Справа № 2а-4215/09/1570
Суддя: Сорока М.О.
Дата ухвалення: 2014-07-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

14 липня 2014 року м. Київ
В/800/3050/14

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

Сороки М.О., Калашнікової
О.В.,Єрьоміна А.В.,Логвиненка А.О.,Мороза
В.Ф.,

розглянувши заяву ДП «Ізмаїльський
морський торговельний порт» про
перегляд Верховним Судом України
ухвали Вищого адміністративного суду
України від 22 травня 2014 року у справі за
адміністративним позовом Державної
інспекції з контролю за цінами в
Одеській області до ДП «Ізмаїльський
морський торговельний порт» про
стягнення
адміністративно-господарських
санкцій, -

в с т а н о в и в :

Постановою Одеського окружного
адміністративного суду від 1 березня
2010 року позов задоволено частково.
Стягнуто з ДП «Ізмаїльський морський
торговельний порт» на користь
Державного бюджету України
безпідставно отриману виручку в
розмірі 183 149,54 грн. та 366 299,08 грн. штрафу.
У задоволенні решти позовних вимог
відмовлено.

Постановою Одеського апеляційного
адміністративного суду від 2 березня 2011
року рішення суду першої інстанції
скасовано, ухвалено нове судове
рішення про відмову у задоволенні
позову.

Ухвалою Вищого адміністративного суду
України від 22 травня 2014 року касаційну
скаргу Державної інспекції з контролю
за цінами в Одеській області
задоволено. Постанову Одеського
апеляційного адміністративного суду
від 2 березня 2011 року скасовано, а
постанову Одеського окружного
адміністративного суду від 1 березня 2010
року залишено без змін.

Не погоджуючись з ухвалою суду
касаційної інстанції від 22 травня 2014
року, ДП «Ізмаїльський морський
торговельний порт» звернулося до
Вищого адміністративного суду України
із заявою про допуск до її перегляду
Верховним Судом України.

У заяві заявник порушує питання про її
скасування з підстав, передбачених
пунктом 1 частини 1 статті 237 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Посилається на неоднакове
застосування Вищим адміністративним
судом України, як судом касаційної
інстанції, одних і тих самих норм
матеріального права, що, на його думку,
потягло ухвалення різних за змістом
судових рішень у подібних
правовідносинах.

Відповідно до статті 237 Кодексу
адміністративного судочинства України
заява про перегляд судових рішень в
адміністративних справах може бути
подана виключно з мотивів неоднакового
застосування судом (судами) касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права, що потягло
ухвалення різних за змістом судових
рішень у подібних правовідносинах;
встановлення міжнародною судовою
установою, юрисдикція якої визнана
Україною, порушення Україною
міжнародних зобов'язань при вирішенні
справи судом; порушення норм
матеріального чи процесуального права,
що призвело до ухвалення Вищим
адміністративним судом України
незаконного судового рішення з питань,
передбачених статтею 171-1 цього Кодексу.

Пленум Вищого адміністративного суду
України у пункті 4 постанови від 13
грудня 2010 року № 2 "Про судову практику
застосування статей 235- 240 Кодексу
адміністративного судочинства
України" роз'яснив судам, що заява про
перегляд рішення з підстав
неоднакового застосування судом
(судами) касаційної інстанції одних і
тих самих норм матеріального права, що
потягло ухвалення різних за змістом
судових рішень у подібних
правовідносинах може бути подана за
наявності таких складових:
неоднакового застосування одних і тих
самих норм матеріального права,
ухвалення різних за змістом судових
рішень; спірні питання виникли у
подібних правовідносинах.

Під неоднаковим застосуванням одних і
тих самих норм матеріального права
необхідно розуміти, зокрема, різне
тлумачення змісту і сутності правових
норм, на підставі якого зроблено
висновок про різний зміст суб'єктивних
прав і обов'язків учасників
відповідних правовідносин, у тому
числі про наявність та обсяг прав і/або
обов'язків осіб, які беруть участь у
справі, різне застосування правил
конкуренції правових норм при
вирішенні колізій між ними з
урахуванням ієрархії цих правових
норм, а також дії норм у часі, просторі
та за колом осіб, тобто різне
незастосування закону, який підлягав
застосуванню, різне визначення
предмета регулювання правових норм,
зокрема застосування різних правових
норм для регулювання одних і тих самих
відносин або поширення дії норми на
певні правовідносини в одних випадках
і незастосування цієї самої норми до
аналогічних відносин в інших випадках,
тобто різне застосування закону, який
не підлягав застосуванню, різне
застосування правил аналогії права чи
закону в подібних правовідносинах.

Подібність правовідносин означає,
зокрема, тотожність суб'єктного складу
учасників відносин, об'єкта та предмета
правового регулювання, а також умов
застосування правових норм (зокрема,
часу, місця, підстав виникнення,
припинення та зміни відповідних
правовідносин). Зміст правовідносин з
метою з'ясування їх подібності в різних
рішеннях суду (судів) касаційної
інстанції визначається обставинами
кожної конкретної справи.

У заяві ДП «Ізмаїльський морський
торговельний порт» зазначає, що ухвала
Вищого адміністративного суду України
від 22 травня 2014 року прийнята з
неоднаковим застосуванням вимог
статтей 84,88 Кодексу торговельного
мореплавства України, норми Положення
про портові збори, затвердженого
Постановою Кабінету Міністрів України
№ 1544 від 12.10.2000, пунктів 2.1, 2.2 Положення
про Інспекцію державного портового
нагляду морського торговельного порту
України, затвердженого наказом
Міністерства транспорту України № 574
від 18.10.2000, пункту 2.1 наказу
Міністерства транспорту України від
25.08.2004 № 783 «Про затвердження порядку
обліку та використання коштів від
портових зборів».

Вивчивши заяву ДП «Ізмаїльський
морський торговельний порт» та додані
до неї матеріали, колегія суддів Вищого
адміністративного суду України вважає,
що є підстави для допуску до перегляду
Верховним Судом України ухвали Вищого
адміністративного суду України від 22
травня 2014 року у зазначеній справі,
оскільки у даному випадку має місце
неоднакове застосування судом
касаційної інстанції одних і тих самих
норм матеріального права у подібних
правовідносинах і прийняття різних за
змістом судових рішень.

Керуючись статтями 236-240 Кодексу
адміністративного судочинства
України, Вищий адміністративний суд
України,

у х в а л и в :

Допустити до перегляду Верховним Судом
України ухвали Вищого
адміністративного суду України від 22
травня 2014 року у справі за
адміністративним позовом Державної
інспекції з контролю за цінами в
Одеській області до ДП «Ізмаїльський
морський торговельний порт» про
стягнення
адміністративно-господарських
санкцій.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

Сорока М.О.

Калашнікова О.В.

Єрьомін А.В.

Логвиненко А.О.

Мороз В.Ф.