Справа № К/9991/20837/11-С
Суддя: Нечитайло О.М.
Дата ухвалення: 2014-05-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 травня 2014 року
м. Київ К/9991/20837/11

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії
суддів:Головуючий:Нечитайло О.М.Судді:
Ланченко Л.В. Пилипчук
Н.Г.,розглянувши у попередньому
судовому засіданнікасаційну скаргу
Державної податкової інспекції в
Сімферопольському районі АР Крим

на постанову Окружного
адміністративного суду АР Крим від
29.07.2010 р.

та ухвалу Севастопольського
апеляційного адміністративного суду
від 15.03.2011 р.

у справі № 2а-13302/09/7/0170

за позовом Підприємства «Ширак»

до Державної податкової інспекції в
Сімферопольському районі АР Крим

про визнання нечинними податкових
повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Окружного
адміністративного суду АР Крим від
29.07.2010 р., залишеною без змін ухвалою
Севастопольського апеляційного
адміністративного суду від 15.03.2011 р.,
задоволено адміністративний позов
Підприємства «Ширак» (далі-позивач) до
Державної податкової інспекції в
Сімферопольському районі АР Крим
(далі-відповідач). Визнано
протиправними та скасовано податкові
повідомлення-рішення від 28.05.2009 р.
№/0; від 28.05.2009 р. №/0; від
28.05.2009 р. №/0; від 31.07.2009 р. №/1;
від 28.09.2009 р. №/2; від 31.07.2009 р.
№/1; від 28.09.2009 р. №/2. Стягнуто
з Державного бюджету України на
користь позивача 3, 40 грн. судового
збору.

Не погоджуючись із зазначеними
судовими рішеннями, відповідач
звернувся до Вищого адміністративного
суду України із касаційною скаргою, у
якій з підстав порушення судовими
інстанціями норм матеріального права
просить їх скасувати та ухвалити нове,
яким відмовити у задоволенні позовних
вимог.

Позивач письмових заперечень на
касаційну скаргу відповідача на адресу
суду касаційної інстанції не надіслав.

Відповідно до частини 1 ст. 220 КАС
України, суд касаційної інстанції
перевіряє правильність застосування
судами першої та апеляційної інстанцій
норм матеріального та процесуального
права, правової оцінки обставин у
справі і не може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні та вирішувати питання
про достовірність того чи іншого
доказу.

Представниками податкового органу
було проведено виїзну документальну
позапланову перевірку позивача з
питань взаємовідносин з ТОВ «Сучасні
будівельні технології» за період з
01.10.2007 р. по 31.10.2007 р.; ПП «Одеська
будівельна група» за період з 01.10.2007 р.
по 31.12.2007 р.; ТОВ «Агро-Стандарт» за
період з 01.02.2008 р. по 29.02.2008 р.; ТОВ
«Арени» за період з 01.10.2007 р. по 29.02.2008 р.;
ТОВ «Архбудінвест-С» за період з 01.10.2007
р. по 30.11.2007 р.

За результатами перевірки складено акт
від 12.05.2009 р. №971/23-02/24697613, згідно
висновків якого встановлено порушення
позивачем п.п.7.2.4, п.п. 7.2.6 п.7.2, п.п. 7.4.1 п.
7.4, п.п. 7.7.1 п. 7.7 ст. 7 Закону України «Про
податок на додану вартість», у
результаті чого занижено податок на
додану вартість на загальну суму 707 007, 10
грн. ; п.п. 5.3.9 п. 5.3 ст. 5 Закону України
«Про оподаткування прибутку
підприємств», у результаті чого
занижено податок на прибуток загальну
суму 532 249, 00 грн.; п.п. 4.2.15, п.п. 4.2.9 п. 4.2 ст.
4, п.п. 9.10.1 п. 9.10 ст. 9, п. 1.6, п. 1.2 ст. 1 Закону
України «Про податок з доходів
фізичних осіб» та п. 7.1 Закону України
«Про податок з доходів фізичних осіб»,
у результаті чого донараховано податок
з доходів фізичних осіб у розмірі 233 443,
57 грн.

На підставі вказаного акту
відповідачем були прийняті податкові
повідомлення-рішення від 28.05.2009 р.
№/0, яким позивачу нараховане
податкове зобов'язання з податку на
додану вартість на загальну суму 1 060 510,
70 грн., у тому числі основного платежу
-707 007, 10 грн. та штрафні (фінансові)
санкції - 353 503, 60 грн.; від 28.05.2009 р.
№/0, яким позивачу нараховане
податкове зобов'язання з податку з
доходів найманих працівників на
загальну суму 700 330, 71 грн., у тому числі
основного платежу - 532 249, 00 грн. та
штрафних (фінансових) санкцій - 266 124, 50
грн.; від 28.05.2009 р. №/0, яким
позивачу нараховане податкове
зобов'язання з податку на прибуток на
загальну суму 798 373, 50 грн., у тому числі
основного платежу - 532 249, 00 грн. та
штрафних (фінансових) санкцій - 266 124, 50
грн.

Не погодившись із прийнятими
рішеннями, позивач оскаржив їх в
адміністративному порядку, за
результатами чого були прийняті нові
податкові повідомлення-рішення,
аналогічні за змістом.

Задовольняючи позовні вимоги, суди
попередніх інстанцій виходили з того,
що акт перевірки від 12.05.2009 р.
№971/23-02/24697613, як службовий документ, що є
носієм доказової інформації про
виявленні порушення, з урахуванням
встановлених у ході розгляду справи
порушень відповідачем порядку
оформлення результатів проведення
перевірки, в частині відсутності
дослідження первинних документів
податкового та бухгалтерського обліку
позивача, є таким, що складений з
порушенням встановленого діючим
законодавством порядку, а відтак не
може бути доказом встановленого
позивачем порушення норм діючого
податкового законодавства.

При цьому, судами було зазначено, що
відповідачем перед проведенням
перевірки не надавалося направлень та
наказу на проведення перевірки,
посадові особи, які проводили
перевірку, взагалі не з'являлися на
проведення перевірки, тобто по місту
розташування суб'єкта господарювання.
При проведенні перевірки первинні
бухгалтерські документи позивача
перевіряючими не використовувалися та
не вивчалися. При проведенні перевірки
використовувалися дані акту
попередньої перевірки позивача та
відомості про результати проведених
зустрічних перевірок контрагентів
позивача.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
розглянувши та обговоривши доводи,
наведені у касаційній скарзі,
перевіривши матеріали справи, колегія
суддів Вищого адміністративного суду
України дійшла висновку, що касаційна
скарга не підлягає задоволенню з
огляду на наступне.

Так, статус державної податкової
служби в Україні, її функції та правові
основи діяльності, на час виникнення
спірних правовідносин, визначав Закон
України «Про державну податкову службу
в Україні».

Підстави, порядок проведення органами
державної податкової служби планових і
позапланових виїзних перевірок та
умови допуску посадових осіб органів
державної податкової служби до їх
проведення наведені в ст.11№ та 11І
названого Закону.

При цьому відповідно до приписів
зазначених норм, посадові особи органу
державної податкової служби вправі
приступити до проведення планової або
позапланової виїзної перевірки за
наявності підстав для їх проведення,
визначених цим та іншими законами
України, та за умови надання платнику
податків під розписку:

1) направлення на перевірку, в якому
зазначаються дата його видачі, назва
органу державної податкової служби,
мета, вид (планова або позапланова),
підстави, дата початку та дата
закінчення перевірки, посади, звання та
прізвища посадових осіб органу
державної податкової служби, які
проводитимуть перевірку. Направлення
на перевірку є дійсним за умови
наявності підпису керівника органу
державної податкової служби,
скріпленого печаткою органу державної
податкової служби;

2) копії наказу керівника податкового
органу про проведення позапланової
виїзної перевірки, в якому
зазначаються підстави проведення
позапланової виїзної перевірки, дата
її початку та дата закінчення.

Ненадання цих документів платнику
податків або їх надання з порушенням
вимог, встановлених частиною першою
цієї статті, є підставою для
недопущення посадових осіб органу
державної податкової служби до
проведення планової або позапланової
виїзної перевірки.

Як було встановлено судами попередніх
інстанцій, відповідачем перед
проведенням перевірки не надавалось
позивачу направлень та наказу на
проведення перевірки, а посадові особи
відповідача взагалі не з'являлись на
проведення перевірки.

Крім того, з матеріалів справи та акту
перевірки вбачається, що первинні
бухгалтерські документи відповідачем
під час перевірки не досліджувались, а
дані щодо цих документів були отримані
з інформації, що міститься в акті, який
складений за наслідком попередньої
перевірки позивача.

Таким чином, недотримання
відповідачем обов'язкових умов для
проведення позапланової виїзної
документальної перевірки, дає підстави
погодитись із висновками судів
попередніх інстанцій при визначенні
того, що висновки акту перевірки від
12.05.2009 р. №971/23-02/24697613 щодо встановлених
порушень позивачем вимог Закону
України «Про податок на додану
вартість», Закону України «Про
оподаткування прибутку підприємств»
та Закону України «Про податок з
доходів фізичних осіб» не можна
вважати належними та допустимими,
відтак визначення податкових
зобов'язань спірними рішеннями також є
неправомірним.

Мотивація та докази, наведені у
касаційній скарзі, не дають
адміністративному суду касаційної
інстанції підстав для постановлення
висновків, які б спростовували правову
позицію судів попередніх інстанцій.

На підставі викладеного та зважаючи на
приписи ч. 3 ст. 220№ КАС України судова
колегія Вищого адміністративного суду
України приходить до висновку, що
порушень або неправильного
застосування судами першої та
апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права
не вбачається, а тому касаційну скаргу
слід відхилити, а оскаржувані судові
рішення залишити без змін.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 210-231 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

1. Касаційну скаргу Державної
податкової інспекції в
Сімферопольському районі АР Крим
залишити без задоволення.

2. Постанову Окружного
адміністративного суду АР Крим від
29.07.2010 р. та ухвалу Севастопольського
апеляційного адміністративного суду
від 15.03.2011 р. у справі № 2а-13302/09/7/0170
залишити без змін.

3. Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, та
може бути переглянута з підстав,
встановлених статтею 237 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий суддя:Нечитайло О.М.
СуддіЛанченко Л.В. Пилипчук Н.Г.