Справа № 826/19435/13-а
Суддя: Грибан І.О.
Дата ухвалення: 2014-07-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий у 1-й інстанції: Дегтярьова
Суддя-доповідач:
У Х В А Л А

Іменем України

17 липня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

Головуючий-суддя Грибан
І.О.

судді Губська
О.А., Парінов А.Б.

за участі :

секретар с/з
Печенюк Р.В.

розглянув у відкритому судовому
засіданні в м. Києві апеляційну скаргу
Київської міжрегіональної митниці
Міндоходів на постанову Окружного
адміністративного суду міста Києва від
28 березня 2014 року у справі за
адміністративним позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю «Світ
Інструменту Україна» до Київської
міжрегіональної митниці Міндоходів
про визнання протиправним та
скасування рішення про визначення
митної вартості товару -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся в суд з
адміністративним позовом до Київської
міжрегіональної митниці Міндоходів
про визнання протиправним і скасування
рішення про визначення митної вартості
товару від 30 квітня 2013 року №
100270000/2013/310069/2, що визначений за
резервним методом, в частині груп
товарів 1, 8, 12, 19, 27, 42, 43, 47, 49, 53, 64.

Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
28 березня 2014 року адміністративний
позов задоволено повністю.

Не погоджуючись з рішенням суду першої
інстанції відповідач подав апеляційну
скаргу, в якій вказує на порушення
судом першої інстанції при ухваленні
оскаржуваної постанови норм
матеріального права, а тому просить її
скасувати та ухвалити нову про відмову
в задоволенні позову.

Сторони, що були належним чином
повідомлені, в судове засідання на
апеляційний розгляд не з'явилися.
Враховуючи, що в матеріалах справи
достатньо письмових доказів для
правильного вирішення клопотання,
колегія суддів у відповідності до ч. 4
ст. 196 КАС України визнала можливим
проводити апеляційний розгляд справи
за відсутності представників сторін.
Згідно ст. 41 КАС України фіксування
судового засідання за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи, доводи
апеляційної скарги та заперечень на
неї, колегія суддів приходить до
висновку, що апеляційна скарга не
підлягає до задоволення виходячи з
наступного.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд
апеляційної інстанції залишає скаргу
без задоволення, а постанову суду - без
змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що
на виконання умов
зовнішньоекономічного контракту на
поставку товарів за № CH-MIU/28/0411 від
28.04.2011р., укладеного між
підприємством-нерезидентом Matrize Handels-GmbH
(Китай)(Продавець) і ТОВ «Світ
інструменту Україна» (Покупець)(з
урахуванням додаткової угоди від
02.04.2013р. до цього Контракту),
комерційного інвойсу від 05.03.2013р. №
13-0130-К137_UKR, декларантом позивача (ТОВ
«УТС») до Київської регіональної
митниці була подана вантажна митна
декларація № 100270000/2013/262723 від 30.04.2013р.
(форми МД-2) і пакет документів з метою
здійснення митного контролю та митного
оформлення товарів («шланги гнучкі,
світильники та інструменти,
торгівельної марки «SPARTA», «MTX», «PALISAD»,
виробник «MARTRIZE Handels-GmbH», країна
виробництва Китай).

Зокрема, для підтвердження заявлених
відомостей декларант ТОВ «Світ
інструменту Україна» подав митному
органу наступні документи: контракт №
CH-MIU/28/0411 від 28.04.2011р., додаткову угоду
від 02.04.2013р. до цього Контракту;
специфікацію № 13-0130-К137_UKR від 05.03.2013р. до
Контракту; комерційний інвойс №
13-0130-К137_UKR від 05.03.2013р.; сертифікат
походження товару № G20207 від
07.03.2013р.; довідку про транспортні
витрати № 3238 від 12.04.2013р., та ін.

Митна вартість товарів була визначена
за ціною договору (контракту) щодо
товарів, які імпортуються (вартість
операції).

Митним органом витребувано у позивача
додаткові документи з тих підстав, що
подані декларантом документи не дають
змоги визначити митну вартість
імпортованих товарів, а саме: копію
митної декларації країни-відправника;
прайс-листи виробника товару; висновок
про якісні та вартісні характеристики
товару (за бажанням декларанта); інші
документи для підтвердження митної
вартості товару (за бажанням
декларанта).

Відповідачем 30 квітня 2013 року прийнято
рішення про коригування митної
вартості від 30.04.2013 р. № 100270000/2013/310069/2 за
резервним методом.

Зазначене рішення прийнято у зв'язку з
тим, що митна вартість імпортованих
товарів не може бути визначена за ціною
договору щодо товарів, 1, 8, 12, 19, 27, 42, 43, 47,
49, 53, 64, оскільки обраний декларантом
метод визначення митної вартості не
відповідає умовам, наведеним у гл.9
Митного кодексу України та неподанням
декларантом додаткових документів на
письмову вимогу митного органу;
попередні методи не застосовані: 2-а, 2-б
- у зв'язку з відсутністю цінової
інформації на ідентичні (подібні)
товари; методи 2-в, 2-г - через
відсутність основи для віднімання
(додавання) вартості.

В митного органу наявна інформація, яка
призвела до виникнення сумнівів у
правильності визначення митної
вартості та до прийняття рішення про
коригування митної вартості, заявленої
декларантом.

Визначена відповідачем митна вартість
товарів ґрунтується на раніше
визначених митним органом митних
вартостях.

В подальшому позивач в порядку
адміністративного оскарження Рішення
про коригування митної вартості
товарів, звернувся до Київської
міжрегіональної митниці Міндоходів із
листом від 15.07.2013 р. № 653, до якого додав
додаткові документами для
підтвердження заявленої ним митної
вартості товарів за першим методом, а
саме: копія бухгалтерської
документації (свіфт), що підтверджує
сплату за поставлений товар у
відповідності до умов контракту; копія
прайс-листа постачальника-нерезидента;
копія оскаржуваного Рішення про
коригування митної вартості
товарів від 30.04.2013р. № 100270000/2013/310069/2;
копія експертного висновку Київської
обласної торгової палати від 04.07.2013р. №
Ц-332, складеного за результатами
моніторингу контрактної вартості
приладів торгової марки «SPARTA», «MTX»,
«PALISAD», виробництва Китай, які
ввозяться в Україну згідно Контракту №
CH-MIU/28/0411 від 28.04.2011р.; копії видаткових
накладних щодо постачання товару
третім особам згідно укладених
договорів поставок товарів.

Листом від 14.08.2013р. № 14.1/6-11/3304 Київська
міжрегіональна митниця Міндоходів
повідомила Товариство про те, що надані
додаткові документи прийняті до уваги,
але не можуть бути враховані як такі, що
підтверджують заявлену первинну митну
вартість товарів, а тому оскаржуване
рішення про коригування митної
вартості товарів від 30.04.2013р. залишено
без змін.

Не погоджуючись з рішенням відповідача
про коригування митної вартості
товару, позивач звернувся з вказаним
позовом до суду.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції вважав, що твердження
митного органу про неможливість
застосування обраного позивачем
методу визначення митної вартості
товару за ціною договору щодо товарів,
які імпортуються (вартості операції), є
необґрунтованим та безпідставним, а
документи, подані позивачем до митного
органу, відповідають вимогам чинного
законодавства.

Надаючи правову оцінку встановленим
по справі обставинам та фактам, колегія
суддів звертає увагу на наступне.

Відповідно до статті 49 Митного кодексу
України митною вартістю товарів, які
переміщуються через митний кордон
України, є вартість товарів, що
використовується для митних цілей, яка
базується на ціні, що фактично сплачена
або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно статті 52 Митного Кодексу
України, декларант або уповноважена
ним особа, які заявляють митну вартість
товару, зобов'язані:

1) заявляти митну вартість, визначену
ними самостійно, у тому числі за
результатами консультацій з митним
органом;

2) подавати митному органу достовірні
відомості про визначення митної
вартості, які повинні базуватися на
об'єктивних, документально
підтверджених даних, що піддаються
обчисленню;

3) нести всі додаткові витрати,
пов'язані з коригуванням митної
вартості або наданням митному органу
додаткової інформації.

Статтею 53 Митного кодексу України
встановлено, що у випадках,
передбачених цим Кодексом, одночасно з
митною декларацією декларант подає
митному органу документи, що
підтверджують заявлену митну вартість
товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну
вартість товарів, зокрема, є:

- декларація митної вартості та
документи, що підтверджують числові
значення складових митної вартості, на
підставі яких проводився розрахунок
митної вартості;

- зовнішньоекономічний договір
(контракт) або документ, який його
замінює, та додатки до нього у разі їх
наявності;

- рахунок-фактура (інвойс) або
рахунок-проформа (якщо товар не є
об'єктом купівлі-продажу);

- якщо рахунок сплачено - банківські
платіжні документи, що стосуються
оцінюваного товару;

- за наявності - інші платіжні та/або
бухгалтерські документи, що
підтверджують вартість товару та
містять реквізити, необхідні для
ідентифікації ввезеного товару.

Частиною 3 статті 53 Митного кодексу
України передбачено, що в разі якщо
документи, зазначені у частині другій
цієї статті, містять розбіжності,
наявні ознаки підробки або не містять
всіх відомостей, що підтверджують
числові значення складових митної
вартості товарів, чи відомостей щодо
ціни, що була фактично сплачена або
підлягає сплаті за ці товари, декларант
або уповноважена ним особа на письмову
вимогу митного органу зобов'язані
протягом 10 календарних днів надати (за
наявності) такі додаткові документи:

1) договір (угоду, контракт) із третіми
особами, пов'язаний з договором (угодою,
контрактом) про поставку товарів, митна
вартість яких визначається;

2) рахунки про здійснення платежів
третім особам на користь продавця, якщо
такі платежі здійснюються за умовами,
визначеними договором (угодою,
контрактом);

3) рахунки про сплату комісійних,
посередницьких послуг, пов'язаних із
виконанням умов договору (угоди,
контракту);

4) виписку з бухгалтерської
документації;

5) ліцензійний чи авторський договір
покупця, що стосується оцінюваних
товарів та є умовою продажу оцінюваних
товарів;

6) каталоги, специфікації, прейскуранти
(прайс-листи) виробника товару;

7) копію митної декларації країни
відправлення;

8) висновки про якісні та вартісні
характеристики товарів, підготовлені
спеціалізованими експертними
організаціями, та/або інформація
біржових організацій про вартість
товару або сировини.

Частиною 2 статті 54 Митного Кодексу
передбачається, що контроль
правильності визначення митної
вартості товарів за основним методом
за ціною договору (контракту) щодо
товарів, які ввозяться на митну
територію України відповідно до
митного режиму імпорту (вартість
операції), здійснюється митним органом
шляхом перевірки розрахунку,
здійсненого декларантом, за
відсутності застережень щодо
застосування цього методу, визначених
у частині першій статті 58 цього
Кодексу.

Відповідно до частини 6 статті 54
Митного Кодексу передбачено, що митний
орган може відмовити у митному
оформленні товарів за заявленою
декларантом або уповноваженою ним
особою митною вартістю виключно за
наявності обґрунтованих підстав
вважати, що заявлено неповні та/або
недостовірні відомості про митну
вартість товарів, у тому числі невірно
визначено митну вартість товарів, у
разі:

1) невірно проведеного декларантом або
уповноваженою ним особою розрахунку
митної вартості;

2) неподання декларантом або
уповноваженою ним особою документів
згідно з переліком та відповідно до
умов, зазначених у частинах другій -
четвертій статті 53 цього Кодексу, або
відсутності у цих документах всіх
відомостей, що підтверджують числові
значення складових митної вартості
товарів, чи відомостей щодо ціни, що
була фактично сплачена або підлягає
сплаті за ці товари;

3) невідповідності обраного
декларантом або уповноваженою ним
особою методу визначення митної
вартості товару умовам, наведеним у
главі 9 цього Кодексу;

4) надходження до митного органу
документально підтвердженої офіційної
інформації митних органів інших країн
щодо недостовірності заявленої митної
вартості.

Згідно статті 57 Митного кодексу
України визначення митної вартості
товарів, які ввозяться в Україну
відповідно до митного режиму імпорту,
здійснюється за такими методами:

1) основний - за ціною договору
(контракту) щодо товарів, які
імпортуються (вартість операції);

2) другорядні: а) за ціною договору щодо
ідентичних товарів; б) за ціною
договору щодо подібних (аналогічних)
товарів; в) на основі віднімання
вартості; г) на основі додавання
вартості (обчислена вартість); ґ)
резервний.

Основним методом визначення митної
вартості товарів, які ввозяться на
митну територію України відповідно до
митного режиму імпорту, є перший метод -
за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується
лише у разі, якщо митна вартість
товарів не може бути визначена шляхом
застосування попереднього методу
відповідно до норм цього Кодексу.

Статтею 58 Митного кодексу України
встановлено, що у разі якщо митна
вартість не може бути визначена за
основним методом, застосовуються
другорядні методи, зазначені у пункті 2
частини першої статті 57 цього Кодексу.

Статтею 58 Митного Кодексу
передбачено, що метод визначення
митної вартості за ціною договору
(контракту) щодо товарів, які ввозяться
на митну територію України відповідно
до митного режиму імпорту,
застосовується у разі, якщо:

1) немає жодних обмежень щодо прав
покупця (імпортера) на використання
оцінюваних товарів, за винятком тих, що:
а) встановлюються законом чи
запроваджуються органами державної
влади в Україні; б) обмежують
географічний регіон, у якому товари
можуть бути перепродані (відчужені
повторно); в) не впливають значною мірою
на вартість товару;

2) щодо продажу оцінюваних товарів або
їх ціни відсутні будь-які умови або
застереження, які унеможливлюють
визначення вартості цих товарів;

3) жодна частина виручки від будь-якого
подальшого перепродажу, розпорядження
або використання товарів покупцем не
надійде прямо чи опосередковано
продавцеві, якщо тільки не буде
зроблено відповідне коригування з
урахуванням положень частини десятої
цієї статті;

4) покупець і продавець не пов'язані між
собою особи або хоч і пов'язані між
собою особи, однак ці відносини не
вплинули на ціну товарів.

Метод визначення митної вартості
товарів за ціною договору (контракту)
щодо товарів, які імпортуються, не
застосовується, якщо використані
декларантом або уповноваженою ним
особою відомості не підтверджені
документально або не визначені
кількісно і достовірні та/або відсутня
хоча б одна із складових митної
вартості, яка є обов'язковою при її
обчисленні.

Застосуванню другорядних методів
передує процедура консультацій між
митним органом та декларантом з метою
визначення основи вартості згідно з
положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу.
Під час таких консультацій митний
орган та декларант можуть здійснити
обмін наявною у кожного з них
інформацією за умови додержання вимог
щодо її конфіденційності. У разі
неможливості визначення митної
вартості товарів згідно з положеннями
статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для
її визначення може братися або ціна, за
якою ідентичні або подібні (аналогічні)
товари були продані в Україні не
пов'язаному із продавцем покупцю
відповідно до статті 62 цього Кодексу,
або вартість товарів, обчислена
відповідно до статті 63 цього Кодексу.
При цьому кожний наступний метод
застосовується, якщо митна вартість
товарів не може бути визначена шляхом
застосування попереднього методу. У
разі якщо неможливо застосувати жоден
із зазначених методів, митна вартість
визначається за резервним методом
відповідно до вимог, встановлених
статтею 64 цього Кодексу.

Відповідно до статті 9 Конституції
України чинні міжнародні договори,
згода на обов'язковість яких надана
Верховною Радою України, є частиною
національного законодавства України.

Згідно з пунктом 2 параграфу (а) статті
VII Генеральної угоди з тарифів і
торгівлі 1994 року оцінка імпортованого
товару для митних цілей повинна
базуватися на дійсній вартості
імпортованого товару, на який
розраховується мито або аналогічного
товару і не повинна базуватися на
вартості товару національного
походження чи на довільній або
фіктивній вартості.

Відповідно до пункту 2 параграфу (b)
статті VII Генеральної угоди з тарифів і
торгівлі 1994 року під «дійсною
вартістю»слід розуміти ціну, за яку,
під час та в місці, визначеними
законодавством імпортуючої країни,
такий чи аналогічний товар продається
або пропонується до продажу при
звичайному ході торгівлі за умов
повної конкуренції.

Згідно з пунктом 2 параграфу (с) статті
VII Генеральної угоди з тарифів і
торгівлі 1994 року якщо дійсна вартість
не може бути визначена відповідно до
параграфу (b) цього параграфа,
оцінка для митних цілей повинна
базуватися на найближчому еквіваленті
такої вартості, який можна визначити.

Відповідно до наказу Міністерства
фінансів України «Про затвердження
форми рішення про коригування митної
вартості товарів, Правил заповнення
рішення про коригування митної
вартості товарів та Переліку
додаткових складових до ціни договору»
від 24.05.2012 № 598 в графі 33 рішення про
коригування митної вартості товарів
«Обставини прийняття Рішення та
джерела інформації, що
використовувалися митним органом для
визначення митної вартості»
зазначаються причини, через які митна
вартість імпортованих товарів не може
бути визначена за ціною договору
(контракту) щодо товарів, які
імпортуються (вартість операції), у
тому числі: неподання основних
документів, які підтверджують
відомості про заявлену митну вартість
товарів (згідно з переліком та
відповідно до умов, наведених у статті
53 Кодексу); невірно проведений
розрахунок митної вартості;
невідповідність обраного декларантом
або уповноваженою ним особою методу
визначення митної вартості товару
умовам, наведеним у главі 9 розділу ІІІ
Кодексу; надходження до митного органу
документально підтвердженої офіційної
інформації митних органів інших країн
щодо недостовірності заявленої митної
вартості. Зазначається послідовність
застосування методів визначення
митної вартості та причин, через які не
був застосований кожний з методів, що
передує методу, обраному митним
органом.

У графі також вказується про
проведення процедури консультацій між
митним органом та декларантом з метою
обґрунтованого вибору методів
визначення митної вартості товарів
відповідно до вимог статей 59 - 61
Кодексу. Результати проведеної
консультації, а також причини, через
які не можуть бути застосовані методи
визначення митної вартості товарів за
ціною договору щодо ідентичних,
подібних (аналогічних) товарів
(наприклад, відсутня інформація щодо
вартості ідентичних або подібних
(аналогічних) товарів), фіксуються у
графі.

Посилання на використання цінової бази
Єдиної автоматизованої інформаційної
системи Держмитслужби у Рішенні
допускається тільки при визначенні
митної вартості відповідно до положень
статей 59, 60 та 64 Кодексу з обов'язковим
зазначенням номера та дати митної
декларації, яка була взята за основу
для визначення митної вартості
оцінюваних товарів, з поясненнями щодо
зроблених коригувань на обсяг партії
ідентичних або подібних (аналогічних)
товарів, умов поставки, комерційних
умов тощо.

У випадку визначення митної вартості
оцінюваних товарів із застосуванням
резервного методу (стаття 64 Кодексу)
зазначаються докладна інформація та
джерела, які використовувалися митним
органом при її визначенні.

Судом першої інстанції встановлено, що
позивачем надано відповідачу для
митного оформлення імпортованого
товару документи, що передбачені ч. 2 ст.
53 МК.

Подані документи, копії яких наявні у
справі, чітко ідентифікують оцінюваний
товар, не містять розбіжностей та
містять дані, що піддаються обчисленню,
підтверджують ціну товарів, що
підлягала сплаті позивачем на користь
продавця, - та вартість транспортних
витрат, тобто підтверджують митну
вартість товарів за ціною договору
згідно з вимогами ч.ч. 4, 5 ст. 58 МК.

Разом з тим, рішення про визначення
митної вартості товару митниця
прийняла, не застосувавши жодного
іншого методу, крім шостого
(резервного), при цьому, не
обґрунтувавши необхідності
застосування саме цього методу та не
зазначивши, які саме розбіжності
містять документи, що підтверджують
вартість ввезеного товару, та які були
подані декларантом.

Посилання митного органу на ненадання
декларантом бухгалтерських документів
на підтвердження сплати за товар в силу
положень ч. 2 ст. 53 Митного кодексу не є
обов'язковим так, як п. 4 вказаної
правової норми передбачено, що
банківські платіжні документи, що
стосуються оцінюваного товару
подаються, якщо рахунок сплачено.

Посилання митного органу на
непроведення сторонами розрахунків за
вказаним контрактом в 30-денний строк,
визначений в інвойсі, не є підставою
для коригування митної вартості
товару, оскільки стосується виключно
зобов'язань сторін
зовнішньоекономічного контракту.

З матеріалів справи вбачається, що
вартість поставки партії товару по
зовнішньоекномічному контракту від №
CH-MIU/28/0411 від 28.04.2011р. згідно інвойсу від
05.03.2013 року становить 50 149, 34 Доларів
США. Відповідно до виписки банку по
особовому рахунку ТОВ «Світ
Інструменту Україна» на виконання
зобов'язань по контракту від 28.04.2011 року
№ СН-MIU/28/0411 позивачем сплачено 50 149, 34
Доларів США, що свідчить про
відсутність розбіжностей у документах,
які підтверджують визначення митної
вартості товару за ціною договору.

Зазначені відповідачем у гр. 33
оскаржуваного рішення висновки не
свідчать про дійсну наявність
розбіжностей і не доводять наявність
визначених ч. 3 ст. 53 МК підстав для
витребування додаткових документів
для підтвердження митної вартості
товарів.

Відповідач не навів доказів того, що
документи подані декларантом є
недостатніми чи такими, що у своїй
сукупності викликають сумнів у
достовірності наданої інформації,
невідповідності обраного позивачем
методу визначення митної вартості
товарів; не підтвердив суду
надходження офіційної інформації
митних органів інших країн щодо
недостовірності заявленої митної
вартості.

Неподання декларантом запитуваних
митним органом документів, за
відсутності обґрунтування
неможливості визначення митної
вартості товарів за першим методом, не
є достатнім для висновку про наявність
підстав для застосування митним
органом іншого методу визначення
митної вартості.

Колегія суддів звертає увагу на те, що
відповідачем не надано достовірних
доказів неможливості послідовного
застосування інших методів визначення
митної вартості, в тому числі щодо
ідентичних та подібних товарів.

Крім того, відповідачем в
оскаржуваному рішенні не зазначено
жодного джерела інформації, яке стало
підставою для коригування митної
вартості товару, передбаченого
Правилами заповнення рішення про
коригування митної вартості товарів,
затверджених наказом Міністерства
фінансів України від 24.05.2012 N 598.

Отже, колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції, що
позивачем подано відповідачу
достатній пакет документів на
підтвердження кількісних і вартісних
показників імпортованого товару,
повноти і достовірності митної
вартості товару, заявленої позивачем
за першим методом, тому заявлена
позивачем митна вартість товарів за
ціною договору відповідає вимогам ст. 58
МК.

Разом з тим, коригування відповідачем
митної вартості здійснено
неправомірно з порушенням ч. 3 ст. 53, ч. 6
ст. 54, ч. 1 ст. 55 МК та всупереч правилам,
визначеним ст. 58 цього Кодексу.

Таким чином, колегія суддів приходить
до висновку, що судом першої інстанції
правильно встановлені обставини
справи, судове рішення ухвалено з
додержанням норм матеріального та
процесуального права.

Оскільки судове рішення ухвалене судом
першої інстанції з дотриманням норм
матеріального та процесуального права,
на підставі повно і всебічно з'ясованих
обставин в справі, підтверджених
доказами, а доводи апеляційної скарги
не спростовують висновки суду першої
інстанції, то колегія суддів
апеляційної інстанції підстав для його
скасування не вбачає.

Керуючись ст.ст. 41, 160, 195, 196, 200, 205, 206 КАС
України, суд -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Київської
міжрегіональної митниці Міндоходів -
залишити без задоволення, а постанову
Окружного адміністративного суду
міста Києва від 28 березня 2014 року-без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий-суддя
І.О.Грибан

Суддя
О.А.Губська

Суддя
А.Б.Парінов

Повний текст виготовлено - 18.07.14 р.

.

Головуючий суддя
Грибан І.О.

Судді:
Губська О.А.

Парінов А.Б.