Справа № 815/3429/14
Суддя: Токмілова Л. М.
Дата ухвалення: 2014-07-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/3429/14
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 липня 2014 року

Одеський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді - Токмілової Л.М.

за участю: секретаря - Музика А.О.

представника позивача -Марієна І.С.,

представника відповідача - Міхова А.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Одесі
адміністративну справу за позовом
Всеукраїнської громадської
організації «Комітет конституційно -
правового контролю України» до
Одеського національного
політехнічного університету та
ректора Одеського національного
політехнічного університету
Оборського Г.О про визнання
неправомірними дії, -

В С Т А Н О В И В:

11 червня 2014 року до Одеського окружного
адміністративного суду надійшов
адміністративний позов Всеукраїнської
громадської організації "Комітет
конституційно-правового контролю
України" (далі по тексту - позивач) до
Одеського національного
політехнічного університету та
ректора Одеського національного
політехнічного університету
Оборського Г.О. (далі по тексту -
відповідач), в якому просить суд
визнати дію Одеського національного
політехнічного університету, що
полягає у ненаданні інформації за
запитом на інформацію позивача
відповідно до ч.4 ст.21 Закону України
«Про доступ до публічної інформації»
протиправною, визнати дію ректора,
голови приймальної комісії Одеського
національного політехнічного
університету Оборського Г.О., що
полягає у ненаданні інформації за
запитом на інформацію позивача
відповідно до ч.4 ст.21 Закону України
«Про доступ до публічної інформації»
протиправною.

В обґрунтування позовних вимог
представник позивача зазначив, що
відповідачами порушено право позивача
на доступ до публічної інформації, яка
гарантується обов'язком розпорядників
інформації надавати інформацію,
передбачену п.1 ч.1 ст.3 Закону України
«про доступ до публічної інформації»;
на одержання у порядку, визначеному
законом, публічної інформації, що
знаходиться у володінні суб'єктів
владних повноважень, інших
розпорядників публічної інформації,
передбачене п.3 ч.1 ст.21 Закону України
«Про громадські об'єднання»; на
проведення моніторингу з питань
дотримання запобігання та протидії
дискримінації та провадити іншу
діяльність, відповідно до
законодавства, з питань дотримання
принципу недискримінації, передбачене
ч.1 ст. 13 Закону України «Про засади
запобігання та протидії дискримінації
в Україні»; бути учасником
цивільно-правових відносин, набувати
майнові і немайнові права відповідно
до законодавства, передбаченого п.1 ч.2
ст.21 Закону України «Про громадські
об'єднання»; на здійснення інших прав,
не заборонених законом, передбачене п.6
ч.1 ст.21 Закону України «Про громадські
об'єднання». Зазначене стало підставою
для звернення до суду.

В судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги підтримав та
просив їх задовольнити в повному
обсязі з підстав, викладених у
адміністративному позові та наданих в
судовому засіданні поясненнях.

Представник відповідача надав до суду
письмові заперечення проти позову та
просив суд відмовити в задоволенні
позовних вимог, оскільки вважає їх
незаконними, безпідставними та
необґрунтованими.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши
пояснення представника позивача та
представника відповідача, дослідивши
обставини, якими обґрунтовуються
позовні вимоги, перевіривши їх
доказами, судом встановлено наступне.

25.11.2013р. Всеукраїнська громадська
організація «Комітет
конституційно-правового контролю
України» направила на адресу Одеського
національного політехнічного
університету та ректора, голови
приймальної комісії Одеського
національного політехнічного
університету Оборського Г.О. запит (а.с.
8) з проханням у термін не пізніше п'яти
днів з дня отримання запиту на
інформацію, надіслати на його адресу
публічну інформацію про ВНЗ, яка
становить суспільний інтерес, у
вигляді належним чином засвідчених
копій нижченаведених документів:

- Статут Вищого навчального закладу
(далі по тексту - ВНЗ);

- Свідоцтво про реєстрацію ВНЗ;

- Довідку про включення ВНЗ до
Державного реєстру ВНЗ України з
додатками;

- Ліцензію ВНЗ та додатків до неї;

- Витяг ВНЗ із Єдиного державного
реєстру юридичних та фізичних осіб
підприємців;

- Правила прийому до ВНЗ у 2014 р.;

- Положення про приймальну комісію ВНЗ;

- Наказ про затвердження складу
приймальної комісії ВНЗ.

Лист на адресу Одеського національного
політехнічного університету за вих.
№905/4-13 від 25 листопада 2013 р. надіслано з
рекомендованим повідомленням та з
описом вкладення.

10 січня 2014 року відповідачем
направлено на адресу позивача лист за
вих. № 35/11-06 (а.с.9), з додатком, копією
рахунку за витрати на копіювання та
друк документів (а.с.10), відповідно до
ст. 21 Закону України «Про доступ до
публічної інформації».

Відповідно до ч.2 та 3 ст. 21 Закону
України Про доступ до публічної
інформації», якщо задоволення запиту
на інформацію передбачає виготовлення
копій документів обсягом більш як 10
сторінок, запитувач зобов'язаний
відшкодувати фактичні витрати на
копіювання та друк, розмір яких
визначається розпорядником на
копіювання та друк в межах граничних
норм, встановлених Постановою Кабінету
Міністрів України від 13 липня 2011 р. №740.

Надаючи належну правову оцінку спірним
правовідносинам, суд виходив з
наступного.

Частиною 2 статті 19 Конституції України
регламентовано, що органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та Законами
України.

Відповідно до ч.2 ст.34 Конституції
України, кожен має право вільно
збирати, зберігати, використовувати і
поширювати інформацію усно, письмово
або в інший спосіб - на свій вибір.

Порядок здійснення та забезпечення
права кожного на доступ до інформації,
що знаходиться у володінні суб'єктів
владних повноважень, інших
розпорядників публічної інформації,
визначених цим Законом, та інформації,
що становить суспільний інтерес
визначає Закон України "Про доступ до
публічної інформації" від 13.01.2011 року
№2939-VI (далі Закон України № 2939-VI).

Згідно ст.1 Закону України № 2939-VI,
публічна інформація - це відображена та
задокументована будь-якими засобами та
на будь-яких носіях інформація, що була
отримана або створена в процесі
виконання суб'єктами владних
повноважень своїх обов'язків,
передбачених чинним законодавством,
або яка знаходиться у володінні
суб'єктів владних повноважень, інших
розпорядників публічної інформації,
визначених цим Законом. Публічна
інформація є відкритою, крім випадків,
встановлених законом.

Право на доступ до публічної
інформації гарантується, зокрема,
обов'язком розпорядників інформації
надавати та оприлюднювати інформацію,
крім випадків, передбачених законом
(ст. 3 Закону).

Частиною 1 ст. 5 Закону №2939-VI
передбачено, що доступ до інформації
забезпечується шляхом, зокрема,
надання інформації за запитами на
інформацію.

Згідно вимог ч.1 ст.12 Закону № 2939-VI,
суб'єктами відносин у сфері доступу до
публічної інформації, є: 1) запитувачі
інформації - фізичні, юридичні особи,
об'єднання громадян без статусу
юридичної особи, крім суб'єктів владних
повноважень; 2) розпорядники інформації
- суб'єкти, визначені у статті 13 цього
Закону; 3) структурний підрозділ або
відповідальна особа з питань запитів
на інформацію розпорядників
інформації.

Згідно ч.1 ст. Закону України "Про вищу
освіту" від 17.01.2002 р. №2984-ІІІ, вищий
навчальний заклад - освітній, освітньо -
науковий заклад, який заснований і діє
відповідно до законодавства про
освіту, реалізує відповідно до наданої
ліцензії освітньо-професійні програми
вищої освіти за певними освітніми та
освітньо-кваліфікаційними рівнями,
забезпечує навчання, виховання та
професійну підготовку осіб відповідно
до їх покликання, інтересів, здібностей
та нормативних вимог у галузі вищої
освіти, а також здійснює наукову та
науково-технічну діяльність; вищий
навчальний заклад державної форми
власності - вищий навчальний заклад,
заснований державою, що фінансується з
державного бюджету і
підпорядковується відповідному
центральному органу виконавчої влади.

Згідно з ч.2 ст.21 цього Закону, власник
(власники) здійснює (здійснюють) права,
передбачені частиною першою цієї
статті, щодо управління вищим
навчальним закладом безпосередньо або
через уповноважений ним орган (особу).

Частиною 1 статті 32 Закону
передбачено, що безпосереднє
управління діяльністю вищого
навчального закладу здійснює його
керівник - ректор (президент),
начальник, директор тощо.

Положення п.1 ч.1 ст.3 Закону № 2939-VI,
закріплює право запитувача на доступ
до публічної інформації, яке
гарантується обов'язком розпорядників
інформації надавати інформацію.

Згідно із п.2 ст.5 Закону № 2939-VI, доступ
до інформації забезпечується шляхом
надання інформації за запитами на
інформацію.

Так, згідно вимог ч.1 ст.19 Закону № 2939-VI,
запит на інформацію - це прохання особи
до розпорядника інформації надати
публічну інформацію, що знаходиться у
його володінні.

У відповідності до ч.5 цієї статті
Закону № 2939-VI, запит на інформацію має
містити: 1) ім'я (найменування)
запитувача, поштову адресу або адресу
електронної пошти, а також номер засобу
зв'язку, якщо такий є; 2) загальний опис
інформації або вид, назву, реквізити чи
зміст документа, щодо якого зроблено
запит, якщо запитувачу це відомо; 3)
підпис і дату за умови подання запиту в
письмовій формі.

Пункт 3 частини 1 ст. 13 Закону № 2939-VI
визначає розпорядниками інформації
осіб, якщо вони виконують делеговані
повноваження суб`єктів владних
повноважень згідно із законом чи
договором, включаючи надання освітніх,
оздоровчих, соціальних або інших
державних послуг, - стосовно
інформації, пов`язаної з виконанням
їхніх обов`язків.

Згідно до статті 14 Закону № 2939 - VI,
розпорядники інформації зобов'язані: 1)
оприлюднювати інформацію про свою
діяльність та прийняті рішення; 2)
систематично вести облік документів,
що знаходяться в їхньому володінні; 3)
вести облік запитів на інформацію; 4)
визначати спеціальні місця для роботи
запитувачів з документами чи їх
копіями, а також надавати право
запитувачам робити виписки з них,
фотографувати, копіювати, сканувати їх,
записувати на будь-які носії
інформації тощо; 5) мати спеціальні
структурні підрозділи або призначати
відповідальних осіб для забезпечення
доступу запитувачів до інформації; 6)
надавати достовірну, точну та повну
інформацію, а також у разі потреби
перевіряти правильність та
об'єктивність наданої інформації.

Відповідно до ст. 20 Закону № 2939 - VI,
розпорядник інформації має надати
відповідь на запит на інформацію не
пізніше п'яти робочих днів з дня
отримання запиту. У разі якщо запит
стосується надання великого обсягу
інформації або потребує пошуку
інформації серед значної кількості
даних, розпорядник інформації може
продовжити строк розгляду запиту до 20
робочих днів з обґрунтуванням такого
продовження. Про продовження строку
розпорядник інформації повідомляє
запитувача в письмовій формі не
пізніше п'яти робочих днів з дня
отримання запиту.

Статтею 22 Закону № 2939-VI, передбачено
право розпорядника інформації
відмовити в задоволенні запиту (-
розпорядник інформації не володіє і не
зобов'язаний відповідно до його
компетенції, передбаченої
законодавством, володіти інформацією,
щодо якої зроблено запит; - інформація,
що запитується, належить до категорії
інформації з обмеженим доступом
відповідно до частини другої статті 6
цього Закону; - особа, яка подала запит
на інформацію, не оплатила передбачені
статтею 21 цього Закону фактичні
витрати, пов'язані з копіюванням або
друком; - не дотримано вимог до запиту
на інформацію, передбачених частиною
п'ятою статті 19 цього Закону).

Частиною 3 вищевказаної статті
запроваджено, що розпорядник
інформації, який не володіє
запитуваною інформацією, але якому за
статусом або характером діяльності
відомо або має бути відомо, хто нею
володіє, зобов'язаний направити цей
запит належному розпоряднику з
одночасним повідомленням про це
запитувача. У такому разі відлік строку
розгляду запиту на інформацію
починається з дня отримання запиту
належним розпорядником.

Відповідно до ст. 6 Закону України "Про
доступ до публічної інформації"
визначено, що публічна інформація з
обмеженим доступом є: 1) конфіденційна
інформація; 2) таємна інформація; 3)
службова інформація.

Отже, з урахуванням досліджених в
судовому засіданні письмових доказів
та наданих суду поясненнях, суд дійшов
висновку, що відповідачем надано
відповідь на запит у встановленому
законом порядку.

Суд критично відноситься до пояснень
представника позивача щодо приписів
ст. 21 Закону № 2939-VI, при наданні особі
інформації, що становить суспільний
інтерес, плата за копіювання та друк не
стягується, з огляду на наступне.

Проте, відповідач, у своїй відповіді
надав рахунок з визначенням кількості
сторінок та вартості фактичні витрати
на копіювання та друк.

Відповідно до ч.2 та 3 ст. 21 Закону
України Про доступ до публічної
інформації» у разі якщо задоволення
запиту на інформацію передбачає
виготовлення копій документів обсягом
більш як 10 сторінок, запитувач
зобов'язаний відшкодувати фактичні
витрати на копіювання та друк. Розмір
фактичних витрат визначається
відповідним розпорядником на
копіювання та друк в межах граничних
норм, встановлених Кабінетом Міністрів
України. У разі якщо розпорядник
інформації не встановив розміру плати
за копіювання або друк, інформація
надається безкоштовно.

Крім того, представник відповідача
пояснив, що інформація, яка
запитувалась позивачем, а саме: Правила
прийому, Положення про приймальну
комісію й інші документи, що стосуються
вступної компанії, він може
ознайомитися на сайті університету.

Згідно з ч.1 ст.69 та ч.1 ст.70 Кодексу
адміністративного судочинства України
доказами в адміністративному
судочинстві є будь-які фактичні дані,
на підставі яких суд встановлює
наявність або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
осіб, які беруть участь у справі, та
інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи. Ці дані
встановлюються судом на підставі
пояснень сторін, третіх осіб та їхніх
представників, показань свідків,
письмових речових доказів,
висновків експертів. Належними є
докази, які містять інформацію щодо
предмету доказування.

Відповідно до ч.2 ст.71 КАС України в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
позову.

Відповідно до ст.86 КАС України, суд
оцінює докази, які є у справі, за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні.

Відповідно до ч.1 ст.9 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд при вирішенні справи
керується принципом законності,
відповідно до якого органи державної
влади, органи місцевого
самоврядування, їхні посадові і
службові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Судові витрати розподілити відповідно
до приписів ст. 94 Кодексу
адміністративного судочинства
України, якою передбачено, що якщо
судове рішення ухвалене на користь
сторони, яка не є суб'єктом владних
повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України (або
відповідного місцевого бюджету, якщо
іншою стороною був орган місцевого
самоврядування, його посадова чи
службова особа).

З огляду на встановленні у судовому
засіданні обставини, підтверджені
відповідними доказами, та із
урахуванням наведених правових норм, в
задоволенні позовних вимог слід
відмовити.

На підставі вимог частини 3 статті 160
КАС України, в судовому засіданні 03
липня 2014 року проголошено вступну та
резолютивну частини постанови.

Керуючись ст.ст. 86, 94, 98, 158-163, 167,254
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Всеукраїнської
громадської організації «Комітет
конституційно - правового контролю
України» до Одеського національного
політехнічного університету та
ректора Одеського національного
політехнічного університету
Оборського Г.О про визнання
неправомірною дії щодо відмови у
задоволенні запиту на інформацію -
залишити без задоволення.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку шляхом подачі до
Одеського апеляційного
адміністративного суду через Одеський
окружний адміністративний суд
апеляційної скарги протягом десяти
днів з дня отримання копії постанови.
Копія апеляційної скарги на постанову
суду одночасно надсилається особою,
яка її подає, до Одеського апеляційного
адміністративного суду.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, встановленого ст.. 186 КАС
України, якщо таку скаргу не було
подано.

Суддя
Л.М.Токмілова

08 липня 2014 року.