Справа № 826/5360/14
Суддя: Мельничук В.П.
Дата ухвалення: 2014-07-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
826/5360/14 Головуючий
у 1-й інстанції: Кротюк О.В.
Суддя-доповідач: Мельничук В.П.
У Х В А Л А

Іменем України

17 липня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

Головуючого-судді:
Мельничука В.П.

суддів:
Грищенко Т.М., Лічевецького І.О.,

при секретарі:
Анапріюк С.П.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду апеляційну
скаргу представника Товариства з
обмеженою відповідальністю «ОТП
Факторинг Україна» - Владімірової
Ольги Василівни на постанову Окружного
адміністративного суду м. Києва від 03
червня 2014 року у справі за
адміністративним Товариства з
обмеженою відповідальністю «ОТП
Факторинг Україна» до Відділу
державної виконавчої служби
Деснянського районного управління
юстиції у м. Києві, треті особи:
Публічне акціонерне товариство «ОТП
Банк», ОСОБА_3 про зобов'язання вчинити
певні дії, -

В С Т А Н О В И Л А:

У квітні 2014 року Товариство з обмеженою
відповідальністю «ОТП Факторинг
Україна» звернулося до Окружного
адміністративного суду м. Києва з
адміністративним позовом до Відділу
державної виконавчої служби
Деснянського районного управління
юстиції у м. Києві, треті особи:
Публічне акціонерне товариство «ОТП
Банк», ОСОБА_3 про зобов'язання вчинити
певні дії. Свої вимоги обґрунтовує тим,
що вважає, оскільки він є
іпотекодержателем квартири АДРЕСА_1, а
тому арешт останньої порушує його
законні права та інтереси.

Постановою Окружного
адміністративного суду м. Києва від 03
червня 2014 року у задоволенні вказаного
позову відмовлено.

Не погоджуючись з зазначеним судовим
рішенням представник Товариства з
обмеженою відповідальністю «ОТП
Факторинг Україна» - Владімірова Ольга
Василівна подала апеляційну скаргу, в
якій просить скасувати постанову суду
першої інстанції як таку, що
постановлена з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
та ухвалити нову постанову про
задоволення даного позову.

Розглянувши доводи апеляційної скарги,
перевіривши правильність застосування
судом першої інстанції норм
законодавства України, колегія суддів
вважає, що апеляційну скаргу необхідно
залишити без задоволення, оскаржувану
постанову суду першої інстанції - без
змін з наступних підстав.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 198, п. 1 ч. 1 ст. 200 КАС
України суд апеляційної інстанції має
право залишити апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову суду - без
змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Відповідно до ст. 195 КАС України рішення
суду першої інстанції підлягає
перегляду в апеляційному порядку в
межах апеляційної скарги.

Судом першої інстанції було
встановлено, що 22.08.2007 року між ОСОБА_3
як позичальником та ЗАТ «ОТП Банк» був
укладений кредитний договір №
ML-003/194/2007, згідно з умовами якого банк
надав позичальнику кредит в розмірі
60000,00 доларів США зі сплатою плаваючої
процентної ставки, яка складається з
фіксованого відсотка у розмірі 4,49 %
річних та FIDR (процентна ставка по
строкових депозитах фізичних осіб у
валюті, тотожній валюті кредиту, що
розміщені в Банку (Заявнику) на строк в
366 днів, з виплатою процентів після
закінчення строку дії депозитного
договору).

Також 22.08.2007 року між ОСОБА_3 як
іпотекодавцем та ЗАТ «ОТП Банк» як
іпотекодержателем, правонаступником
за всіма правами та обов'язками якого є
ПАТ «ОТП Банк», було укладено договір
іпотеки № PCL - 003/194/2007. Предмет іпотеки -
нерухоме майно, що знаходиться за
адресою: АДРЕСА_1.

23.09.2010 року Деснянським районним судом
м. Києва у справі №2-2330, 2010 р., за позовом
ПАТ «ОТП Банк» до ОСОБА_3, ОСОБА_5 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором прийнято рішення, яким
позовні вимоги задоволено та
присуджено стягнути з ОСОБА_3, ОСОБА_5
солідарно на користь ПАТ «ОТП Банк»
заборгованість за кредитним договором
в розмірі 535483 грн. 58 коп. та 12009 грн. 42
коп., витрати по оплаті державного мита
та по сплаті інформаційно-технічних
послуг.

Зазначене рішення набрало законної
сили 30.10.2010 року.

05.11.2010 року між Публічним акціонерним
товариством «ОТП Банк» та Товариством
з обмеженою відповідальністю «ОТП
Факторинг Україна» було укладено
договір купівлі-продажу кредитного
портфелю.

Також 05.11.2010 року між ПAT «ОТП Банк» та
ТОВ «ОТП Факторинг Україна» було
укладено договір про відступлення
права вимоги, відповідно до якого банк
передав та відступив фактору
сукупність прав за договорами
забезпечення, включаючи, але не
обмежуючись, правом звертати стягнення
на заставне майно.

Згідно з вищевказаними договорами
Публічне акціонерне товариство «ОТП
Банк» відступило Товариству з
обмеженою відповідальністю «ОТП
Факторинг Україна» право вимоги за
кредитним договором № ML - 003/194/2007 від
22.08.2007 року та договором іпотеки № PCL -
003/194/2007 від 22.08.2007 року.

18.04.2011 року Деснянським районним судом
м. Києва на виконання рішення від 23.09.2010
року видано виконавчий лист.

04.10.2011 року державним виконавцем ВДВС
Деснянського РУЮ у м. Києві винесено
постанову про відкриття виконавчого
провадження №28995921 з примусового
виконання виконавчого листа № 2-2330,
виданого 18.04.2011 року Деснянським
районним судом м. Києва.

Також 04.10.2011 року державним виконавцем
ВДВС Деснянського РУЮ у м. Києві
винесено постанову про арешт майна
боржника та оголошення заборони його
відчуження, якою накладено арешт на все
майно, що належить боржнику - ОСОБА_3 у
межах суми звернення стягнення 549313,00
грн.

Зазначений арешт був зареєстрований у
Єдиному реєстрі заборон відчуження
об'єктів нерухомого майна та у
Державному реєстрі обтяжень рухомого
майна.

Не погоджуючись з такими діями
відповідача, позивач звернувся з даним
позовом до суду.

Відмовляючи у задоволенні позову суд
першої інстанції виходив з того, що
вимоги позивача є неправомірними та
необгрунтованими, а тому не підлягають
задоволенню.

Колегія суддів погоджується з таким
висновком суду першої інстанції та
вважає його обгрунтованим з огляду на
наступне.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про
виконавче провадження» виконавче
провадження як завершальна стадія
судового провадження та примусове
виконання рішень інших органів
(посадових осіб) - це сукупність дій
органів і посадових осіб, визначених у
цьому Законі, що спрямовані на
примусове виконання рішень судів та
інших органів (посадових осіб), які
провадяться на підставах, в межах
повноважень та у спосіб, визначених цим
Законом, іншими нормативно-правовими
актами, прийнятими відповідно до цього
Закону та інших законів, а також
рішеннями, що відповідно до цього
Закону підлягають примусовому
виконанню.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про
іпотеку» іпотека - вид забезпечення
виконання зобов'язання нерухомим
майном, що залишається у володінні і
користуванні іпотекодавця, згідно з
яким іпотекодержатель має право в разі
невиконання боржником забезпеченого
іпотекою зобов'язання одержати
задоволення своїх вимог за рахунок
предмета іпотеки переважно перед
іншими кредиторами цього боржника у
порядку, встановленому цим Законом.

Статтею 3 того ж Закону передбачено, що
у разі порушення боржником основного
зобов'язання відповідно до іпотеки
іпотекодержатель має право
задовольнити забезпечені нею вимоги за
рахунок предмета іпотеки переважно
перед іншими особами, права чи вимоги
яких на передане в іпотеку нерухоме
майно зареєстровані після державної
реєстрації іпотеки.

Згідно вимог ст. 1 Закону України «Про
виконавче провадження» виконавче
провадження як завершальна стадія
судового провадження та примусове
виконання рішень інших органів
(посадових осіб) - це сукупність дій
органів і посадових осіб, визначених у
цьому Законі, що спрямовані на
примусове виконання рішень судів та
інших органів (посадових осіб), які
провадяться на підставах, в межах
повноважень та у спосіб, визначених цим
Законом, іншими нормативно-правовими
актами, прийнятими відповідно до цього
Закону та інших законів, а також
рішеннями, що відповідно до цього
Закону підлягають примусовому
виконанню.

Частиною 1 ст. 17 Закону України «Про
виконавче провадження» передбачено, що
примусове виконання рішень
здійснюється державною виконавчою
службою на підставі виконавчих
документів, визначених цим Законом.

Для забезпечення реального виконання
рішення відповідно до положень ст. 57
цього Закону застосовується арешт
майна боржника, який може накладатися
державним виконавцем, зокрема, шляхом
винесення постанови про арешт майна
боржника та оголошення заборони на
його відчуження.

Згідно з ч. 1 ст. 52 Закону України «Про
виконавче провадження» звернення
стягнення на майно боржника полягає в
його арешті, вилученні та примусовій
реалізації.

При цьому, відповідно до ч. 1 ст. 54 Закону
України «Про виконавче провадження»
стягнення на заставлене майно в
порядку примусового виконання
допускається за виконавчими
документами для задоволення вимог
стягувача-заставодержателя.

Примусове звернення стягнення на
предмет іпотеки здійснюється
державним виконавцем з урахуванням
положень Закону України "Про іпотеку"
(ч. 8 ст. 54 Закону України «Про виконавче
провадження»).

При цьому, статтею 512 Цивільного
кодексу України передбачено, що
кредитор у зобов'язанні може бути
замінений іншою особою внаслідок
передання ним своїх прав іншій особі за
правочином (відступлення права вимоги).

Згідно з ст. 514 вказаного Кодексу, до
нового кредитора переходять права
первісного кредитора у зобов'язанні в
обсязі і на умовах, що існували на
момент переходу цих прав.

Частиною 5 статті 8 Закону України «Про
виконавче провадження» передбачено, що
у разі вибуття однієї із сторін
державний виконавець з власної
ініціативи або за заявою сторони, а
також сама заінтересована сторона
мають право звернутися до суду із
заявою про заміну сторони її
правонаступником. Для правонаступника
усі дії, вчинені до його вступу у
виконавче провадження, обов'язкові
тією мірою, якою вони були б
обов'язковими для сторони, яку
правонаступник замінив.

Таким чином, за наслідком укладення
05.11.2010 року договорів купівлі-продажу
кредитного портфелю та про
відступлення права вимоги між ПАТ «ОТП
Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» до
останнього перейшли права кредитора та
іпотекодержателя Квартири.

В той же час, існує виконавче
провадження № 28995921 про стягнення
коштів з ОСОБА_3 та ОСОБА_5 за кредитним
договором від 22.08.2007 року № ML-003/194/2007
(встановлено із змісту рішення суду в
частині дати та умов кредитного
договору) на підставі рішення
Деснянського районного суду від 23.09.2010
року. Боржником у даному виконавчому
провадженні є ОСОБА_3, а стягувачем - ПАТ
«ОТП Банк».

Тобто, виконавче провадження № 28995921
спрямоване на примусове виконання
рішення суду про стягнення з боржника
коштів за кредитним договором від
22.08.2007 року № ML-003/194/2007, право вимоги за
яким, станом на даний момент, належить
позивачу та зобов'язання за яким
забезпечено іпотекою Квартири.

Тому, колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції про те,
що позивачем обрано невірний спосіб
захисту своїх інтересів, оскільки
належним способом, у даному випадку,
буде заміна стягувача у виконавчому
провадженні № 28995921 з ПАТ «ОТП Банк» на
правонаступника кредитора у
зобов'язанні - ТОВ «ОТП Факторинг
Україна».

Наявність арешту усього майна ОСОБА_3 у
межах суми стягнення, у тому числі
квартири, не порушує права позивача,
оскільки такий арешт накладений для
забезпечення реального виконання
рішення суду про стягнення коштів за
відповідним кредитним договором та є
елементом процедури звернення
стягнення на майно боржника.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів вважає правильним висновок суду
першої інстанції про відсутність
підстав для зобов'язання відповідача
вчинити дії щодо звільнення з-під
арешту вказаної вище квартири та
зняття заборони на її відчуження, а
тому у задоволенні позову слід
відмовити.

Доводи апеляційної скарги
спростовуються вищевикладеним, а тому
вона задоволенню не підлягає.

За змістом ст. 159 КАС України судове
рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права,
обґрунтованим - ухвалене судом на
підставі повного та всебічного
з'ясування обставин в адміністративній
справі, підтверджених доказами,
дослідженими в судовому засіданні.

З урахуванням вищевикладеного,
колегія суддів дійшла висновку, що
судом першої інстанції правильно
встановлено обставини справи, судове
рішення ухвалено з додержанням норм
матеріального та процесуального права
і підстав для його скасування не
вбачається.

Керуючись ст. ст. 2, 159, 160, 195, 196, 198, 200, 205,
206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника
Товариства з обмеженою
відповідальністю «ОТП Факторинг
Україна» - Владімірової Ольги
Василівни - залишити без задоволення, а
постанову Окружного адміністративного
суду м. Києва від 03 червня 2014 року - без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів з дня складання
в повному обсязі шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий-суддя:
В.П. Мельничук

Судді:
Т.М. Грищенко

І.О. Лічевецький

.

Головуючий суддя
Мельничук В.П.

Судді:
Грищенко Т.М.

Лічевецький І.О.