Справа № 826/2280/14
Суддя: Оксененко О.М.
Дата ухвалення: 2014-07-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 826/2280/14
Головуючий у 1-й інстанції: Келеберда
Суддя-доповідач: Оксененко
У Х В А Л А

Іменем України

03 липня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

головуючого - судді Оксененка О.М.,

суддів - Бистрик Г.М., Карпушової О.В.,

при секретарі - Ніколаєнко М.Г.,

за участю представника позивача -
Шульги О.В., представників третьої
особи - Зінченка М.М., Балицького І.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу державної
податкової інспекції у Печерському
районі Головного управління
Міндоходів у м. Києві на постанову
Окружного адміністративного суду м.
Києва від 06 березня 2014 року у справі за
адміністративним позовом державної
податкової інспекції у Печерському
районі Головного управління
Міндоходів у м. Києві до відділу
примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
м. Києві, третя особа без самостійних
вимог на предмет спору - товариство з
обмеженою відповідальністю
"Техноніколь-Центр" про визнання
визнання протиправними та скасування
вимоги та постанови,

В С Т А Н О В И Л А:

Державна податкова інспекція у
Печерському районі Головного
управління Міндоходів у м. Києві
звернулась до відділу примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у м. Києві про
визнання протиправними та скасування
вимоги від 12.02.2014 №669/2 про зобов'язання
вчинити дії у виконавчому провадженні
№39383912 та постанови від 12.02.2014 про
накладення штрафу.

Постановою Окружного
адміністративного суду м. Києва від 06
березня 2014 року у задоволенні позову
відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним
судовим рішенням позивач подав
апеляційну скаргу, в якій посилаючись
на порушення норм матеріального та
процесуального права, просить
скасувати постанову суду та ухвалити
нове рішення, якою задовольнити
позовні вимоги в повному обсязі.

Заслухавши доповідь судді,
пояснення учасників процесу, які
прибули в судове засідання,
перевіривши матеріали справи, доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню, виходячи з
наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом першої інстанції,
постановою Окружного
адміністративного суду м. Києва від
11.03.2013 по справі №2а-17665/12/2670, яка
залишена без змін ухвалою Київського
апеляційного адміністративного суду
від 29.05.2013, позов ТОВ
«Техноніколь-Центр» задоволено та
зобов'язано державну податкову
інспекцію у Печерському районі м. Києва
Державної податкової служби внести до
зворотного боку карток особового
рахунку ТОВ «Техноніколь-Центр» по
податку на додану вартість та по
податку на прибуток відомості про
фактичну сплату сум відповідних
податків відповідно до платіжних
доручень згідно з переліком.

В подальшому, Окружним
адміністративним судом м. Києва видано
виконавчий лист у справі №2а-17665/12/2670
щодо примусового виконання згадуваної
постанови.

Постановою державного виконавця
відділу примусового виконання рішень
управління Державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
м. Києві від 30.08.2013 відкрито виконавче
провадження №39383912 з примусового
виконання зазначеного виконавчого
листа та встановлено строк на
добровільне виконання виконавчого
листа протягом семи днів з моменту
винесення постанови.

Також, державним виконавцем винесено
вимогу від 30.08.2013 №669/2, якою зобов'язано
позивача виконати виконавчий лист у
справі №2а-17665/12/2670 про що повідомити
державного виконавця в строк до 14.09.2013.

Листом від 12.09.2013 позивач повідомив
державного виконавця про неможливість
виконати вказану вище постанову.

Постановою від 07.11.2013 державним
виконавцем замінено сторону
виконавчого провадження №39383912, а саме
боржника на Державну податкову
інспекцію у Печерському районі
Головного управління Міндоходів у м.
Києві.

07.11.2013 державним виконавцем винесено
вимогу №669/2 про виконання постанови
Окружного адміністративного суду м.
Києва, про що повідомити державного
виконавця в строк до 21.11.2013.

У зв'язку з невиконанням позивачем
судового рішення, державним виконавцем
винесено вимогу від 13.12.2013 №669/2 про
виконання вказаної вище постанови.

Також, постановою від 13.12.2013 за
невиконання судового рішення у строк
встановлений державним виконавцем на
позивача накладено штраф у розмірі 680
грн.

У зв'язку з невиконання позивачем
судового рішення державним виконавцем
винесено вимогу від 12.02.2014 та постанову
від 12.02.2014, якою на позивача накладено
штраф у розмірі 1360,0 грн.

Вважаючи вказані рішення відповідача
протиправними, позивач звернувся з
даним позовом до суду.

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог, суд першої інстанції виходив з
того, що оскільки позивачем повторно не
виконано у встановлений державним
виконавцем строк рішення, що зобов'язує
боржника виконати певні дії, вимога від
12.02.2014 та постанова від 12.02.2014 у ВП №39383912
про накладення штрафу є правомірними, а
підстави для їх скасування відсутні.

Колегія суддів погоджується з
вказаним висновком суду першої
інстанції з огляду на наступне.

Статтею 124 Конституції України
встановлено, що судові рішення
ухвалюються судами іменем України і є
обов'язковими до виконання на всій
території України.

Згідно з ст. 5 Закону України «Про
виконавче провадження» вимоги
державного виконавця щодо виконання
рішень обов'язкові для всіх органів,
організацій, посадових осіб, фізичних і
юридичних осіб на території України.
Невиконання законних вимог державного
виконавця тягне за собою
відповідальність згідно із законом.

Відповідно до ст. 11 Закону України «Про
виконавче провадження» державний
виконавець зобов'язаний вживати
передбачених цим Законом заходів
примусового виконання рішень,
неупереджено, своєчасно і в повному
обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно з ч.1 ст. 17 Закону України «Про
виконавче провадження» примусове
виконання рішень здійснюється
державною виконавчою службою на
підставі виконавчих документів,
визначених цим Законом.

Так, виконавчий лист, виданий судом є
виконавчим документом, на підставі
якого державною виконавчою службою
здійснюється примусове виконання
рішень (п.1 ч.2 ст. 17 Закону України «Про
виконавче провадження»).

Частиною 2 ст. 25 Закону України «Про
виконавче провадження» встановлено, що
державний виконавець протягом трьох
робочих днів з дня надходження до нього
виконавчого документа виносить
постанову про відкриття виконавчого
провадження. У постанові державний
виконавець вказує про необхідність
боржнику самостійно виконати рішення у
строк до семи днів з моменту винесення
постанови (у разі виконання рішення про
примусове виселення боржника - у строк
до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у
разі ненадання боржником
документального підтвердження
виконання рішення буде розпочате
примусове виконання цього рішення із
стягненням з боржника виконавчого
збору і витрат, пов'язаних з
організацією та проведенням
виконавчих дій, передбачених цим
Законом.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 27 Закону
України «Про виконавче провадження», у
разі ненадання боржником у строки,
встановлені частиною другою статті 25
цього Закону для самостійного
виконання рішення, документального
підтвердження повного виконання
рішення державний виконавець на
наступний день після закінчення
відповідних строків розпочинає
примусове виконання рішення.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 89 Закону України
«Про виконавче провадження» у разі
невиконання без поважних причин у
встановлений державним виконавцем
строк рішення, що зобов'язує боржника
виконати певні дії, та рішення про
поновлення на роботі державний
виконавець виносить постанову про
накладення штрафу на боржника -
юридичну особу - від сорока до
шістдесяти неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян та
встановлює новий строк виконання.

У разі повторного невиконання рішення
боржником без поважних причин
державний виконавець у тому ж порядку
накладає на нього штраф у подвійному
розмірі та звертається до
правоохоронних органів з поданням
(повідомленням) про притягнення
боржника до кримінальної
відповідальності відповідно до закону.

В зв'язку з вищевикладеним, оскільки
позивачем повторно не виконано у
встановлений державним виконавцем
строк рішення, що зобов'язує боржника
виконати певні дії, колегія суддів
приходить до висновку, що вимога від
12.02.2014 та постанова від 12.02.2014 у ВП №39383912
про накладення штрафу є правомірними, а
підстави для їх скасування відсутні.

Крім того, суд апеляційної інстанції
вважає безпідставними посилання
апелянта на те, що ним судове рішення не
виконано з поважних причин, оскільки
виконання такого рішення у
встановлений спосіб є неможливим з
огляду на наступне.

Так, з матеріалів справи вбачається, що
ухвалою Окружного адміністративного
суду м. Києва від 15.10.2013, яка залишена
без змін ухвалою Київського
апеляційного адміністративного суду
від 26.11.2013, відмовлено в задоволенні
заяви Державної податкової інспекції у
Печерському районі Головного
управління Міндоходів у м. Києві про
зміну чи встановлення способу та
порядку виконання згадуваної
постанови.

При чому, зі змісту ухвали Київського
апеляційного адміністративного суду
від 26.11.2013 у справі №2а-17665/12/2670 суд
вказав, що доводи заявника (Державної
податкової інспекції у Печерському
районі Головного управління
Міндоходів у м. Києві), що виконання
постанови може потягнути за собою
допущення порушення будь-якиїх норм
законодавства, є надуманими,
враховуючи, що постановою суду
фактично зобов'язано податковий орган
усунути допущені порушення під час
внесення до особового рахунку позивача
відомостей щодо наявності податкового
боргу.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 Кодексу
адміністративного судочинства України
обставини, встановлені судовим
рішенням в адміністративній, цивільній
або господарській справі, що набрало
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Таким чином, суд першої
інстанції дав ґрунтовний аналіз нормам
матеріального права, що регулюють
спірні правовідносини, що об'єктивно
виклав в мотивувальній частині
оскаржуваного рішення.

Відповідно до частини 1 статті 200 КАС
України суд апеляційної інстанції
залишає апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову або ухвалу
суду без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права.

За таких обставин, апеляційну скаргу
слід залишити без задоволення, а
постанову суду першої інстанції - без
змін.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 202, 205, 206, 212,
254 КАС України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу державної
податкової інспекції у Печерському
районі Головного управління
Міндоходів у м. Києві залишити без
задоволення, а постанову Окружного
адміністративного суду м. Києва від 06
березня 2014 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення, але може бути
оскаржена до Вищого адміністративного
суду України в порядок і строки,
визначені ст. 212 КАС України.

Головуючий суддя:
О.М. Оксененко

Судді:

Г.М. Бистрик

О.В.
Карпушова

Ухвалу в повному тексті
виготовлено 08.07.2014 року.

Головуючий суддя
Оксененко О.М.

Судді:
Бистрик Г.М.

Карпушова О.В.