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання», що затверджений
спільною постановою правління
Пенсійного фонду України та правління
Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України від
04.03.2003 року № 5-4/4, яка зареєстрована в
Міністерстві юстиції України 16 травня
2003 року за № 376/7697.

Пунктом 5 згаданого Порядку визначено,
що територіальні органи Пенсійного
фонду України щомісяця, до 10 числа
місяця, наступного за звітним, на
підставі списку осіб, яким виплачено
пенсії по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсії у
зв'язку із втратою годувальника,
проводять з відділеннями виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків
звірку витрат за особовими справами
потерпілих, складають акт щомісячної
звірки витрат за особовими справами
потерпілих, та до 15 числа місяця,
наступного за звітним, подають його
відповідно головним управлінням
Пенсійного фонду і управлінням
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків.
Пунктом 6 Порядку передбачено, що
головні управління Пенсійного фонду та
управління виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на підставі акта щомісячної
звірки витрат за особовими справами
потерпілих, узагальнюють і узгоджують
довідку про відшкодування Фондом
соціального страхування від нещасних
випадків Пенсійному фонду України
витрат, пов'язаних з виплатою пенсій по
інвалідності та пенсій у зв'язку із
втратою годувальника, та до 20 числа
місяця, наступного за звітним, подають
її відповідно до Пенсійного фонду
України та Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України. На підставі акту
звірення витрат проводиться
відшкодування виплачених сум пенсій на
централізованому рівні.

Однак, Порядок відшкодування Фондом
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та Професійних
захворювань України Пенсійному фонду
України витрат, пов'язаних з виплатою
пенсій по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсій у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, затверджений постановою
Правління Пенсійного фонду України та
Правління Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань від 4 березня 2003 року № 5-4/4,
не врегульовує спірних відносин, які
виникли у даному випадку, оскільки він
встановлює лише механізм включення та
відшкодування витрат за особовими
справами потерпілих і розрахований на
відсутність спору.

У випадку відсутності згоди між
Фондами щодо підписання таких актів з
боку Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України про
відшкодування виплачених сум пенсій,
спір вирішується в судовому порядку
шляхом пред'явлення позову про
стягнення цих сум, а не шляхом
пред'явлення вимог про підписання
актів звірки.

Згаданий Порядок визначає механізм
відшкодування на централізованому
рівні Фондом соціального страхування
від нещасних випадків на виробництві
та професійних захворювань України
Пенсійному фонду України витрат,
пов'язаних з виплатою пенсій по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсій у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, які призначені особам, що
застраховані згідно із Законом України
«Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності» (крім осіб, зазначених
у пункті 2 статті 8 цього Закону), у тому
числі добровільно застраховані, та
потерпілим особам, право яких на
отримання відшкодування шкоди раніше
було встановлено згідно із
законодавством СРСР або
законодавством України про
відшкодування шкоди, заподіяної
працівникам внаслідок травмування на
виробництві або професійного
захворювання, пов'язаних з виконанням
ними трудових обов'язків.

Таким чином, вимога позивача про
зобов'язання відповідача прийняти до
заліку виплачені пенсії та допомогу на
поховання, витрати на їх доставку, не
прийняті до відшкодування за
вересень-листопад 2-013 року на загальну
суму 997,48 грн та включити до актів
щомісячних звірок витрат, не підлягає
задоволенню, оскільки не врегульовує
спірних відносин, які виникли в даному
випадку, так як встановлений порядок
включення даних сум розрахований на
відсутність спору.

З урахуванням вищенаведеного,
позовні вимоги позивача до задоволення
не підлягають.

Відповідно до ст.94 Кодексу
адміністративного судочинства України
судові витрати з сторін не стягуються.

Керуючись ст.ст.7-14, 69-71, 158-163, 167
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд, -

постановив:

В задоволенні позову Управління
пенсійного фонду України в
Жовківському районі Львівської
області до Відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в Жовківському
районі Львівської області про
стягнення витрат та зобов'язання
вчинити дії - відмовити повністю.

Постанова суду набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги, якщо таку скаргу не
було подано. У разі подання апеляційної
скарги судове рішення, якщо його не
скасовано, набирає законної сили після
повернення апеляційної скарги, відмови
у відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.
Якщо строк апеляційного оскарження
буде поновлено, то вважається, що
постанова не набрала законної сили.

Апеляційна скарга на постанову
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії повного тексту
постанови до Львівського апеляційного
адміністративного суду через
Львівський окружний адміністративний
суд. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до Львівського апеляційного
адміністративного суду.

Головуючий
Ланкевич А.З.