Справа № 826/9384/14
Суддя: Качур І.А.
Дата ухвалення: 2014-07-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1 У Х В А Л А
про залишення позовної заяви без
17 липня 2014 року м. Київ
№ 826/9384/14
Окружний адміністративний суд міста
Києва у складі: судді Качура І.А.,
розглянувши у порядку письмового
провадження адміністративний позов
ОСОБА_1 до Відділу примусового
виконання рішень Державної виконавчої
служби України провизнання
протиправними дій, скасування
постановиВ С Т А Н О В И В:
До Окружного адміністративного
суду міста Києва 02.07.2014р. звернувся
ОСОБА_1 з позовом до Відділу
примусового виконання рішень
Державної виконавчої служби України, в
- визнати дії головного
державного виконавця відділу
примусового виконання рішень
Державної виконавчої служби Бойка О. М.
щодо винесення постанови про стягнення
виконавчого збору від 16.04.2014 року у
виконавчому провадженні ВП №39475782
- скасувати постанову про
стягнення виконавчого збору від 16.04.2014
року у виконавчому провадженні ВП
№39475782, якою стягнуто з ОСОБА_1 на
користь держави в особі Державної
виконавчої служби в сумі 1 378 362.99 грн.
адміністративного суду міста Києва від
03.07.2014р. відкрито провадження у справі
№826/9384/14 та призначено справу до
судового розгляду.
У судовому засіданні 17.07.2014р.
представником позивача заявлено
клопотання про поновлення строку
звернення до суду, як такого, що
пропущений з поважних причин.
Відповідач у судове засідання не
прибув, про дату, час і місце проведення
судового розгляду справи повідомлявся
Відповідно до ч. 6 ст. 128 Кодексу
адміністративного судочинства
України, якщо немає перешкод для
розгляду справи в судовому засіданні,
визначених цією статтею, але прибули не
всі особи, які беруть участь у справі,
хоча і були належним чином
повідомленні про дату, час і місце
судового розгляду, суд має право
розглянути справу у письмовому
провадженні у разі відсутності потреби
заслухати свідка чи експерта.
З огляду на наведене та з
урахуванням вимог ст. 128 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд дійшов висновку про
доцільність розгляду справи у
письмовому провадженні на підставі
наявних матеріалів справи.
Ознайомившись із позовною заявою
та поданими документами, заслухавши
доводи представника позивача в
обґрунтування поважності пропущеного
строку звернення до суду, суд прийшов
до висновку про наявність правових
підстав залишення позовної заяви без
розгляду, з огляду про наступне.
Позовна заява подана до суду
02.07.2014р., що підтверджується штемпелем
вхідної кореспонденції суду.
Як вбачається з матеріалів
справи, позивач оскаржує постанову про
стягнення виконавчого збору від 16.04.2014
року у виконавчому провадженні ВП
№39475782.
Відповідно до частини 1 статті 99
Кодексу адміністративного судочинства
України, адміністративний позов може
бути подано в межах строку звернення до
адміністративного суду, встановленого
цим Кодексом або іншими законами.
Частиною 1 статті 181 Кодексу
адміністративного судочинства України
передбачено, що учасники виконавчого
провадження (крім державного
виконавця) та особи, які залучаються до
проведення виконавчих дій, мають право
звернутися до адміністративного суду
із позовною заявою, якщо вважають, що
рішенням, дією або бездіяльністю
державного виконавця чи іншої
посадової особи державної виконавчої
служби порушено їхні права, свободи чи
інтереси, а також якщо законом не
встановлено інший порядок судового
оскарження рішень, дій чи
бездіяльності таких осіб.

Частиною 2 статті 181 Кодексу
адміністративного судочинства України
передбачено, що позовну заяву може бути
подано до суду у десятиденний строк з
дня, коли особа дізналася або повинна
була дізнатися про порушення її прав,
свобод чи інтересів.

Разом з тим, з позовної заяви
встановлено, що 28.05.2014 року позивачем
отриманий витяг про реєстрацію в
Державному реєстрі обтяжень рухомого
майна від 17.04.2014 року, з якого стало
відомо, що 16.04.2014 року відділом
примусового виконання рішень
Державної виконавчої служби України
була винесена постанова про арешт
майна та оголошення заборони на його
відчуження.

За таких обставин позивач був
обізнаний про порушення свого права ще
28.05.2014 року, проте за захистом
порушеного права звернувся спочатку до
Шевченківського районного суду міста
Києва - 11.06.2014р., а в подальшому після
повернення позовної заяви - до
Окружного адміністративного суду
міста Києва (02.07.2014р.).

Тобто факт первісного звернення
позивача до суду за захистом
порушеного права відбувся з
пропущенням встановленого строку
звернення до суду.

Разом з тим, суду не надано
доказів поважності пропущення строку
звернення до суду. При цьому, звернення
представника позивача до відповідача з
заявою про ознайомлення з матеріалами
виконавчого провадження не свідчить
про поважність причин пропущення
строку звернення до суду, позаяк це не
перешкоджало позивачу звернутись за
захистом порушеного права до суду.

Відповідно до ст.100 КАС України
адміністративний позов, поданий після
закінчення строків, установлених
законом, залишається без розгляду, якщо
суд на підставі позовної заяви та
доданих до неї матеріалів не знайде
підстав для визнання причин пропуску
строку звернення до адміністративного
суду поважними, про що постановляється
ухвала.

В той час, як поважними причинами
пропуску строку звернення до суду
відповідно до вимог Кодексу
адміністративного судочинства України
визнаються обставини, які є об'єктивно
непереборними та не залежать від
волевиявлення сторони і пов'язані з
дійсними істотними перешкодами чи
труднощами для своєчасного вчинення
сторонами у справі процесуальних дій.

За таких обставин, виходячи із
системного аналізу норм чинного
законодавства України, суд прийшов до
висновку про неповажність причин
пропущення строку звернення до суду з
даним позовом, а відтак і відсутність
правових підстав для поновлення строку
звернення до суду.

Суд також звертає увагу на те, що
встановлення процесуальних строків
законом передбачено з метою
дисциплінування учасників
адміністративного судочинства та
своєчасного виконання ними
передбачених Кодексом
адміністративного судочинства України
певних процесуальних дій. Інститут
строків в адміністративному процесі
сприяє досягненню юридичної
визначеності у публічно-правових
відносинах, а також стимулює учасників
адміністративного процесу
добросовісно ставитися до виконання
своїх обов'язків. Ці строки обмежують
час, протягом якого такі
правовідносини можуть вважатися
спірними; після їх завершення, якщо
ніхто не звернувся до суду за
вирішенням спору, відносини стають
стабільними.

Відповідно до ч. 2 статті 100
Кодексу адміністративного судочинства
України, позовна заява може бути
залишена без розгляду як на стадії
вирішення питання про відкриття
провадження в адміністративній справі
без проведення судового засідання, так
і в ході підготовчого провадження чи
судового розгляду справи.

Керуючись ст. 100, 160, 165 Кодексу
адміністративного судочинства
України, Окружний адміністративний суд
міста Києва, -

У Х В А Л И В:

1. Залишити без розгляду позовну заяву
ОСОБА_1 до Відділу примусового
виконання рішень Державної виконавчої
служби України про визнання
протиправними дій, скасування
постанови.

У випадку оскарження ухвали позовні
матеріли будуть скеровані до
апеляційної інстанції разом з
апеляційною скаргою.

Ухвала суду набирає законної сили
в порядку передбаченому ст. 254 Кодексу
адміністративного судочинства України
та може бути оскаржена в апеляційному
порядку повністю або частково за
правилами, встановленими ст. ст. 185-187
Кодексу адміністративного судочинства
України, шляхом подання через суд
першої інстанції апеляційної скарги.

Суддя
І.А. Качур