Справа № 826/5447/13-а
Суддя: Губська О.А.
Дата ухвалення: 2014-07-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
826/5447/13-а Головуючий
у 1-й інстанції: Терлецька О.О.
Суддя-доповідач: Губська О.А.
У Х В А Л А

Іменем України

10 липня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючого судді
Губської О.А.

суддів
Парінова А.Б., Грибан І.О.

при секретарі судового засідання
Нечай Ю.О.

за участю:

представника позивача
Тельних М.В.

представника відповідача
Фісінчук С.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Києві апеляційну
скаргу Товариства з обмеженою
відповідальністю "Проспер-Інвест" на
постанову Київського окружного
адміністративного суду від 10 грудня 2013
року у справі за адміністративним
позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Проспер-Інвест" до
Інспекції з питань захисту прав
споживачів у Київській області про
скасування постанови, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до
Інспекції з питань захисту прав
споживачів у Київській області, в якому
просив скасувати постанову
відповідача №950 від 25.09.2013 року.

Постановою Київського окружного
адміністративного суду від 10 грудня 2013
року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням
суду першої інстанції, позивач подав
апеляційну скаргу, в якій, посилаючись
на порушення судом норм матеріального
та процесуального права, просив його
скасувати та ухвалити нову постанову,
якою позов задовольнити.

В судове засідання з'явився
представник позивача, апеляційну
скаргу підтримав та просив її
задовольнити з підстав, викладених в
апеляційній скарзі.

Представник відповідача до суду
з'явився, проти апеляційної скарги
заперечував та просив відмовити в її
задоволенні.

Заслухавши суддю-доповідача,
представника позивача, представника
відповідача, перевіривши матеріали
справи та доводи апеляційної скарги,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає залишенню без
задоволення, постанова суду - без змін з
таких підстав.

Як встановлено судом першої інстанції
та підтверджується матеріалами справи,
20.09.2013 відповідачем на підставі
повідомлення №001755 від 06.03.2013 та
направлення на проведення перевірки
№1942 від 16.09.2013, в присутності керівника
ресторану позивача, було проведено
планову перевірку позивача за адресою
здіснення господарської діяльності -
Київська область, Києво-Святошинський
район, с. Софіївська Борщагівка, вул.
Велика Кільцева, 8, за результатами якої
складено акт перевірки дотримання
законодавства про захист прав
споживачів від 20.09.2013 №001264, згідно з
яким, інспекцією встановлено:
реалізацію товару, строк придатності
якого минув; реалізацію продукції, що
не відповідає вимогам нормативних
документів; відсутність необхідної,
доступної, достовірної та своєчасної
інформації про продукцію, чим порушено
п.п. 17, 21 «Порядку провадження
торговельної діяльності та правил
торговельного обслуговування на ринку
споживчих товарів», затвердженого
Постановою Кабінету Міністрів України
від 15.06.2006 №833 та ст.ст. 6,7, 15 Закону
України «Про захист прав споживачів»
від 12.05.1991 №1023-XII.

Враховуючи встановлені порушення,
25.09.2013 відповідачем було винесено
постанову про накладення стягнень,
згідно зі ст. 23 Закону України «Про
захист прав споживачів» №950, якою до
позивача було застосовано штраф в
розмірі 2 416, 87 грн.

Вважаючи, вказану постанову незаконною
і необґрунтованою, позивач звернувся
до суду з позовом про її скасування.

При цьому, позивач не оспорював
обставини стосовно реалізації товару,
строк придатності якого минув, та
реалізації продукції, що не відповідає
вимогам нормативних документів, разом
з тим категорично не погодився з
висновком інспекції щодо відсутності
необхідної, доступної, достовірної та
своєчасної інформації про продукцію,
прийнятий щодо 6-ти видів алкогольних
напоїв, на пляшках яких не було
зазначено дати виробництва в доступній
для розуміння споживача формі.

Суд першої інстанції, прийшов до
висновку про відмову у задоволенні
позовних вимог, при цьому виходив з
того, що постанова від 25.09.2013 № 950
прийнята відповідачем правомірно.

Позивач з таким рішенням суду не
погодився, в обґрунтування апеляційної
скарги зазначив, що маркування
алкогольних напоїв здійснюється
згідно із вимогами Закону України "Про
державне регулювання і обігу спирту
етилового, коньячного і плодового,
алкогольних напоїв та тютюнових
виробів" і алкогольні напої, які
реалізує позивач відповідають вимогам
чинного законодавства, підприємство
має усі необхідні дозвільні документи
для реалізації товарів на території
України, у тому числі сертифікати
відповідності, весь товар відповідає
вимогам законодавства України. Також
зазначив, що на деяких імпортних
алкогольних виробах дата виготовлення
вказана у вигляді L-коду, порядок
розшифрування якого вказано на
етикетці і позивач, за бажанням
споживача надає "Таблицю відповідності
дня року до місяця", яка постійно
зберігається за місцем провадження
діяльності.

Відповідачем подано письмові
заперечення на апеляційну скаргу, в
яких він просив залишити апеляційну
скаргу без задоволення, а оскаржувану
постанову суду - без змін. Відповідач,
зокрема, звернув увагу суду
апеляційної інстанції на те, що на
момент перевірки будь-які матеріали
для ідентифікації дати виготовлення
алкогольної продукції у ресторані
позивача відсутні.

Надаючи правову оцінку висновкам суду
першої інстанції, доводам апеляційної
скарги, запереченням на неї, виходячи з
наявних у справі матеріалів, колегія
суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч. 3 ст. 7 Закону України
"Про захист прав споживачів" для
продукції, споживчі властивості якої
можуть з часом погіршуватися і
становити небезпеку для життя,
здоров'я, майна споживачів і
навколишнього природного середовища,
встановлюється строк придатності, який
зазначається на етикетках, упаковці
або в інших документах, що додаються до
неї при продажу, і який вважається
гарантійним строком.

Строк придатності обчислюється
починаючи від дати виготовлення, яка
також зазначається на етикетці або в
інших документах, і визначається або
часом, протягом якого товар є придатним
для використання, або датою, до
настання якої товар є придатним для
використання.

Продаж товарів, на яких строк
придатності не зазначено або зазначено
з порушенням вимог нормативних
документів, а також товарів, строк
придатності яких минув, забороняється.

Згідно з приписами ч.ч. 1,2,9 ст. 15 Закону
України "Про захист прав споживачів"
споживач має право на одержання
необхідної, доступної, достовірної та
своєчасної інформації про продукцію,
що забезпечує можливість її свідомого
і компетентного вибору. Інформація
повинна бути надана споживачеві до
придбання ним товару чи замовлення
роботи (послуги). Інформація про
продукцію не вважається рекламою.

Інформація, передбачена частиною
першою цієї статті, доводиться до
відома споживачів виробником
(виконавцем, продавцем) у супровідній
документації, що додається до
продукції, на етикетці, а також у
маркуванні чи іншим способом (у
доступній наочній формі), прийнятим для
окремих видів продукції або в окремих
сферах обслуговування.

Під час розгляду вимог споживача про
відшкодування збитків, завданих
недостовірною або неповною
інформацією про продукцію чи
недобросовісною рекламою, необхідно
виходити з припущення, що у споживача
немає спеціальних знань про
властивості та характеристики
продукції, яку він придбаває.

Відповідно до ст. 38 Закону України «Про
безпечність та якість харчових
продуктів» забороняється обіг
харчових продуктів, етикетування яких
не відповідає цьому Закону та
відповідним техрегламентам. Усі
харчові продукти, що знаходяться в
обігу в Україні, етикетуються
державною мовою України та містять у
доступній для сприймання споживачем
формі інформацію про товар.

Статтею 21 Закону України «Про захист
прав споживачів» визначено, що для
цілей застосування цього Закону та
пов'язаного з ним законодавства про
захист прав споживачів права споживача
вважаються в будь-якому разі
порушеними, якщо будь-яким чином (крім
випадків, передбачених законом)
обмежується право споживача на
одержання необхідної, доступної,
достовірної та своєчасної інформації
про відповідну продукцію; реалізується
продукція, яка є небезпечною,
неналежної якості, фальсифікованою.

Відповідно до абз. 2 ч.8 ст. 15 вказаного
Закону, продавець не звільняється від
відповідальності у разі неодержання
ним від виробника (імпортера)
відповідної інформації про товар.

Згідно з положеннями ст. 11 Закону
України «Про державне регулювання
виробництва і обігу спирту етилового,
коньячного і плодового, алкогольних
напоїв та тютюнових виробів»,
маркування горілки та
лікеро-горілчаних виробів, які
реалізуються в Україні, здійснюється
таким чином - на лицьовій стороні
етикетки кожної пляшки або самої
пляшки (іншого посуду) горілки та
лікеро-горілчаних виробів, які
реалізуються через торговельну мережу,
в доступній для споживача формі згідно
з чинним законодавством про мови
вказуються: загальна та власна назви
виробу; найменування виробника; знак
для товарів і послуг; географічна назва
місця виготовлення виробу, якщо
найменування виробника не відображає
місця розташування суб'єкта
господарювання; вміст спирту (% об.);
місткість посуду; вміст цукру (якщо це
регламентується нормативними
документами); позначення нормативного
документа (для продукції вітчизняного
виробництва, призначеної для
реалізації на території України).

Штриховий код повинен бути нанесений
на видиму сторону етикетки, або
контретикетки, або пляшки (іншого
посуду).

На видимій стороні етикетки, або
контретикетки, або корка, або пляшки
(іншого посуду) виробу повинні бути
зазначені дата виготовлення виробу,
код суб'єкта господарювання та номер
ліцензії на виробництво.

Аналогічні вимоги закріплені у п. 14
Правил роздрібної торгівлі
алкогольними напоями, затверджених
Постановою Кабінету Міністрів України
від 30.07.1996 № 854.

Так, висновок відповідача про
відсутність необхідної, доступної,
достовірної та своєчасної інформації
про продукцію прийнятий щодо 6-ти видів
алкогольних напоїв, на пляшках яких не
було зазначено дати виробництва в
доступній для розуміння споживача
формі.

На думку апелянта, позначення дати
виготовлення алкогольних напоїв у
вигляді L-коду (Lot code), що складається з
іноземних букв та чотирьох цифр (перша -
рік виготовлення, друга, третя,
четверта - порядковий день року) є
сприйнятним для споживачів.

Разом з тим, враховуючи наведені вище
положення законодавства з питань
захисту прав споживачів, колегія
суддів вважає, що маркування за
допомогою L-коду товару не є достатнім
способом доведення необхідної
інформації споживачу, оскільки вимагає
від останнього спеціальних знань щодо
встановлення дати виготовлення із
позначок, вказаних на штриховому коді,
при цьому судова колегія виходить з
наступного:

- при зашифрованій у наведений вище
спосіб дати виготовлення товару
(алкогольного напою), споживачу, для її
встановлення, треба бути обізнаним про
те, яким чином здійснюється
ідентифікація днів року до відповідних
числових позначень на коді (друга,
третя, четверта цифри коду), які
складаються з трьох цифр, або знати про
існування наведеної у додатку А до ГОСТ
ИСО 8601-2001 таблиці порядкового
визначення днів року, за допомогою
якої, знаючи порядковий день року,
можна встановити, якому місяцю і числу
він відповідає;

- позивачем не надано жодних доказів на
підтвердження того, що зазначена
таблиця постійно зберігається за
місцем провадження діяльності
позивача і що інформація про
можливість її використання доводиться
до відома споживачів і на момент
перевірки будь-які матеріали для
ідентифікації дати виготовлення
алкогольної продукції у ресторані
позивача були відсутні.

Колегія суддів також враховує, що
інформація про дату виготовлення
зашифрована у вигляді порядкового
номера дня відповідного року,
натомість термін придатності вказаної
продукції визначається у місяцях.

За таких обставин, зважаючи також на те,
що позивач не оспорював обставини
стосовно реалізації товару, строк
придатності якого минув, та реалізації
продукції, що не відповідає вимогам
нормативних документів, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції щодо обґрунтованості
прийняття відповідачем оскаржуваної
постанови №950, якою до позивача було
застосовано штраф в розмірі 2 416, 87 грн.

Доводи апелянта відносно того, що
алкогольні напої, які реалізує позивач,
відповідають вимогам чинного
законодавства, підприємство має усі
необхідні дозвільні документи для
реалізації товарів на території
України, у тому числі сертифікати
відповідності, весь товар відповідає
вимогам законодавства України, колегія
суддів до уваги не приймає з огляду на
недоведеність зазначених посилань.

Оцінивши докази, які є у справі за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні, та враховуючи всі
наведені обставини, колегія суддів
дійшла висновку, що доводи, викладені в
апеляційній скарзі, не знайшли свого
підтвердження, оскаржувана постанова
прийнята судом відповідно до норм
матеріального та процесуального права,
а тому підстави для задоволення
апеляційної скарги відсутні.

Відповідно до ст. 200 КАС України - суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Оскільки судове рішення ухвалене судом
першої інстанції відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права, на підставі
повно і всебічно з'ясованих обставин в
справі, підтвердженими доказами, а
доводи апеляційної скарги висновків
суду не спростовують, то колегія суддів
апеляційної інстанції підстав для його
скасування не вбачає.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254
КАС України, суд

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Проспер-Інвест" на постанову
Київського окружного
адміністративного суду від 10 грудня 2013
року у справі за адміністративним
позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Проспер-Інвест" до
Інспекції з питань захисту прав
споживачів у Київській області про
скасування постанови - залишити без
задоволення, а постанову Київського
окружного адміністративного суду від 10
грудня 2013 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів з дня складання
ухвали в повному обсязі шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя

Судді

Головуючий суддя
Губська О.А.

Судді:
Грибан І.О.

Парінов А.Б.