Справа № 826/20148/13-а
Суддя: Пилипенко О.Є.
Дата ухвалення: 2014-07-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
1-й інстанції: Пащенко К.С.
Суддя-доповідач: Пилипенко О.Є.
ПОСТАНОВА

Іменем України

08 липня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

головуючого судді -
Пилипенко О.Є.

суддів - Гром Л.М.
та Романчук О.М.,

при секретарі -
Грабовській Т.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві апеляційні скарги
Київської міжрегіональної митниці
Міндоходів та Головного управління
Державної казначейської служби
України у м. Києві на постанову
Окружного адміністративного суду
міста Києва від 23 січня 2014 року у справі
за адміністративним позовом
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Мегаполіс України
Лоджістік" до Київської
міжрегіональної митниці Міндоходів,
Головного управління Державної
казначейської служби України в м. Києві
про визнання протиправними та
скасування рішень про коригування
митної вартості, стягнення мита, -

В С Т А Н О В И Л А :

У грудні 2013 року позивач - Товариство з
обмеженою відповідальністю «Мегаполіс
України Лоджістік» звернувся до
Окружного адміністративного суду м.
Києва з позовом до Київської
міжрегіональної митниці Міндоходів,
Головного управління Державної
казначейської служби України у м. Києві
про визнання протиправними та
скасування рішень про коригування
митної вартості, стягнення мита, в
якому просив визнати рішення про
коригування митної вартості товарів №
100270001/2013/000503/1 від 05.12.2013 року незаконним
та скасувати його, стягнути з
Державного бюджету України на користь
позивача надмірно сплачене мито за ВМД
№ 100270001/2013/186579 у сумі 40 608,16 грн.

Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
23 січня 2014 року адміністративний позов
задоволено повністю.

Не погоджуючись з судовим рішенням,
Київською міжрегіональною митницею
Міндоходів та Головним управлінням
Державної казначейської служби
України у м. Києві подано апеляційні
скарги, в яких просять скасувати
постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 23 січня 2014 року та
прийняти нову, якою у задоволенні
позовних вимог відмовити в повному
обсязі. На думку апелянтів, зазначену
постанову суду прийнято з порушенням
норм матеріального права, що призвело
до неправильного вирішення справи.

Розглянувши доводи апеляційних скарг,
перевіривши матеріали справи та
дослідивши докази, проаналізувавши на
підставі встановлених фактичних
обставин справи правильність
застосування судом першої інстанції
норм законодавства, колегія суддів
вважає за необхідне апеляційні скарги
Київської міжрегіональної митниці
Міндоходів та Головного управління
Державної казначейської служби
України у м. Києві - задовольнити
частково, постанову Окружного
адміністративного суду міста Києва від
23 січня 2014 року - скасувати в частині
задоволених позовних вимог про
повернення Товариству з обмеженою
відповідальністю «Сегаполіс Україна
Лоджістікс» надміру сплаченого мита у
розмірі 40608,16 грн. з Державного бюджету
України через Головне управління
Державної казначейської служби
України у м. Києві та прийняти в цій
частині нову про відмову у задоволенні
позову, в іншій частині постанову
Окружного адміністративного суду
міста Києва від 23 січня 2014 року
залишити без змін, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 159 КАС України судове
рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин у адміністративній
справі, підтверджених такими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

У відповідності до ст. 202 КАС України
суд апеляційної інстанції скасовує
рішення суду першої інстанції та
ухвалює нове якщо встановить порушення
норм матеріального або процесуального
права, що призвело до неправильного
вирішення справи або питання.

Приймаючи рішення про задоволення
позовних вимог суд першої інстанції
виходив з того, що самостійне
коригування митної вартості товару,
заявленою ТОВ «Мегаполіс Україна
Лоджістікс» було здійснено посадовими
особами митного органу без урахування
норм Митного кодексу та Порядку
декларування митної вартості товарів,
які переміщуються через митний кордон
України, та подання відомостей для її
підтвердження, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 20 грудня 2006 р. N 1766, адже позивачем
було надано усі необхідні документи
для підтвердження заявленої митної
вартості, відповідачем, натомість, не
обґрунтовано застосування шостого
(резервного) методу та вважає за
необхідне повернути надміру сплачене
мито у сумі 40608,16 грн.

Колегія суддів частково погоджується з
таким висновком суду першої інстанції,
виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та
було встановлено в суді першої
інстанції, 17.10.2012 року між ТОВ
«Мегаполіс Україна Лоджістікс» та
«ЕмДжіЕф Тііз (ПіВіТі) ЛТД» укладено
договір на поставку товару № MJF-MUL 17.10.2012
року, відповідно до умов якого «ЕмДжіЕф
Тііз (ПіВіТі) ЛТД» (продавець)
зобов'язується продати (передати у
власність), а позивач (покупець)
зобов'язується купити (прийняти та
оплатити) товари, кількість, асортимент
і технічні умови яких зазначені у
специфікаціях, що складають невід'ємну
частину Договору.

05.12.2013 року позивачем через свого
митного брокера подано до Київської
міжрегіональної митниці Міндоходів
ЕМД № 100270000/2013/186557, з метою митного
оформлення товарів, придбаних за
вказаним договором, зокрема: чай чорний
ферментований, байховий, фасований, у
первинній упаковці до 3х кг,
торгівельної марки Dilmah: код 83338, 500
коробів, чай чорний байховий ДІЛМАХ
КРУПНОЛИСТОВИЙ 50 грамів у пачці/48 пачок
у коробі. Упаковано в первинну
упаковку; код 83339, 980 коробів, чай чорний
байховий ДІЛМАХ КРУПНОЛИСТОВИЙ 100
грамів у пачці/48 пачок у коробі,
упаковано в первинну упаковку; код 83341,
200 коробів, чай чорний байховий ДІЛМАХ
КРУПНОЛИСТОВИЙ 250 грамів у пачці/48
пачок у коробі. Упаковано в первинну
упаковку; код 84621, 80 коробів, чай чорний
байховий ДІЛМАХ КРУПНОЛИСТОВИЙ 125
грамів у пачці/6 пачок у коробі.
Упаковано в первинну упаковку. Країна
виробництва LK. Торгова марка Dilmah.
Виробник MJF TEAS (Pvt) Ltd.

Одночасно, з ЕМД позивачем подано
митниці перелік документів, що
підтверджує заявлену митну вартість
товарів, передбачених ч. 2 ст. 53 МК
України, що не заперечувалось
відповідачами та підтверджується ЕМД в
графі 44, а саме:

- зовнішньоекономічний договір на
поставку товару від 17.10.2012 року № MJF-MUL
17.10.2012 року;

- специфікацію від 31.10.2013 року №
3006602;

- додаткові угоди до
зовнішньоекономічного договору від
09.09.2013 року б/н та від 01.11.2013 року б/н;

- CMR від 03.12.2013 року № 56626;

- коносамент від 31.10.2013 року №
OHD/KIE/6220;

- морська накладна LK 1287304;

- інвойс від 31.10.2013 року № 3006602;

- прайс-лист виробника MJF TEAS (Pvt) Ltd
від 17.10.2012 року;

- пакувальний лист від 31.10.2013 року
№ 3006602;

- митну декларацію країни
відправлення від 15.10.2013 року Е 94722;

- страховий поліс від 04.11.2013 року
ЕМЕС № ;

- звіт з незалежної оцінки майна Т
09/01 Товари продовольчої групи - Чай
марки DILMAH, що завозяться на митну
територію України, покупець ТОВ
«Мегаполіс Україна Лоджістікс» від
02.09.2013 року ПП «Стронг-Л»;

- сертифікат якості;

- фітосанітарний сертифікат;

- сертифікат походження від 31.10.2013
року № CO/CIS/13/762;

- декларацію виробника від 31.10.2013
року;

- лист представництва MJF TEAS (Pvt) Ltd
від 02.12.2013 року.

За наслідками опрацювання наданих ТОВ
«Мегаполіс Україна Лоджістікс»
документів Київською міжрегіональною
митницею Міндоходів виявлено
наявність у них розбіжностей, у зв'язку
із чим було запропоновано декларанту
електронним повідомленням від 05.12.2013
року надати додаткові документи для її
підтвердження, а саме:

- виписку з бухгалтерської
документації;

- інформацію біржових організацій
про вартість товару або сировини;

- специфікації до контракту від
17.10.2012 року № 1 та від 31.10.2013 року № 3006602.

Електронним листом від 05.12.2013 року
декларант повідомив митницю, що
додаткові документи надати не може.

В подальшому, 05.12.2013 року Київською
міжрегіональною митницею Міндоходів
прийнято рішення № 100270001/2013/000503/1 про
коригування митної вартості вказаних
товарів, імпортованих ТОВ «Мегаполіс
Україна Лоджістікс», яким підвищено їх
митну вартість до 8 доларів США за 1 кг.

Вказане рішення обґрунтоване тим, що
під час здійснення контролю за
правильністю визначення ТОВ
«Мегаполіс Україна Лоджістікс» митної
вартості товару, який переміщувався
позивачем через митний кордон України
на підставі зазначеної ЕМД від 05.12.2013
року № 100270000/2013/186557, у посадових осіб
Київської міжрегіональної митниці
Міндоходів виникли сумніви стосовно
достовірності наданих декларантом до
митного оформлення відомостей, у
зв'язку з встановленням, що документи,
подані до митного оформлення для
підтвердження митної вартості товару
містять розбіжності, а саме: у листі
представництва MJF TEAS (Pvt) Ltd від 02.12.2013
року № 18 вказано, що закупівельні ціни
на продукцію ТМ «Dilmah (чай)» зазначені у
специфікації до контракту від 17.10.2012
року № 1; інформація щодо банківських
реквізитів, які зазначено в контракті,
а саме: «Standard Charteted Bank-Newyork Their Swift Code:
SCBLUS33 Beneficiary's Bank Standard Charteted Bank, Sri Lanka
Beneficiary's Bank Address: 37, York Street, Colombo 01, Sri Lanka Bene,
Swift Code: SCBLLKLX Beneficiary's А/с Name: MJF Teas (Pvt) Ltd
Beneficiary's А/с: 01 02 4005465 01», не співпадає з
інформацією, яка вказана в інвойсі від
31.10.2013 № 3006604: «Please pay this invoice in US DOLLARS via bank
transfer value dated 16 NOV 2013 to HSBC, USA, SWIFT ID MRMDUS33 or FED
WIRE No. 021001088 for further credit to MJF Teas Pvt Ltd Account No
610-56111-5 quoting our invoice No. or Reference No. Please ensure value
is net of your bank charges. If you have any queries on this invoice
please contact us immediately», а також у зв'язку з
тим, що з запитуваних документів
позивачем надано лише специфікацію до
контракту від 31.10.2013 року № 3006602.

У подальшому, у зв'язку з коригуванням
митної вартості, для випуску товарів у
вільний обіг шляхом надання гарантій,
06.12.2013 року оформлено ЕМД № 100270000/2013/186579,
виходячи з митної вартості товару,
визначеної митним, внаслідок чого
проведено митне оформлення товару за
скоригованою ціною у розмірі 8 доларів
США за 1 кг., а розмір гарантійних
зобов'язань склав 40608,16 грн.

Вважаючи вказані дії контролюючого
органу та прийняте ним рішення про
коригування митної вартості товару
протиправними, позивач звернувся до
суду.

Обговорюючи правомірність позовних
вимог, колегія суддів приходить до
наступного.

Відповідно до статті 49 Митного Кодексу
України (далі - МК України), митною
вартістю товарів, які переміщуються
через митний кордон України, є вартість
товарів, що використовується для
митних цілей, яка базується на ціні, що
фактично сплачена або підлягає сплаті
за ці товари.

Відомості про митну вартість товарів
використовуються для: нарахування
митних платежів; застосування інших
заходів державного регулювання
зовнішньоекономічної діяльності
України; ведення митної статистики;
розрахунку податкового зобов'язання,
визначеного за результатами
документальної перевірки (стаття 50
Митного Кодексу України).

Згідно із статтею 52 МК України,
заявлення митної вартості товарів
здійснюється декларантом або
уповноваженою ним особою під час
декларування товарів у порядку,
встановленому розділом VIII цього
Кодексу та цією главою.

Частиною 1 ст.54 МК України передбачено,
що контроль правильності визначення
митної вартості товарів здійснюється
митним органом під час проведення
митного контролю і митного оформлення
шляхом перевірки числового значення
заявленої митної вартості.

У силу вимог пункту 1 частини 4 статті 54
Митного кодексу України, митний орган
під час здійснення контролю за
правильності визначення митної
вартості товарів зобов'язаний
здійснювати контроль заявленої
декларантом або уповноваженою ним
особою митної вартості товарів шляхом
перевірки числового значення
заявленої митної вартості, наявності в
поданих зазначеними особами
документах усіх відомостей, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості товарів, чи
відомостей щодо ціни, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті за ці
товари.

Відповідно до підпунктів 1.2, 1.9, 1.11
пункту 1 розділу 2 Порядку роботи
посадових осіб митного органу при
здійсненні контролю за правильністю
визначення митної вартості товарів,
які переміщуються через митний кордон
України (далі - Порядок), контроль за
правильністю визначення митної
вартості товарів під час проведення
митного контролю та митного оформлення
товарів здійснюється шляхом:

- порівняння рівня заявленої митної
вартості товарів з рівнем митної
вартості ідентичних або подібних
(аналогічних) товарів, митне оформлення
яких вже здійснено;

- порівняння рівня заявленої митної
вартості товарів з наявною у митного
органу інформацією про рівень цін на
такі товари або вартість прямих витрат
на їх виробництво, у тому числі
сировини, матеріалів та/або
комплектувальних виробів, які входять
до складу товарів;

- перевірки наявності необхідних для
підтвердження митної вартості
документів, визначених Порядком
декларування.

Статтею 53 Митного кодексу України
встановлено, що у випадках,
передбачених цим Кодексом, одночасно з
митною декларацією декларант подає
митному органу документи, що
підтверджують заявлену митну вартість
товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну
вартість товарів, є:

1) декларація митної вартості, що
подається у випадках, визначених у
частинах п'ятій і шостій статті 52 цього
Кодексу, та документи, що підтверджують
числові значення складових митної
вартості, на підставі яких проводився
розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір
(контракт) або документ, який його
замінює, та додатки до нього у разі їх
наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або
рахунок-проформа (якщо товар не є
об'єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські
платіжні документи, що стосуються
оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або
бухгалтерські документи, що
підтверджують вартість товару та
містять реквізити, необхідні для
ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи,
якщо за умовами поставки витрати на
транспортування не включені у вартість
товару, а також документи, що містять
відомості про вартість перевезення
оцінюваних товарів;

7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт
товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, -
страхові документи, а також документи,
що містять відомості про вартість
страхування.

У силу вимог частини 3 статті 53 Митного
Кодексу України, у разі якщо документи,
зазначені у частині другій цієї статті,
містять розбіжності, наявні ознаки
підробки або не містять всіх
відомостей, що підтверджують числові
значення складових митної вартості
товарів, чи відомостей щодо ціни, що
була фактично сплачена або підлягає
сплаті за ці товари, декларант або
уповноважена ним особа на письмову
вимогу митного органу зобов'язані
протягом 10 календарних днів надати (за
наявності) додаткові документи.

Пунктом 6 Порядку встановлено, що у разі
потреби в наданні додаткових
документів посадова особа, що здійснює
контроль за правильністю визначення
митної вартості, у графі "Для відміток
митного органу" ДМВ (або у випадках,
коли вона не подавалась - на зворотному
боці Інформаційного аркуша митного
контролю товарів за ВМД /додаток 1 до
Порядку оформлення/ або на звороті
запиту /додаток 3 до Порядку
оформлення/) робить запис про
необхідність подання додаткових
документів відповідно до пункту 11
Порядку декларування, що підтверджують
митну вартість товарів, із складенням
переліку, зазначає дату і прізвище та
ставить свій підпис.

Окрім того, згідно пункту 4 вказаного
Порядку, у разі потреби у підтвердженні
заявленої митної вартості товарів
декларант зобов'язаний подати митному
органу необхідні для цього відомості
та забезпечити можливість їх перевірки
відповідно до Порядку декларування
митної вартості товарів, які
переміщуються через митний кордон
України, та подання відомостей для її
підтвердження, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 20 грудня 2006 року № 1766.

Відповідно до пункту 2 частини 6 статті
54 Митного кодексу України, митний орган
може відмовити у митному оформленні
товарів за заявленою декларантом або
уповноваженою ним особою митною
вартістю виключно за наявності
обґрунтованих підстав вважати, що
заявлено неповні та/або недостовірні
відомості про митну вартість товарів, у
тому числі невірно визначено митну
вартість товарів, у разі неподання
декларантом або уповноваженою ним
особою документів згідно з переліком
та відповідно до умов, зазначених у
частинах другій - четвертій статті 53
цього Кодексу, або відсутності у цих
документах всіх відомостей, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості товарів, чи
відомостей щодо ціни, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті за ці
товари.

Рішення про коригування заявленої
митної вартості товарів, які ввозяться
на митну територію України з
поміщенням у митний режим імпорту,
приймається митним органом у письмовій
формі під час здійснення контролю
правильності визначення митної
вартості цих товарів як до, так і після
їх випуску, якщо митним органом у
випадках, передбачених частиною шостою
статті 54 цього Кодексу, виявлено, що
заявлено неповні та/або недостовірні
відомості про митну вартість товарів, у
тому числі невірно визначено митну
вартість товарів.

У свою чергу, якщо митна декларація не
містить усіх відомостей або подана без
документів, передбачених статтею 335
цього Кодексу, чи з порушенням інших
вимог Митного кодексу України, митний
орган відмовляє у прийнятті такої
митної декларації (частина 11 статті 264
Митного кодексу України).

У разі відмови у прийнятті митної
декларації посадовою особою митного
органу заповнюється картка відмови у
прийнятті митної декларації за формою,
встановленою центральним органом
виконавчої влади, що забезпечує
формування та реалізує державну
політику у сфері фінансів.

Колегія суддів вважає за необхідне
звернути увагу на наступне.

Відповідно до ч.1 - 3 ст. 57 МК України,
визначення митної вартості товарів,
які ввозяться в Україну відповідно до
митного режиму імпорту, здійснюється
за такими методами:

1) основний - за ціною договору
(контракту) щодо товарів, які
імпортуються (вартість операції);

2) другорядні:

а) за ціною договору щодо ідентичних
товарів;

б) за ціною договору щодо подібних
(аналогічних) товарів;

в) на основі віднімання вартості;

г) на основі додавання вартості
(обчислена вартість);

ґ) резервний.

Основним методом визначення митної
вартості товарів, які ввозяться на
митну територію України відповідно до
митного режиму імпорту, є перший метод -
за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується
лише у разі, якщо митна вартість
товарів не може бути визначена шляхом
застосування попереднього методу
відповідно до норм цього Кодексу.

Підстава для незастосування основного
методу визначення митної вартості
товару передбачена ч.2 ст. 58 МК України.

Так, відповідно до вищевказаної норми
метод визначення митної вартості
товарів за ціною договору (контракту)
щодо товарів, які імпортуються, не
застосовується, якщо використані
декларантом або уповноваженою ним
особою відомості не підтверджені
документально або не визначені
кількісно і достовірні та/або відсутня
хоча б одна із складових митної
вартості, яка є обов'язковою при її
обчисленні.

Правову позицію з даного питання було
викладено в постановах Верховного Суду
України від 29.05.2012 року та 11.09.2012 року,
зокрема в останніх було зазначено: «за
умови не наведення митним органом
доказів того, що документи, подані
декларантом для митного оформлення
товару є недостатніми чи такими, що у
своїй сукупності викликають сумнів у
достовірності наданої інформації, а
витребування цим органом переліку
документів, передбачених пунктом 11
Порядку №1766, без зазначення обставин,
які ці документи повинні підтвердити,
суд дійшов правильного висновку про
протиправність рішення цього органу
щодо застосування шостого (резервного)
методу визначення митної вартості».

Так, як вбачається з матеріалів справи
та було встановлено судом першої
інстанції, позивачем (декларантом) під
час митного контролю й митного
оформлення товарів, що переміщуються
через митний кордон було надано
митному органу усі необхідні
документи, а саме:

- зовнішньоекономічний договір на
поставку товару від 17.10.2012 року № MJF-MUL
17.10.2012 року;

- специфікацію від 31.10.2013 року №
3006602;

- додаткові угоди до
зовнішньоекономічного договору від
09.09.2013 року б/н та від 01.11.2013 року б/н;

- CMR від 03.12.2013 року № 56626;

- коносамент від 31.10.2013 року №
OHD/KIE/6220;

- морська накладна LK 1287304;

- інвойс від 31.10.2013 року № 3006602;

- прайс-лист виробника MJF TEAS (Pvt) Ltd
від 17.10.2012 року;

- пакувальний лист від 31.10.2013 року
№ 3006602;

- митну декларацію країни
відправлення від 15.10.2013 року Е 94722;

- страховий поліс від 04.11.2013 року
ЕМЕС № ;

- звіт з незалежної оцінки майна Т
09/01 Товари продовольчої групи - Чай
марки DILMAH, що завозяться на митну
територію України, покупець ТОВ
«Мегаполіс Україна Лоджістікс» від
02.09.2013 року ПП «Стронг-Л»;

- сертифікат якості;

- фітосанітарний сертифікат;

- сертифікат походження від 31.10.2013
року № CO/CIS/13/762;

- декларацію виробника від 31.10.2013
року;

- лист представництва MJF TEAS (Pvt) Ltd
від 02.12.2013 року.

Разом з тим, відповідач прийшов до
висновку про заниження митної вартості
імпортованої продукції, а тому
зобов'язав декларанта надати наступні
документи:

- виписку з бухгалтерської
документації;

- інформацію біржових організацій
про вартість товару або сировини;

- специфікації до контракту від
17.10.2012 року № 1 та від 31.10.2013 року № 3006602.

Як встановлено судом першої інстанції
та не заперечено позивачем, додаткових
документів останнім не подавалось,
разом з тим, варто звернути увагу на той
факт, що відповідач не довів суду
наявність передбачених ч. 3 чи ч. 4 ст. 53
МК підстав для витребування від
позивача (декларанта) додаткових
документів, а саме відповідач не
підтвердив належними доказами та
аргументованими доводами наявність у
поданих позивачем основних документах
розбіжностей, ознак підробки або
відсутність всіх відомостей, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості товарів, чи
відомостей щодо ціни, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті за ці
товари.

Даний факт підтверджується також
наступним: речення у спірному рішенні
«у листі представництва MJF TEAS (Pvt) Ltd від
02.12.2013 року № 18 вказано, що закупівельні
ціни на продукцію ТМ «Dilmah (чай)»
зазначені у специфікації до контракту
від 17.10.2012 року № 1» носить констатуючий
характер та не впливає на неможливість
визначення митної вартості за основним
методом, більш того, таку специфікацію,
як вже було встановлено судом першої
інстанції, позивачем подано разом з ЕМД
№ 100270000/2013/186557.

Стосовно невідповідності банківських
реквізитів у контракті та в інвойсі від
31.10.2013 року № 3006604 слід зазначити таке.

Так, позивачем разом з МД від 05.12.2013 року
№ 100270000/2013/186557 подано інвойс від 31.10.2013
року № 3006602, а не інвойс № 3006604 року. При
цьому, з матеріалів справи видно, що в
інвойсі від 31.10.2013 року № 3006602 не
зазначено інформації «Please pay this invoice in US
DOLLARS via bank transfer value dated 16 NOV 2013 to HSBC, USA, SWIFT ID
MRMDUS33 or FED WIRE No. 021001088 for further credit to MJF Teas Pvt
Ltd Account No 610-56111-5 quoting our invoice No. or Reference No.
Please ensure value is net of your bank charges. If you have any queries
on this invoice please contact us immediately» про яку
йдеться в оскаржуваному рішенні. Крім
того, відповідачем не надано жодних
пояснень щодо походження даної
інформації, зокрема, з яких джерел вона
була взята, та яким чином така
інформація впливає на визначення
митної вартості за основним методом.

Не надано таких пояснень і в
апеляційній скарзі.

Колегією суддів не приймають до уваги
доводи Київської міжрегіональної
митниці Міндоходів, як на підставу для
коригування митної вартості товарів,
імпортованих ТОВ «Мегаполіс Україна
Лоджістікс», про те, що позивачем не
надавався страховий поліс, оскільки,
по-перше, вказана підстава не зазначена
в оскаржуваному рішенні, по-друге, як
вже було встановлено судом, позивачем
разом з ЕМД від 05.12.2013 року №
100270000/2013/186557 подано страховий поліс від
04.11.2013 року ЕМЕС № .

Разом з тим, колегія суддів вважає
помилковим висновок суду першої
інстанції щодо необхідності
задоволення позовної вимоги про
повернення Товариству з обмеженою
відповідальністю «Мегаполіс Україна
Лоджістікс» надміру сплаченого мита у
розмірі 40608,16 грн. з Державного бюджету
України через Головне управління
Державної казначейської служби
України у м. Києві з огляду на наступне.

Скасовуючи рішення Київської
регіональної митниці про визначення
митної вартості товарів від 05.12.2013 року
№ 100270001/2013/000503/1 колегія суддів визнає
протиправність даного рішення, та,
відповідно, неправомірність
застосування митним органом шостого
(резервного) методу.

Також, виходячи з аналізу положень
статей 53 - 57 Митного кодексу України
вбачається, що питання контролю
правильності обчислення декларантом
митної вартості, як і визначення методу
її обчислення у встановленому законом
порядку в разі виникнення
обґрунтованого сумніву, відносяться до
виключної компетенції митних органі, а
відтак встановивши протиправність
рішень митного органу про визначення
митної вартості товару за тим чи іншим
методом, суд не вправі підміняти митний
орган, стягуючи з державного бюджету
надмірно сплачену з такої вартості
суму ПДВ, фактично визначаючи при цьому
інший метод обчислення митної
вартості.

Тобто, задоволення позову про
стягнення з Державного бюджету на
користь Товариства суми надмірно
сплаченого ПДВ та ввізного мита,
фактично призводить до визначення
судом митної вартості ввезеного ним
товару за першим методом, що виходить
за межі компетенції суду. Разом з тим,
повернення платникам податків митних
та інших платежів, помилково та/або
надмірно сплачених до бюджету,
контроль за справлянням яких покладено
на митні органи здійснюється у порядку,
визначеному Державною митною службою
України та Державним казначейством
України.

Така правова позиція узгоджується з
позицією Верховного Суду України,
викладеною у постанові від 17.12.2013 року у
справі за позовом ПП «СПС» до
Харківської обласної митниці,
Головного управління Державного
казначейства України в Харківській
області, за участю прокурора
Київського району м. Харкова про
визнання протиправним і скасування
рішення, стягнення суми.

З огляду на викладене, колегія суддів
дійшла висновку, що судом першої
інстанції було не вірно встановлено
фактичні обставини справи, надано
невірну оцінку дослідженим доказам та
порушено норми матеріального і
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи. В
зв'язку з цим колегія суддів вважає
необхідним апеляційні скарги
Київської міжрегіональної митниці
Міндоходів та Головного управління
Державної казначейської служби
України у м. Києві - задовольнити
частково, постанову Окружного
адміністративного суду міста Києва від
23 січня 2014 року - скасувати в частині
задоволеної позовної вимоги про
повернення Товариству з обмеженою
відповідальністю «Мегаполіс Україна
Лоджістікс» надміру сплаченого мита у
розмірі 40608,16 грн. з Державного бюджету
України через Головне управління
Державної казначейської служби
України у м. Києві та прийняти в цій
частині нову, якою у задоволенні позову
відмовити, в іншій частині постанову
Окружного адміністративного суду
міста Києва від 23 січня 2014 року -
залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 71, 160, 195, 196, 198, 202, 205, 206,
212, 254 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційні скарги Київської
міжрегіональної митниці Міндоходів та
Головного управління Державної
казначейської служби України у м. Києві
- задовольнити частково.

Постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 23 січня 2014 року -
скасувати в частині задоволеної
позовної вимоги про повернення
Товариству з обмеженою
відповідальністю «Мегаполіс Україна
Лоджістікс» надміру сплаченого мита у
розмірі 40608,16 грн. з Державного бюджету
України через Головне управління
Державної казначейської служби
України у м. Києві та прийняти в цій
частині нову про відмову у задоволенні
позову.

В іншій частині постанову Окружного
адміністративного суду міста Києва від
23 січня 2014 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржена протягом двадцяти днів в
касаційному порядку шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий:
О.Є. Пилипенко

Судді:
Л.М. Гром

О.М. Романчук

Дата виготовлення та підписання
повного тексту рішення - 08.07.2014 року.

Головуючий суддя

Пилипенко О.Є.

Судді:

Гром Л.М.

Романчук О.М