Справа № 263/5100/14-а
Суддя: Кулик С. В.
Дата ухвалення: 2014-07-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 263/5100/14-ц
Провадження № 2а/263/289/2014
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 липня 2014 року
м.
Маріуполь

Жовтневий районний суд м.
Маріуполя в складі головуючого судді
Кулика С.В. розглянувши в порядку
письмового провадження справу за
адміністративним позовом ОСОБА_1 до
Управління праці та соціального
захисту населення Жовтневого району
Маріупольської міської ради про
визнання дій неправомірними та
стягнення недоотриманої щомісячної
допомоги по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку, -

В С Т А Н
О В И В :

Позивач звернулась із
адміністративним позовом до
відповідача про зобов'язання як
суб'єкта власних повноважень виконати
дії по нарахуванню та сплаті сум
недоплаченої допомоги по догляду за
дитиною до досягнення нею трьох
річного віку. В обґрунтування вимог
зазначила, що вона перебуває на обліку
в Управлінні праці та соціального
захисту населення Жовтневого району
Маріупольської міської ради як
отримувач допомоги по догляду за
дитиною - донькою ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1.
У зв`язку з цим їй призначена та
сплачується допомога по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку. Разом з тим позивач вважає, що
розмір допомоги який їй надавався не
відповідає розміру встановленого
законодавством. Тому вона вимушена
звернутися із адміністративним
позовом в суд, в якому просить суд
визнати дії відповідача
неправомірними та стягнути
недоотриману щомісячну допомогу по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку за період з 27.09.2011 року
по 30.04.2014 року, з урахування виплачених
сум та підвищення виплат відповідно до
прожиткового мінімуму у розмірі 30872,68
грн., та зобов'язати призначити та
виплатити допомогу в розмірі
прожиткового мінімуму з 01.05.2014 року до
закінчення строку виплати допомоги по
ІНФОРМАЦІЯ_2.

Позивач в судовому засіданні
присутня не була. Надала суду заяву з
проханням розглянути справу за її
відсутністю. Наполягала на задоволенні
позовних вимог у повному обсязі.

Представник відповідача надала до
суду письмову заяву з проханням
розглянути справу у їх відсутності.
Крім того, надала суду письмові
заперечення. В наданих суду письмових
запереченнях вказала, що позивач є
особою, яка застрахована в системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування. З 22.07.2011 року
позивач звернулась в УПСЗН Жовтневого
району Маріупольської міської ради за
призначенням допомоги по догляду за
дитиною - донькою ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1,
до досягнення нею трирічного віку. На
підставі наданих документів
розпорядженням управління заявниці
призначена зазначена допомога з 27.09.2011
року по ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 130 грн., у
зв'язку з тим, що в 2012 році зазначена
допомога призначається та сплачується
відповідно до ст. 15 Закону України «Про
державну допомогу сім'ям з дітьми» та
Законом України «Про державний бюджет
на 2012 рік у розмірі, який дорівнює
різниці між прожитковим мінімумом,
встановленим для працездатних осіб та
середньомісячним сукупним доходом
родини з розрахунку на одну особу за
попередні 6 місяців, але не менш ніж 130
грн.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону
України „Про державну допомогу сім'ям
з дітьми ", покриття витрат на виплату
державної допомоги сім'ям з дітьми
здійснюється за рахунок коштів
Державного бюджету України у вигляді
субвенцій у місцеві бюджети. Таким
чином розмір вказаної допомоги
встановлений Законом України про
державний бюджет на відповідний рік.
Відповідно до ст. 23 Бюджетного кодексу
України будь які бюджетні зобов'язання
та платежі з бюджету здійснюються при
наявності відповідного бюджетного
призначення, які у свою чергу
встановлюються законом про Державний
бюджет України або рішенням про
місцевий бюджет у порядку,
встановленому Бюджетним кодексом
України, відповідно до ст. 22 якого УПСЗН
є головним розпорядником бюджетних
коштів, тобто неправоздатне
виплачувати більше, ніж передбачено
Законом про Державний бюджет на
відповідний рік.

Зауважила, що вимоги позивача за
період з 27.09.2011 року по січень 2014 року
підлягають залишенню без розгляду,
оскільки вони виходять за межі
шестимісячного строку, передбаченого
ст. 99 КАС України.

Просила у задоволенні позову ОСОБА_1
відмовити.

Відповідно до ч. 4 ст.122 КАС України
судовий розгляд справи здійснюється в
порядку письмового провадження.

Суд дослідивши матеріали справи,
приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що позивач
ОСОБА_1, перебуває на обліку в
управлінні, як отримувач допомоги по
догляду за дитиною. Згідно свідоцтва
про народження Серії НОМЕР_1, актовий
запис № 773 від 13.07.2011 року, виданого
Жовтневим відділом реєстрації актів
цивільного стану Маріупольської
міського управління юстиції Донецької
області, є матір'ю ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1,
у зв'язку з чим отримує грошову
допомогу, передбачену чинним
законодавством, виплату якої з 2011 року
здійснює УПСЗН Жовтневого району
Маріупольської міської ради.
Розпорядженням управління ОСОБА_1 була
призначена вказана допомога в розмірі
130 грн.

Відповідно до ст. 2 КАС України
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних та юридичних осіб у
сфері публічно-правових відносин від
порушень з боку у тому числі органів
державної влади. У справах щодо
оскарження рішень суди перевіряють чи
прийняті вони на підставі, у межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.

Статтею 19 Конституції України
встановлено, що правовий порядок в
Україні ґрунтується на засадах,
відповідно до яких ніхто не може бути
примушений робити те, що не передбачено
законодавством. Органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Гарантований державою рівень
матеріальної підтримки сімей з дітьми
шляхом надання державної грошової
допомоги з урахуванням складу сім'ї, її
доходів та віку дітей і спрямований на
забезпечення пріоритету державної
допомоги сім'ям з дітьми у загальній
системі соціального захисту населення
встановлений Законом України „Про
державну допомогу сім'ям з дітьми".

Тобто Закон України „Про державну
допомогу сім'ям з дітьми" є спеціальним
законом, що регулює правовідносини,
пов'язані з призначення та виплатою
державної допомоги на неповнолітніх
дітей.

Статтею 5 цього Закону визначено, що всі
види державної допомоги сім'ям з
дітьми, крім допомоги у зв'язку з
вагітністю та пологами жінкам,
зазначеним у частині другій статті 4
цього Закону, призначають і виплачують
органи соціального захисту населення
за місцем проживання батьків
(усиновителів, опікуна, піклувальника).

Таким чином, відповідач у справі - орган
владних повноважень, на якого чинним
законодавством покладений обов'язок
щодо нарахування та виплати допомоги
сім'ям з дітьми до досягнення нею
трирічного віку.

Частиною 1 статті 1 Закону України „Про
державну допомогу сім'ям з дітьми"
встановлено, що громадяни України, в
сім'ях яких виховуються та проживають
неповнолітні діти, мають право на
державну допомогу у випадках та на
умовах, передбачених цим Законом та
іншими законами України. Порядок
призначення і виплати державної
допомоги сім'ям з дітьми та перелік
документів, необхідних для призначення
допомоги за цим Законом,
встановлюється Кабінетом Міністрів
України. При цьому, з аналізу цієї норми
не вбачається, що Кабінету Міністрів
України делеговані функції щодо
встановлення розміру допомоги по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку.

Статтею 3 Закону України „Про державну
допомогу сім'ям з дітьми" передбачено,
що право на допомогу по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку за цим Законом має особа (один з
батьків дитини, усиновитель, опікун,
баба, дід або інший родич), яка фактично
здійснює догляд за дитиною.

Умови призначення допомоги по догляду
за дитиною до досягнення нею
трирічного віку передбачені статтею 14
Закону України „Про державну допомогу
сім'ям з дітьми", при цьому зазначений
закон не передбачає обмежень чи
особливих умов або розподілу осіб, що
мають право на отримання такої
допомоги на застрахованих чи не
застрахованих осіб.

Статтею 15 Закону України „Про державну
допомогу сім'ям з дітьми" встановлено,
що допомога по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку
надається у розмірі встановленого
законом прожиткового мінімуму для
дітей віком до 6 років.

Статтею 1 Закону України «Про державну
допомогу сім'ям з дітьми» встановлено,
що порядок призначення і виплати
державної допомоги сім'ям з дітьми та
перелік документів, необхідних для
призначення допомоги за цим Законом,
встановлюється Кабінетом Міністрів
України.

При цьому, з аналізу цієї норми не
вбачається, що Кабінету Міністрів
України делеговані функції щодо
встановлення розміру допомоги по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку.

Правові, організаційні та фінансові
основи загальнообов'язкового
державного соціального страхування
громадян на випадок тимчасової втрати
працездатності, у зв'язку з вагітністю
та пологами, у разі смерті, а також
надання послуг із санаторно-курортного
лікування та оздоровлення
застрахованим особам та членам їх
сімей визначає Закон України «Про
загальнообов'язкове державне
страхування у зв'язку з тимчасовою
втратою працездатності та витратами,
зумовленими народженням та
похованням» (Закон № 2240-ІІІ)

Статтею 1 Закону № 2240-ІІІ
визначено, що загальнообов'язкове
державне соціальне страхування у
зв'язку з тимчасовою втратою
працездатності та витратами,
зумовленими народженням та похованням,
передбачає матеріальне забезпечення
громадян у зв'язку з втратою заробітної
плати (доходу) внаслідок тимчасової
втрати працездатності (включаючи
догляд за хворою дитиною,
дитиною-інвалідом, хворим членом сім'ї),
вагітності та пологів, догляду за
малолітньою дитиною, часткову
компенсацію витрат, пов'язаних із
народженням дитини, смертю
застрахованої особи або членів сім'ї, а
також надання соціальних послуг за
рахунок бюджету Фонду соціального
страхування з тимчасової втрати
працездатності, що формується шляхом
сплати страхових внесків власником або
уповноваженим ним органом,
громадянами, а також за рахунок інших
джерел, передбачених цим Законом,

Згідно ст. 2 Закону № 2240-ІІІ
страховий випадок - подія, з настанням
якої виникає право застрахованої особи
або членів її сім'ї на отримання
матеріального забезпечення або
соціальних послуг за цим Законом.

Відповідно до ст.ст. 4, 5,29,42 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування у
зв'язку з тимчасовою втратою
працездатності та витратами,
зумовленими народженням та
похованням» право на матеріальне
забезпечення та соціальні послуги за
загальнообов'язковим державним
соціальним страхуванням у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням, мають застраховані
Українці, іноземці, особи без
громадянства та члени їх сімей, які
проживають в Україні, якщо інше не
передбачено міжнародним договором
України, згода на обов'язковість якого
надана Верховною Радою України.

Це право виникає з настанням
страхового випадку в період роботи
(включаючи і час випробування та день
звільнення), якщо інше не передбачено
законодавством.

Одним із принципів
загальнообов'язкового державного
соціального страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням є державні гарантії
реалізації застрахованими особами
своїх прав.

Право на допомогу по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку має застрахована особа (один із
батьків дитини, усиновитель, баба, дід,
іншій родич або опікун), яка фактично
здійснює догляд за дитиною.

Законом України «Про Державний
бюджет України на 2008 рік та про
внесення змін до деяких законодавчих
актів України» було внесено зміни до
Закону № 2240-ІІІ та виключено статті 40-44.

Конституційний Суд України рішенням
від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008 визнав
неконституційним низку положень
Закону № 107-VI, в тому числі и пункт 25
розділу II Закону № 107-VI щодо виключення
статей 40-44 Закону № 2240-ІІІ.

Пунктом 2 розділу III Закону № 107-VI
було передбачено, що розділ II цього
Закону діє до 31 грудня 2008 року.

Таким чином, з часу проголошення
Рішення №10-рп/2008 Конституційним Судом
України відновили свою дію
вищезазначені положення Закону №
2240-ІІІ, а з 1 січня 2009 року - статті 13, 15
Закону № 2811 -XII.

Статтею 46 Закону України від 26
грудня 2008 № 835-VI «Про Державний бюджет
України на 2009 рік» та статтею 45 Закону
України від 27 квітня 2010 року № 2154-VI

Порядок призначення і виплаті
державної допомоги сім'ям з дітьми був
затверджений постановою Кабінету
Міністрів України 21 грудня 2001 року № 1751
сама на виконання Закону №2811-XII (пункт
1). Новий акт уряду на виконання статті 45
Закону № 2154-VI не приймався.

Розміри і порядок виплати
допомоги відповідно до Закону № 2240-ІІІ
на виконання статті 45 Закону № 2154-VI
Кабінетом Міністрів України не
визначалися.

Законом України «Про Державний
бюджет України на 2013 рік» та Законом №
2240-ІІІ не встановлювався розмір
допомоги, а положення КМУ № 1751 «Про
порядок призначення та виплату
державної допомоги сім'ям з дітьми» від
27.12.2001 року було затверджене саме на
виконання Закону № 2811-ХІІ «Про
державну допомогу сім'ям з дітьми» (п. 1),
то застосовувати зазначену постанову
Кабінету Міністрів України до особи,
яка застрахована в системі
загальнообов'язкового страхування не
можливо, оскільки на відносини щодо
виплати допомоги такій особі у
зазначеному періоді поширюються норми
спеціального Закону (яким є Закон №
2240-ІІІ), відповідно до ст. 43 якого
допомога по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку
надається застрахованій особі у
розмірі, що встановлюється правлінням
Фонду соціального страхування з
тимчасової витрати працездатності, але
не менше розміру прожиткового
мінімуму, встановленого законом.

Аналізуючи встановлені обставини
та приведенні норми закону, які
врегульовують спірні правовідносини,
суд приходить до висновку щодо
часткового задоволення позовних вимог,
оскільки виник спір щодо виплати
допомоги особі, яка застрахована у
системі соціального
загальнообов'язкового державного
соціального страхування, то на
відносини щодо виплати допомоги такій
особі у період з 05 грудня 2013 року та до
29 червня 2014 року поширюються норми
спеціального Закону (яким є Закон №
2240-ІІІ), відповідно до ст. 43 якого,
допомога по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку
надається застрахованій особі у
розмірі, що встановлюється правлінням
Фонду соціального страхування з
тимчасової втрати працездатності, але
не менше розміру прожиткового
мінімуму, встановленого законом, тому
вимоги в даній частині підлягають
задоволенню.

Стосовно позовних вимог позивача
про зобов'язання відповідача зробити
перерахунок допомоги за період з 22.07.2014
року по 04.12.2013 року, суд вважає, їх
необхідно залишити без розгляду,
оскільки позивачем не зазначені
причини пропуску строку для звернення
до суду з позовною заявою та не надано
заяви про його поновлення, тому суд не
вбачає підстав для поновлення строку
для звернення до суду з позовною заявою
та залишає позов ОСОБА_1 в частині
позовних вимог про визнання дій
неправомірними та зобов'язання
здійснити перерахунок за період з
22.07.2011 року по 04.12.2013 року - без
розгляду.

Що стосується вимог позивача про
зобов'язання відповідача призначити
та виплатити їй допомоги по догляду за
дитиною до досягнення трирічного віку
в розмірі прожиткового мінімуму для
працездатної особи з 01.05.2014 року по
ІНФОРМАЦІЯ_2, суд вважає, що позивачу
слід відмовити в цій частині вимог
оскільки рішення суду винесено 07.07.2014
року, а дитина досягла трирічного віку
ІНФОРМАЦІЯ_2.

Відповідно до ст. 94 КАС України з
Держаного бюджету України у Жовтневому
районі м. Маріуполя на користь ОСОБА_1
слід стягнути судовий збір у розмірі 182
грн. 70 коп.

На підставі викладеного, ст. ст. 19, 92
Конституції України, на підставі
Закону України «Про державну допомогу
сім'ям з дітьми», Закону України «Про
Державний бюджет України на 2012-2014 рік»,
Законом України «Про
загальнообов'язкове державне
страхування у зв'язку з тимчасовою
втратою працездатності та втратами,
зумовленим народженням та похованням»,
Постановою Кабінету Міністрів України
від 27.12.2001 року № 1751, Постанови Кабінету
міністрів України № 57 від 22.02.2008 року
керуючись 11, 94, 99, 100, 160-163, 167, 195, 197, п. 3 ст.
198 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Управління
праці та соціального захисту населення
Жовтневого району Маріупольської
міської ради про визнання дій
неправомірними та стягнення
недоотриманої щомісячної допомоги по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку за період з 22.07.2011 року
по 04.12.2013 року залишити без розгляду.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Управління
праці та соціального захисту населення
Жовтневого району Маріупольської
міської ради про визнання дій
неправомірними та стягнення
недоотриманої щомісячної допомоги по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку за період з 05.12.2013 року
по ІНФОРМАЦІЯ_2 задовольнити
частоково.

Зобов'язати Управління праці та
соціального захисту населення
Жовтневого району Маріупольської
міської ради здійснити перерахунок
призначеної допомоги та виплатити
щомісячну допомогу по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку, відповідно до вимог ст. 15 Закону
України «Про державну допомогу сім'ям з
дітьми» у розмірах, що дорівнюють
прожитковому мінімуму для дітей віком
до шести років з врахуванням
підвищення виплат відповідно до
прожиткового мінімуму на дитину
починаючи з 05.12.2013 року до ІНФОРМАЦІЯ_2.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь ОСОБА_1 судові витрати в
сумі 182 грн. 70 коп.

Постанову суду може бути оскаржено в
апеляційному порядку до Апеляційного
адміністративного суду Донецької
області через Жовтневий районний суд м.
Маріуполя Донецької області шляхом
подачі апеляційної скарги протягом
десяти днів з дня проголошення
постанови. Особи, які брали участі у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
постанови суду, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання її копії.

Суддя
С.В. Кулик