Справа № К/9991/16607/11-С
Суддя: Юрченко В.В.
Дата ухвалення: 2014-07-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"11" липня 2014 р. м. Київ
К/9991/16607/11

колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

головуючого-судді: Юрченка В.В.,

суддів: Амєліна С.Є., Кобилянського М.Г.,

розглянувши в попередньому судовому
засіданні в порядку касаційного
провадження адміністративну справу за
позовом ОСОБА_1 до Головного управління
Міністерства внутрішніх справ України
в Закарпатській області про
поновлення на роботі за касаційною
скаргою представника позивача ОСОБА_1
ОСОБА_2 на постанову Закарпатського
окружного адміністративного суду від 9
червня 2010 року та ухвалу Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 1 березня 2011 року,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2009 року ОСОБА_1 звернувся до
суду з вказаним позовом.

Свої позовні вимоги обґрунтовував тим,
що він проходив службу на посаді
старшого інспектора - чергового
чергової частини УБОЗГУМВС України в
Закарпатській області. Наказом
начальника ГУ МВС України в
Закарпатській області «Про
притягнення до дисциплінарної
відповідальності старшого інспектора -
чергового чергової частини УБОЗ ГУМВС
ОСОБА_1» від 31 серпня 2009 року №479
позивача було звільнено з органів
внутрішніх справ на підставі пункту 64
«є» (за порушення дисципліни) Положення
про проходження служби рядовим і
начальницьким складом органів
внутрішніх справ України, у зв'язку з
грубим порушенням вимог статті 7 Закону
України «Про дисциплінарний статут
органів внутрішніх справ» та пунктів 5,
7 Етичного Кодексу працівника органів
внутрішніх справ. Наказом начальника
ГУ МВС України в Закарпатській області
від 16 вересня 2009 року №390 позивача
звільнено з органів внутрішніх справ в
запас Збройних Сил України (з
постановкою на військовий облік) з 18
вересня 2009 року. Підставою для
звільнення позивача зі служби стало
проведення службового розслідування
яким встановлено, що 2 серпня 2009 року
позивач, перебуваючи поза службою у
цивільному одязі після вживання
спиртних напоїв зайшов до кафе
«ІНФОРМАЦІЯ_1», в якому спровокував
конфлікт з барменом ОСОБА_3 та
власницею кафе ОСОБА_4, яку позивач
вдарив папкою «Меню» по обличчю. За
матеріалами перевірки факт
перебування ОСОБА_1 у нетверезому стані
в кафе «ІНФОРМАЦІЯ_1» та факт конфлікту
між позивачем та власницею кафе ОСОБА_4
підтвердили працівники ТОВ «Сенк» та
інспектори роти ППСМ Ужгородського МУ
ГУМВС. Позивач вважає звільнення його
зі служби незаконним з огляду на
наступне. Медичного освідчення на стан
алкогольного чи іншого сп'яніння не
проводилось, у матеріалах перевірки
відсутні фактичні докази з медичних
закладів щодо наявності чи відсутності
у крові ОСОБА_1 алкоголю. Працівники ТОВ
«Сенк» та інспектори роти ППСМ
Ужгородського МУ ГУМВС не були
присутніми на терасі бару кафе
«ІНФОРМАЦІЯ_1» у момент виникнення
події. Власниця кафе ОСОБА_4 вела себе
нахабно та відмовилась обслуговувати
позивача. Крім того, звільнення
позивача зі служби сталося під час
перебування ним на лікарняному з 14
вересня 2009 року по 20 вересня 2009 року, що
підтверджується листком
непрацездатності серії АБН №883795. При
звільненні зі служби відповідачем не
було враховано шість заохочень по
службі, те, що у позивача на утриманні є
двоє неповнолітніх дітей, а також те, що
він працює в органах внутрішніх справ з
1995 року. Просив з урахуванням уточнення
позовних вимог скасувати наказ ГУ МВС
України в Закарпатській області «Про
притягнення до дисциплінарної
відповідальності старшого інспектора -
чергового чергової частини УБОЗ ГУМВС
ОСОБА_1» від 31 серпня 2009 року №479;
скасувати наказ начальника ГУ МВС
України в Закарпатській області від 16
вересня 2009 року №390 про звільнення
ОСОБА_1 з органів внутрішніх справ;
поновити позивача на посаді старшого
інспектора - чергового чергової
частини УБОЗ ГУМВС; стягнути з
відповідача на користь позивача
заробітну плату за час вимушеного
прогулу, пов'язаного з незаконним
звільненням.

Постановою Закарпатського окружного
адміністративного суду від 9 червня 2010
року в задоволенні позову ОСОБА_1
відмовлено.

Ухвалою Львівського апеляційного
адміністративного суду від 1 березня 2011
року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено
без задоволення, а постанову
Закарпатського окружного
адміністративного суду від 9 червня 2010
року - без змін.

Вказуючи на допущені, на думку
представника ОСОБА_1 ОСОБА_2, судами
порушення норм чинного матеріального
та процесуального законодавства, що
призвело до постановлення
неправильних судових рішень,
представник позивача просить
скасувати постановлені судові рішення
судів першої та апеляційної інстанцій
та ухвалити нове судове рішення, яким
задовольнити позов.

Заслухавши суддю-доповідача,
обговоривши доводи касаційної скарги
та перевіривши за матеріалами справи
правильність застосування судами норм
матеріального та процесуального права,
правової оцінки обставин у справі,
колегія суддів вважає, що касаційна
скарга задоволенню не підлягає з
наступних підстав.

Під час розгляду справи по суті судами
першої та апеляційної інстанцій
встановлено, що наказом начальника ГУ
МВС України в Закарпатській області
«Про притягнення до дисциплінарної
відповідальності старшого інспектора -
чергового чергової частини УБОЗ ГУМВС
ОСОБА_1» позивача звільнено з органів
внутрішніх справ на підставі пункту 64
«є» (за порушення дисципліни) Положення
про проходження служби рядовим і
начальницьким складом органів
внутрішніх справ України, у зв'язку з
грубим порушенням вимог статті 7 Закону
України «Про дисциплінарний статут
органів внутрішніх справ» та пунктів 5,
7 Етичного Кодексу працівника органів
внутрішніх справ, що призвело до
створення негативного іміджу
працівників міліції в засобах масової
інформації, оскільки про обставини
скоєного ОСОБА_1 були опубліковані в
газетах «Вісті тижня» від 8 серпня 2009
року та «Трибуна» від 4 серпня 2009 року
№52 критичні матеріали.

Наказом начальника ГУ МВС України в
Закарпатській області від 16 вересня 2009
року ОСОБА_1 був звільнений зі служби в
запас Збройних Сил України (з
постановкою на військовий облік) з 18
вересня 2009 року.

Підставою для цього став висновок
службового розслідування від 10 серпня
2009 року, яким було встановлено, що 2
серпня 2009 року старший інспектор -
черговий чергової частини УБОЗ ГУМВС
України в Закарпатській області майор
міліції ОСОБА_1, перебуваючи поза
службою у цивільному одязі, після
вживання спиртних напоїв зайшов до
кафе «ІНФОРМАЦІЯ_1», де хотів замовити
пельмені. Бармен ОСОБА_3 повідомила, що
такої страви немає, але якщо він бажає,
то можна замовити вареники з картоплею.
ОСОБА_1 почав у грубій формі
з'ясовувати, з якої саме картоплі
(Волинської, Рівненської чи
Херсонської) приготовлено начиння до
вареників. Коли власниця кафе ОСОБА_4
намагалась залагодити конфлікт,
ОСОБА_1 вдарив папкою «Меню» громадянку
ОСОБА_4 по обличчю. Факт перебування
позивача у нетверезому стані в кафе
«ІНФОРМАЦІЯ_1» та наявність конфлікту
між позивачем та ОСОБА_4 підтвердили
працівники охоронного ТОВ «Сенк», а
також інспектори роти ППСМ
Ужгородського МУ ГУМВС України в
Закарпатській області, які по виклику
приїхали на місце події.

Судами обох інстанцій також
встановлено, що на час звільнення
позивача з органів внутрішніх справ,
позивач мав незняте дисциплінарне
стягнення у вигляді догани, оголошену
наказом ГУМВС України в Закарпатській
області від 1 вересня 2008 року №519.

Відповідно до частини 1 статті 1 Закону
України «Про Дисциплінарний статут
органів внутрішніх справ України» від
22 лютого 2006 року № 3460-IV службова
дисципліна - дотримання особами
рядового і начальницького складу
Конституції і законів України, актів
Президента України і Кабінету
Міністрів України, наказів та інших
нормативно-правових актів
Міністерства внутрішніх справ України,
підпорядкованих йому органів і
підрозділів та Присяги працівника
органів внутрішніх справ України.

Згідно статті 7 Дисциплінарного
статуту службова дисципліна базується
на високій свідомості та зобов'язує
кожну особу рядового і начальницького
складу захищати і охороняти від
протиправних посягань, зокрема, права
та свободи громадян, власність,
інтереси суспільства і держави; з
гідністю і честю поводитися в
позаслужбовий час, бути прикладом у
дотриманні громадського порядку,
припиняти протиправні дії осіб, які їх
учиняють.

Відповідно до Кодексу честі працівника
органів внутрішніх справ України,
затвердженого Наказом Міністерства
внутрішніх справ України від 11 січня 1996
року №18, громадянин України, який
вирішив присвятити своє життя службі в
органах внутрішніх справ, добровільне
бере на себе обов'язок служити Закону,
виконувати вимоги Присяги,
додержуватись високоморальних норм
поведінки. Працівник органів
внутрішніх справ повинен постійно
пам'ятати, що він є представником
органів влади, і бути гідним довір'я
народу.

Враховуючи викладене, суди першої та
апеляційної інстанцій належним чином
встановили обставини справи, дали
відповідну оцінку дослідженим у
судових засіданнях доказам у справі, та
прийшли до обґрунтованого висновку про
відмову в задоволенні позову.

Позивач у заяві про збільшення
позовних вимог зазначив про
перебування його на лікуванні у період
з 14 вересня 2009 року по 20 вересня 2009 року,
проте, як встановлено судом першої
інстанції, позивач пред'явив листок
непрацездатності відповідачу лише під
час розгляду справи по суті у судовому
засіданні суду першої інстанції, через
що суди першої та апеляційної
інстанцій прийшли до обґрунтованого
висновку про те, що відповідач не знав і
не міг знати про наявність такого
документу.

Крім цього, Законом України «Про
Дисциплінарний статут органів
внутрішніх справ України» не
передбачено заборони накладення
дисциплінарних стягнень під час
тимчасової непрацездатності осіб
рядового і начальницького складу
органів внутрішніх справ.

Частиною 2 статті 18 Дисциплінарного
статуту встановлено, що такі
дисциплінарні стягнення, як звільнення
з посади та звільнення з органів
внутрішніх справ, накладені на осіб
рядового і начальницького складу, які
тимчасово непрацездатні або
перебувають у відпустці, відрядженні,
виконуються після їх прибуття до місця
проходження служби.

Відповідно до вимог частини першої
статті 220 Кодексу адміністративного
судочинства України суд касаційної
інстанції перевіряє правильність
застосування судами першої та
апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
правової оцінки обставин у справі і не
може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу.

За правилами статті 224 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанції не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій. Не може бути
скасовано судове рішення з мотивів
порушення норм процесуального права,
якщо це не призвело і не могло
призвести до неправильного вирішення
справи.

Оскаржувані судові рішення судів
першої та апеляційної інстанцій
постановлені з дотриманням норм
матеріального та процесуального права,
доводами касаційної скарги висновки,
викладені в судових рішеннях, не
спростовуються, підстави для їх
скасування відсутні.

Враховуючи наведене, колегія суддів
вважає за необхідне відмовити в
задоволенні касаційної скарги.

Керуючись статтями 210, 220, 220-1, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу представника
позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 залишити без
задоволення, а постанову
Закарпатського окружного
адміністративного суду від 9 червня 2010
року та ухвалу Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 1 березня 2011 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та оскарженню не
підлягає.

Головуючий
Юрченко В.В.

Судді
Амєлін С.Є.

Кобилянський М.Г.