Справа № 2а/0470/11063/12
Суддя: Чалий С.Я.
Дата ухвалення: 2014-07-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"10" липня 2014 р. м. Київ
К/800/58089/13

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі суддів:

Чалого С. Я.

Логвиненка А.О.

Маслія В.І.

розглянувши в порядку письмового
провадження адміністративну справу за
касаційною скаргою Дніпропетровського
обласного відділення Фонду
соціального захисту інвалідів на
постанову Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 10 жовтня 2013 року у справі за позовом
Дніпропетровського обласного
відділення Фонду соціального захисту
інвалідів до товариства з обмеженою
відповідальністю "Юридична фірма
"Фарго" про стягнення
адміністративно-господарських
санкцій,-

в с т а н о в и л а :

Постановою Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 31
жовтня 2012 року позовні вимоги
Дніпропетровського обласного
відділення Фонду соціального захисту
інвалідів задоволено. Стягнуто з
товариства з обмеженою
відповідальністю "Юридична фірма
"Фарго" на користь позивача 14850 грн.
адміністративно-господарських санкцій
за невиконання 4% нормативу робочих
місць для працевлаштування інвалідів у
2011 році та 80,19 грн. пені за порушення
терміну сплати штрафних санкцій.

Постановою Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 10 жовтня 2013 року рішення суду
першої інстанції скасовано, в позові
відмовлено.

Не погоджуючись з зазначеним судовим
рішенням, позивач подав касаційну
скаргу у якій просить рішення
апеляційного суду скасувати, а рішення
суду першої інстанції залишити в силі,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права.

Заслухавши доповідь судді Вищого
адміністративного суду України,
колегія суддів вважає, що касаційна
скарга підлягає задоволенню виходячи з
наступного.

Як вірно встановлено судом першої
інстанції та підтверджується наявними
у справі матеріалами, відповідач
протягом 2011 року не звітував до
місцевого центру зайнятості про
наявність вакансій для
працевлаштування інвалідів.

При цьому, подання відповідних звітів
до центру зайнятості є належним
підтвердженням наявності на
підприємстві створеного та введеного в
дію місця для працевлаштування
інваліда.

Так, процедуру подання інформації про
наявність вільних робочих місць
(вакантних посад) для працевлаштування
інвалідів центру зайнятості визначено
Порядком подання підприємствами,
установами, організаціями та фізичними
особами, що використовують найману
працю, звітів про зайнятість і
працевлаштування інвалідів та
інформації, необхідної для організації
їх працевлаштування. Цим Порядком
передбачено, що інформацію про
наявність вільних робочих місць
(вакантних посад) для працевлаштування
інвалідів роботодавці подають центру
зайнятості за місцем їх реєстрації як
платників страхових внесків на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття за формою, затвердженою
Мінпраці за погодженням з
Держкомстатом, а також звітують Фонду
соціального захисту інвалідів про
зайнятість та працевлаштування
інвалідів у порядку, встановленому
Кабінетом Міністрів України (Порядок
подання підприємствами, установами,
організаціями та фізичними особами, що
використовують найману працю, звітів
про зайнятість і працевлаштування
інвалідів та інформації, необхідної
для організації їх працевлаштування).

Відповідно до ст. 19 Закону України "Про
основи соціальної захищеності
інвалідів в Україні" (далі - Закон), для
підприємств, установ, організацій, у
тому числі підприємств, організацій
громадських організацій інвалідів,
фізичних осіб, які використовують
найману працю, установлюється норматив
робочих місць для працевлаштування
інвалідів у розмірі чотирьох відсотків
середньооблікової чисельності штатних
працівників облікового складу за рік, а
якщо працює від 8 до 25 осіб, - у кількості
одного робочого місця.

Згідно вимог ст. 20 Закону, Підприємства,
установи, організації, у тому числі
підприємства, організації громадських
організацій інвалідів, фізичні особи,
які використовують найману працю, де
середньооблікова чисельність
працюючих інвалідів менша, ніж
установлено нормативом, передбаченим
статтею 19 цього Закону, щороку
сплачують відповідним відділенням
Фонду соціального захисту інвалідів
адміністративно-господарські санкції,
сума яких визначається в розмірі
середньої річної заробітної плати на
відповідному підприємстві, установі,
організації, у тому числі підприємстві,
організації громадських організацій
інвалідів, фізичної особи, яка
використовує найману працю, за кожне
робоче місце, призначене для
працевлаштування інваліда і не зайняте
інвалідом. Для підприємств, установ,
організацій, у тому числі підприємств,
організацій громадських організацій
інвалідів, фізичних осіб, на яких
працює від 8 до 15 осіб, розмір
адміністративно-господарських санкцій
за робоче місце, призначене для
працевлаштування інваліда і не зайняте
інвалідом, визначається в розмірі
половини середньої річної заробітної
плати на відповідному підприємстві, в
установі, організації, у тому числі
підприємстві, організації громадських
організацій інвалідів, у фізичної
особи, яка використовує найману працю.
У зв'язку з цим, на думку позивача, до
відповідача повинні бути нараховані
суми несплачених
адміністративно-господарських санкцій
та пені.

Статтею 18 Закону України "Про основи
соціальної захищеності інвалідів в
Україні" встановлено, що
працевлаштування інвалідів
здійснюється органами виконавчої
влади з питань праці та соціальної
політики, органами місцевого
самоврядування, громадськими
організаціями інвалідів.

Згідно з п. 3 Положення про робоче місце
інваліда і про порядок
працевлаштування інвалідів,
затвердженого постановою КМУ від 03.05.95
р. N314, робоче місце інваліда
вважається створеним, якщо воно
відповідає встановленим вимогам
робочого місця для інвалідів
відповідної нозології, атестоване
спеціальною комісією підприємства за
участі представників МСЕК, органів
Держнаглядохоронпраці, громадських
організацій інвалідів і введено в дію
шляхом працевлаштування на ньому
інваліда.

Відповідно до Положення, державна
служба зайнятості повинна вести облік
інвалідів, які звернулися за допомогою
у працевлаштуванні; сприяти
працевлаштуванню інвалідів, які
звернулися з проханням, з урахуванням
рекомендацій МСЕК та щоквартально
подавати місцевим органам соціального
захисту населення інформацію про
працевлаштування інвалідів.

Згідно п. 5 зазначеного Положення
підприємства розробляють заходи щодо
створення робочих місць для інвалідів,
включають їх до колективного договору,
інформують центри зайнятості, місцеві
органи соціального захисту населення
та відділення Фонду соціального
захисту інвалідів про створення
(пристосування) робочих місць для
працевлаштування інвалідів.

Разом із тим, відповідно до частини
першої статті 218 Господарського
кодексу України підставою
господарсько-правової
відповідальності учасника
господарських відносин є вчинене ним
правопорушення у сфері господарювання.

Частиною другою наведеної статті
передбачено, що учасник господарських
відносин відповідає, зокрема, за
порушення правил здійснення
господарської діяльності, якщо не
доведе, що ним вжито усіх залежних від
нього заходів для недопущення
господарського правопорушення.

Як вірно враховано судом першої
інстанції, у зв'язку з тим, що
відповідачем не було вжито усіх
залежних від нього заходів щодо
утворення робочих місць для
працевлаштування інвалідів,
інформацію про наявність вільних
робочих місць для працевлаштування
інвалідів протягом 2011 року місцевому
центру зайнятості не подано, колегія
суддів вказує на правильність висновку
суду першої інстанції про застосування
адміністративно-господарських санкцій
та пені за порушення терміну сплати
штрафних санкцій.

У відповідності до ст. 159 КАС України
судове рішення повинне бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права.
Обгрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин в адміністративній
справі, підтверджених тими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

Постанова Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 10 жовтня 2013 року не відповідає
вимогам ст. 159 КАС України.

Виходячи з викладеного, Вищий
адміністративний суд України зазначає,
що постанова Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 31
жовтня 2012 року прийнята у
відповідності до вимог чинного
законодавства і скасована апеляційним
судом помилково.

Відповідно ст. 226 КАС України, суд
касаційної інстанції скасовує рішення
суду апеляційної інстанції та залишає
в силі рішення суду першої інстанції,
яке ухвалено відповідно до закону і
скасоване або змінене помилково.

Керуючись ст. ст. 222, 223, 226, 230 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів Вищого
адміністративного суду України, -

У х в а л и л а:

Касаційну скаргу Дніпропетровського
обласного відділення Фонду
соціального захисту інвалідів
задовольнити.

Постанову Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 10 жовтня 2013 року скасувати.

Постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 31
жовтня 2012 року залишити в силі.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі і
може бути переглянута з підстав, у
строк та у порядку, визначених ст.ст.
235-244-2 КАС України.

Судді: