Справа № 2а/0270/1116/12
Суддя: Сірош М.В.
Дата ухвалення: 2014-06-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"12" червня 2014 р. м. Київ
К/9991/64852/12

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

головуючого судді:
Сіроша М.В.,

суддів:
Блажівської Н.Є.,

Усенко Є.А.

розглянувши у письмовому провадженні
касаційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю «Моноліт»
(далі - Товариство) на постанову
Вінницького окружного
адміністративного суду від 13 червня 2012
року та ухвалу Вінницького
апеляційного адміністративного суду
від 26 вересня 2012 року у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_2 до
Відділу Держкомзему у Калинівському
районі Вінницької області (далі -
Держкомзем), треті особи: Товариство,
Вінницька регіональна філія ДП «Центр
ДЗК» (далі - Філія),

про визнання дій протиправними та
скасування державної реєстрації
договору, -

В С Т А Н О В И Л А :

У березні 2012 року ОСОБА_2 звернувся до
суду з адміністративним позовом про
визнання дій Держкомзему щодо
здійснення державної реєстрації
договору оренди землі № 43 від 20.02.2011
року, укладеного між ним та
Товариством, протиправними та
скасування зазначеної реєстрації.

На обґрунтування позову зазначив, що
право оренди земельної ділянки, площею
3,3326 га, на території Чернятинської
сільської ради Калинівського району
Вінницької області вже було
зареєстроване за договором оренди
зазначеної земельної ділянки,
укладеного між ним та СТОВ «Нива і К»
від 15.11.2006 року.

13 червня 2012 року постановою
Вінницького окружного
адміністративного суду, залишеною без
змін ухвалою Вінницького апеляційного
адміністративного суду від 26 вересня
2012 року, позов задоволений.

Дії Держкомзему щодо здійснення
державної реєстрації договору оренди
землі № 43 від 20.02.2011 року, укладеного
між ОСОБА_2 та Товариством, визнані
протиправними; зобов'язано Держкомзем
скасувати зазначену державну
реєстрацію.

Задовольняючи позов, суди першої та
апеляційної інстанцій зазначили, що
Держкомземом здійснена реєстрація
договору оренди земельної ділянки,
укладеного між ОСОБА_2 та Товариством
20.02.2011 року, без дотримання вимог Закону
України «Про державну реєстрацію
речових прав на нерухоме майно та їх
обмежень».

Товариство звернулося із касаційною
скаргою про скасування постанови
Вінницького окружного
адміністративного суду та ухвали
Вінницького апеляційного
адміністративного суду і закрити
провадження у справі в частині
позовної вимоги про зобов'язання
Держкомзем скасувати державну
реєстрацію договору оренди земельної
ділянку, у зв'язку з не розглядом
зазначеної вимоги у порядку
адміністративного судочинства,
посилаючись на порушення судами норм
матеріального та процесуального права.

Перевіривши правильність застосування
судами норм матеріального та
процесуального права, обговоривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів вважає, що касаційна скарга не
підлягає задоволенню з таких підстав.

Як встановлено судами
першої та апеляційної інстанцій,
ОСОБА_2 є власником земельної ділянки,
площею 3,3326 га, що знаходиться на
території Чернятинської сільської
ради, Калинівського району, Вінницької
області, призначеної для ведення
товарного сільськогосподарського
виробництва.

15 листопада 2006 року між ОСОБА_2 та СТОВ
«Нива і К» був укладений договір оренди
зазначеної земельної ділянки строком
до 1.01.2012 року. Зазначений договір 6.07.2007
року був зареєстрований у Філії.

20 лютого 2011 року між ОСОБА_2 та
Товариством був укладений договір
оренди № 43 спірної земельної ділянки.
Зазначений договір 4.10.2011 року був
зареєстрований.

Колегія суддів, погоджується з
висновками судів першої та апеляційної
інстанцій про задоволення позову з
таких підстав.

Відповідно до листа Держкомзему від
20.10.2011 року договір оренди земельної
ділянки, укладений між ОСОБА_2 та СТОВ
«Нива і К» від 15.11.2006 року, достроково
розірваний не був.

Згідно з ст. 125 Земельного кодексу
України право власності на земельну
ділянку, а також право постійного
користування та право оренди земельної
ділянки виникають з моменту державної
реєстрації цих прав. Аналогічні
положення щодо моменту виникнення
права оренди земельної ділянки
містяться і в Законі України «Про
оренду землі».

Процедура реєстрації права власності
на земельну ділянку, а також право
постійного користування та права
оренди земельної ділянки визначена
Тимчасовим порядком державного
реєстру земель, відповідно до пункту 2
якого державний реєстратор та
відповідний територіальний орган
Держкомзему після отримання
реєстраційної справи з обмінним
файлом, здійснюють процедуру перевірки
та приймання обмінного файлу, у тому
числі порівняння з технічною
документацією. У разі відповідності
обмінного файлу відомостям, які
наведено в технічній документації, та
вимогам до структури, змісту та формату
обміну даними, за результатами
перевірки та приймання реєстратором
робиться відмітка на титульному аркуші
технічної документації про приймання
обмінного файлу, після чого
заповнюється реєстраційна картка.

Після проведення перевірки даних, які
містяться в даному випадку в договорі
оренди, державний реєстратор
відповідно до пункту 2.8 Тимчасового
порядку ведення державного реєстру
земель вносить запис про державну
реєстрацію до відповідного розділу
Книги записів реєстрації державних
актів на право власності на землю та на
право постійного користування землею,
договорів оренди землі, про що до
реєстраційної картки державним
реєстратором вносяться відомості про
державну реєстрацію. Після внесення
відомостей про державну реєстрацію до
реєстраційної картки вона
засвідчується підписом керівника з
зазначенням прізвища й ініціалів та
печаткою оператора (реєстратора). Після
цього відомості з реєстраційної картки
державний реєстратор вносить до бази
даних АС ДЗК.

Враховуючи вище викладене, державний
реєстратор зобов'язаний перевірити
відомості щодо земельної ділянки,
зазначені в реєстраційній картці та
договорі оренди, і лише потім внести
запис до Книги реєстрації, а потім - до
АС ДЗК.

Відповідно до ч. 6 ст. 24 Закону України
«Про державну реєстрацію речових прав
на нерухоме майно та їх обмежень» у
державній реєстрації права може бути
відмовлено в разі, якщо заявлене право
вже зареєстроване. В такому випадку
відмова в державній реєстрації прав
позбавляє особу права реєструвати
договори оренди землі.

Суди попередніх інстанцій встановили,
що в порушення вимог чинного
законодавства Держкомзем, при
реєстрації в Книзі реєстрації
договорів оренди, укладених між ОСОБА_2
та Товариством, не перевірив, чи право
оренди на зазначену земельну ділянку
зареєстровано чи ні, внаслідок чого й
здійснив повторну реєстрацію
договорів оренди цієї ж земельної
ділянки, про що у Державному реєстрі
земель вчинені відповідні записи.

Колегія суддів, не приймає
до уваги посилання Товариства в
касаційній скарзі на те, що вимога про
зобов'язання Держкомзем скасувати
запис про державну реєстрацію не
підлягає розгляду у порядку
адміністративного судочинства,
оскільки відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 17
Кодексу адміністративного судочинства
України юрисдикція адміністративних
судів поширюється на публічно-правові
спори, зокрема спори фізичних чи
юридичних осіб із суб'єктом владних
повноважень щодо оскарження його
рішень (нормативно-правових актів чи
правових актів індивідуальної дії), дій
чи бездіяльності.

Враховуючи вище викладене,
дана вимога підлягає розгляду у
порядку адміністративного
судочинства.

Згідно з ч. 1 ст. 224 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права під час ухвалення
судових рішень чи вчинення
процесуальних дій.

Колегія суддів дійшла висновку, що
судові рішення ухвалені з дотриманням
норм матеріального та процесуального
права, правова оцінка обставинам у
справі дана правильно, підстав для їх
скасування з мотивів, викладених в
касаційній скарзі, немає.

Керуючись ст., ст. 220, 222, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України,

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю «Моноліт»
залишити без задоволення.

Постанову Вінницького окружного
адміністративного суду від 13 червня 2012
року та ухвалу Вінницького
апеляційного адміністративного суду
від 26 вересня 2012 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі і
оскарженню не підлягає, але може бути
переглянута Верховним Судом України з
підстав, визначених ст. 237 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Судді:
Сірош М.В.

Блажівська Н.Є.

Усенко Є.А.