Справа № 2а-380/10
Суддя: Вівдиченко Т.Р.
Дата ухвалення: 2014-07-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: № 2а-380/10
Головуючий у 1-й інстанції: Марущак Н.М.
Суддя-доповідач:
У Х В А Л А

Іменем України

10 липня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

Головуючого судді:
Вівдиченко Т.Р.

Суддів:
Гром Л.М.

Міщука М.С.

За участю секретаря:
Свириди Н.П.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
апеляційною скаргою Ставищенської
селищної ради Київської області на
постанову Ставищенського районного
суду Київської області від 13 серпня 2010
року у справі за адміністративним
позовом Підприємства споживчої
кооперації "Ставищенський ринок"
Київської регіональної спілки
споживчої кооперації до Ставищенської
селищної ради Київської області про
скасування рішення, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач - Підприємство споживчої
кооперації "Ставищенський ринок"
Київської регіональної спілки
споживчої кооперації звернувся до суду
з позовом до Ставищенської селищної
ради Київської області про скасування
рішення від 18 березня 2009 року № 912 «Про
відміну рішення виконавчого комітету
селищної ради № 200 від 21 жовтня 1998
року».

Постановою Ставищенського районного
суду Київської області від 13 серпня 2010
року адміністративний позов
задоволено.

Не погодившись з постановою суду,
відповідач - Ставищенська селищна рада
Київської області звернувся з
апеляційною скаргою, просить скасувати
постанову суду першої інстанції та
прийняти нове рішення, яким у
задоволенні адміністративного позову
відмовити.

Заслухавши у відкритому судовому
засіданні суддю-доповідача, дослідивши
матеріали справи та доводи апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга задоволенню не
підлягає, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України,
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом першої інстанції,
рішенням виконавчого комітету
Ставищенської селищної ради від 21
жовтня 1998 року № 200 затверджено
технічну документацію по складенню
Державного акту на право постійного
користування землею під розташування
ринку; надано в постійне користування
підприємству «Ставищенський ринок»
Київської облспоживспілки під
розташування ринку земельну ділянку
загальною площею 0,85 га, в тому числі під
будівлями - 0,10 га, під господарським
двором - 0,75 га; у зв'язку з продажем
складських приміщень Ставищенської
райспоживспілки підприємству
«Ставищенський ринок» Київської
облспоживспілки, вилучено з
користування Ставищенської
райспоживспілки земельну ділянку, на
якій розташовані складські приміщення
площею - 170 кв. м. і передано в постійне
користування підприємству
«Ставищенський ринок».

04 січня 1999 року підприємству
«Ставищенський ринок» Київської
облспоживспілки Ставищенською
селищною радою Київської області
видано Державний акт на право
постійного користування землею І-КВ №
00238, який зареєстровано в книзі записів
Державних актів на право постійного
користування землею за № 40 (а.с. 11-13).

Згідно вищевказаного акту, позивачу
надано в постійне користування
земельну ділянку площею 0,85 га для
розташування ринку, відповідно до
рішення Ставищенської селищної ради
від 21 жовтня 1998 року № 200.

18 березня 2008 року Ставищенською
селищною радою Київської області
прийнято рішення № 912, яким відмінено
рішення виконавчого комітету селищної
ради № 200 від 21 жовтня 1998 року «Про
затвердження технічної документації
по складанню Державного акту на право
постійного користування земельною
ділянкою підприємству «Ставищенський
ринок»Київської облспоживспілки в смт.
Ставище по вул. Радянській, 57 площею 0,85
га».

Не погоджуючись вищевказаним рішенням
та вважаючи його протиправним, позивач
звернувся до суду з позовом.

Надаючи правову оцінку встановленим
обставинам справи та висновкам суду
першої інстанції, колегія суддів
зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції
України, органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Статтею 144 Конституції України
визначено, що рішення органів
місцевого самоврядування з мотивів їх
невідповідності Конституції чи
законам України зупиняються у
встановленому законом порядку з
одночасним зверненням до суду.

Згідно ч. 10 ст. 59 Закону України «Про
місцеве самоврядування» від 21 травня
1997 року № 280/97-ВР, акти органів та
посадових осіб місцевого
самоврядування з мотивів їхньої
невідповідності Конституції або
законам України визнаються
незаконними в судовому порядку.

В силу ч. 1 ст. 92 Земельного кодексу
України, право постійного користування
земельною ділянкою - це право володіння
і користування земельною ділянкою, яка
перебуває у державній або комунальній
власності, без встановлення строку.

Відповідно до ст. 125 Земельного кодексу
України, право власності на земельну
ділянку, а також право постійного
користування та право оренди земельної
ділянки виникають з моменту державної
реєстрації цих прав.

Статтею 141 Земельного кодексу України
передбачено, що підставами припинення
права користування земельною ділянкою
є: а) добровільна відмова від права
користування земельною ділянкою; б)
вилучення земельної ділянки у
випадках, передбачених цим Кодексом; в)
припинення діяльності релігійних
організацій, державних чи комунальних
підприємств, установ та організацій; г)
використання земельної ділянки
способами, які суперечать екологічним
вимогам; ґ) використання земельної
ділянки не за цільовим призначенням; д)
систематична несплата земельного
податку або орендної плати; е) набуття
іншою особою права власності на жилий
будинок, будівлю або споруду, які
розташовані на земельній ділянці;є)
використання земельної ділянки у
спосіб, що суперечить вимогам охорони
культурної спадщини.

Згідно ст. 149 Земельного кодексу
України, земельні ділянки, надані у
постійне користування із земель
державної та комунальної власності,
можуть вилучатися для суспільних та
інших потреб за рішенням органів
державної влади та органів місцевого
самоврядування. Вилучення земельних
ділянок провадиться за згодою
землекористувачів на підставі рішень
Кабінету Міністрів України, Ради
міністрів Автономної Республіки Крим,
місцевих державних адміністрацій,
сільських, селищних, міських рад
відповідно до їх повноважень. У разі
незгоди землекористувача з вилученням
земельної ділянки питання вирішується
в судовому порядку.

Відповідно до ч. 1 ст. 152 Земельного
кодексу України, держава забезпечує
громадянам та юридичним особам рівні
умови захисту прав власності на землю.

В силу ст. 158 Земельного кодексу
України, земельні спори вирішуються
судами, органами місцевого
самоврядування та органами виконавчої
влади з питань земельних ресурсів.

Виключно судом вирішуються земельні
спори з приводу володіння,
користування і розпорядження
земельними ділянками, що перебувають у
власності громадян і юридичних осіб, а
також спори щодо розмежування
територій сіл, селищ, міст, районів та
областей.

Як вбачається з матеріалів справи, 18
березня 2008 року Ставищенською селищною
радою Київської області прийнято
рішення № 912, яким відмінено рішення
виконавчого комітету селищної ради №
200 від 21 жовтня 1998 року «Про
затвердження технічної документації
по складанню Державного акту на право
постійного користування земельною
ділянкою підприємству «Ставищенський
ринок» Київської облспоживспілки в
смт. Ставище по вул. Радянській, 57
площею 0,85 га».

Так, підставою для прийняття
вищевказаного рішення стало те, що
комітет Ставищенської селищної ради
вийшов за межі своїх повноважень,
передбачених п/п 34 п. 1 ст. 26 Закону
України «Про місцеве самоврядування в
Україні», затвердивши технічну
документацію, яка не відповідала
вимогам законодавства, надав у
постійне користування земельну
ділянку площею 170 кв.м. без припинення
права користування земельною ділянкою
іншого користувача, вилучивши з
користування Ставищенської
райспоживспілки земельну ділянку без
заяви про добровільну відмову від неї
або ж наявності договору
купівлі-продажу нерухомості,
зареєстрованого відповідно до чинного
законодавства.

Судом встановлено, що 04 січня 1999 року
Ставищенською селищною радою
Київської області видано позивачу
Державний акт на право постійного
користування землею І-КВ № 00238.

Колегія суддів зазначає про те, що
органи місцевого самоврядування,
вирішуючи питання місцевого значення,
представляючи спільні інтереси
територіальних громад сіл, селищ та
міст, приймають нормативні та
ненормативні акти. До нормативних
належать акти, які встановлюють,
змінюють чи припиняють норми права,
мають локальний характер, розраховані
на широке коло осіб та
застосовуються неодноразово, а
ненормативні акти передбачають
конкретні приписи, звернені до
окремого суб'єкта чи юридичної особи,
застосовуються одноразово і після
реалізації вичерпують свою дію.

Вказана правова позиція висвітлена у п.
4 рішення Конституційного суду України
у справі за конституційним поданням
Харківської міської ради щодо
офіційного тлумачення положень
частини другої статті 19, статті 144
Конституції України, статті 25, частини
чотирнадцятої статті 46, частин першої,
десятої статті 59 Закону України «Про
місцеве самоврядування в Україні»
(справа про скасування актів органів
місцевого самоврядування) № 7-рп/2009 від
16 квітня 2009 року.

На підставі зазначеного та враховуючи
вищевказане Рішення Конституційного
суду України 7-рп/2009 від 16 квітня 2009
року, органи місцевого самоврядування
не мають повноважень скасовувати або
відміняти акти ненормативного
характеру (індивідуальної дії), які вже
реалізовані певними суб'єктами
(виконані).

Як вбачається з матеріалів справи та
вірно встановлено судом першої
інстанції, Підприємство споживчої
кооперації "Ставищенський ринок"
Київської регіональної спілки
споживчої кооперації, якому рішенням
Виконавчого комітету Ставищенської
селищної ради від 21 жовтня 1998 року № 200
затверджено технічну документацію по
складанню Державного акту, у
встановленому законом порядку було
оформлено правовстановлюючі документи
та отримано відповідний Державний акт
на право постійного користування
землею, після отримання якого
оскаржуване рішення Ставищенської
селищної ради Київської області від 18
березня 2009 року № 912 втрачає свою дію
щодо цих осіб.

Таким чином, колегія суддів вважає
вірним висновок суду першої інстанції
про те, що рішення Ставищенської
селищної ради Київської області від 18
березня 2009 року № 912 «Про відміну
рішення виконавчого комітету селищної
ради № 200 від 21 жовтня 1998 року» є
протиправним.

Аналізуючи обставини справи та норми
чинного законодавства, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції про те, що позовні вимоги
Підприємства споживчої кооперації
"Ставищенський ринок" Київської
регіональної спілки споживчої
кооперації є обґрунтованими, а тому
правомірно задоволені судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України,
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

При цьому, доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду першої
інстанції та не знайшли свого
належного підтвердження в суді
апеляційної інстанції.

Відповідно до ст. 159 КАС України,
обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин у адміністративній
справі, підтверджених такими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

З підстав вищенаведеного, колегія
суддів дійшла висновку, що суд першої
інстанції вірно встановив фактичні
обставини справи, дослідив наявні
докази, надав їм належну оцінку та
прийняв рішення, з дотриманням норм
матеріального і процесуального права,
а тому підстав для його скасування не
вбачається.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Керуючись ст. ст. 160, 167, 198, 200, 205, 206, 212, 254
КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Ставищенської
селищної ради Київської області -
залишити без задоволення.

Постанову Ставищенського районного
суду Київської області від 13 серпня 2010
року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів з дня складення
в повному обсязі шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя:
Вівдиченко Т.Р.

Судді:
Гром Л.М.

Міщук М.С.

Повний текст ухвали виготовлено 16.07.2014
року.

Головуючий суддя
Вівдиченко Т.Р.

Судді:
Гром Л.М.

Міщук М.С.