Справа № 2а-15484/11/1416
Суддя: Димерлій О.О.
Дата ухвалення: 2014-07-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

----------------------
У Х В А Л А

18 липня 2014 р.м.ОдесаСправа № 2а-15484/11/1416

Категорія: 10.2.4 Головуючий в 1 інстанції:
Рум'янцева Н.О. Одеський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

доповідача, судді Димерлія О.О.

суддів: Лук'янчук О.В.,
Романішина В.Л.

розглянув у порядку письмового
провадження апеляційні скарги
головного управління Пенсійного фонду
України в Миколаївській області та
ОСОБА_1 на постанову Ленінського
районного суду м. Миколаєва від 12 січня
2012 року по справі за позовом ОСОБА_1 до
управління Служби безпеки України
Миколаївської області, головного
управління Пенсійного фонду України в
Миколаївській області про визнання
неправомірними, зобов'язання вчинити
певні дії, зобов'язання призначити та
перерахувати пенсію , -

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2011 року до Ленінського
районного суду м. Миколаєва звернувся
ОСОБА_1 (далі - позивач) з зазначеним
позовом, в якому, з урахуванням
уточнень, просить зобов'язати
управління Служби безпеки України
Миколаївської області на підставі
матеріалів особової справи позивача
підготувати документи по призначенню
та нарахуванню пенсії та передати їх до
головного управління Пенсійного фонду
України в Миколаївській області для
вчинення дій по призначенню та виплаті
позивачу пенсії за вислугу років з
30.04.2003 року.

За наслідками розгляду
адміністративного позову Ленінським
районним судом м. Миколаєва 12 січня 2012
року прийнято постанову про часткове
задоволення адміністративного позову.

Судом першої інстанції зобов'язано
управління Служби безпеки України
Миколаївської області на підставі
матеріалів особової справи позивача
підготувати документи по призначенню
та нарахуванню пенсії та передати їх до
головного управління Пенсійного фонду
України в Миколаївській області.
Зобов'язано головне управління
Пенсійного фонду України в
Миколаївській області призначити
пенсію позивачу за вислугу років з
моменту його звернення з відповідною
заявою. Позовні вимоги за період з
30.04.2003 року по 20.05.2011 року залишено без
розгляду.

Приймаючи означене рішення, суд першої
інстанції зазначив, що з урахуванням
загального трудового стажу позивач
підпадає до кола осіб, визначених ст. 12
Закону України «Про пенсійне
забезпечення військовослужбовців,
осіб начальницького і рядового складу
органів внутрішніх справ та деяких
інших осіб», отже має право на пенсійне
забезпечення.

Позивач звернувся з апеляційною
скаргою та просить скасувати вказане
рішення з огляду на порушення судом
першої інстанції норм процесуального
права, яке полягає у неправомірному
залишенні позовних вимог з 30.04.2003 року
без розгляду .

В своїй апеляційній скарзі головне
управління Пенсійного фонду України в
Миколаївській області просить
скасувати рішення суду першої
інстанції, оскільки права на пенсію за
вислугу років з урахуванням трудового
стажу, який мав місце після звільнення
з військової служби, позивач не має.

Заперечень на апеляційні скарги
сторонами не надано.

Справа розглянута в порядку письмового
провадження відповідно до п.1 ч.1 ст. 197
КАС України.

Суд апеляційної інстанції заслухав
суддю-доповідача, розглянув доводи
апеляційної скарги, перевірив
матеріали справи та зважаючи на
з'ясовані обставини, дійшов висновку,
що апеляційні скарги задоволенню не
підлягає.

Судом першої інстанції встановлено, що
позивач був звільнений з кадрової
військової служби в запас СБУ за ст. 65 п.
«з» (за власним бажанням) Тимчасового
положення про проходження військової
служби особами офіцерського складу в
запас СБУ з 31.12.1994 р. (наказ начальника
управління СБУ в Миколаївської області
№160-ос від 30.12.1994р.), маючи стаж
військової служби 13 років.

На момент звернення до управління СБУ в
Миколаївської області за призначенням
пенсії позивач досяг 48 років, мав
загальний трудовий стаж 31 рік та 5
місяців, з яких 13 років військової
служби в Збройних Силах України.

Відповідно до пункту "б" статті 12 Закону
України "Про пенсійне забезпечення
осіб, звільнених з військової служби та
деяких інших осіб" ( 2262-12 ) (в редакції на
час звернення позивача за призначенням
пенсії) право на пенсію за вислугу
років мали особи офіцерського складу,
прапорщики і мічмани,
військовослужбовці надстрокової
служби та військової служби за
контрактом особи, які мають право на
пенсію за цим Законом, звільнені зі
служби незалежно від підстав та часу
звільнення і досягли 45-річного віку,
крім осіб, позбавлених військових або
спеціальних звань, а також звільнених
із служби у зв'язку з засудженням за
умисний злочин, вчинений з
використанням свого посадового
становища, або вчиненням корупційного
діяння, а ті з них, що є інвалідами
війни, - незалежно від віку, і мають
загальний трудовий стаж 25 календарних
років і більше, з яких не менше 12
календарних років і 6 місяців становить
військова служба або служба в органах
внутрішніх справ.

За змістом зазначеної норми, в редакції
чинній з 6 серпня 2002 року по 29 квітня 2006
року, незалежно від підстав та часу
звільнення, правом на призначення
пенсії за вислугу років користувалися
перелічені в цій статті особи, які
досягли на час звернення за
призначенням пенсії 45-річного віку,
мали загальний трудовий стаж 25
календарних років і більше, з яких не
менше 12 календарних років і 6 місяців
становить військова служба або служба
в органах внутрішніх справ (крім осіб,
позбавлених військових або
спеціальних звань, а також звільнених
із служби у зв'язку з засудженням за
умисний злочин, вчинений з
використанням свого посадового
становища, або вчиненням корупційного
діяння).

Враховуючи наведене, суд апеляційної
інстанції не погоджується з
посиланнями Головного управління
Пенсійного фонду України в Одеській
області в апеляційній скарзі на те, що
на момент звільнення з органу
внутрішніх справ позивач не досяг віку
у 45 років, а тому не набув права на
зазначену пенсію, та вважає їх
безпідставними, оскільки відповідно до
пункту "б" статті 12 Закону України "Про
пенсійне забезпечення
військовослужбовців, осіб
начальницького і рядового складу
органів внутрішніх справ та деяких
інших осіб" право на пенсію за вислугу
років виникає незалежно від часу
звільнення зі служби.

Аналогічна правова позиція вже була
висловлена Верховним Судом України у
постановах від 6 лютого 2012 року (справа
№ 21-322а11) та від 25 вересня 2012 року
(справа №21-230а12).

Апеляційний суд дійшов висновку про
необґрунтованість апеляційної скарги
позивача та правомірність
застосування судом першої інстанції
приписів ст. 99 КАС України, оскільки про
порушення своїх прав дізнався з
відповіді від 18.06.2003 року, наданої на
його звернення управлінням Служби
безпеки України Миколаївської області.

Зважаючи на все вище викладене, суд
апеляційної інстанції дійшов висновку,
що постанова суду першої інстанції
викладена достатньо повно, висновки
обґрунтовані з посиланням на конкретні
норми законів України та відповідають
чинному законодавству.

Доводи апеляційних скарг не
спростовують рішення суду першої
інстанції.

Апеляційний суд дійшов висновку, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з дотриманням норм
матеріального і процесуального права,
у зв'язку з чим, відповідно до ст. 200 КАС
України, апеляційна скарга має бути
залишена без задоволення, а оскаржена
постанова - без змін.

Керуючись ст. ст. 195,196, 198, 200, 206, 254 КАС
України, -

УХВАЛИВ:

Апеляційні скарги головного
управління Пенсійного фонду України в
Миколаївській області та ОСОБА_1
залишити без задоволення, а постанову
Ленінського районного суду м.
Миколаєва від 12 січня 2012 року залишити
без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили після проголошення та
може бути оскаржена в касаційному
порядку до Вищого адміністративного
суду України протягом двадцяти днів з
часу отримання копії рішення
сторонами.

Суддя-доповідач:
Димерлій О.О.

Суддя:
Лук'янчук О.В.

Суддя:
Романішин В.Л.