Справа № 2а-1926/11/1609
Суддя: П'янова Я.В.
Дата ухвалення: 2014-07-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 липня 2014 р.Справа № 2а-1926/11/1609Колегія
суддів Харківського апеляційного
адміністративного суду у складі

Головуючого судді: П'янової Я.В.

Суддів: Зеленського В.В. , Чалого І.С.

розглянувши в порядку письмового
провадження у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Київського
районного суду м. Полтава від
30.04.2014р. по справі № 2а-1926/11/1609

за позовом ОСОБА_1

до Кабінету Міністрів України ,
Головного управління праці та
соціального захисту населення
Полтавської обласної державної
адміністрації , Управління праці
та соціального захисту населення
виконкому Київської районної в м.
Полтаві ради , Центру по
нарахуванню та здійсненню соціальних
виплат у Полтавській області ,
Управління праці та соціального
захисту населення в м.
Новоград-Волинському Житомирської
області

третя особа Головне управління
Державного казначейства України в
Полтавській області

про відшкодування шкоди, завданої
незаконними рішеннями, зобов'язання
вчинити відповідні дії та сплатити
недоплачену суму коштів,

ВСТАНОВИЛА:

Старший державний виконавець відділу
примусового виконання рішень
управління Державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Полтавській області звернувся до суду
з заявою про зміну способу і порядку
виконання рішення Київського
районного суду м. Полтава від 01.02.2011 р.,
на підставі якого видано виконавчий
лист Київського районного суду м.
Полтава № 2а-1926/11 від 29.11.2011 року, а саме:
стягнути з Управління праці та
соціального захисту населення
виконкому Київської районної у м.
Полтаві ради щорічну разову грошову
допомогу до 5 травня за 2009 та 2010 роки
відповідно до ст.13 Закону України «Про
статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту» у розмірі 10
мінімальних пенсій за віком, виходячи з
розміру мінімальної пенсії за віком,
встановленої ст.28 Закону України «Про
загальнообов'язкове пенсійне
страхування» на користь ОСОБА_1 в
розмірі 10500,00 грн.

30 квітня 2014 року ухвалою Київського
районного суду м. Полтава відмовлено в
задоволенні заяви про зміну порядку та
способу виконання рішення.

Не погоджуючись з ухвалою суду, ОСОБА_1
подала апеляційну скаргу, в якій,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права,
просить скасувати ухвалу суду першої
інстанції та ухвалити нову - про
задоволення заяви про зміну способу та
порядку виконання судового рішення.

Суд апеляційної інстанції розглядає
справу відповідно до ст. 197 Кодексу
адміністративного судочинства України
за наявними у справі матеріалами.

Колегія суддів, вислухавши
суддю-доповідача, вивчивши матеріали
справи, доводи апеляційної скарги
приходить до висновку, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню,
виходячи з такого.

Враховуючи зміст ст. 263 Кодексу
адміністративного судочинства України
та обставини, викладені у заяві, суд
першої інстанції дійшов висновку про
відсутність підстав для зміни способу
та порядку виконання судового рішення
Київського районного суду м. Полтава
від 01.02.2011 р., на підставі якого видано
виконавчий лист Київського районного
суду м. Полтава № 2а-1926/11 від 29.11.2011 року.

Колегія суддів погоджується з такими
висновками суду першої інстанції через
таке.

Статтею 14 Кодексу адміністративного
судочинства України встановлено, що
судове рішення, яким закінчується
розгляд справи в адміністративному
суді, ухвалюється іменем України.
Постанови та ухвали суду в
адміністративних справах, що набрали
законної сили, є обов'язковими до
виконання на всій території України.
Невиконання судових рішень тягне за
собою відповідальність, встановлену
законом.

Як вбачається з матеріалів справи,
постановою Київського районного суду
м. Полтави від 01.02.2011 р. по справі №
2а-1926/11/1609 адміністративний позов
ОСОБА_1 задоволено частково: визнана
протиправною бездіяльність Центру по
нарахуванню та здійсненню соціальних
виплат у Полтавській області щодо
виплати ОСОБА_1 щорічної одноразової
грошової допомоги до 5 травня за 2009 р. та
2010 р. у розмірі, встановленому ч. 5 ст. 13
Закону України "Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального захисту"
та зобов'язано Центр по нарахуванню та
здійсненню соціальних виплат у
Полтавській області здійснити
перерахунок, нарахувати та виплатити
ОСОБА_1 щорічну разову грошову допомогу
до 5 травня за 2009 р. та 2010 р. відповідно ч.
5 ст. 13 Закону України "Про статус
ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту" у розмірі десяти
мінімальних пенсій за віком, виходячи
із розрахунку мінімальної пенсії за
віком, визначеної ч. 1 ст. 28 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування" на
момент проведених виплат, з
урахуванням проведених виплат. В
задоволенні іншої частини позовних
вимог відмовлено.

Постановою Харківського апеляційного
адміністративного суду від 03.11.2011 року
постанову Київського районного суду м.
Полтави від 01.02.2011 р. по справі №
2а-1926/11/1609 - скасовано та прийнято нову
постанову про часткове задоволення
позовних вимог. Визнано протиправною
бездіяльність Управління праці та
соціального захисту населення
виконкому Київської районної в м.
Полтаві ради щодо не виплати ОСОБА_1
щорічної одноразової грошової
допомоги до 5 травня за 2009 р. та 2010 р. у
розмірі, встановленому ч. 5 ст. 13 Закону
України "Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту".
Зобов'язано Управління праці та
соціального захисту населення
виконкому Київської районної в м.
Полтаві ради здійснити перерахунок та
виплату ОСОБА_1 щорічної разової
грошової допомоги до 5 травня за 2009 р. та
2010 р. відповідно ст. 13 Закону України
"Про статус ветеранів війни гарантії їх
соціального захисту" у розмірі 10
мінімальних пенсій за віком, виходячи з
розміру мінімальної пенсії за віком,
встановленої ст. 28 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування". Позовні вимоги ОСОБА_1 про
зобов'язання здійснити перерахунок та
виплату щорічної разової грошової
допомоги до 5 травня за 2005 р., 2006 р., 2007 р.
та 2008 р. відповідно ст. 13 Закону України
"Про статус ветеранів війни гарантії їх
соціального захисту" у розмірі 10
мінімальних пенсій за віком, виходячи з
розміру мінімальної пенсії за віком
встановленої ст. 28 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування"- залишено без розгляду. В
задоволенні іншої частини позовних
вимог - відмовлено.

На підставі вказаного судового рішення
Київським районним судом м. Полтави 29
листопада 2011 року були видані
виконавчі листи №2а-1926/11/1609.

На виконання рішення Київського
районного суду м. Полтави від 01.02.2011 р.
по справі № 2а-1926/11/1609 боржником було
надано розрахунок від 23.02.2012 року
щорічної грошової допомоги до 5 травня,
відповідно до якого сума, яка підлягає
виплаті ОСОБА_1, становить 10500,00 грн. ( т.
2, а.с.65 ).

За приписами пункту другого частини
четвертої статті 105 КАС України
адміністративний позов може містити
вимоги про зобов'язання відповідача -
суб'єкта владних повноважень прийняти
рішення або вчинити певні дії. У разі
задоволення адміністративного позову
суд може прийняти постанову про
зобов'язання відповідача вчинити певні
дії (п. 2 ч. 2 ст. 162 КАС України).

Аналіз резолютивної частини постанови
Київського районного суду м. Полтави
від 01.02.2011 р. та синтез наведених
процесуальних норм дають підстави
зробити висновок про те, що
зобов'язання, покладені на відповідача
цим судом, є позовними вимогами як
обраним судом видом захисту порушених
прав позивача, які суд задовольнив.

За таких обставин, державний
виконавець просив змінити не спосіб
виконання постанови суду, а судове
рішення по суті позовних вимог і
вирішити додаткову позовну вимогу про
стягнення коштів, яка не була предметом
розгляду та дослідження
адміністративного суду під час
прийняття цієї постанови. Хоча в
адміністративному судочинстві
повноваження щодо зміни постанови суду
в частині задоволення позовних вимог
мають тільки адміністративні суди
апеляційної та касаційної інстанцій
(ст. 198, 223 КАС України).

Таким чином, необхідно враховувати
відмінності між позовною вимогою, як
обраним судом видом захисту порушених
прав позивача від способу виконання
судового рішення як одного з його
заходів.

Крім того, частиною першою статті 263 КАС
України встановлено, що за наявності
обставин, що ускладнюють виконання
судового рішення (відсутність коштів
на рахунку, відсутність присудженого
майна в натурі, стихійне лихо тощо),
державний виконавець може звернутися
до адміністративного суду першої
інстанції, незалежно від того, суд якої
інстанції видав виконавчий лист, що
видав виконавчий лист, із поданням, а
особа, яка бере участь у справі, та
сторона виконавчого провадження - із
заявою про відстрочення або
розстрочення виконання, зміну чи
встановлення способу і порядку
виконання судового рішення. Питання
про відстрочення або розстрочення
виконання, зміну чи встановлення
способу і порядку виконання судового
рішення може бути розглянуто також за
ініціативою суду.

Підставою для застосування правил цієї
норми є обставини, що перешкоджають
належному виконанню судового рішення в
адміністративній справі: ускладнюють
його виконання або роблять неможливим.
Для відстрочення чи розстрочення
виконання судового рішення такою
обставиною може бути недостатність
коштів на рахунку, стихійне лихо, для
зміни способу чи порядку виконання
судового рішення - неможливість
виконання судового рішення внаслідок
відсутності, пошкодження або знищення
об'єкта стягнення або з інших причин.

Таким чином, для відстрочення,
розстрочення виконання рішення та
зміни способу його є такі підстави: для
розстрочення та відстрочення -
обставини, що ускладнюють виконання, а
для зміни способу і порядку виконання -
обставини, які роблять виконання
неможливим.

З матеріалів справи вбачається, що
виконання постанови суду першої
інстанції неможливе через відсутність
коштів, виплата яких буде здійснена за
наявності відповідного фінансування з
Державного бюджету України.

Отже, виконання постанови суду
фактично можливе, хоча й за певних умов,
тому відсутні підстави для зміни
способу виконання рішення суду першої
інстанції.

Також, колегія суддів наголошує, що
"захист порушеного права у судовому
рішенні" і "спосіб виконання судового
рішення" не є тотожними поняттями
(процесуальними інститутами).

Аналіз оскаржуваного рішення суду
першої інстанції свідчить про те, що,
змінюючи спосіб виконання постанови
суду, фактично зміниться її суть, що
належить до повноважень суду
апеляційної або касаційної інстанції.

Вирішення питання про стягнення коштів
як заборгованості невиплаченої пенсії,
яка нарахована у разі виконання
рішення адміністративного суду,
відноситься до юрисдикції цивільних
судів.

З огляду на викладені обставини,
підстави для зміни способу і порядку
виконання рішення шляхом зміни
зобов'язання здійснити виплати на
стягнення цих виплат відсутні.

За таких обставин, ухвала суду першої
інстанції прийнята з дотриманням норм
матеріального та процесуального права,
тому підстав для її скасування немає.

Доводи апеляційної скарги висновків
суду не спростовують.

Керуючись ст. 160, 167, 195, 196, 197, 199, 200, п. 1 ч.
1 205, 206, 209, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без
задоволення.

Ухвалу Київського районного суду м.
Полтава від 30.04.2014р. по справі №
2а-1926/11/1609 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили.

Головуючий суддя П’янова Я.В.Судді
Зеленський В.В. Чалий І.С.