Справа № 826/13750/13-а
Суддя: Цуркан М.І.
Дата ухвалення: 2014-07-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"15" липня 2014 р. м. Київ
К/800/22365/14

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

Цуркана М.І. (головуючий);
Мороза В.Ф.; Єрьоміна А.В.,
розглянувши в порядку письмового
провадження адміністративну справу за
позовом ОСОБА_4 до уповноваженої особи
Фонду гарантування вкладів фізичних
осіб на ліквідацію Публічного
акціонерного товариства «Банк
«Таврика» Соловйової Н.А., Фонду
гарантування вкладів фізичних осіб про
визнання бездіяльності неправомірною
та зобов'язання вчинити дії, що
переглядається за касаційною скаргою
ОСОБА_4 на постанову Окружного
адміністративного суду м. Києва від 11
жовтня 2013 року та ухвалу Київського
апеляційного адміністративного суду
від 3 квітня 2014 року,

у с т а н о в и л а :

У серпні 2013 року ОСОБА_4 звернулася до
суду з позовом до уповноваженої особи
Фонду гарантування вкладів фізичних
осіб на ліквідацію ПАТ «Банк «Таврика»
Соловйової Н.А., Фонду гарантування
вкладів фізичних осіб (Фонд) про
визнання бездіяльності неправомірною
та зобов'язання вчинити дії.

Зазначала, що її покійний чоловік був
вкладником Банку «Таврика», який
знаходиться на стадії ліквідації.
Оскільки згідно зі свідоцтвом про
право власності позивач має право на
половину майна спільної сумісної
власності подружжя, а також на частину
майна чоловіка як спадкоємець за
законом, вважає що має право отримати
від Фонду 180 591,51 грн.

Посилаючись на те, що з вказаної суми
Фондом виплачено лише 133 333,35 грн.,
просила визнати протиправною
бездіяльність уповноваженої особи
Фонду щодо ненадання відповідей на
звернення позивача, а також зобов'язати
уповноважену особу Фонду ухвалити
рішення про збільшення розміру виплат
на 47 258,16 грн, а Фонд - здійснити виплату
цієї суми.

Постановою Окружного
адміністративного суду м. Києва від 11
жовтня 2013 року, залишеною без змін
ухвалою Київського апеляційного
адміністративного суду від 3 квітня 2014
року, позов задоволено частково.
Визнано протиправною бездіяльність
уповноваженої особи Фонду щодо
залишення без розгляду та ненадання
відповідей на звернення ОСОБА_4,
а у задоволенні решти вимог -
відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4,
посилаючись на порушення судами норм
матеріального та процесуального
права, просить оскаржувані рішення
скасувати, а позов задовольнити у
повному обсязі.

Заслухавши доповідача, здійснивши
перевірку доводів касаційної скарги та
матеріалів справи, колегія суддів
вважає, що скарга задоволенню не
підлягає.

Судами встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1
року помер ОСОБА_6, на рахунках якого у
Банку «Таврика», з урахуванням
нарахованих відсотків, знаходилось 327
241,07 грн.

Згідно зі свідоцтвом про право
власності позивач має право на
половину майна спільної сумісної
власності подружжя, а також на частину
майна чоловіка як спадкоємець за
законом.

21 березня 2013 року виконавчою дирекцією
Фонду ухвалено рішення про ліквідацію
Банку «Таврика» та розпочато
відповідну процедуру.

Позивач неодноразово зверталася до
уповноваженої особи Фонду щодо виплати
їй частки з банківських вкладів
чоловіка, проте належної відповіді не
отримувала.

Також встановлено, що станом на момент
звернення до суду з цим позовом, Фондом
виплачено позивачу 133 333,35 грн.

Задовольнивши позов частково, суд
першої інстанції, з висновком якого
погодився апеляційний суд, виходив з
того, що уповноваженою особою Фонду не
дотримано вимог Закону України «Про
звернення громадян» щодо вчасного
надання відповідей на листи позивача. В
той же час, суди зазначили, що позивач
отримала усі належні їй виплати в
процедурі гарантування вкладів
фізичних осіб.

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
погоджується з такими висновками
судів.

Відповідно до частини другої статті 220
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
переглядає судові рішення судів першої
та апеляційної інстанцій у межах
касаційної скарги, але при цьому може
встановлювати порушення норм
матеріального чи процесуального права,
на які не було посилання в касаційній
скарзі.

Таким чином, предметом касаційного
перегляду у цій справі є правомірність
відмови у задоволенні вимог про
зобов'язання уповноваженої особи Фонду
ухвалити рішення про збільшення
розміру виплат на 47 258,16 грн та
про зобов'язання Фонду здійснити
виплату 47 258,16 грн.

Спірні відносини регулюються Законом
України від 23 лютого 2012 року № 4452-IV «Про
систему гарантування вкладів фізичних
осіб» та Положенням про порядок
відшкодування Фондом гарантування
вкладів фізичних осіб коштів за
вкладами, затвердженим рішенням
Виконавчої дирекції Фонду від 9 серпня
2012 року № 14 та зареєстрованим в
Міністерстві юстиції України 7
вересня 2012 року за № 1548/21860.

Відповідно до частини першої статті 26
згаданого Закону Фонд гарантує кожному
вкладнику банку відшкодування коштів
за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти
в розмірі вкладу, включаючи відсотки,
нараховані на день прийняття рішення
Національним банком України про
віднесення банку до категорії
неплатоспроможних та початку
процедури виведення Фондом банку з
ринку, але не більше суми граничного
розміру відшкодування коштів за
вкладами, встановленого на дату
прийняття такого рішення, незалежно
від кількості вкладів в одному банку.
Сума граничного розміру відшкодування
коштів за вкладами не може бути меншою
200 000 гривень. Адміністративна рада
Фонду не має права приймати рішення про
зменшення граничної суми
відшкодування коштів за вкладами.
Зобов'язання з виплати відсотків за
вкладами, нарахованих під час
здійснення тимчасової адміністрації,
задовольняються відповідно до
черговості, встановленої пунктом 4
частини першої статті 52 цього Закону.

Колегія суддів зазначає, що сторонами
не заперечується правильність
обчислення розміру часток осіб, які
мають право на отримання відшкодування
Фонду.

Спір зводиться до методики обчислення
частки позивача. Так, ОСОБА_4 вважає, що
має право отримати половину загальної
суми вкладів чоловіка - 170 887,26 грн та
частину суми гарантування як
спадкоємець в розмірі 9 704,25 грн.

При цьому, як вбачається з пояснень
позивача, першу з названих сум позивач
обчислює із загальної суми вкладу, а
другу за формулою: (200 000 - 170 887,26)/3.

Колегія суддів зазначає, що за змістом
Закону України «Про систему
гарантування вкладів фізичних осіб»
гарантований розмір відшкодування
вкладу встановлюється щодо конкретної
особи, на яку оформлений вклад. Тому за
обставин її смерті, поділ часток осіб,
які мають право на вклад, має
здійснюватись виходячи з гарантованої
суми, а у цьому конкретному випадку - 200
000 грн.

Тому обґрунтованим вбачається
розрахунок, проведений Фондом, щодо
права позивача на 100 000 грн як половини
гарантованої суми в якості частини
спільної сумісної власності подружжя
та 33 333,35 грн - як 1/3 спадщини з решти суми
гарантованих коштів.

Доводи, викладені в касаційній скарзі,
зазначеного висновку не спростовують,
повторюють аналогічні доводи позову та
апеляційної скарги, які належним чином
досліджені та оцінені судами, та не
дають підстав вважати судові рішення
такими, що ухвалені з порушеннями норм
матеріального або процесуального
права.

За правилами частини першої статті 224
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

На підставі викладеного, керуючись
статтями 220, 223, 230 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без
задоволення, а постанову Окружного
адміністративного суду м. Києва від 11
жовтня 2013 року та ухвалу Київського
апеляційного адміністративного суду
від 3 квітня 2014 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, та
може бути переглянута Верховним Судом
України з підстав, у строки та в
порядку, встановленими статтями 237, 238,
2391 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Судді
М.І.Цуркан

В.Ф.Мороз

А.В.Єрьомін