Справа № 2-а-5719/11
Суддя: Турбіна Т. Ф.
Дата ухвалення: 2014-07-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Дата документу 11.07.2014
Справа № 2-а-5719/11
Провадження № 2-а/334/91/14
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 липня 2014 року Ленінський районний
судм. Запоріжжя у складі головуючого
судді Турбіної Т.Ф., при секретарі
Нестеренко Ю.І., розглянувши
увідкритому судовому засіданні в м.
Запоріжжі справу за адміністративним
позовом ОСОБА_1 до Управління праці та
соціального захисту населення
Запорізької міської ради по
Ленінському району, третя особа:
Головне управління Державної
казначейської служби України в
Запорізькій області, про визнання дій
протиправними та стягнення
недоплаченої щорічної разової
грошової допомоги на оздоровлення, -

в с т а н о в и в:

У січні 2011 року ОСОБА_1 звернулася до
суду з адміністративним позовом до
Управління праці та соціального
захисту населення Ленінської районної
адміністрації Запорізької міської
ради про визнання протиправнимидій
суб'єкта владних повноважень щодо
відмови у проведенні перерахунку та
виплати щорічної допомоги на
оздоровлення у відповідності до вимог
ст. 48 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» за 2005-2010 роки, стягнення
недоплаченої щорічної разової
грошової допомоги на оздоровлення за
вказаний період.

Ухвалою Ленінського районного суду м.
Запоріжжя від 17.06.2011р. позовна заява
залишена без розгляду у зв'язку з
пропуском шестимісячного строку
звернення до суду. Ухвалою
Дніпропетровського апеляційного суду
від 15.01.2013р. ухвала Ленінського
районного суду м. Запоріжжя від 17.06.2011р.
скасована в частині залишення без
розгляду позовних вимог за 2007-2010 роки
та справу в цій частині направлено для
продовження розгляду, в іншій частині
залишена без змін.

Ухвалою Ленінського районного суду м.
Запоріжжя від 11.10.2013р. провадження у
даній справі закрито у зв'язку з
припиненням юридичної особи
Управління праці та соціального
захисту населення Ленінської районної
адміністрації Запорізької міської
ради.

Ухвалою Дніпропетровського
апеляційного суду від 23.01.2014р. ухвала
Ленінського районного суду м.
Запоріжжя від 11.10.2013р. скасована, а
справа направлена для продовження
розгляду, з тих підстав, що у разі
припинення діяльності органом
державної влади чи органом місцевого
самоврядування, дії чи бездіяльність
яких оскаржуються, суд повинен
залучити до участі у справі його
правонаступника, а у випадку його
відсутності - орган, до компетенції
якого належить вирішення питання про
усунення порушень прав, свобод чи
інтересів позивача.

В обґрунтування позову позивач вказує,
що вона як інвалід третьої групи 1
категорії, інвалідність якої пов'язана
із наслідками аварії на ЧАЕС, з 01.11.2005р.
по 31.05.2010р. знаходилася на обліку в
Управлінні праці та соціального
захисту населення Ленінської районної
адміністрації Запорізької міської
ради і отримуваласоціальні виплати у
розмірі 90,00 грн. відповідно до
Постанови КМУ №562 від 12.07.2005р., а не у
відповідності з положеннями ст. 48
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи».

У перерахунку щорічної допомоги на
оздоровлення у відповідності до вимог
закону їй було відмовлено, у зв'язку з
чим позивач просить визнати вказані
дії відповідача неправомірними,
стягнути з відповідача недоотримані
суми щорічної допомоги на оздоровлення
за 2007, 2009, 2010 роки, які позивач визначила
у загальній сумі 7628,00 грн. як
спричинену матеріальну шкоду.

До початку розгляду справи по суті, у
березні 2014 року, ОСОБА_1 звернулася до
суду із заявою про уточнення
адміністративного позову, залучивши до
участі у справі в якості відповідача
Управління праці та соціального
захисту населення Запорізької міської
ради по Ленінському району. Також
позивач залучив до участі у справі
третю особу - Головне Управління
Державного казначейства України в
Запорізькій області, мотивуючи тим, що
рішення про стягнення коштів у справах,
пов'язаних із соціальними виплатами,
вкинуються Держаною казначейською
службою України.

В судове засідання позивач не
з'явилася, надала заяву про розгляд
справи за її відсутності.

Відповідач надав заперечення проти
позову, вважає хибною думку
апеляційного суду про застосування у
даній справі ст. 52 КАС України. Заміну
відповідача у справі вважає
неприпустимим. Позивач ніколи не
перебувала і не перебуває на обліку в
Управлінні праці та соціального
захисту населення Запорізької міської
ради по Ленінському району, яке
розпочало свою діяльність тільки з
01.04.2011р.

Управління заперечує проти того, що
його дії неправомірні по відношенню до
позивача, тому позбавлене можливості
надавати пояснення по суті заявлених
вимог щодо виплати позивачу
одноразової грошової допомоги у 2008-2010
роках.

При цьому, коментуючи законодавче
регулювання спірного питання, вважає,
що виплати державної допомоги на
оздоровлення здійснювалися у
відповідності до норм чинного
законодавства.

З наведених підстав представник
відповідача у задоволенні позову
просить відмовити у повному обсязі.

Судом допущено процесуальну заміну
третьої особи по справі на Головне
управління Державної казначейської
служби України в Запорізькій області.

Головне управління Державної
казначейської служби України в
Запорізькій області надало
заперечення проти позову, вказуючи, що
вимоги позову про стягнення з
відповідача з державного бюджету
матеріальної шкоди, є фактично двома
різними вимогами до різних боржників.

Зауважує, що у разі визначення
позивачем боржником щодо виплати
заявлених у позові сум Управління
праці та соціального захисту населення
Запорізької міської ради по
Ленінському району, то Головне
управління Державної казначейської
служби України в Запорізькій області
буде неналежною третьою особою у
справі, оскільки зазначений
територіальний орган соціального
захисту населення знаходиться на
казначейському обслуговуванні в
Управлінні Державної казначейської
служби України у Ленінському районі м.
Запоріжжя Запорізької області, яке є
окремою юридичною особою.

У разі визначення боржником щодо
відшкодування недоплачених сум
Державний бюджет України, то Головне
управління Державної казначейської
служби України в Запорізькій області
також буде неналежною третьою особою у
справі.

Крім того, спричинення матеріальної
шкоди позивачем не доведено, позовна
вимога про стягнення грошових коштів з
Державного бюджету України є
необґрунтованою і взагалі не підлягає
задоволенню.

Заслухавши учасників процесу,
дослідивши та оцінивши надані
сторонами докази, суд дійшов до
наступного висновку.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є
інвалідом третьої групи 1 категорії,
інвалідність якої пов'язана із
наслідками аварії на ЧАЕС, що
підтверджується посвідченням серії
НОМЕР_1, виданим 28.10.2005р. та пенсійним
посвідченням серії НОМЕР_2.

ОСОБА_1 перебувала на обліку в
Управлінні праці та соціального
захисту населення Ленінської районної
адміністрації Запорізької міської
ради з 01.11.2005р. як постраждала
внаслідок Чорнобильської катастрофи, і
отримувала щорічні соціальні виплати -
компенсацію на оздоровлення в сумі 90,00
грн. з 2005 року по 2010 рік включно. З
обліку в управлінні позивач знята з
01.06.2010р. Вказані обставини
підтверджуються довідкою №№77,
довідкою-атестатом №81 від 24.06.2010р.
(а.с.12-13).

08.06.2010р. і 25.06.2010р. ОСОБА_1 звернулася до
Управлінні праці та соціального
захисту населення Ленінської районної
адміністрації Запорізької міської
ради із заявою провести перерахунок
розміру щорічної грошової допомоги на
оздоровленняу відповідності до вимог
ст. 48 Закону України «Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждаливнаслідок Чорнобильської
катастрофи».

Про відмову у задоволенні заяв
позивача було повідомлено листами від
10.06.2010р. №М-45-041 та від 02.07.2010р. №3755/04 з
посиланням на те, що згідно Постанови
КМУ від 12.07.2005 року №562 «Про щорічну
допомогу на оздоровлення громадянам,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» їй, як
постраждалій 1 категорії та інваліду
третьої групи, грошова допомога на
оздоровлення виплачується в розмірі
90,00 грн. один раз на рік.

Основні положення щодо реалізації
конституційного права громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи, на охорону їхнього життя та
здоров'я, створення єдиного порядку
визначення категорій зон
радіоактивного забруднення територій,
умов проживання і трудової діяльності
на них, соціального захисту населення
визначені та закріплені в Законі
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
від 28.02.1991 р.

Відповідно до ст. 48 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» позивачці,
як інваліду 3 групи, постраждалій
внаслідок Чорнобильської катастрофи 1
категорії, повинна надаватись щорічна
грошова допомога на оздоровлення в
розмірі чотирьох мінімальних
заробітних плат. Розмір заробітної
плати визначається на момент виплати.

Дія ч.4 статті 48 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» зупинялась
Законом України «Про державний бюджет
України на 2007 рік», проте, рішенням
Конституційного Суду України від 06.07.2007
у справі №6рп/2007 таке зупинення визнано
неконституційним.

Законом України від 28.12.2007 року «Про
державний бюджет України на 2008 рік та
про внесення змін до деяких
законодавчих актів України» стаття
статті 48 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» викладена у наступній
редакції: «Одноразова компенсація
учасникам ліквідації наслідків аварії
на Чорнобильській АЕС, які стали
інвалідами внаслідок Чорнобильської
катастрофи, та сім'ям, які втратили
годувальника із числа осіб, віднесених
до учасників ліквідації наслідків
аварії на Чорнобильській АЕС та смерть
яких пов'язана з Чорнобильською
катастрофою, щорічна допомога на
оздоровлення виплачується в порядку та
розмірах, встановлених Кабінетом
Міністрів України.

Рішенням Конституційного Суду України
від 22.05.2008 року у справі № 10-рп/2008 таку
зміну статті 48 Закону визнано
неконституційною.

Відповідно до статті 73 Закону України
«Про Конституційний Суд України», в
разі, якщо акти або їх окремі положення
визнаються такими, що не відповідають
Конституції України, вони оголошуються
нечинними і втрачають чинність від дня
прийняття Конституційним Судом
України рішення про їх
неконституційність. Відповідно до
статті 69 Закону України «Про
Конституційний Суд України», рішення і
висновки Конституційного Суду України
рівною мірою є обов'язковими до
виконання.

Отже, за 2007, 2009, 2010 роки ОСОБА_1 повинна
була отримувати допомогу на
оздоровлення в розмірі чотирьох
мінімальних заробітних плат на момент
виплати, як передбачено ст. 48 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Згідно ч.2 ст.19 КонституціїУкраїни
органидержавноївлади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
Законами України.

Судом встановлено, що вищезазначена
допомога виплачувалася позивачу у 2007,
2009, 2010 роках у розмірі 90,00 грн. Отже, при
нарахуванні та виплаті грошової
допомоги на оздоровленняУправління
праці та соціального захисту населення
Ленінської районної адміністрації
Запорізької міської ради
неправомірно, в порушення вимог
законодавства, керувалося постановою
Кабінету Міністрів України № 562 від
12.07.2005 року «Про щорічну допомогу на
оздоровлення громадянам, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», якою передбачено виплату
зазначеного виду допомоги у розмірі,
значно нижчому, ніж встановлено
Законом України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», який має вищу юридичну
силу в порівняні з постановою Кабінету
Міністрів України від 12.07.2005 року № 562.

Відповідно, належним способом захисту
прав позивача, порушених
неправомірними діями відповідача по
нарахуванню та виплаті щорічної
допомоги на оздоровлення, суд визнає
необхідність зобов'язати відповідача
провести перерахунок та виплату
позивачу щорічної допомоги на
оздоровлення за вказаний період
відповідно до вимог ст. 48 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»,
з урахуванням раніше виплачених сум.

Вимоги позову про стягнення всіх
недоотриманих сум як матеріальної
шкоди, завданої органом державної
влади, відповідно до ст. 1173 ЦК України є
безпідставними і необґрунтованими і
задоволенню не підлягають.

Доводи відповідача про відмову у
задоволенні позову у зв'язку з тим, що
позов пред'явлено до неналежного
відповідача, суд вважає
необґрунтованими з наступних підстав.

Відповідно до статті 55 КАС України в
разі вибуття або заміни сторони чи
третьої особи у відносинах, щодо яких
виник спір, суд допускає на будь-якій
стадії адміністративного процесу
заміну відповідної сторони чи третьої
особи правонаступником.

При визначенні процесуального
правонаступництва слід виходити з
того, хто є правонаступником у спірних
правовідносинах, та враховувати, що
якщо під час розгляду орган державної
влади, орган місцевого самоврядування,
рішення, дії чи бездіяльність яких
оскаржуються, припинили свою
діяльність, то в такому випадку до
участі у справі залучаються їх
правонаступники. У випадку ж
відсутності правонаступників
залучається до участі у справі орган,
до компетенції якого належить
вирішення питання про усунення
порушень прав, свобод чи інтересів
позивача.

Виходячи з положень статей 55, 56
Конституції України у будь-якому разі у
даному випадку спірні правовідносини
допускають правонаступництво.

Судом встановлено, що порушення прав
позивача при здійсненні виплат
щорічної грошової допомоги на
оздоровлення у 2007 - 2010 роках було
допущено Управлінням праці та
соціального захисту населення
Ленінської районної адміністрації
Запорізької міської ради.

ОСОБА_1 звернулася до суду за захистом
свого порушеного права з позовом до
Управління праці та соціального
захисту населення Ленінської районної
адміністрації Запорізької міської
ради спочатку у порядку цивільного
судочинства, а після закриття
провадження у цивільній справі подала
до суду 26.01.2011р. адміністративний
позов до Управління праці та
соціального захисту населення
Ленінської районної адміністрації
Запорізької міської ради, який
розглядається наразі.

На шостій сесії шостого скликання
Запорізькою міською радою було
прийняте рішення від 18.02.2011р. №6 «Про
структуру виконавчих органів
Запорізької міської ради, загальну
чисельність апаратуЗапорізької
міської ради та її виконавчих органів»,
яким вирішили: утворити з 01.03.2011р., в
тому числі, Управління праці та
соціального захисту населення
Запорізької міської ради по
Ленінському району (п.3.11 Рішення);
ліквідувати з 10.05.2011р. Ленінську
районну адміністрацію Запорізької
міської ради (п. 4.27 Рішення),
структурним підрозділом якої
являється Управління праці та
соціального захисту населення
Ленінської районної адміністрації
Запорізької міської ради.

На виконання зазначеного рішення
Ленінська районна адміністрація була
ліквідована, до єдиного державного
реєстру юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців 22.09.2011р. внесений
запис №6014472 про проведення
державної реєстрації припинення
юридичної особи - Управління праці та
соціального захисту населення
Ленінської районної адміністрації
Запорізької міської ради в результаті
її ліквідації (Ленінської районної
адміністрації).

Щодо новоутвореного Управління праці
та соціального захисту населення
Запорізької міської ради по
Ленінському району, то рішенням
Запорізької міської ради №72 від
18.02.2011р. було затверджено Положення про
управління праці та соціального
захисту населення Запорізької міської
ради по Ленінському району, 04.03.2011р.
проведено державну реєстрацію
юридичної особи - Управління праці та
соціального захисту населення
Запорізької міської ради по
Ленінському району, що підтверджується
свідоцтвом про державну реєстрацію
серія А01 №034187.

Згідно Положення про управління праці
та соціального захисту населення
Запорізької міської ради по
Ленінському району, основними
завданнями новоутвореного управління
є забезпечення у межах своїх
повноважень додержання чинного
законодавства у сфері
соціально-трудових відносин, оплати
праці, зайнятості, пенсійного
забезпечення, соціального захисту та
соціального обслуговування населення,
у тому числі громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи, а
також ведення обліку осіб, які мають
право на пільги за соціальною ознакою,
а також, забезпечення виплати
передбачених законодавством
компенсацій та допомоги громадянам,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи.

Відповідно до заключних положень,
управління приймає на зберігання та
використовує у роботі документи з
основної діяльності, строки зберігання
яких ще не вичерпані, та документи не
закінчені у діловодстві управління
праці та соціального захисту населення
Ленінської районної адміністрації
Запорізької міської ради.

Отже, Управління праці та соціального
захисту населення Запорізької міської
ради по Ленінському районуна даний час
є органом, на який покладено аналогічні
завдання та функції, що і на Управління
праці та соціального захисту населення
Ленінської районної адміністрації
Запорізької міської ради.

З огляду на викладене, Управління праці
та соціального захисту населення
Запорізької міської ради по
Ленінському району правомірно за
заявою позивача залучене до участі у
справі в якості відповідача,
заперечення представника відповідача
про відмову у задоволенні позову у
зв'язку з тим, що він пред'явлений не до
тієї особи, яка має відповідати за
адміністративним позовом, є
необґрунтованими.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 9, 69-71, 99, 100, 158-163, 167 КАС України,
ст.ст. 48 Закону України «Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», суд

п о с т а н о в и в:

Адміністративний позов ОСОБА_1
задовольнити частково.

Зобов'язати Управління праці та
соціального захисту населення
Запорізької міської ради по
Ленінському району здійснити
перерахунок та виплату ОСОБА_1 щорічної
грошової допомоги на оздоровлення за
2007, 2009 і 2010 роки в розмірі,
передбаченому ст. 48 «ЗУ «Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», виходячи з чотирьох
мінімальних заробітних плат на час їх
виплат за відповідний період, з
урахуванням проведених виплат.

В задоволенні інших позовних вимог -
відмовити.

Постанова може бути оскаржена протягом
10 днів до адміністративного
апеляційного суду Дніпропетровської
області через Ленінський районний суд
м.Запоріжжя.

Суддя:
Турбіна Т. Ф.