Справа № 686/16373/13-а
Суддя: Полотнянко Ю.П.
Дата ухвалення: 2014-06-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий у 1-й інстанції: Бондарчук
Суддя-доповідач: Полотнянко Ю.П.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 червня 2014 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

Головуючий суддя: Полотнянко Ю.П.

судді: Загороднюк А.Г. Залімський І. Г.

розглянувши у порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
управління Пенсійного фонду України в
м. Хмельницькому на постанову
Хмельницького міськрайонного суду
Хмельницької області від 06 вересня 2013
року у справі за адміністративним
позовом ОСОБА_2 до управління
Пенсійного фонду України в м.
Хмельницькому про перерахунок пенсії,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду першої
інстанції з адміністративним позовом
до Управління Пенсійного фонду України
у м.Хмельницькому про перерахунок
пенсії.

Відповідно до постанови Хмельницького
міськрайонного суду Хмельницької
області від 06 вересня 2013 року позов
задоволено, а саме: визнано
протиправною відмову управління
Пенсійного фонду України в місті
Хмельницькому у нарахуванні та виплаті
ОСОБА_2, щомісячного довічного
грошового утримання судді у відставці
відповідно до ч.3 ст.138 Закону України
"Про судоустрій та статус суддів" з 16
лютого 2013 року та зобов'язано
управління Пенсійного фонду України в
м.Хмельницькому здійснити нарахування,
доплату та виплату ОСОБА_2 щомісячне
довічне грошове утримання судді у
відставці відповідно до ч.3 ст.138 Закону
України "Про судоустрій та статус
суддів" з 16 лютого 2013 року в розмірі 90
відсотків суддівської винагороди
судді апеляційного суду Хмельницької
області від суми 20 187 грн. 20 коп. з
урахуванням виплачених сум.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням
суду першої інстанції, відповідачем
подано апеляційну скаргу з підстав
невідповідності висновків суду
обставинам справи, порушення судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи, у
зв'язку з чим, апелянт просить
скасувати постанову суду першої
інстанції та прийняти нову постанову,
якою в задоволенні адміністративного
позову відмовити .

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 197 КАС України суд
апеляційної інстанції може розглянути
справу в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами у разі подання апеляційної
скарги на рішення суду першої
інстанції, які прийняті у порядку
скороченого провадження за
результатами розгляду справ,
передбачених пунктами 1, 2, частини
першої ст.183-2 КАС України.

Враховуючи, що в матеріалах справи
достатньо письмових доказів для
правильного вирішення апеляційної
скарги, колегія суддів визнала за
можливе розглянути справу в порядку
письмового провадження.

Розглянувши доводи апеляційної скарги,
перевіривши матеріали справи та
дослідивши докази, проаналізувавши на
підставі встановлених фактичних
обставин справи правильність
застосування судом першої інстанції
норм законодавства, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Як встановлено з матеріалів справи,
звертаючись до суду першої інстанції
та на аргументацію заявленого позову,
позивач вказав на те, що з 27 грудня 2010
року він має статус судді у відставці
апеляційного суду Хмельницької
області, у зв'язку із чим йому було
призначено щомісячне довічне грошове
утримання в розмірі 90 відсотків
заробітної плати працюючого судді. З
січня 2012 року суддівська винагорода
була збільшена, у зв'язку із чим
позивач звернувся із заявою про
здійснення перерахунку утримання до
Управління пенсійного фонду України в
м. Хмельницькому, на
що листом №314/с-09 від 18 липня 2013 року
отримав відмову у здійсненні
перерахунку із посиланням на те, що
ст.138 Закону України «Про судоустрій та
статус суддів» передбачено
перерахунок щомісячного грошового
утримання лише суддям у відставці
Конституційного Суду України. Вважаючи
дану відмову протиправною, позивач і
звернувся до суду першої інстанції за
захистом своїх прав та законних
інтересів.

Задовольняючи суд першої інстанції
виходив з того, що відповідач
відмовляючи позивачу у виплаті
довічного грошового утримання в
розмірі 80 % грошової винагороди судді
апеляційного суду Хмельницької
області діяв не в спосіб визначений
Конституцією України та Закону
України «Про судоустрій і статус
суддів», а отже порушив права позивача
на отримання належного йому
щомісячного довічного грошового
утримання судді у відставці.

Перевіривши законність та
обґрунтованість постанови суду в межах
доводів апеляційної скарги та
заявлених вимог, дослідивши матеріали
справи, суд апеляційної інстанції
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Статтею 138 Закону України "Про
судоустрій і статус суддів"
встановлено, що щомісячне довічне
грошове утримання виплачується судді у
розмірі 80% грошового утримання судді,
який працює на відповідній посаді. За
кожний повний рік роботи на посаді
судді понад 20 років розмір щомісячного
довічного грошового утримання
збільшується на два відсотки
заробітку, але не більше ніж 90%
заробітної плати судді, без обмеження
граничного розміру щомісячного
довічного грошового утримання.

Така редакція частини 3 статті 138
Закону України "Про судоустрій і статус
суддів" була чинна до 01 жовтня 2011 року,
та після набуття чинності на підставі
змін, внесених згідно із Законом
України "Про заходи щодо законодавчого
реформування пенсійної системи" від
08.07.2011 року , була викладена у новій
редакції, де безпосередньо щомісячне
довічне грошове утримання
виплачується судді у розмірі 80%
грошового утримання судді з якого було
сплачено єдиний внесок на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, а до 1 січня 2011
року - страхові внески на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування, який працює на
відповідній посаді.

Відповідно до частини 5 статті 138 Закону
України "Про судоустрій і статус
суддів" довічне грошове утримання
суддям виплачується органами
Пенсійного фонду України за рахунок
коштів Державного бюджету України.

Стаття 129 Закону України "Про
судоустрій і статус суддів" щодо
суддівської винагороди, вводилась в
дію з 01 січня 2011 року.

В той же час, абзац шостий пункту 1
розділу XII із змінами, внесеними згідно
із Законом України від 23.12.2010 року N
2856-VІ, стаття 129 Закону України "Про
судоустрій і статус суддів" щодо
суддівської винагороди введена в дію з
1 січня 2012 року.

Суддівська винагорода, нарахована
судді відповідно до Закону України
"Про судоустрій і статус суддів" з 01
січня 2012 року за повний відпрацьований
місяць, не може бути меншою, ніж його
середній дохід за попередні 12 місяців.
Тобто, право на перерахунок
щомісячного довічного грошового
утримання у розмірі та порядку
визначеному частиною 3 статті 138 Закону
України "Про судоустрій і статус
суддів" можливе лише з 01 січня 2012 року.

Частина II Перехідних положень Закону
України "Про судоустрій і статус
суддів" (розділ XIII) визначає те, що
судді, призначені чи обрані на посаду
до набрання чинності цим Законом
зберігають визначення стажу роботи на
посаді судді відповідно до
законодавства, що діяв раніше.

З системного аналізу наведеного, суд
апеляційної інстанції вважає, що суд
першої інстанції дійшов вірного
висновку, що правовий статус позивача
після набрання чинності Закону України
"Про судоустрій і статус суддів" від
07.07.2010 року регулюється саме ним. Так,
частиною 3 статті 138 Закону України "Про
судоустрій і статус суддів" щомісячне
довічне грошове утримання
виплачується судді у розмірі 90 %
грошового утримання судді, який працює
на відповідній посаді.

Отже, вказані норми не передбачають
відсоток співвідношення щорічного
довічного грошового утримання від
власного заробітку (на відміну від
пенсії у загальноприйнятому понятті), а
передбачають саме виплату від
грошового утримання судді, який працює
на відповідній посаді.

Тобто, з урахуванням норм призначення,
отримання та виплати щомісячного
довічного грошового утримання,
передбаченого Законом України "Про
статус суддів" який регулював тривалі
правовідносини позивача, суд вважає, що
положення частини 3 статті 138 Закону
України "Про судоустрій і статус
суддів" від 07 липня 2010 року по суті та
змісту може бути застосоване до
позивача, щодо права на отримання
щомісячного довічного грошового
утримання у відсотковому відношенні до
грошового утримання суддів, працюючих
на відповідних посадах на сьогодення.

Відповідно до статті 129 Закону "Про
судоустрій і статус суддів", яка діє з
01.01.2012 року, змінено розмір посадових
окладів працюючих суддів та інших
виплат, з яких складається заробітна
плата суддів у бік їх збільшення.
Зазначена обставина є підставою для
перерахунку раніше обрахованого
довічного грошового утримання суддів у
відставці, тому позивач звернувся до
відповідача з відповідною заявою однак
в проведені перерахунку йому
відмовлено.

Згідно з частиною 4 статті 138 Закону
України "Про судоустрій і статус
суддів" у разі зміни розміру грошового
утримання діючих суддів
Конституційного Суду України
відповідно здійснюється перерахунок
раніше призначеного щомісячного
довічного грошового утримання.
Перерахунок щомісячного довічного
грошового утримання здійснюється з
усієї суми заробітної плати діючих
суддів Конституційного Суду України з
дня виникнення права на відповідний
перерахунок.

Відповідно до положень статті 129 Закону
України "Про судоустрій і статус
суддів" суддівська винагорода
складається з посадового окладу та
доплат за вислугу років, перебування на
адміністративній посаді в суді,
науковий ступінь, роботу, яка
передбачає доступ до державної
таємниці.

Враховуючи наведене, суд першої
інстанції правильно встановив, що
розмір довічного грошового утримання
безпосередньо пов'язаний із розміром
заробітної плати суддів відповідних
судів.

Також суд першої інстанції правильно
застосував положення рішень
Конституційного суду України щодо
визначення правового поняття
"щомісячне довічне грошове утримання
судді".

Посилання управління Пенсійного фонду
на те, що Законом України "Про
судоустрій та статус суддів" та
Порядком подання документів для
призначення і виплати щомісячного
довічного грошового утримання суддям у
відставці органами Пенсійного фонду
України, затвердженого постановою
Правління Пенсійного фонду України від
25 січня 2008 року №3-1, не передбачено
здійснення перерахунку грошового
утримання судді у відставці, колегія
суддів вважає безпідставними, оскільки
відсутність встановленого порядку
проведення перерахунку не звільняє
відповідача від виконання вимог
Закону, яким чітко встановлений
порядок визначення розміру
щомісячного довічного грошового
утримання судді у відставці.

Між тим, враховуючи пріоритетність
законів на підзаконними актами, суд
апеляційної інстанції вважає, що
зазначена норма не підлягає
застосуванню, оскільки Законом України
"Про судоустрій і статус суддів" прямо
передбачено проведення перерахунку
довічного грошового утримання суддям у
відставці.

Крім того, зазначений порядок не може
бути застосований у спірних
правовідносинах як такий, що прийнятий
раніше, ніж Закон України "Про
судоустрій і статус суддів", оскільки
відповідно до статті 58 Конституції
України закони та інші
нормативно-правові акти не мають
зворотної дії у часі, а статтею 22
Конституції України встановлено, що
при прийнятті нових законів або
внесенні змін до чинних законів не
допускається звуження змісту та обсягу
існуючих прав і свобод.

Отже, за конституційними нормами,
виходячи з пріоритетності законів над
підзаконними актами, суд першої
інстанції дійшов правильного висновку,
що при визначенні розміру довічного
грошового утримання позивача як судді
у відставці застосуванню підлягають
положення статті 138 Закону України "Про
судоустрій і статус суддів", а не
наведена вище постанова правління
Пенсійного фонду України, яка істотно
звужує обсяг встановлених законом прав
позивача.

Посадовий оклад судді місцевого суду
встановлюється у розмірі 15 мінімальних
заробітних плат визначених законом, що
запроваджується поетапно: з 1 січня 2011
року - 6 мінімальних заробітних плат, з 1
січня 2012 року - 8 мінімальних заробітній
плат; з 1 січня 2013 року - 10 мінімальних
заробітних плат; з 1 січня 2014 року - 12
мінімальних заробітних плат; з 1 січня
2015 року - 15 мінімальних заробітних плат.

Згідно довідки від 16.08.2013 року, виданих
апеляційним судом Хмельницької
області суддівська винагорода з 01.01.2013
року становить 20 187 грн. 20 коп. (оклад - 12
617 грн., надбавка за вислугу років 60% - 7570
грн. 20 коп.).

Саме в такому порядку та в такому
розмірів відповідач повинен був
виплачувати позивачу щомісячне
довічне грошове утримання з 16 лютого 2013
року.

Гарантії незалежності суддів
закріплені, зокрема, у частині 4 статті
47 Закону України "Про судоустрій і
статус суддів", згідно з якою
незалежність судді забезпечується
окремим порядком фінансування тсаа
організаційного забезпечення
діяльності судів, установленим
законом, належним матеріальним та
соціальним забезпеченням судді.

Виходячи з вищенаведених положень
закону, обчислення щомісячного
довічного утримання суддів у відставці
повинно здійснюватися у відсотковому
відношенні до розміру грошового
утримання працюючих суддів, тому, у
разі зміни розміру грошового утримання
суддів, що працюють на відповідній
посаді, органи Пенсійного фонду
зобов'язані здійснювати відповідний
перерахунок раніше призначеного
грошового утримання судді у відставці.

Таким чином, Вінницький апеляційний
адміністративний суд вважає, що суд
першої інстанції дійшов правильного
висновку, щодо задоволення заявлених
вимог у спосіб, строках та межах
визначених законом.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 198,
статті 200 КАС України, суд апеляційної
інстанції залишає скаргу без
задоволення, а постанову суду - без
змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті рішення суду з одних лише
формальних підстав.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 183-2, 195, 196, 198, 200, 205,
206, 254 КАС України , суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в м.
Хмельницькому, -залишити без
задоволення, а постанову Хмельницького
міськрайонного суду Хмельницької
області від 06 вересня 2013 року, -без змін.

Відповідно до ч. 10 ст. 183-2 КАС України у
разі оскарження в апеляційному порядку
постанови, прийнятої у скороченому
провадженні, судове рішення
апеляційної інстанції є остаточним та
оскарженню не підлягає.

Головуючий
Полотнянко Ю.П.

Судді
Загороднюк А.Г.

Залімський І. Г.