Справа № 820/7038/14
Суддя: Бенедик А.П.
Дата ухвалення: 2014-07-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 липня 2014 р.Справа № 820/7038/14Колегія
суддів Харківського апеляційного
адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Бенедик А.П.

Суддів: Водолажської Н.С. ,
Калиновського В.А.

за участю секретаря судового засідання
Зарицької Т.В.

представника позивача - Бєлєвцової О.С.

представника відповідача - Горбонос
В.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Харківської митниці
Міндоходів на постанову Харківського
окружного адміністративного суду від
13.05.2014р. по справі № 820/7038/14

за позовом Приватного
акціонерного товариства "ПРОМДИЗЕЛЬ"

до Харківської митниці Міндоходів

про скасування рішення,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, Приватне акціонерне
товариства "ПРОМДИЗЕЛЬ", звернувся до
суду із адміністративним позовом до
Харківської митниці Міндоходів, в
якому просив:

- скасувати рішення Харківської
митниці Міндоходів про коригування
митної вартості товарів №807000003/2014/000430/2
від 01.04.2014 р.;

- скасувати картку відмови Харківської
митниці Міндоходів в прийнятті митної
декларації, митному оформленні випуску
чи пропуску товарів, транспортних
засобів комерційного призначення
№807100000/2014/00272 від 01.04.2014 р.;

- скасувати рішення Харківської
митниці Міндоходів про коригування
митної вартості товарів №807000003/2014/000431/2
від 01.04.2014 р.;

- скасувати картку відмови Харківської
митниці Міндоходів в прийнятті митної
декларації, митному оформленні випуску
чи пропуску товарів, транспортних
засобів комерційного призначення
№807100000/2014/00271 від 01.04.2014р.

В обґрунтування позовних вимог вказує,
що приймаючи оскаржувані картки
відмови в прийнятті митної декларації
та рішення про коригування митної
вартості товарів, відповідач дійшов до
неправомірного висновку про порушення
позивачем вимог діючого законодавства.
Зазначив, що при митному оформленні
товарів, які ввозились на територію
України, позивач самостійно визначив
їх митну вартість за основним методом -
ціною договору (контракту), заявив цей
показник в митній декларації до якої
додав документи, що її підтверджують
згідно з переліком, визначеним Митним
кодексом України (далі - МК України).
Враховуючи, що жодних розбіжностей,
ознак підробки або відсутності
обов'язкових відомостей в даних до
митного оформлення документах
відповідачем встановлено не було, то
приймаючи спірні картки відмови в
прийнятті митної декларації та рішення
про коригування митної вартості
товарів, контролюючий орган діяв з
порушенням вимог діючого
законодавства.

Постановою Харківського окружного
адміністративного суду від 13.05.2014 року
адміністративний позов було
задоволено.

Скасовано рішення Харківської митниці
Міндоходів про коригування митної
вартості товарів від 01.04.2014 року №
807000003/2014/000430/2, № 807000003/2014/000431/2.

Скасовано картки відмови Харківської
митниці Міндоходів в прийнятті митної
декларації, митному оформленні випуску
чи пропуску товарів, транспортних
засобів комерційного призначення від
01.04.2014 року № 807100000/2014/00272, № 807100000/2014/00271.

Відповідач, не погодившись із судовим
рішенням, подав апеляційну скаргу, в
якій просить скасувати постанову
Харківського окружного
адміністративного суду від 13.05.2014 року
та прийняти нове рішення, яким
відмовити у задоволенні позовних
вимог.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної
скарги, відповідач посилається на
прийняття оскаржуваної постанови з
порушенням норм матеріального права,
зокрема на порушення ст. ст. 51, 53-55, 57, 59, 61
МК України, що призвело до
неправильного вирішення справи.

Вказує, що підставою для прийняття
оскаржуваних рішень, слугував
встановлений митним органом за
наслідками проведеного контролю
заявленої позивачем митної вартості
товару факт невідповідність обраного
декларантом методу визначення митної
вартості товару умовам, наведеним у
главі 9 МК України, в зв'язку з
виявленими і непідтвердженими
розбіжностями в документах, в зв'язку з
тим, що використані декларантом
відомості не підтверджені у повній
мірі документально, а також в зв'язку з
ненаданням декларантом додаткових
документів, передбачених п.3 ст.53 МК
України та вимогою декларанта надати
рішення про коригування митної
вартості.

Позивач надав письмові заперечення на
апеляційну скаргу, в яких, посилаючись
на обґрунтованість та об'єктивність
рішення суду, просить залишити його без
змін, а апеляційну скаргу - без
задоволення.

У судовому засіданні представники
сторін підтримали свої правові позиції
по справі.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши рішення суду та доводи
апеляційної скарги, дослідивши
письмові докази, колегія суддів вважає,
що апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та
підтверджено під час апеляційного
розгляду, що ПАТ "ПРОМДИЗЕЛЬ" пройшло
передбачену законодавством процедуру
державної реєстрації.

З матеріалів справи вбачається, що
10.10.2013 р. між ПАТ "Промдизель" (Покупець)
та компанією ТОВ Хута Банкова (Huta Bancowa
Ltd), резидентом Китаю (Продавець) було
укладено Контракт №614, відповідно до
умов якого продавець зобов'язався
поставити товар - сталеві вироби за
асортиментом та ціною, зазначеними у
Додатках до Контракту, а покупець
зобов'язався його прийняти і оплатити
(п.1.1 Контракту).

Відповідно до умов п.п.2.1, 3.1 Контракту
сторони узгодили, що ціна товару
визначається з урахуванням
відправлення товару залізничним
транспортом на умовах DАР кордон
України і Польщі (пункт переходу кордон
Хребушев-Ізов), згідно до Інкотермс 2010.

Згідно із п.4.2 Контракту, формою оплати
є відстрочення платежу - 30 робочих днів
з моменту поставки товару.

До зазначеного Контракту позивачем та
компанією ТОВ Хута Банкова складено,
зокрема, Додаток №7 від 19.03.2014р., де
сторони обумовили, що продавець
зобов'язаний поставити покупцю, а
останній сплатити загальну суму 193248,0 USD
за 336 бандажів, а саме: 192 шт. бандажу
розміром 890х143х83 (еквівалент розміру
1056/890х143) за ціною 495 USD/шт., загальною
вагою 61,824 тони та 144 шт. бандажу
розміром 1060х143х98 (еквівалент розміру
1256/1060х143) за ціною 682 USD/шт., загальною
вагою 63,936тон.

Відповідно до умов укладеного
Контракту, з урахуванням Додатку №7 від
19.03.2014р. та інвойсів (рахунків-фактур)
№№1, 1, 1 від 20.03.2014р.,
нерезидентом було поставлено на адресу
позивача обумовлений товар.

З метою проведення митного оформлення
товару, декларантом позивача - ТОВ
"НіВіВа", було надано до Харківської
митниці Міндоходів шляхом
електронного декларування митні
декларації ІМ 40
№807100000/2014/012681,№807100000/2014/012692 із
зазначенням ціни товару який
імпортуються, у розмірі 1075829,36 грн. та
1041125,18 грн. відповідно.

При цьому митну вартість товарів
декларантом визначено із
застосуванням методу визначення
митної вартості за ціною договору
(контракту) щодо товарів, які
імпортуються (вартість операції),
згідно статті 58 МК України.

Для підтвердження митної вартості,
заявленої на товар по МД ІМ 40
№№807100000/2014/012681, 807100000/2014/012692 від
31.03.2014р., у відповідності до вимог ст.53
МК України, позивач надав відповідачу
вичерпний перелік документів, у тому
числі додаткових, необхідних для
підтвердження митної вартості товару
та здійснення митного контролю.

Дослідивши вищезазначені документи,
відповідач не погодився з визначено
митною вартістю товару та прийняв
відповідні рішення про коригування
митної вартості товарів, а саме:

- №807000003/2014/000430/2 від 01.04.2014р., яким
визначена загальна сума товару у
розмірі 119042,11USD за 61824кг (1,9255 USD/кг), тобто
відповідач скоригував (збільшив) митну
вартість товару на 24002,11 USD;

- №807000003/2014/000431/2 від 01.04.2014р., яким
визначена загальна сума товару у
розмірі 123108,76USD за 63936кг (1,9255 USD/кг), тобто
відповідач скоригував (збільшив) митну
вартість товару на 24900,76 USD.

Як було встановлено під час розгляду
справи, підставою для прийняття
вказаних рішень про коригування митної
вартості товарів, слугували висновки
податкового органу про
невідповідність обраного декларантом
методу визначення митної вартості
товару умовам, наведеним у главі 9 МК
України, в зв'язку з виявленими і
непідтвердженими розбіжностями в
документах, в зв'язку з тим, що
використані декларантом відомості не
підтверджені у повній мірі
документально, а також в зв'язку з
ненаданням декларантом передбачених
п.3 ст.53 МК України додаткових
документів.

Згідно вказаних рішень, джерелом
інформації щодо вищезазначеного
товару слугувала наявна у митного
органу інформація, що міститься в ЄАІС
ДМСУ та ПІК Інспектор 2006: МД
№807100000/2014/2083 від 23.01.2014р., №702200001/2014/803
від 28.01.2014р. та інші.

На підставі наведеного, митним органом
було відмовлено позивачу у митному
оформленні товару за ціною договору
(контракту) та прийнято рішення у формі
картки відмови в прийнятті митної
декларації, митному оформленні випуску
чи пропуску товарів, транспортних
засобів комерційного призначення
№807100000/2014/00271 від 01.04.2014р., №807100000/2014/00272
від 01.04.2014р.

Згідно вказаних карток відмови,
контролюючий орган роз'яснив вимоги,
виконання яких забезпечує можливість
прийняття митної декларації, митного
оформлення, випуску чи пропуску
товарів, транспортних засобів
комерційного призначення та випуску
товарів у вільний обіг, а саме подання
нової вантажної митної декларації з
урахуванням відомостей, наведених у
Рішеннях про коригування митної
вартості.

З метою випуску товару у вільний обіг
на митній території України, позивач
надав нові митні декларації ІМ 40 ДЕ
№807100000/2014/012935 від 02.04.2014р. та ІМ 40 ДЕ
№807100000/2014/012937 від 02.04.2014р., з урахуванням
митної вартості, визначеної митним
органом в рішеннях про коригування
митної вартості. В послідуючому,
вказаний позивачем товар було
оформлено митним органом у режимі
імпорту та випущено у вільний обіг на
митній території України.

Позивач, не погодившись із зазначеними
рішеннями та картками відмови,
звернувся до суду із даним позовом.

Приймаючи рішення про задоволення
позовних вимог, суд першої виходив з
того, що позивачем під митного
оформлення було надано всі необхідні
документи, які передбачені ст. 53 МК
України, що підтверджують митну
вартість придбаного товару, та як
наслідок, обґрунтовано визначено його
митну вартість за ціною договору
(контракту). В свою чергу, митним
органом під час розгляду справи, не
було надано доказів на підтвердження
того, що надані декларантом документи
містять розбіжності, ознаки підробки
або відсутності всіх відомостей, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості товарів, чи
відомостей щодо ціни, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті за ці
товари, що в силу положень ч. 3 ст. 53 МК
України надає йому право витребувати
додаткові документи.

Колегія суддів погоджується з
висновками суду першої інстанції,
враховуючи наступне.

Відносини, з приводу митного контролю
та митного оформлення товарів,
транспортних засобів комерційного
призначення, що переміщуються через
митний кордон України, справлянням
митних платежів, регулюються
положеннями Митного кодексу України, а
також положеннями Податкового кодексу
України та інших законів України з
питань оподаткування.

Відповідно до ст. 246 МК України, метою
митного оформлення є забезпечення
дотримання встановленого
законодавством України порядку
переміщення товарів, транспортних
засобів комерційного призначення
через митний кордон України, а також
забезпечення статистичного обліку
ввезення на митну територію України,
вивезення за її межі і транзиту через
її територію товарів.

В силу приписів ст. 318 МК України, митний
контроль передбачає виконання митними
органами мінімуму митних
формальностей, необхідних для
забезпечення додержання законодавства
України з питань державної митної
справи.

Відповідно до ст. 248 МК України, митне
оформлення розпочинається з моменту
подання митному органу декларантом або
уповноваженою ним особою митної
декларації або документа, який
відповідно до законодавства її
замінює, та документів, необхідних для
митного оформлення.

Декларування здійснюється шляхом
заявлення за встановленою формою
(письмовою, усною, шляхом вчинення дій)
точних відомостей про товари, мету їх
переміщення через митний кордон
України, а також відомостей, необхідних
для здійснення їх митного контролю та
митного оформлення, зокрема: код товару
згідно з УКТ ЗЕД; фактурна вартість
товарів; митна вартість товарів та
метод її визначення; суми митних
платежів; спосіб забезпечення сплати
митних платежів (у разі застосування
заходів гарантування їх сплати) (стаття
257 МК України).

В свою чергу, відповідно до положень ст.
49 МК України передбачено, що митною
вартістю товарів, які переміщуються
через митний кордон України, є вартість
товарів, що використовується для
митних цілей, яка базується на ціні, що
фактично сплачена або підлягає сплаті
за ці товари.

Згідно із ст. 51 МК України, митна
вартість товарів, що переміщуються
через митний кордон України,
визначається декларантом відповідно
до норм цього Кодексу.

Заявлення митної вартості товарів
здійснюється декларантом. При цьому,
декларант зобов'язаний: заявляти митну
вартість, визначену ними самостійно, у
тому числі за результатами
консультацій з митним органом;
подавати митному органу достовірні
відомості про визначення митної
вартості, які повинні базуватися на
об'єктивних, документально
підтверджених даних, що піддаються
обчисленню; нести всі додаткові
витрати, пов'язані з коригуванням
митної вартості або наданням митному
органу додаткової інформації (стаття 52
МК України).

Згідно із вимогами ч.ч. 4,5 ст. 58 МК
України визначено, що митною вартістю
товарів, які ввозяться на митну
територію України відповідно до
митного режиму імпорту, є ціна, що була
фактично сплачена або підлягає сплаті
за товари, якщо вони продаються на
експорт в Україну, скоригована в разі
потреби з урахуванням положень частини
десятої цієї статті. При цьому, ціна, що
була фактично сплачена або підлягає
сплаті, - це загальна сума всіх
платежів, які були здійснені або
повинні бути здійснені покупцем
оцінюваних товарів продавцю або на
користь продавця через третіх осіб
та/або на пов'язаних із продавцем осіб
для виконання зобов'язань продавця.

У відповідності до положень ст. 53 МК
України, у випадках, передбачених цим
Кодексом, одночасно з митною
декларацією декларант подає митному
органу документи, що підтверджують
заявлену митну вартість товарів і
обраний метод її визначення.
Документами, які підтверджують митну
вартість товарів, зокрема, є:
декларація митної вартості та
документи, що підтверджують числові
значення складових митної вартості, на
підставі яких проводився розрахунок
митної вартості; зовнішньоекономічний
договір (контракт) або документ, який
його замінює, та додатки до нього у разі
їх наявності; рахунок-фактура (інвойс)
або рахунок-проформа (якщо товар не є
об'єктом купівлі-продажу); якщо рахунок
сплачено, - банківські платіжні
документи, що стосуються оцінюваного
товару; за наявності - інші платіжні
та/або бухгалтерські документи, що
підтверджують вартість товару та
містять реквізити, необхідні для
ідентифікації ввезеного товару.

З аналізу положень ч. 1 та 2 ст. 53 МК
України вбачається, що законодавцем
передбачено вичерпний перелік
документів, що подається декларантом
митному органу для підтвердження
заявленої митної вартості товарів та
обраного методу її визначення.

Крім того, у відповідності до вимог ч. 5
ст. 53 МК України, забороняється
вимагати від декларанта або
уповноваженої ним особи будь-які інші
документи, відмінні від тих, що
зазначені в цій статті.

В свою чергу, згідно із ч. 3 ст. 53 МК
України передбачено, що в разі якщо
документи, зазначені у частині другій
цієї статті, містять розбіжності,
наявні ознаки підробки або не містять
всіх відомостей, що підтверджують
числові значення складових митної
вартості товарів, чи відомостей щодо
ціни, що була фактично сплачена або
підлягає сплаті за ці товари, декларант
або уповноважена ним особа на письмову
вимогу митного органу зобов'язані
протягом 10 календарних днів надати (за
наявності) такі додаткові документи: 1)
договір (угоду, контракт) із третіми
особами, пов'язаний з договором (угодою,
контрактом) про поставку товарів, митна
вартість яких визначається; 2) рахунки
про здійснення платежів третім особам
на користь продавця, якщо такі платежі
здійснюються за умовами, визначеними
договором (угодою, контрактом); 3)
рахунки про сплату комісійних,
посередницьких послуг, пов'язаних із
виконанням умов договору (угоди,
контракту); 4) виписку з бухгалтерської
документації; 5) ліцензійний чи
авторський договір покупця, що
стосується оцінюваних товарів та є
умовою продажу оцінюваних товарів; 6)
каталоги, специфікації, прейскуранти
(прайс-листи) виробника товару; 7) копію
митної декларації країни відправлення;
8) висновки про якісні та вартісні
характеристики товарів, підготовлені
спеціалізованими експертними
організаціями, та/або інформація
біржових організацій про вартість
товару або сировини.

Відповідно до ст. 54 МК України, контроль
правильності визначення митної
вартості товарів здійснюється митним
органом під час проведення митного
контролю і митного оформлення шляхом
перевірки числового значення
заявленої митної вартості. Контроль
правильності визначення митної
вартості товарів за основним методом -
за ціною договору (контракту) щодо
товарів, які ввозяться на митну
територію України відповідно до
митного режиму імпорту (вартість
операції), здійснюється митним органом
шляхом перевірки розрахунку,
здійсненого декларантом, за
відсутності застережень щодо
застосування цього методу, визначених
у частині першій статті 58 цього
Кодексу.

Колегія суддів зазначає, що відповідно
до вимог ст. 57 МК України визначення
митної вартості товарів, які ввозяться
в Україну відповідно до митного режиму
імпорту, здійснюється за основним
методом (тобто за ціною договору
(контракту) щодо товарів, які
імпортуються (вартість операції)) та
другорядними: за ціною договору щодо
ідентичних товарів; за ціною договору
щодо подібних (аналогічних) товарів; на
основі віднімання вартості; на основі
додавання вартості (обчислена
вартість); за резервним. Основним
методом визначення митної вартості
товарів, які ввозяться на митну
територію України відповідно до
митного режиму імпорту, є перший метод -
за ціною договору (вартість операції).
Кожний наступний метод застосовується
лише у разі, якщо митна вартість
товарів не може бути визначена шляхом
застосування попереднього методу
відповідно до норм цього Кодексу.

Відповідно до ст. 58 МК України
передбачено, що метод визначення
митної вартості за ціною договору
(контракту) щодо товарів, які ввозяться
на митну територію України відповідно
до митного режиму імпорту,
застосовується у разі, якщо щодо
продажу оцінюваних товарів або їх ціни
відсутні будь-які умови або
застереження, які унеможливлюють
визначення вартості цих товарів. Метод
визначення митної вартості товарів за
ціною договору (контракту) щодо
товарів, які імпортуються, не
застосовується, якщо використані
декларантом або уповноваженою ним
особою відомості не підтверджені
документально або не визначені
кількісно і достовірні та/або відсутня
хоча б одна із складових митної
вартості, яка є обов'язковою при її
обчисленні. У разі якщо митна вартість
не може бути визначена за основним
методом, застосовуються другорядні
методи.

Згідно із положеннями ч.ч. 4-6 ст. 54 МК
України, митний орган під час
здійснення контролю правильності
визначення митної вартості товарів
зобов'язаний, зокрема, здійснювати
контроль заявленої декларантом або
уповноваженою ним особою митної
вартості товарів шляхом перевірки
числового значення заявленої митної
вартості, наявності в поданих
зазначеними особами документах усіх
відомостей, що підтверджують числові
значення складових митної вартості
товарів, чи відомостей щодо ціни, що
була фактично сплачена або підлягає
сплаті за ці товари.

Митний орган з метою здійснення
контролю правильності визначення
митної вартості товарів має право
упевнюватися в достовірності або
точності будь-якої заяви, документа чи
розрахунку, поданих для цілей
визначення митної вартості, а також у
випадках, встановлених цим Кодексом,
письмово запитувати від декларанта або
уповноваженої ним особи встановлені
статтею 53 цього Кодексу додаткові
документи та відомості, якщо це
необхідно для прийняття рішення про
визнання заявленої митної вартості.

Митний орган може відмовити у митному
оформленні товарів за заявленою
декларантом або уповноваженою ним
особою митною вартістю виключно за
наявності обґрунтованих підстав
вважати, що заявлено неповні та/або
недостовірні відомості про митну
вартість товарів, у тому числі невірно
визначено митну вартість товарів, у
разі: невірно проведеного декларантом
або уповноваженою ним особою
розрахунку митної вартості; неподання
декларантом або уповноваженою ним
особою документів згідно з переліком
та відповідно до умов, зазначених у
частинах другій - четвертій статті 53
цього Кодексу, або відсутності у цих
документах всіх відомостей, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості товарів, чи
відомостей щодо ціни, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті за ці
товари; невідповідності обраного
декларантом або уповноваженою ним
особою методу визначення митної
вартості товару умовам, наведеним у
главі 9 цього Кодексу; надходження до
митного органу документально
підтвердженої офіційної інформації
митних органів інших країн щодо
недостовірності заявленої митної
вартості.

Виходячи із системного аналізу
вищезазначених правових норм, колегія
суддів дійшла висновку, що при
здійсненні контролю за правильністю
визначення митної вартості митний
орган зобов'язаний перевірити складові
числового значення митної вартості,
правильність розрахунку, здійсненого
декларантом, упевнитись в
достовірності та точності заяв,
документів чи розрахунків, поданих
декларантом, а також відсутності
обмежень для визначення митної
вартості за ціною договору, наведених у
ст. 58 МК України.

Єдиними підставами, які надають
контролюючому органу право відійти від
встановлених обмежень, які пов'язані із
перевіркою основного переліку
документів що підтверджують митну
вартість товарів, та витребувати від
декларанта додаткові документи, є лише
наявність передбачених законодавцем
обставин, а саме, у випадку якщо надані
декларантом документи містять
розбіжності, наявні ознаки підробки
або не містять всіх відомостей, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості товарів, чи
відомостей щодо ціни, адже такі вади не
дозволяють митному органу законно
здійснити визначений законом мінімум
митних формальностей, необхідних для
забезпечення додержання законодавства
України з питань державної митної
справи для розмитнення
задекларованого товару.

Окрім того, відповідно до положень п.
3.16, 3.17 Загального додатку до
Міжнародної конвенції про спрощення та
гармонізацію митних процедур
встановлено стандартне правило, що на
підтвердження декларації на товари
митна служба вимагає тільки ті
документи, які є необхідними для
проведення контролю за даною операцією
та забезпечення виконання усіх вимог
щодо застосування митного
законодавства. У випадках, коли окремі
підтверджуючі документи не можуть бути
представлені разом з декларацією на
товари з причин, які визнані митною
службою обґрунтованими, вона дозволяє
подачу таких документів протягом
визначеного періоду часу.

Колегія суддів зазначає, що відповідач,
будучі суб'єктом владних повноважень
та заперечуючи проти заявленого
позову, не надав суду жодних належних
та допустимих доказів на підтвердження
тієї обставини, що позивачем у
декларації митної вартості було
зазначено не всі складові числового
значення митної вартості, неправильно
здійснено розрахунок, внесено
недостовірні або неточні відомості,
або у наданих документах містяться
розбіжності, ознаки підробки або не всі
відомості, що підтверджують числові
значення складових митної вартості
задекларованих товарів.

Так, як було встановлено під час
судового розгляду та підтверджується
наявними в матеріалах справи доказами,
що позивачем при митному оформленні
було надано відповідачу всі
передбачені ч.2 ст.53 МК України
обов'язкові документи, необхідні для
митного оформлення товару за ціною
договору, а саме: декларацію митної
вартості; зовнішньоекономічний
контракт №614 від 10.10.2013р. з додатком №7
від 19.03.2014р.; накладну ЦІМ/УМВС №67486 від
22.03.2014р.; рахунки-фактури (інвойси)
№№1, 1, 1 від 20.03.2014р.;
рахунки-фактури (інвойси) виробника
№№1, 1, 1 від 20.03.2014р.;
договір про надання послуг митного
брокера №2 від 26.02.2014р.

Крім того позивач, керуючись
положеннями ч.6 ст.53 МК України, також
надав до митниці додаткові документи, а
саме: свідоцтво дистриб'ютора з
перекладом від 22.12.2009р.; прейскурант
(прайс-лист) виробника - пропозиція на
постачання від виробника товару з
перекладом від 12.03.2013р.; калькуляція
собівартості від виробника з
перекладом від 23.05.2013р.; експортна МД
№14РL331030Е0043934 від 21.03.2014р.; сертифікат
відповідності UА1.099.0138735-13 від 01.07.2013р.;
сертифікати якості-свідоцтва
приймання №128/2014 від 25.02.2014р., №№1229/2013,
1228/2013, 1230/2013 від 17.12.2013р.; інформація про
позитивні результати здійснення
радіологічного контролю №2720 від
22.03.2014р.; звіт про оцінку майна А-31/03/14/01
від 31.03.2014р.; лист про незалежність між
продавцем та покупцем №66 від 31.03.2014р.

Враховуючи наведене, колегія суддів
дійшла висновку про необґрунтованість
вимог відповідача щодо надання
додаткових документів, які були
викладені у запиті (повідомленні)
митного органу (відділу митних
платежів), наданому позивачу 31.03.2014р. о
19.05 год. (до ВМД №№807100001/2014/012692,
807100001/2014/012681 від 31.03.2014р.), оскільки
контролюючим органом не зазначено, які
саме відомості та щодо яких складових
митної вартості імпортованих товарів
підлягають підтвердженню
витребуваними документами.

Разом з тим, як було встановлено під час
розгляду справи, листами від 01.04.2014 року
підприємство надало відповідачу
письмові пояснення та документи які
підтверджують митну вартість товару,
зокрема свідоцтво дистриб'ютора з
перекладом від 22.12.2009р., прейскурант
(прайс-лист) виробника - пропозиція на
постачання від виробника товару з
перекладом від 12.03.2013р., калькуляція
собівартості від виробника з
перекладом від 23.05.2013р., експортна МД
№14РL331030Е0043934 від 21.03.2014р., сертифікат
відповідності UА1.099.0138735-13 від 01.07.2013р.,
інформація про позитивні результати
здійснення радіологічного контролю
№2720 від 22.03.2014р., звіт про оцінку майна
А-31/03/14/01 від 31.03.2014р.; лист про
незалежність між продавцем та покупцем
№66 від 31.03.2014р. та щодо неможливості
надання інших документів.

При цьому, декларантом було пояснено
працівникам митного органу, що після
проведення переговорів, з метою
збереження договірних відносин,
враховуючи, що позивач є постійним
контрагентом ТОВ Хута Банкова (Китай)
та офіційним дистриб'ютором виробника
товару -Huta Bancowa sp.z o.o (Польща), нерезидент
погодився зменшити ціну товару у
зв'язку із політичними обставинами в
Україні, зокрема різким підвищенням
курсу долару США на валютному ринку
України.

Крім того, відповідно до висновків
звіту про оцінку майна А-31/03/14/01 від
31.03.2014р., виконаного суб'єктом оціночної
діяльності ПП "Агентство оцінки майна
та землі", станом на 31.03.2014р. ринкова
вартість оцінюваного майна - товарів у
кількості 2 найменувань, складає:

№ з/пНайменування об'єкту, коротка
характеристикаКількістьРинкова
вартість на умовах DАР кордон України і
Польщі, без ПДВ
т.шт.дол.США/шт.дол.СШАгрн.1Бандаж
залізничний розміром 890*143*83 (еквівалент
розміру 1056/890/143) 61,824 192 495,00 95040,00
1041125,182Бандаж залізничний розміром
1060*143*98 (еквівалент розміру 1256/1060/143) 63,936
144 682,00 98208,00 1075829,36Всього336-193248,002116954,54З
наведених підстав, враховуючи ринкову
вартість товару, позивачем було
визначено митну вартість товару на
рівні 495 та 682 дол.США за одиницю (штуку)
бандажу залізничного, в залежності від
розміру, чого відповідач не врахував.

Також, згідно листа про незалежність
між продавцем та покупцем №66 від
31.03.2014р., відповідно до якого позивач
повідомив, що в межах
зовнішньоекономічного контракту №614
від 10.10.2013р.: 1)ПАТ "Промдизель" та
продавець не є пов'язаними між собою
особами; 2) не передбачено жодних
обмежень щодо наших прав на
використання придбаних товарів; 3)
жодна частина виручки від будь-якого
подальшого перепродажу, розпорядження
або використання товарів не
перераховуються прямо чи
опосередковано продавцеві; 4) ПАТ
"Промдизель" не сплачує роялті та
ліцензійні платежі; 5) нема жодних умов
та застережень, передбачених ст. 58 МК
України, які зробили би неможливим
використання методу визначення митної
вартості за ціною угоди (вартості
операції).

Крім того, згідно із підтвердженням від
25.02.2014р. Huta Bankowa sp. z o.o., Домброва Гурніча,
Польща, виробник залізничних бандажів,
підтверджує, що ПАТ "Промдизель",
Харків, Україна є їх виключним
торгівельним представником на
території СНД. ПАТ "Промдизель" діє на
підставі контракту, укладеного 16.10.2012р.,
у п.11.2 параграфу 11 якого зазначено, що
названий контракт діє до 30.12.2014р.

Так, згідно із п.8.1. контракту від
16.10.2012р. №2/2012, укладеного між
виробником товару Товариством Huta Bankowa
sp. z o.o. (Польща) та позивачем, продавець
затверджує покупця ексклюзивним
Дистриб'ютором з продажу залізничних і
трамвайних бандажів для колісних пар
для залізничного транспорту на усіх
ринках, наведених у п.8.2 цього
контракту, зокрема України. Відповідно
до умов п.8.3 цього контракту продавець
надає покупцю право користуватися у
своїй діяльності торговою назвою:
ДИСТРИБ'ЮТЕР HUTA BANKOWA.

Згідно із свідоцтвом від 27.02.2012р. ТОВ
Хута Банкова свідчить, що з 22.12.2009р. ПАТ
"Промдизель" є офіційним дистриб'ютором
виробів HUTA BANKOWA SP. Z О.О. в Україні.

Враховуючи наведене, колегія суддів
дійшла висновку, що позивачем для
підтвердження митної вартості товару
та її визначення за основним методом -
ціною договору (контракту) щодо
товарів, які імпортуються (вартість
операції) було надано усі необхідні
документи.

У відповідності до положень ч.ч.1, 2, 4
ст.59 МК України визначено, що тільки у
разі якщо митна вартість оцінюваних
товарів не може бути визначена згідно з
положеннями статті 58 цього Кодексу, за
основу для її визначення береться
вартість операції з ідентичними
товарами, що продаються на експорт в
Україну з тієї ж країни і час експорту
яких збігається з часом експорту
оцінюваних товарів або є максимально
наближеним до нього. При застосуванні
цього методу визначення митної
вартості за основу береться прийнята
органом доходів і зборів вартість
операції з ідентичними товарами з
дотриманням умов, зазначених у цій
статті. При цьому під ідентичними
розуміються товари, однакові за всіма
ознаками з оцінюваними товарами, у тому
числі за такими, як: 1) фізичні
характеристики; 2) якість та репутація
на ринку; 3) країна виробництва; 4)
виробник.

Ціна договору щодо ідентичних товарів
береться за основу для визначення
митної вартості товарів, якщо ці товари
ввезено приблизно в тій же кількості та
на тих же комерційних рівнях, що й
оцінювані товари.

В свою чергу відповідач, приймаючи
оскаржувані рішення, не навів жодної
інформації про ідентичні товари, з
якими порівнювався товар позивача,
тобто жодних ознак: ані фізичних
характеристик, ані якості та репутації
на ринку, ані країни виробництва чи
виробника, ані кількості чи
комерційного рівня відповідачем не
наведено, що унеможливлює визначення
митної вартості товару позивача за
методом щодо ідентичних товарів.

У відповідності до ч. ч. 5, 7 ст.59 МК
України інформація, що
використовується при здійсненні
коригування, повинна бути
документально підтверджена. У разі
якщо для цілей застосування цього
методу виявляється більш як одна
вартість договору щодо ідентичних
товарів, для визначення митної
вартості оцінюваних товарів
використовується найменша така
вартість.

Натомість, контролюючим органом під
час розгляду справи не було надано
доказів на підтвердження вартості
договору щодо ідентичних товарів, яка
була застосована для визначення митної
вартості оцінюваних товарів.

Крім того, колегія суддів зазначає, що
контролюючим органом, як під час
розгляду справи у суді першої
інстанції, так і під час її
апеляційного перегляду, не було надано
обґрунтованих пояснень з приводу
застосування однакової митної
вартості одиниці імпортованого товару
на рівні 1,9255 дол. США за кілограм до
всього товару, хоч згідно із
зовнішньоекономічним контрактом та
інвойсами номенклатура поставки має
суттєві відмінності по позиціям товару
в залежності від характеристик. При
цьому, кількість товару за Контрактом
позивача вимірюється не в кілограмах,
як порахував відповідач, а в одиницях
продукції.

Посилання відповідача на МД
№807100000/2014/2083 від 23.01.2014р. є
необґрунтованим, оскільки відповідно
до вказаної митної декларації товар
хоч і був розмитнений за тим же
контрактом, проте митна вартість
товару визначалась позивачем згідно
укладеним між сторонами Додатком №5 до
Контракту, в той час, як під час митного
оформлення за наслідком якого були
прийняті оскаржувані рішення, вартість
товару визначалась на підставі Додатку
№7 до Контракту.

Також колегія суддів вважає
неправомірним посилання відповідача
на МД №702200001/2014/803 від 28.01.2014р., оскільки
за вказаною декларацією розмитнено
товар іншої якості (графа 31 - ГОСТу) та
на інших умовах постачання (графа 20 -
СРТ UA м.Луганськ) та й іншим імпортером,
зокрема до ціни товару увійшла
вартість транспортування, а відтак, цей
товар не є ідентичним, адже має іншу
якість та інші умови ввезення, тощо.

При винесені рішення колегією суддів
також враховується висновок ДП
"Зовнішінформ" від 07.04.2014р. №12/73 згідно
якого ціни на товар позивача були
повністю підтверджені, який хоч і був
складений після винесення оскаржених
рішень, проте досліджує ціну товару в
спірний період часу.

Крім того, колегія суддів вважає за
необхідне зазначити, що згідно наданої
позивачем під час апеляційного
розгляду справи МД №807100000/2014/013866 від
14.04.2014р. вбачається, що відповідач
здійснив розмитнення імпортованого
позивачем товару за тим же контрактом
№614 від 10.10.2013р. за додатком до цього
контракту №8 від 25.03.2014 р., проте за тією
ж ціною (682 дол.США за 1 одиницю), що й
була обумовлена сторонами контракту у
додатку №7 від 19.03.2014р., за яким під час
розмитнення товару позивачем між
сторонами цієї справи виник спір.

Представник позивача під час
апеляційного розгляду справи зазначив,
що до декларації від 14.04.2014р. був
наданий той же пакет документів, що й до
декларації, яка подавалася відповідачу
31.03.2014р., за якою було відмовлено у
здійсненні митного оформлення товару.
Єдиним документом, який було додатково
додано позивачем до декларації від
14.04.2014р. був лист ДП «Держзовнішінформ»
від 07.04.2014р. №12/73.

Проте, колегія суддів зазначає, що
виключно наявність листа ДП
«Держзовнішінформ» від 07.04.2014р. №12/73,
ціна товару в якому відповідає ціні
звіту про оцінку майна А-31/03/14/01 від
31.03.2014р., з огляду на вимоги митного
законодавства, сама по собі не могла
вплинути на рішення митниці щодо
визначення митної вартості товару,
адже цей лист є лише додатковим
документом, що підтверджує визначення
позивачем митної вартості товару за
першим методом, який є основним і
відповідає контрактній (фактурній)
ціні товару.

Отже, за відсутності ознак пов'язаності
імпортера з іноземним контрагентом, за
відсутності ознак, котрі б показували
на явну незвичайність умов або суттєву
відмінність від звичайних умов
господарської операції з поставки,
відносно такої складової митної
вартості товару як ціна придбання,
митний орган не мав фактичних даних
вважати подані платником податків
документи про ціну придбання неповними
чи недостовірними.

З огляду на вищевикладене, колегія
суддів дійшла висновку про
недоведеність відповідачем під час
судового розгляду наявності підстав,
які б унеможливили застосування методу
визначення митної вартості товарів,
який був визначений декларантом, а саме
зі ціною договору.

Враховуючи вищенаведені обставини,
колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції щодо
неправомірності відмови митного
органу у визнанні задекларованої
позивачем за основним методом митної
вартості товару та визначенні митної
вартості за резервним методом, та як
наслідок обґрунтованості заявлених
позовних вимог в частині скасування
оскаржуваних карток відмови в
прийнятті митної декларації та рішень
про коригування митної вартості
товарів.

Відповідно до ч.1 ст. 71 КАС України,
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених ст. 72 цього Кодексу.

Колегія суддів зазначає, що позивач,
надавши письмові докази, що були
предметом дослідження при митному
оформленні та при розгляді справи
судом першої інстанції, виконав вимоги
ч.1 ст. 71 КАС України.

Натомість, відповідач, заперечуючи
проти позову, в порушення вимог ч.2 ст. 71
КАС України, не надав жодних належних і
допустимих доказів на підтвердження
законності та обґрунтованості
прийнятого рішення про коригування
митної вартості товарів, що є предметом
оскарження позивачем.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до ст. 159 КАС України, судове
рішення повинно бути законним та
обґрунтованим.

Колегія суддів вважає, що постанова
Харківського окружного
адміністративного суду від 13.05.2014
року по справі №820/7038/14 відповідає
вимогам ст. 159 КАС України, а тому
відсутні підстави для її скасування та
задоволення апеляційних вимог
апелянта, відповідача у справі.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду -без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

На підставі викладеного, колегія
суддів, погоджуючись з висновками суду
першої інстанції, вважає, що суд дійшов
вичерпних юридичних висновків щодо
встановлення обставин справи і
правильно застосував до спірних
правовідносин сторін норми
матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених
вище підстав, висновків суду не
спростовують.

Керуючись ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, п. 1 ч. 1 205,
206, 209, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Харківської митниці
Міндоходів залишити без задоволення.

Постанову Харківського окружного
адміністративного суду від 13.05.2014р. по
справі №820/7038/14 за позовом Приватного
акціонерного товариства "ПРОМДИЗЕЛЬ"
до Харківської митниці Міндоходів про
скасування рішення залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
у касаційному порядку протягом
двадцяти днів з дня складання ухвали у
повному обсязі шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)Бенедик
А.П.Судді(підпис) (підпис) Водолажська
Н.С. Калиновський В.А.

Повний текст ухвали виготовлений
21.07.2014 р.