Справа № 872/13774/13
Суддя: Дадим Ю.М.
Дата ухвалення: 2014-07-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

08 липня 2014 рокусправа № 804/5374/13-а

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Дадим Ю.М.

суддів:
Богданенка І.Ю. Уханенка С.А.

за участю секретаря судового
засідання: Сколишева О.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
апеляційну скаргу Східно-Дніпровської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Дніпропетровській
області на постанову
Дніпропетровського окружного
адміністративного суду від 27 серпня 2013
року у справі за адміністративним
позовом фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 до Східно-Дніпровської
об'єднаної державної податкової
інспекції Дніпропетровської області
Державної податкової служби про
визнання протиправними та скасування
податкових повідомлень-рішень та
рішення про застосування фінансових
санкцій, -

В С Т А Н О В И В :

Постановою Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 27
серпня 2013 року адміністративний позов
фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до
Східно-Дніпровської об'єднаної
державної податкової інспекції
Дніпропетровської області Державної
податкової служби про визнання
протиправними та скасування
податкових повідомлень-рішень та
рішення про застосування фінансових
санкцій - задоволено повністю: визнано
протиправними та скасовано рішення
винесене Східно-Дніпровською
об'єднаною державною податковою
інспекцією Дніпропетровської області
Державної податкової служби від 28.03.2013
року № про застосування
фінансових санкцій у сумі 5000,00 грн. та
податкові повідомлення-рішення від
28.03.2013р. № на суму штрафних
(фінансових) санкцій 850,00 грн.; № на
суму штрафних (фінансових) санкцій 1265,00
грн.; № на суму податку на доходи
фізичних осіб за основним платежем в
розмірі 24725,50 грн..

Не погодившись з постановою суду,
Східно-Дніпровська об'єднана державна
податкова інспекція Головного
управління Міндоходів у
Дніпропетровській області
(правонаступник - Східно-Дніпровської
об'єднаної державної податкової
інспекції Дніпропетровської області
ДПС) подала апеляційну скаргу, в якій
просила скасувати постанову суду
першої інстанції та прийняти нове
рішення, яким відмовити у задоволенні
позовних вимог позивача у повному
обсязі.

Перевіривши законність та
обґрунтованість постанови суду в межах
оскарження та доводів апеляційної
скарги, дослідивши матеріали справи,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Судом встановлено та матеріалами
справи підтверджено, що на підставі
ст.20, пп.75.1.2 п.75.1 ст.75, п.77.1 ст.77
Податкового кодексу України від 02
грудня 2010 року №2755-ІV, відповідно до
направлення від 20.02.2013 року №122/17, №123/17
та наказу №72 від 04.02.2013 року виданого
Східно-Дніпровською об'єднаною
державною податковою інспекцією
Дніпропетровської області ДПС та
плану-графіка проведення планових
документальних перевірок фізичних
осіб-підприємців на перший квартал 2013
року, фахівцями Східно-Дніпровської
ОДПІ Дніпропетровської області ДПС
проведена планова документальна
перевірка фінансово-господарської
діяльності з питань дотримання
фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1
вимог податкового законодавства за
період з 01.01.2010р. по 31.12.2012р. відповідно
до затвердженого плану перевірки, за
результатами якої складено акт від
14.03.2013р. № 177/17/НОМЕР_1.

В акті перевірки зроблені висновки про
порушення фізичною особою-підприємцем
ОСОБА_1:

- абз.5 п.6 ст.128 Господарського кодексу
України від 16.01.2003 р. №436-ІV в частині
неналежного ведення обліку доходів і
витрат за період з 01.01.2010р. по 31.12.2012р.;

- ст.13 Декрету Кабінету Міністрів
України "Про прибутковий податок з
громадян" №13-92 від 26.12.1992 р. (із змінами
та доповненнями), в частині заниження
чистого доходу за 2010 рік на 15431,21 грн., в
результаті чого донараховано податок
на доходи фізичних осіб суб'єктів
підприємницької діяльності і
незалежної професійної діяльності в
сумі 0 грн.;

- п.177.2 ст.177 Податкового кодексу України
від 02.12.2010 р. №2755-VІ в частині заниженння
чистого доходу за 2011-2012 роки на 147813,63
грн., в результаті чого донараховано
податок на доходи фізичних осіб
суб'єктів підприємницької діяльності в
сумі 24725,50 грн.;

- п.9 ст.3 Закону України №265/95-ВР від
06.07.1995р. "Про застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг" в частині не зберігання
щоденних періодичних звітів в
кількості 1 штук за 2010 рік, в результаті
чого донараховано 340,00 грн.;

- п.10 ст.3 Закону України №265/95-ВР від
06.07.1995 р. "Про застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг" в частині не зберігання
контрольних стрічок в кількості 5 штук
за 2010-2011 р., в результаті чого
донараховано 850,00 грн.;

- п.2.6 Положення про ведення касових
операцій у національній валюті в
Україні, затвердженого постановою
Правління Національного банку України
від 15.12.2004 р. № 637 (із змінами та
доповненнями) в частині не
оприбуткування готівкових коштів за 2012
рік в сумі 253,00 грн., в результаті чого
донараховано 1265,00 грн.;

- п.1 Постанови Кабінету Міністрів
України від 30 жовтня 2008 року №957 із
змінами та доповненнями "Про
встановлення розміру мінімальних
оптово-відпускних і роздрібних цін на
окремі види алкогольних напоїв
вітчизняного виробництва" та ст.18 ЗУ
"Про державне регулювання виробництва
і обігу спирту етилового, коньячного і
плодового, алкогольних напоїв та
тютюнових виробів (із змінами і
доповненнями) від 19.12.1995р. №481/95-ВР в
частині здійснення торгівлі
алкогольними напоями за цінами нижчими
за мінімально встановлені, в
результаті чого донараховано 5000,00 грн..

На підставі акту перевірки
Східно-Дніпровською ОДПІ
Дніпропетровської області ДПС
винесено рішення від 28.03.2013 року №
про застосування фінансових санкцій у
сумі 5000,00 грн. та податкові
повідомлення рішення від 28.03.2013р.
№ на суму штрафних (фінансових)
санкцій 850,00 грн.; № на суму
штрафних (фінансових) санкцій 1265,00 грн.;
№ на суму податку на доходи
фізичних осіб за основним платежем в
розмірі 24725,50 грн..

Правомірність та обґрунтованість
рішення про застосування до позивача
фінансових санкцій та податкових
повідомлень-рішень, прийнятих на
підставі акту перевірки, є предметом
спору переданого на вирішення суду.

З огляду на фактичні обставини справи
та норми законодавства, що регулюють
спірні правовідносини, колегія суддів
погоджується з судом першої інстанції
про необгрунтованість висновків
податкового органу викладених в акті
перевірки та неправомірність
прийнятих податковим органом
оскаржуваних податкових
повідомлень-рішень та рішення від
28.03.2013 р. № про застосування
фінансових санкцій у сумі 5000,00 грн.,
виходячи з наступного.

У відповідності до п.10 ст.3 Закону
України №265/95-ВР від 06.07.1995 р. "Про
застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг" (далі - Закон України №265)
передбачено, що суб'єкти
підприємницької діяльності, які
здійснюють розрахункові операції в
готівковій та/або в безготівковій
формі (із застосуванням платіжних
карток, платіжних чеків, жетонів тощо)
при продажу товарів (наданні послуг) у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг зобов'язані
друкувати на реєстраторах
розрахункових операцій (за виключенням
автоматів з продажу товарів (послуг)
контрольні стрічки і забезпечувати їх
зберігання протягом трьох років.

Невиконання наведеної вище норми
законодавства тягне застосування до
суб'єктів господарювання фінансових
санкцій у розмірі десяти
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян відповідно до пункту 5 статті
17 Закону.

Дослідивши матеріали справи, колегія
суддів зазначає, що висновки перевірки
про не зберігання позивачем
контрольних стрічок в кількості 5 штук
протягом встановленого законодавством
трирічного терміну спростовуються
фактичною наявністю цих стрічок, а
саме: №1678 від 24.11.2010р., №1934 від 05.08.2011р.,
№1935 від 06.08.2011р., № 1936 від 07.08.2011р., №1937
від 08.08.2011р.

Таким чином, відсутній факт не
зберігання вище перелічених
контрольних стрічок протягом
встановленого терміну, а тому
відповідачем неправомірно визначені
позивачу суми штрафних (фінансових)
санкцій за порушення вимог п.10 ст.3
Закону України № 265, та як наслідок
протиправно прийнято оскаржуване
податкове повідомлення-рішення №
від 28.03.2013р., згідно якого позивачу
визначена сума штрафних (фінансових)
санкцій 850,00 грн. = (5 х 170,00грн).

Що стосується застосування до позивача
штрафних санкцій за не оприбуткування
готівкових коштів, колегія суддів
зазначає наступне.

Судом першої інстанції було вірно
вказано на те, що порядок ведення
касових операцій у національній валюті
України підприємствами (підприємцями),
а також окремі питання організації
банками роботи з готівкою визначені
Положенням про ведення касових
операцій у національній валюті в
Україні, затвердженого постановою
Правління Національного банку України
від 15.12.2004р. №637 (із змінами та
доповненнями) (далі - Положення №637).

Пунктом 2.6 Положення №637 визначено, що
уся готівка, що надходить до кас, має
своєчасно (у день одержання готівкових
коштів) та в повній сумі
оприбутковуватися.

Відповідно до вимог "Порядку
реєстрації та ведення книг обліку
розрахункових операцій і
розрахункових книжок", затвердженого
Наказом ДПА України №614 від 01.12.2000 р.
(далі - Порядок №614) використання книги
ОРО, зареєстрованої на РРО, передбачає:
наявність книги ОРО на місці
проведення розрахунків, де встановлено
РРО; підклеювання фіскальних звітних
чеків на відповідних сторінках книги
ОРО; щоденне виконання записів про рух
готівки та суми розрахунків, при цьому
дані за сумами, отриманими від покупців
(клієнтів), та дані за сумами, виданими
покупцям (клієнтам), записуються
окремо.

Як вбачається з акту перевірки,
відповідачем встановлено порушення
п.2.6. Положення №637 та Порядку №614 в
частині відсутності записів про рух
готівкової виручки в Книзі обліку
розрахункових операцій №р/1 від
06.12.2011р. на підставі фіскальних звітних
чеків РРО №0094 від 06.05.2012р. в сумі 154,00
грн. та №0235 від 26.09.2012р. в сумі 99,00 грн., а
всього 253,00 грн., які відповідач вважає
неоприбуткованими, в наслідок чого
застосував до позивача штрафну
(фінансову) санкцію (штраф) у сумі 1265,00
грн. = (5 х 253,00 грн.).

Штрафна санкція до позивача була
застосована на підставі п.2 Указу
Президента України №436 від 12.06.1995р. "Про
застосування штрафних санкцій за
порушення норм з регулювання обігу
готівки" (далі - Указ №436).

Згідно до п. 2 ст. 1 Указу №436 визначено,
що у разі порушення фізичними особами -
громадянами України, які є суб'єктами
підприємницької діяльності, норм з
регулювання обігу готівки у
національній валюті, що встановлюються
Національним банком України, до них
застосовуються фінансові санкції у
вигляді штрафу за не оприбуткування
(неповне та/або несвоєчасне)
оприбуткування у касах готівки - у
п'ятикратному розмірі
неоприбуткованої суми.

Фактично грошові кошти у сумі 253,00 грн.
були своєчасно оприбутковані на
підставі, в тому числі, своєчасно
роздрукованих фіскальних звітних
чеків. А недодержання позивачем вимог
щодо щоденного виконання записів про
рух готівки та суми розрахунків не є
підставою для висновку щодо не
оприбуткування готівки.

КОРО з підклеєними фіскальними
звітними чеками №0094 від 06.05.2012р. в сумі
154,00 грн. та №0235 від 26.09.2012р. в сумі 99,00
грн. були надані суду для огляду в
судовому засіданні при розгляді
справи.

В даному випадку, проведення
розрахункових операцій через РРО,
щоденне друкування фіскальних звітних
чеків та їх зберігання для подальшого
їх вклеювання в належним чином
оформлену КОРО вже є свідченням того,
що готівкові кошти оприбутковані,
оскільки їх рух відображено в
фіскальній пам'яті реєстратора
розрахункових операцій.

Проте, судом встановлено, що
вищезазначені обставини не були
враховані при перевірці. Відповідач
повинен був при прийнятті
оскаржуваного рішення врахувати
наступне: денний звіт - документ
встановленої форми, надрукований
реєстратором розрахункових операцій,
що містить інформацію про денні
підсумки розрахункових операцій,
проведених з його застосуванням;
фіскальний звітний чек - документ
встановленої форми, надрукований
реєстратором розрахункових операцій,
що містить дані денного звіту, під час
друкування якого інформація про обсяг
виконаних розрахункових операцій
заноситься до фіскальної пам'яті.

Більш того, проведення суми у розмірі
253,00 грн. через РРО, зазначення її в
фіскальній пам'яті РРО, відображення на
роздрукованих та збережених
фіскальних звітах, робить неможливим
ухилення позивача від сплати податків.

Пунктом 2.6 вищенаведеного Положення
№637 передбачено, що уся готівка, що
надходить до кас, має своєчасно (у день
одержання готівкових коштів) та в
повній сумі оприбутковуватися. У разі
проведення готівкових розрахунків із
застосуванням РРО або використанням РК
оприбуткуванням готівки є здійснення
обліку зазначених готівкових коштів у
повній сумі їх фактичних надходжень у
книзі обліку розрахункових операцій на
підставі фіскальних звітних чеків РРО
(даних РК).

З огляду на викладене, колегія суддів
зазначає, що оприбуткування готівки
дорівнює її обліку, а облік готівки
здійснюється саме на підставі
фіскальних звітних чеків.

Виходячи з вищевикладеного, суд першої
інстанції дійшов вірного висновку, що
застосування на підставі рішення
№ від 28.03.2013р. фінансових санкцій
до позивача у сумі 1265,00 грн. за
порушення вимог Положення №637 та
Порядку №614 є таким, що порушує принцип
пропорційності, тоді як не
підтверджується нанесення позивачем
будь-якої шкоди інтересам держави,
суспільства або споживачів. Отже,
колегія суддів вважає, що рішення про
застосування штрафних (фінансових)
санкцій № від 28.03.2013р. у сумі 1265,00
грн. є протиправним та підлягає
скасуванню.

Щодо застосування фінансової санкції
за здійснення торгівлі алкогольними
напоями за цінами нижчими за
мінімально встановлені, колегія суддів
зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, а
саме з акту перевірки, відповідачем
було встановлено факт реалізації
алкогольних напоїв за цінами, нижчими
мінімально встановлених роздрібних
цін на окремі види алкогольних напоїв,
в т.ч. вітчизняного виробництва: згідно
контрольної стрічки №1014 від 30.09.2011р.
було реалізовано пляшку горілки
"Українка лат" ємністю 0,7л за ціною 25,15
грн., що є нижчим мінімально
встановленої роздрібної ціни, чим
порушено Постанову Кабінету Міністрів
України "Про встановлення розміру
мінімальних оптово-відпускних і
роздрібних цін на окремі види
алкогольних напоїв" від 30.10.2008 року №957.

На підставі акту перевірки
відповідачем було прийнято рішення від
28.03.2013 року № про застосування
фінансових санкцій у вигляді штрафу в
розмірі 5000,00 грн., відповідно до абз. 13 ч.
2 ст. 17 Закону України "Про державне
регулювання виробництва і обігу спирту
етилового, коньячного і плодового,
алкогольних напоїв та тютюнових
виробів" від 19.12.1995 року №481/95-ВР (далі -
Закон України №481/95-ВР).

У відповідності до абз. 13 ч. 2 ст. 17
Закону України №481/95-ВР до суб'єктів
господарювання застосовуються
фінансові санкції у вигляді штрафів у
разі, зокрема, оптової або роздрібної
торгівлі коньяком, алкогольними
напоями, горілкою, лікеро-горілчаними
виробами та вином за цінами, нижчими за
встановлені мінімальні
оптово-відпускні або роздрібні ціни на
такі напої - 100 відсотків вартості
отриманої партії товару, розрахованої
виходячи з мінімальних
оптово-відпускних або роздрібних цін,
але не менше 5000 гривень.

Порядок накладення штрафних
(фінансових) санкцій регулюється
главою 11 Податкового кодексу України
(далі - ПК України).

Відповідно до п. 113.3 ст. 113 ПК України
штрафні (фінансові) санкції (штрафи) за
порушення норм законів з питань
оподаткування або іншого
законодавства, контроль за дотриманням
якого покладено на органи державної
податкової служби, застосовуються у
порядку та у розмірах, встановлених цим
Кодексом та іншими законами України.

Застосування за порушення норм законів
з питань оподаткування або іншого
законодавства, контроль за дотриманням
якого покладено на органи державної
податкової служби, штрафних
(фінансових) санкцій (штрафів), не
передбачених цим Кодексом та іншими
законами України, не дозволяється.

Згідно до п. 116.1 ст. 116 ПК України
передбачається, що у разі застосування
контролюючими органами до платника
податків штрафних (фінансових) санкцій
(штрафів) за порушення законів з питань
оподаткування та іншого законодавства,
контроль за дотриманням якого
покладено на контролюючі органи,
такому платнику податків надсилаються
(вручаються) податкові повідомлення -
рішення.

Відповідно до пп. 14.1.39 п. 14.1 ст. 14 ПК
України грошове зобов'язання платника
податків - сума коштів, яку платник
податків повинен сплатити до
відповідного бюджету як податкове
зобов'язання та/або штрафну (фінансову)
санкцію, а також санкції за порушення
законодавства у сфері
зовнішньоекономічної діяльності.

Пунктом 58.1 ст. 58 Податкового кодексу
України, зокрема, передбачено, що у
разі, коли сума грошового зобов'язання
платника податків, передбаченого
податковим або іншим законодавством,
контроль за дотриманням якого
покладено на контролюючі органи,
розраховується контролюючим органом
відповідно до статті 54 цього Кодексу
(крім декларування товарів,
передбаченого для громадян), такий
контролюючий орган надсилає (вручає)
платнику податків податкове
повідомлення-рішення. До податкового
повідомлення-рішення додається
розрахунок податкового зобов'язання та
штрафних (фінансових) санкцій. Форма та
порядок надіслання податкового
повідомлення-рішення і розрахунку
грошового зобов'язання визначається
центральним контролюючим органом.

Наказом Державної податкової
адміністрації №985 від 22.12.2010 року
(зареєстрованим в Міністерстві юстиції
України 30.12.2010 року за №1440/18735)
затверджено Порядок направлення
органами державної податкової служби
податкових повідомлень-рішень
платникам податків (далі - Порядок №985).

Пунктом 2.1 розділу 2 зазначеного
Порядку передбачено, що орган
державної податкової служби визначає
суму нарахування (зменшення) грошового
зобов'язання, зменшення (збільшення)
суми бюджетного відшкодування, та/або
зменшення від'ємного значення об'єкта
оподаткування податком на прибуток або
від'ємного значення суми податку на
додану вартість та складає податкове
повідомлення-рішення, зокрема, якщо
згідно з податковим та іншим
законодавством особою, відповідальною
за нарахування сум податкових
зобов'язань з окремого податку або
збору, застосування штрафних
(фінансових) санкцій та пені, у тому
числі за порушення у сфері
зовнішньоекономічної діяльності, є
орган державної податкової служби.

Форма податкових повідомлень-рішень
встановлена п.2.2 розділу 2 Порядку №985,
зокрема за порушення норм іншого
законодавства, контроль за дотриманням
якого покладено на органи державної
податкової служби, про застосування
штрафної (фінансової) санкції (штрафу)
складається податкове
повідомлення-рішення згідно з додатком
10 (форми "С").

Виходячи зі змісту вищевикладених норм
законодавства, колегія суддів
зазначає, що рішення про застосування
фінансових санкцій повинні бути
викладені у формі податкових
повідомлень-рішень, будь-яка інша форма
рішення не передбачена.

Отже, судом першої інстанції було вірно
вказано на те, що з набранням 01.01.2011 року
чинності Податковим кодексом України,
при застосуванні податковим органом
штрафних (фінансових) санкцій за
порушення норм іншого законодавства,
контроль за дотриманням якого
покладено на органи державної
податкової служби, відповідачем мало
бути винесено податкове
повідомлення-рішення форми "С", що прямо
передбачено п.2.2 Порядку №985.

Натомість, відповідач виніс рішення
про застосування фінансових санкції за
формою згідно з додатком до Порядку
застосування фінансових санкцій,
передбачених ст.17 Закону України "Про
державне регулювання виробництва і
обігу спирту етилового, коньячного і
плодового, алкогольних напоїв та
тютюнових вироби", затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 02.06.2003 р. №790.

Одним з принципів адміністративного
судочинства, передбачених ст. 7 Кодексу
адміністративного судочинства
України, є принцип законності, який
відповідно до ст. 9 цього Кодексу
полягає в наступному: у разі
невідповідності нормативно - правового
акта Конституції України, закону
України, міжнародному договору, згода
на обов'язковість якого надана
Верховною Радою України, або іншому
правовому акту суд застосовує правовий
акт, який має вишу юридичну силу.

Враховуючи те, що Податковий кодекс
України має вишу юридичну силу ніж
постанова Кабінету Міністрів України,
тому відповідач, як орган Державної
податкової служби України повинен
приймати рішення у спосіб,
передбачений вимогами Податкового
кодексу України.

Таким чином, рішення відповідача про
застосування до позивача фінансових
санкцій повинно мати форму податкового
повідомлення-рішення. З огляду на це,
колегія суддів вважає, що рішення від
28.03.2013 року № про застосування до
позивача фінансових санкцій у вигляді
штрафу в розмірі 5000,00 грн. підлягає
скасуванню з тих підстав, що воно
прийнято за формою, яка не передбачена
нормами чинного на час його винесення
законодавства.

Стосовно донарахування податку з
доходів фізичних осіб, колегія суддів
може зазначити наступне.

Згідно до п.3 висновків акта перевірки
встановлено заниження чистого доходу
за 2011-2012 роки на 147813,63 грн., вказано про
порушення позивачем п. 177.2 ст. 177
Податкового кодексу України.

Відповідно до п. 1.12 акта перевірки
(стор.11), для перевірки були надані
первинні документи (накладні, рахунки,
квитанції з 01.01.2010р. по 31.12.2012р.), книга
обліку доходів та витрат за 2010-2012 роки,
відомості нарахування та виплати
заробітної плати за 2010-2012 роки.

Тобто, позивачем на перевірку було
надано документи, у тому числі й на
придбання товару за перевіряємий
період.

Однак, під час визначення суми
податкового зобов'язання позивачу,
фахівці ДПІ шляхом математичних
розрахунків без урахування первинних
чи інших документів визначили суму
витрат на придбання алкогольних напоїв
та тютюнових виробів, а потім довільно
припустили, що валові витрати у
деклараціях за 2011-2012 роки завищені.

Колегія суддів зазначає, що
відповідачем в акті перевірки
безпідставно зазначений розмір
націнки на товар (від 5 до 20 відсотків)
та необгрунтовано використано
середній показник торгівельної
націнки, а саме було обраховано суму
придбаних товарно-матеріальних
цінностей з врахуванням націнки (стор.
24 акта).

Варто зазначити, що Податковий кодекс
України не визначає поняття "середня
торгівельна націнка" та не оперує цим
поняттям і не визначає базою
оподаткування податком з доходів
фізичних осіб середню чи будь-яку
торгівельну націнку, а визначає базою
оподаткування цим податком загальний
оподатковуваний дохід (ст.164 ПКУ);
об'єктом оподаткування визначає чистий
оподатковуваний дохід, тобто різниця
між загальним оподатковуваним доходом
(виручка у грошовій та негрошовій
формі) і документально підтвердженими
витратами, пов'язаними з господарською
діяльністю такої фізичної особи
підприємця (п.177.2 ст.177ПКУ), при цьому до
переліку витрат, безпосередньо
пов'язаних з отриманням доходів,
належать документально підтверджені
витрати, що включаються до витрат
операційної діяльності згідно з
розділом III ПКУ (п.177.4 ст.177 ПКУ);
податковий облік та звітність
зводиться до ведення Книги обліку
доходів і витрат та подання річного
звіту-декларації про майновий стан і
доходи (п.176.1 ст.176 ПКУ).

Наказом ДПА України №1022 від 24.12.2010р.
затверджено форму Книги обліку доходів
і витрат для визначення суми
загального річного оподатковуваного
доходу та Порядок ведення обліку
доходів і витрат для визначення суми
загального річного оподатковуваного
доходу, відповідно до п. 3.5 якого - до
граф 3-6 Книги записують відповідно суми
доходів, з яких складається загальний
річний оподатковуваний дохід, а також
суми понесених витрат, підтверджених
документально.

Відповідач не зміг пояснити, з яких
міркувань виходили перевіряючі при
використанні середнього показника
торгівельної націнки щодо придбання
позивачем алкогольних напоїв та
тютюнових виробів.

Таким чином, відповідач поклав в основу
податкового повідомлення-рішення №
від 28.03.2013 року середній показник
націнки та донарахував податкові
зобов'язання визначивши суму 24725,50 грн.
поза межами повноважень, тобто
протиправно, не відповідно до статті 54
цього Кодексу, внаслідок чого ця сума
не може вважатися грошовим
зобов'язанням в розумінні ПКУ.

Виходячи з аналізу даних обставин
справи, колегія суддів робить висновок
про те, що при проведенні перевірки
податковим органом та при оформленні
її результатів мало місце не
дотримання вимог податкового
законодавства, висновки акту перевірки
базуються на припущеннях і не
підтверджуються об'єктивними даними, а
оскаржуване податкове повідомлення -
рішення № від 28.03.2013р., згідно
якого позивачу збільшено, розмір
грошового зобов'язання за платежем
податок на доходи фізичних осіб в
розмірі 24725,50 грн., прийняте з
порушенням норм діючого законодавства
України, що є підставою для його
скасування.

Отже, проаналізувавши вищевикладені
обставини справи та правовідносини, що
їм відповідають та оцінивши докази
надані сторонами по справі у їх
сукупності, колегія суддів приходить
до висновку про невідповідність
прийнятих Східно-Дніпровською
об'єднаною державною податковою
інспекцією Дніпропетровської області
Державної податкової служби рішення
від 28.03.2013 року № про застосування
фінансових санкцій у сумі 5000,00 грн. та
податкових повідомлень-рішень від
28.03.2013р. № на суму штрафних
(фінансових) санкцій 850,00 грн.; № на
суму штрафних (фінансових) санкцій 1265,00
грн.; № на суму податку на доходи
фізичних осіб за основним платежем в
розмірі 24725,50 грн., у зв'язку з чим
підлягають скасуванню, а позовні
вимоги фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 задоволенню.

Таким чином, колегія суддів вважає, що
рішення суду першої інстанції
викладене достатньо повно,
обґрунтовано та мотивовано з
посиланням на конкретні пункти законів
України, які регулюють спірні
правовідносини, що свідчить про
відсутність підстав для його
скасування.

З огляду на встановлені судом першої
інстанції фактичні обставини справи та
обрану правову позицію, колегія суддів
приходить до висновку про відсутність
підстав для задоволення апеляційної
скарги.

Керуючись ст. 198, ст. 200, ст. 205, ст. 206, ст. 212
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Східно-Дніпровської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Дніпропетровській
області - залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 27
серпня 2013 року - залишити без змін.

Ухвала Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
набирає законної сили з моменту її
постановлення та може бути оскаржена
до Вищого адміністративного суду
України протягом двадцяти днів.

Головуючий:
Ю.М. Дадим

Суддя:
І.Ю. Богданенко

Суддя:
С.А. Уханенко