Справа № 800/190/14
Суддя: Швець В.В.
Дата ухвалення: 2014-03-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

25 березня 2014 року м.
Київ справа № 800/190/14

Суддя Вищого адміністративного суду
України Швець В.В., перевіривши позовну
заяву ОСОБА_1 до виконуючого обов'язки
Президента України Турчинова
Олександра Валентиновича про визнання
дій протиправними та зобов'язання
вчинити певні дії,

в с т а н о в и в :

У березні 2014 року позивач звернувся до
суду з вказаним позовом, в якому
просить:

- визнати протиправними дії
виконуючого обов'язки Президента
України Турчинова О.В. щодо формування
персонального складу Ради
національної безпеки і оборони України
та зобов'язати його скасувати:

- Указ № 150/2014 року «Про звільнення
ОСОБА_4 з посади заступника Секретаря
Ради національної безпеки і оборони
України»;

- Указ № 165/2014 року «Про призначення
А.Парубія Секретарем Ради національної
безпеки і оборони України»;

- Указ № 169/2014 року «Про звільнення
ОСОБА_5 з посади заступника Секретаря
Ради національної безпеки і оборони
України»;

- Указ № 172/2014 року «Про склад Ради
національної безпеки і оборони
України»;

- Указ № 181/2014 року «Про призначення
ОСОБА_6 заступником Секретаря Ради
національної безпеки і оброни
України»;

- Указ № 189/2014 року «Про рішення Ради
національної безпеки і оборони України
від 1 березня 2014 року «Про невідкладні
заходи щодо забезпечення національної
безпеки, суверенітету і територіальної
цілісності України»;

- Указ № 246/2014 року «Про звільнення
ОСОБА_3 з посади заступника Секретаря
Ради національної безпеки і оборони
України»;

- Указ № 315/2014 року «Про зміни у складі
Ради національної безпеки і оборони
України»;

- зобов'язати виконуючого обов'язки
Президента України Турчинова О.В. не
видавати Укази щодо зміни
персонального складу Ради
національної безпеки і оборони України
до обрання нового Президента України
або виконуючого обов'язки Президента
України в порядку передбаченому
Конституцією України.

В обґрунтування позовних вимог,
зазначив, що дії виконуючого обов'язки
Президента України Турчинова О.В. щодо
видачі указів з приводу формування
персонального складу Ради
національної безпеки і оборони України
є такими, що вчинені поза межами
повноважень та у спосіб, що не
передбачений Конституцією України.
Вказав, що видаючи вказані укази
відповідачем порушено вимоги
Конституції України.

Вивчивши зміст позовної заяви,
приходжу до наступного.

Відповідно до частини другої статті 19
Конституції України органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Конституційний Суд України у своєму
Рішенні від 14 грудня 2011 року
№19-рп/2011 зазначив, що відносини, які
виникають між фізичною чи юридичною
особою і представниками органів влади
під час здійснення ними владних
повноважень, є публічно-правовими і
поділяються, зокрема, на
правовідносини у сфері управлінської
діяльності, правовідносини у сфері
охорони прав і свобод людини і
громадянина, а також суспільства від
злочинних посягань.

Стаття 1 Кодексу адміністративного
судочинства України (далі - КАС України)
визначає юрисдикцію, повноваження
адміністративних судів щодо розгляду
адміністративних справ, порядок
звернення до адміністративних судів та
порядок здійснення адміністративного
судочинства.

Відповідно до частини другої статті 2
КАС України до адміністративних судів
можуть бути оскаржені будь-які рішення,
дії чи бездіяльність суб'єктів владних
повноважень, крім випадків, коли щодо
таких рішень, дій чи бездіяльності
Конституцією чи законами України
встановлено інший порядок судового
провадження.

В силу пункту 1 частини першої статті 3
КАС України справа адміністративної
юрисдикції - переданий на вирішення
адміністративного суду
публічно-правовий спір, у якому хоча б
однією зі сторін є орган виконавчої
влади, орган місцевого самоврядування,
їхня посадова чи службова особа або
інший суб'єкт, який здійснює владні
управлінські функції на основі
законодавства, в тому числі на
виконання делегованих повноважень.

Згідно із частиною четвертою статті 18
КАС України Вищому адміністративному
суду України як суду першої інстанції
підсудні справи щодо встановлення
Центральною виборчою комісією
результатів виборів або
всеукраїнського референдуму, справи
про дострокове припинення повноважень
народного депутата України, а також
справи щодо оскарження актів, дій чи
бездіяльності Верховної Ради України,
Президента України, Вищої ради юстиції,
Вищої кваліфікаційної комісії суддів
України.

Особливості провадження у справах щодо
оскарження актів, дій чи бездіяльності
Верховної Ради України, Президента
України, Вищої ради юстиції, Вищої
кваліфікаційної комісії суддів
України регулює стаття 171-1 Кодексу
адміністративного судочинства
України, згідно з частиною першою якої
її правила поширюються на розгляд
адміністративних справ щодо:

1) законності (крім конституційності)
постанов Верховної Ради України,
указів і розпоряджень Президента
України;

2) актів Вищої ради юстиції;

3) дій чи бездіяльності Верховної Ради
України, Президента України, Вищої ради
юстиції;

4) рішень, дій чи бездіяльності Вищої
кваліфікаційної комісії суддів
України.

Отже, необхідною ознакою для розгляду
справи за правилами адміністративного
судочинства є здійснення суб'єктом
владних повноважень владних
управлінських функцій, а саме: коли
хоча б один суб'єкт законодавчо
уповноважений владно керувати
поведінкою іншого (інших) суб'єктів, а
ці суб'єкти, відповідно, зобов'язані
виконувати вимоги та приписи такого
владного суб'єкта. При цьому ці функції
повинні здійснюватись суб'єктом саме у
тих правовідносинах, в яких виник спір.

Частиною другою статті 4 КАС України
передбачено, що юрисдикція
адміністративних судів поширюється на
всі публічно-правові спори, крім
спорів, для яких законом встановлений
інший порядок судового вирішення.

Пунктом 1 частини третьої статті 17 КАС
України встановлено, що юрисдикція
адміністративних судів не поширюється
на публічно-правові справи, що
віднесені до юрисдикції
Конституційного Суду України.

Згідно зі статтею 147 Конституції
України Конституційний Суд України є
єдиним органом конституційної
юрисдикції в Україні. Конституційний
Суд України вирішує питання про
відповідність законів та інших
правових актів Конституції України і
дає офіційне тлумачення Конституції
України та законів України.

Статтею 1 Закону України від 16 жовтня 1996
року № 422/96-ВР «Про Конституційний Суд
України» передбачено, що
Конституційний Суд України є єдиним
органом конституційної юрисдикції в
Україні.

Згідно зі статтею 150 Конституції
України до повноважень
Конституційного Суду України належить
вирішення питань про відповідність
Конституції України (конституційність)
законів та інших правових актів
Верховної Ради України, актів
Президента України, актів Кабінету
Міністрів України, правових актів
Верховної Ради Автономної Республіки
Крим.

Закони та інші правові акти за рішенням
Конституційного Суду України
визнаються неконституційними повністю
чи в окремій частині, якщо вони не
відповідають Конституції України або
якщо була порушена встановлена
Конституцією України процедура їх
розгляду, ухвалення або набрання ними
чинності (частина перша статті 152
Конституції України).

Згідно зі статтею 15 Закону України «Про
Конституційний Суд України»
підставами для прийняття
Конституційним Судом України рішення
щодо неконституційності правових
актів повністю чи в їх окремих частинах
є:

- невідповідність Конституції України;

- порушення встановленої Конституцією
України процедури їх розгляду,
ухвалення або набрання ними чинності;

- перевищення конституційних
повноважень при їх прийнятті.

З огляду на наведене, звертаючись до
суду з даним позовом, позивач фактично
ставить питання про відповідність дій
відповідача, що реалізовані шляхом
видання ним указів, Конституції
України. Відтак, фактичним предметом
позову є конституційність вказаних
указів. Вимоги ж позову про
зобов'язання відповідача вчинити певні
дії мають похідний характер від
фактичного його предмету, а тому
вирішення цих вимог неможливе без
перевірки вказаних указів на предмет
їх відповідності Конституції України.

Акти, видані Президентом України при
здійсненні ним своїх дискреційних
повноважень є предметом
конституційної юрисдикції, тому не
можуть бути оскаржені у суді загальної
юрисдикції, зокрема в
адміністративному суді.

Відповідно до абзацу третього пункту 5
Постанови Пленуму Вищого
адміністративного суду України від 20
травня 2013 року № 8 «Про окремі питання
юрисдикції адміністративних судів»
адміністративні суди повинні
враховувати те, що в порядку
адміністративного судочинства не
можуть бути оскаржені і переглянуті
правові акти Верховної Ради України,
Президента України, Кабінету Міністрів
України, Верховної Ради Автономної
Республіки Крим щодо їх
конституційності.

Таким чином, позов ОСОБА_1 до Президента
України про визнання дій протиправними
та зобов'язання вчинити певні дії не
належить розглядати в порядку
адміністративного судочинства.

Відповідно до пункту 1 частини першої
статті 109 КАС України суддя відмовляє у
відкритті провадження в
адміністративній справі, якщо заяву не
належить розглядати в порядку
адміністративного судочинства.

Керуючись статтями 109, 160, 165, 171-1 КАС
України, -

у х в
а л и в:

Відмовити у відкритті
провадження в адміністративній справі
за позовом ОСОБА_1 до виконуючого
обов'язки Президента України Турчинова
Олександра Валентиновича про визнання
дій протиправними та зобов'язання
вчинити певні дії.

Роз'яснити ОСОБА_1, що розгляд такої
справи віднесено до юрисдикції
Конституційного Суду України.

Ухвала набирає законної сили після
закінчення строку подання заяви про
його перегляд Верховним Судом України,
якщо таку скаргу не було подано та
підлягає перегляду Верховним Судом
України у порядку, визначеному
Кодексом адміністративного
судочинства України.

Суддя
В.В. Швець