Справа № 359/3671/14-а
Суддя: Величко В. П.
Дата ухвалення: 2014-05-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2а/359/152/2014
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2014 року Бориспільський
міськрайонний суд Київської області у
складі:

головуючого судді -
Величка В.П.,

при секретарі судового засідання -
Колько Є.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Борисполі
адміністративний позов ОСОБА_1 до
Інспекції з питань захисту прав
споживачів у Київській області про
визнання протиправним та скасування
постанови, -

ВСТАНОВИВ:

ФОП ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом
до Інспекції з питань захисту прав
споживачів у Київській області з
вимогою визнати протиправною та
скасувати постанову від 21.11.2012 р. №705.

У обґрунтування своїх вимог вказує, що
21.11.2012 р. Інспекцією з питань захисту
прав споживачів у Київській області за
адресою: АДРЕСА_1 проведена перевірка
дотримання вимог законодавства про
захист прав споживачів, про що складено
Акт перевірки дотримання
законодавства про захист прав
споживачів від 19.06.2012 р. №000459. На
підставі Акту перевірки Інспекцією з
питань захисту прав споживачів у
Київській області 21.11.2012 р. було
винесено постанову №705 про накладення
стягнень, передбачених ст.23 Закону
України «Про захист прав споживачів»
від 12.05.1991 р. №1023-ХІІ, відповідно якої до
ОСОБА_1 застосовано штраф у розмірі 170,00
грн. за створення перешкод службовій
особі спеціально уповноваженого
органу виконавчої влади у сфері
захисту прав споживачів у проведенні
перевірки якості продукції, а також
правил торговельного та інших видів
обслуговування. Вважає, що вищевказана
перевірка була проведена з порушенням
вимог "Порядку проведення перевірок у
суб'єктів господарювання сфери
торгівлі і послуг, у тому числі
ресторанного господарства, якості
продукції, додержання обов'язкових
вимог щодо безпеки продукції, а також
додержання правил торгівлі та надання
послуг", затвердженого наказом
Міністерства економічного розвитку і
торгівлі від 07.03.2012 № 310 (надалі -
Порядок), оскільки позивач не отримував
жодних письмових повідомлень від
відповідних органів з питань захисту
прав споживачів про проведення
планової перевірки, як цього вимагає п.
2.7 вищевказаного Порядку, тобто
відповідач недотримуючись вимог
даного Порядку порушив його права, як
суб'єкта підприємницької діяльності.

Позивач не погоджується з висновками
викладеними у акті перевірки та вважає
їх безпідставними, необґрунтованими,
такими, що не ґрунтуються на нормах
чинного законодавства, оскаржувана
постанова незаконною.

В судове засідання позивач не з'явився,
надав до початку розгляду справи заяву,
позовні вимоги підтримала в повному
обсязі та просила слухати справу у її
відсутність.

Відповідач Інспекція з питань захисту
прав споживачів у Київській області в
судове засідання не з'явився, про час та
місце розгляду справи повідомлений
належним чином.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 КАС України
адміністративні справи з приводу
оскарження правових актів
індивідуальної дії, а також дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень, які прийняті (вчинені,
допущені) стосовно конкретної фізичної
чи юридичної особи (їх об'єднань),
вирішуються за вибором позивача
адміністративним судом за
зареєстрованим у встановленому
законом порядку місцем проживання
(перебування, знаходження) цієї
особи-позивача, або адміністративним
судом за місцезнаходженням
відповідача, крім випадків,
передбачених цим Кодексом. Якщо така
особа не має місця проживання
(перебування, знаходження) в Україні,
тоді справу вирішує адміністративний
суд за місцезнаходженням відповідача.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 18 КАС України
місцевим загальним судам як
адміністративним судам підсудні усі
адміністративні справи з приводу
рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів
владних повноважень у справах про
притягнення до адміністративної
відповідальності.

Зі змісту позовної заяви та матеріалів
справи слідує, що позивач звертається
до суду з метою порушених, прав,
зокрема, при притягненні його до
адміністративної відповідальності за
порушення законодавства про захист
прав споживачів.

Вказаний спір підлягає розгляду
місцевим загальним судам як
адміністративним а не окружним
адміністративним судом.

Дослідивши матеріали справи, суд
приходить до висновку, що позов
підлягає задоволенню виходячи з
наступного.

Як вбачається з матеріалів справи,
згідно ст. 26 Закону України «Про захист
прав споживачів» спеціалістами
Інспекції з питань захисту прав
споживачів у Київській області 19.06.2012
року проведено перевірку магазину ФОП
ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1. За
результати складено Акт перевірки.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1
має статус фізичної особи - підприємця
та є власником готелю, який надає
готельні послуги.

Як вбачається з матеріалів справи,
відповідач не надав направлення на
підставі якого було проведено планову
перевірку фізичної особи - підприємця
ОСОБА_1 на території його готелю, що
розташований за адресою : АДРЕСА_1.

Відповідно до направлення підставною
перевірки є повідомлення, що також
відсутн і підтвердження про його
направлення позивачу.

Перевіркою виявлено порушення п. 23 «Про
захист прав споживачів суб'єкти
господарювання сфери торговельного та
інших видів обслуговування, у тому
числі ресторанного господарства,
несуть відповідальність за створення
перешкод службовій особі спеціально
уповноваженого органу виконавчої
влади у сфері захисту прав споживачів у
проведенні перевірки якості продукції,
а також правил торговельного та інших
видів обслуговування.

За наслідками розгляду матеріалів
перевірки Інспекцією з питань захисту
прав споживачів у Київській області
винесено оскаржувану постанову.

Спірні правовідносини врегульовані
Законом України "Про основні засади
державного нагляду (контролю) у сфері
господарської діяльності" від 5 квітня
2007 р. № 877-V (далі - Закон України № 877-V),
Законом України "Про захист прав
споживачів" від 12 травня 1991 р. №
1023-ХІІ (далі - Закон України № 1023-ХІІ),
Порядком проведення перевірок у
суб'єктів господарювання сфери
торгівлі і послуг, у тому числі
ресторанного господарства, якості
продукції, додержання обов'язкових
вимог щодо безпеки продукції, а також
додержання правил торгівлі та надання
послуг (затверджений Наказом
Міністерства економічного розвитку і
торгівлі України від 7 березня 2012 р. №
310, зареєстроване у Міністерстві
юстиції України 11 травня 2012 р. за №
743/21056) (далі - Порядок), Положенням про
порядок накладення та стягнення
штрафів за порушення законодавства про
захист прав споживачів (затверджене
Постановою Кабінету Міністрів України
від 17 серпня 2002 р. № 1177) (далі -
Положення) та іншими
нормативно-правовими актами.

Відповідно до вимог ст. 1 Закону
України № 877-V заходи державного
нагляду (контролю) - планові та
позапланові заходи, які здійснюються
шляхом проведення перевірок, ревізій,
оглядів, обстежень та інших дій.

Як убачається зі ст. 7 Закону України №
877-V, для здійснення планового або для
здійснення планового заходу орган
державного нагляду (контролю) видає
наказ, на підставі наказу оформлюється
посвідчення (направлення) на
проведення заходу.

Відповідно до вимог ч. 4, 5 ст. 5 Закону
України № 877-V органи державного
нагляду (контролю) здійснюють планові
заходи з державного нагляду (контролю)
за умови письмового повідомлення
суб'єкта господарювання про проведення
планового заходу не пізніш як за десять
днів до дня здійснення цього заходу.
Повідомлення, окрім іншого, повинно
містити дату початку та дату
закінчення здійснення планового
заходу. Строк здійснення планового
заходу не може перевищувати
п'ятнадцяти робочих днів, а для
суб'єктів малого підприємництва - п'яти
робочих днів, якщо інше не передбачено
законом.

Згідно з вимогами ст. 7 Закону № 877-V для
здійснення планового або
позапланового заходу орган державного
нагляду (контролю) видає наказ, який має
містити найменування суб'єкта
господарювання, щодо якого буде
здійснюватися захід, та предмет
перевірки.

На підставі наказу оформляється
посвідчення (направлення) на
проведення заходу, яке підписується
керівником або заступником керівника
органу державного нагляду (контролю)
(із зазначенням прізвища, ім'я та по
батькові) і засвідчується печаткою. У
посвідченні (направленні) на
проведення заходу, зокрема,
зазначаються: номер і дата наказу, на
виконання якого здійснюється захід;
підстави для здійснення заходу;
предмет здійснення заходу.

Як вбачається зі ст. 7 Закону України №
877-V, суб'єкт господарювання має право не
допускати посадових осіб органу
державного нагляду (контролю) до
здійснення заходу, якщо вони не
пред'явили документів, передбачених
цією статтею. Пред'явлення наказу на
проведення перевірки не передбачено
жодним нормативно-правовим документом
у сфері захисту прав споживачів.

Відповідно до вимог ч. 6 ст. 7 Закону
України № 877-V за результатами
здійснення планового або
позапланового заходу посадова особа
органу державного нагляду (контролю), у
разі виявлення порушень вимог
законодавства, складає акт, який
повинен містити такі відомості: дату
складення акта; тип заходу (плановий
або позаплановий); вид заходу
(перевірка, ревізія, обстеження, огляд
тощо); предмет державного нагляду
(контролю); найменування органу
державного нагляду (контролю), а також
посаду, прізвище, ім'я та по батькові
посадової особи, яка здійснила захід;
найменування юридичної особи або
прізвище, ім'я та по батькові фізичної
особи - підприємця, щодо діяльності
яких здійснювався захід.

Посадова особа органу державного
нагляду (контролю) зазначає в акті стан
виконання вимог законодавства
суб'єктом господарювання, а в разі
невиконання - детальний опис
виявленого порушення з посиланням на
відповідну вимогу законодавства.

В останній день перевірки два
примірники акта підписуються
посадовими особами органу державного
нагляду (контролю), які здійснювали
захід, та суб'єктом господарювання або
уповноваженою ним особою, якщо інше не
передбачено законом.

Якщо суб'єкт господарювання не
погоджується з актом, він підписує акт
із зауваженнями.

Зауваження суб'єкта господарювання
щодо здійснення державного нагляду
(контролю) є невід'ємною частиною акта
органу державного нагляду (контролю).

Один примірник акта вручається
суб'єкту господарювання або
уповноваженій ним особі, а другий -
зберігається в органі державного
нагляду (контролю).

Відповідно до вимог п. 3.2 Порядку зміст
порушення повинен бути
конкретизований та викладений
відповідно до норм законодавства.
Довільне викладення або трактування
вимог нормативно-правових актів та
документів не допускається. Опис
порушень закінчується аргументованими
висновками з посиланням на відповідні
законодавчі, нормативно-правові акти
та нормативні документи.

Як вбачається зі ст. 4 Закону України
№1023-ХІІ, передбачені права споживачів,
до яких, зокрема, відноситься, право на
належну якість продукції та
обслуговування, на необхідну, доступну,
достовірну та своєчасну інформацію про
продукцію, її кількість, якість,
асортимент, а також про її виробника.

Відповідно до вимог п. 1.5. Положення
осадові особи під час проведення
перевірки здійснюють державний
контроль стану дотримання суб'єктами
господарювання вимог законодавства
про захист прав споживачів та мають
право: відбирати у суб'єктів
господарювання сфери торгівлі і
послуг, у тому числі ресторанного
господарства, зразки товарів, сировини,
матеріалів, напівфабрикатів,
комплектувальних виробів для
проведення перевірки їх якості на
місці або незалежної експертизи у
відповідних лабораторіях та інших
установах, акредитованих на право
проведення таких робіт згідно із
законодавством.

Відповідно до вимог ст. 26 Закону
України № 1023 - XII спеціально
уповноважений центральний орган
виконавчої влади у сфері захисту прав
споживачів та його територіальні
органи мають право: відбирати у
суб'єктів господарювання сфери
торгівлі і послуг, у тому числі
ресторанного господарства, зразки
товарів, сировини, матеріалів,
напівфабрикатів, комплектуючих
виробів для перевірки їх якості на
місці або проведення незалежної
експертизи у відповідних лабораторіях
та інших установах, акредитованих на
право проведення таких робіт згідно із
законодавством, з оплатою вартості
зразків і проведених досліджень
(експертизи) за рахунок коштів
державного бюджету. У разі
встановлення за результатами
проведених досліджень (експертизи)
факту реалізації продукції неналежної
якості та/або фальсифікованої суб'єкт
господарювання, що перевірявся,
відшкодовує здійснені за це витрати.
Кошти відшкодовування витрат
зараховуються до державного бюджету.
Порядок відбору таких зразків
визначається Кабінетом Міністрів
України.

Відповідно до п. п. 1.1 п. 1 Порядку такий
порядок визначає механізм здійснення
державного контролю посадовими
особами Державної інспекції України з
питань захисту прав споживачів та її
територіальних органів за додержанням
законодавства про захист прав
споживачів суб'єктами господарювання
сфери торгівлі і послуг, у тому числі
ресторанного господарства, крім
Держспоживінспекції в Автономній
Республіці Крим.

Підпунктом 1.4 п. 1 Порядку визначено, що
перевірки діяльності суб'єктів
господарювання проводяться з метою
контролю стану дотримання ними вимог
законодавства про захист прав
споживачів щодо якості та безпеки
продукції, правил торгівлі та послуг,
надання споживачам необхідної,
доступної, достовірної та своєчасної
інформації про продукцію. Органи з
питань захисту прав споживачів
здійснюють державний контроль стану
дотримання суб'єктами господарювання
вимог законодавства про захист прав
споживачів шляхом проведення планових
та позапланових перевірок.

Згідно п.п. 1.11 п. 1 Порядку органи з
питань захисту прав споживачів та їх
посадові особи під час проведення
перевірок зобов'язані:повно, об'єктивно
та неупереджено здійснювати державний
нагляд (контроль) в межах повноважень,
передбачених
законодавством;дотримуватися ділової
етики у взаємовідносинах із суб'єктами
господарювання; не втручатися і не
перешкоджати здійсненню господарської
діяльності під час здійснення заходів
державного нагляду (контролю), якщо це
не загрожує життю та здоров'ю людей, не
спричиняє небезпеки виникнення
техногенних ситуацій і пожеж;
забезпечувати нерозголошення
комерційної таємниці суб'єкта
господарювання, що стає доступною
посадовим особам у ході проведення
перевірок; ознайомити керівника
суб'єкта господарювання, або його
заступника, або уповноважену ними
особу з результатами перевірок у
строки, передбачені законом;надавати з
питань, які належать до їх компетенції,
суб'єкту господарювання
консультаційну допомогу щодо
здійснення державного нагляду
(контролю).

Також п.п. 1.12 п. 1 Порядку визначено, що
суб'єкт господарювання під час
проведення перевірок зобов'язаний:
допускати посадових осіб до проведення
перевірок за умови дотримання порядку
здійснення державного нагляду
(контролю), передбаченого Законом
України "Про основні засади державного
нагляду (контролю) у сфері
господарської діяльності", цим
Порядком, іншими нормативно-правовими
актами; виконувати вимоги органу з
питань захисту прав споживачів та його
посадових осіб щодо усунення виявлених
порушень вимог законодавства;надавати
документи, зразки продукції, пояснення,
довідки, відомості, матеріали з питань,
що виникають під час проведення
перевірок, відповідно до
закону;одержувати примірник припису
або акта органу з питань захисту прав
споживачів за результатами
проведеного планового чи
позапланового заходу.

Як було встановлено судом з
оскаржуваної постанови підставою для
накладення вищевказаного стягнення
було створення перешкод позивачем
службовій особі спеціально
уповноваженого органу виконавчої
влади у сфері захисту прав споживачів у
проведенні перевірки якості продукції,
а також правил торговельного та інших
видів обслуговування.

Позивач заперечив факт не допуску до
проведення перевірки відповідачем,
оскільки останню не було повідомлено
про перевіряючого, як і не було в
наявності направлення на перевірку.

Так, статтею 10 даного Закону визначено,
що суб'єкт господарювання під час
здійснення державного нагляду
(контролю) має право не допускати
посадових осіб органу державного
нагляду (контролю) до здійснення
державного нагляду (контролю), якщо він
здійснюється з порушенням вимог щодо
періодичності проведення заходів
державного нагляду (контролю),
передбачених законом; посадова особа
органу державного нагляду (контролю)
не надала копії документів,
передбачених цим Законом, або якщо
надані документи не відповідають
вимогам цього Закону.

Однак в матеріалах справи відсутні
докази про отримання позивачем
направлення або відмова у його
отриманні позивачем під час проведення
перевірки.

Підпунктом 2.1 п. 2 Порядку визначено, що
перед початком перевірки суб'єкта
господарювання посадові особи, які
проводять перевірку, пред'являють
керівнику суб'єкта господарювання або
уповноваженій ним особі направлення та
службове посвідчення, що засвідчує
посадову особу, і надають суб'єкту
господарювання копію направлення на
перевірку, а також інформують цих осіб
про мету перевірки.

Відповідно до п.п. 2.7 п. 2 Порядку перед
проведенням планової перевірки
відповідний орган з питань захисту
прав споживачів надсилає суб'єкту
господарювання письмове повідомлення
про проведення планової перевірки не
пізніше ніж за десять днів до дня її
проведення.

Зокрема, п. 3 Порядку встановлено, що за
результатами проведеної перевірки
посадовими особами в разі виявлення
порушень вимог законодавства
складається акт, який повинен містити
такі відомості: дату складання акта;
тип перевірки (планова або
позапланова); предмет перевірки;
найменування органу з питань захисту
прав споживачів, а також посаду,
прізвище, ім'я та по батькові посадової
особи, яка провела перевірку;
найменування юридичної особи або
прізвище, ім'я та по батькові фізичної
особи - підприємця, щодо діяльності
яких проводилася перевірка.

Під час опису виявлених порушень вимог
законодавства повинні бути зазначені
нормативно-правові акти чи нормативні
документи, вимоги яких порушені, їх
повне найменування та реєстраційний
номер.

Акт складається у двох примірниках:
перший залишається в органі, який
провів перевірку; другий передається
під підпис суб'єкту господарювання,
діяльність якого перевірялася.

Як встановлено у судовому засіданні та
що підтверджується матеріалами справи,
що копію постанови від 21.11.2012 року №705
про накладення штрафу не надіслана
суб'єкту господарювання листом з
повідомленням про вручення, оскільки в
зазначеній постанові відсутнє
відмітка про дату направлення.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень, шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ.

Згідно з п. 8 ч. 1 ст. 3 КАС України позивач
- особа, на захист прав, свобод та
інтересів якої подано
адміністративний позов до
адміністративного суду, а також суб'єкт
владних повноважень, на виконання
повноважень якого подана позовна заява
до адміністративного суду.

Таким чином, завдання
адміністративного судочинства полягає
у захисті саме порушених прав особи у
публічно-правових відносинах. При
цьому захист прав, свобод та інтересів
осіб є наступним, тобто передбачає
наявність встановленого судом факту їх
порушення. Позивач надав суду
докази того, що діями відповідача
порушені її права, що випливають з
повноважень Інспекції з питань захисту
прав споживачів у Київській області
щодо проведення перевірки дотримання
законодавства про захист прав
споживачів та здійснюються ним в
порядку передбаченому законодавством.

Як вбачається з матерілів справи у
позивача відсутній акт перевірки, на
підставі якого була прийнята
оскаржувана постанова, посадовими
особами відповідача перед початком
перевірки позивачу не були передявлені
всі вище перелічені документи. Про
наявність оскаржуваної постанови
позивач дізнався від державного
виканавця в якого знаходиться
постанова №705 від 21.11.2012 року на
примусовому виконанні.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Частиною 3 ст. 2 КАС України передбачено,
що у справах щодо оскарження рішень,
дій чи бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); безсторонньо
(неупереджено); добросовісно;
розсудливо; з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації;
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення;
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Згідно із ч. 1 ст. 69 КАС України доказами
в адміністративному судочинстві є
будь-які фактичні дані, на підставі
яких суд встановлює наявність або
відсутність обставин, що обґрунтовують
вимоги і заперечення осіб, які беруть
участь у справі, та інші обставини, що
мають значення для правильного
вирішення справи. Ці дані
встановлюються судом на підставі
пояснень сторін, третіх осіб та їхніх
представників, показань свідків,
письмових і речових доказів, висновків
експертів.

Відповідно до ст. 70 КАС України
належними є докази, які містять
інформацію щодо предмету доказування.
Суд не бере до розгляду докази, які не
стосуються предмету доказування.
Обставини, які за законом повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватися ніякими іншими
засобами доказування, крім випадків,
коли щодо таких обставин не виникає
спору.

Згідно ч. 2 ст.71 КАС України в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Проте, відповідачем при застосуванні
санкцій, не враховано, що позивач має
право надавати документи та пояснень,
що спростовують наявність порушень,
зазначених в акті перевірки №705, та
виключають можливість застосування
санкцій. Наведене свідчить про
помилковість висновків відповідача,
викладених в акті перевірки №705.

Таким чином, порушення, викладені в
акті перевірки №705 у судовому
засіданні свого підтвердження не
знайшли.

Тобто, посилання позивача на той факт,
що їй не було відомо про проведення
перевірки знайшло своє підтвердження.

Враховуючи відсутність доказів
вчинення позивачем порушень,
зазначених в акті перевірки №000459,
постанова №705 про застосування санкції
у сумі 170 грн. 00 коп. є протиправною та
такою, що підлягає скасуванню.

Всупереч наведеним вимогам відповідач
не довів правомірності своїх дій та не
надав суду належних доказів щодо
правомірності прийняття ним постанови
№705 від 21.11.2012 р. про накладення
стягнень, передбачених статтею 23
Закону України №1023-ХІІ.

В свою чергу, позивач повністю довів
правомірність своїх позовних вимог.

Враховуючи викладене, суд приходить до
висновку, що позовні вимоги є
обґрунтованими та підлягають
задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 2, 69, 70, 71, 72, 128, 158-163, 167 КАС України,
суд -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1
задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати
постанову Інспекції з питань захисту
прав споживачів у Київській області
№705 від 21 листопада 2012 року про
накладення стягнень, передбачених ст. 23
Закону України «Про захист прав
споживачів» на ОСОБА_1 у вигляді штрафу
у розмірі 170 грн. 00 коп.

Постанова остаточна, оскарженню не
підлягає.

Суддя Бориспільського міськрайонного
суду

Київської області
(підпис) В.П. Величко

Згідно оригіналу:

Суддя
В.П. Величко

дата документу :