Справа № 826/20564/13-а
Суддя: Романчук О.М
Дата ухвалення: 2014-07-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий у 1-й інстанції: Арсірій
Суддя-доповідач: Романчук О.М
ПОСТАНОВА

Іменем України

08 липня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

Головуючого:
Романчук О.М.,

Суддів:
Твердохліб В.А.,

Пилипенко О.Є.,

при секретарі
Артюхіній М.А.,

розглянувши в судовому засіданні в
місті Києві апеляційну скаргу
Державної податкової інспекції у
Печерському районі Головного
управління Міністерства доходів і
зборів України у місті Києві на
постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 25 березня 2014 р. у
справі за адміністративним позовом
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Цифрові
радіосистеми» до Державної податкової
інспекції у Печерському районі
Головного управління Міністерства
доходів і зборів України у місті Києві
про визнання протиправними та
скасування податкових
повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до Окружного
адміністративного суду м. Києва з
позовом до Державної податкової
інспекції у Печерському районі
Головного управління Міністерства
доходів і зборів України у місті Києві
про визнання протиправними та
скасування податкових
повідомлень-рішень від 06.12.2013 року №№
07, 07, 07.

Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
25 березня 2014 року адміністративний
позов задоволено повністю.

Не погодившись із постановою суду
першої інстанції, відповідач подав
апеляційну скаргу в якій просить її
скасувати, та прийняти нову постанову
про відмову у задоволенні позову.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи, доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає за необхідне апеляційну скаргу
задовольнити частково, виходячи з
наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що
відповідачем проведена планова виїзна
перевірка позивача з питань дотримання
вимог податкового законодавства за
період з 01.07.2010 року по 31.12.2012 року,
валютного та іншого законодавства за
період з 01.07.2010 року по 31.12.2012 року.

За результатами перевірки
відповідачем складено акт від 20.11.2013
року № 668/26-55-22-07/37003337, яким зафіксовані
виявлені під час перевірки порушення
позивачем норм податкового
законодавства України, а саме:

пп.7.4.1, пп.7.2.3, пп.7.4.5 п.7.4 ст.7 Закону
України «Про податок на додану
вартість» та п.198.6 ст.198, ст.185
Податкового кодексу України, в
результаті чого встановлено заниження
податку на додану вартість всього на
суму 2 210 653,00 грн., в т.ч.: за серпень 2010 на
суму 11805,00 грн., за вересень 2010 на суму
16622,00 грн., за листопад 2010 на суму 65830,38
грн., за грудень 2010 на суму 116793,8 грн., за
січень 2011 на суму 16986,32 грн., за лютий 2011
на суму 8196,00 грн., за квітень 2011 на суму
23698,26 грн., за липень 2011 на суму 25498,58 грн.,
за серпень 2011 на суму 246864,00 грн., за
вересень 2011 на суму 624626,30 грн., за
жовтень 2011 на суму 428515,50 грн., за
листопад 2011 на суму 132993,20 грн., за
грудень 2011 на суму 236328,80 грн., за
березень 2012 на суму 3672,00 грн., за травень
2012 на суму 133895,00 грн., за липень 2012 на
суму 22704,00 грн., за грудень 2012 на суму
89514,00 грн. та встановлено завищення
залишку від'ємного значення, який після
бюджетного відшкодування включається
до складу податкового кредиту
наступного податкового періоду (ряд.24
Декларації) за грудень 2012 р. на суму
760614,00 грн.;

п.5.1, пп.5.2.1 п.5.2, пп.5.3.9 п.5.3 ст.5 Закону
України «Про оподаткування прибутку
підприємств» та п.138.2. ст.138, пп.139.1.1 п.139.1
ст.139 Податкового кодексу України, в
результаті чого встановлено заниження
податку на прибуток всього у сумі 1515518,00
грн., у тому числі: заниження за 2-4
квартали 2011 року в сумі 1512202,00 грн.,
заниження за 2012 ріку сумі 3316,00 грн.

У зв'язку з виявленими порушеннями, на
підставі акта перевірки позивача від
20.11.2013 р. № 668/26-55-22-07/37003337, відповідачем
прийняті оскаржувані податкові
повідомлення-рішення форми «Р»:

06.12.2013 р. № 07, яким позивачу
збільшено суму грошового зобов'язання
з податку на прибуток приватних
підприємств в розмірі 1 515 518,00 грн. і
застосовані штрафні (фінансові)
санкції в розмірі 829,00 грн.;

06.12.2013 р. № 07, яким позивачу
збільшено суму грошового зобов'язання
з податку на додану вартість в розмірі 2
210 653,00 грн. і застосовані штрафні
(фінансові) санкції в розмірі 531 810,00
грн.;

06.12.2013 р. № 07, яким позивачу
зменшено розмір від'ємного значення
суми податку на додану вартість у
розмірі 760 614,00 грн.

Позивач вважає такі рішення
відповідача протиправними та такими,
що підлягають скасуванню.

Надаючи правову оцінку обставинам
справи, колегія суддів виходить з
наступного.

Колегією суддів встановлено, що в
періоді, який перевірявся, TOB «Цифрові
радіосистеми» уклало з TOB «Арком ЛТД»
() дилерський договір
від 01.10.2010 року №DAR 01/10/2010.

Даний договір був підписаний в м. Києві
від імені TOB «Цифрові радіосистеми»
директором Дорошенком О.Г., який діє на
підставі Статуту «Дилер» та від імені
TOB «Арком ЛТД» директором ОСОБА_4, який
діє на підставі Статуту «Фірма».

Згідно дилерського договору від 01.10.2010
року №DAR 01/10/2010 TOB «Арком ЛТД» «Фірма»
надає TOB «Цифрові радіосистеми»
«Дилеру» права з реалізації
радіообладнання торгівельної марки
Kenwood (продукція) в порядку та на умовах,
визначених у цьому договорі та додатку
до нього, підписаних обома сторонами, а
також технічного обслуговування,
передпродажної підготовки,
гарантійної та післягарантійної
сервісної підтримки, реклами
продукції, визначення попиту та
кон'юктури ринку попиту продукції.

Дилер зобов'язується активно
виконувати взяті на себе функції
(проводити маркетинг у своєму регіоні,
приймати активну участь у поширенні
збуту продукції «Фірми», приймати
участь у різноманітних виставках та
технічних конференціях, тощо), а також
виконувати усі умови цього договору та
додатку до нього, виконувати
«Положення про порядок реалізації,
продажу в Україні радіоелектронних
засобів та радіо випромінювальних
пристроїв» додаток №1.

Дилер отримує продукцію у «Фірми» за
власні кошти по оптовим цінам, зі
знижками, які обумовлюються окремо на
кожну партію. Ціна визначається
«Фірмою», виходячи з попиту
регіонального ринку та собівартості
продукції та відображається у
прайс-листах. Дилеру надається знижка
від роздрібної вартості продукції в
розмірі 10-20%, в залежності від обсягу
закупівельної партії.

Як вбачається з матеріалів справи, на
виконання умов договору TOB «Арком ЛТД»
() в особі директора
ОСОБА_4 було складено для TOB «Цифрові
радіосистеми» видаткові накладні, які
від імені TOB «Арком ЛТД» підписані
директором ОСОБА_4 та скріплені
печаткою підприємства, та податкові
накладні на загальну суму 10 661 671,46 грн.,
у т.ч. ПДВ -1 776 945,24 грн., які від імені TOB
«Арком ЛТД» підписані директором
ОСОБА_4 та скріплені печаткою
підприємства.

Враховуючи вищевикладене, в ході
перевірки встановлено включення TOB
«Цифрові радіосистеми» до складу
податкового кредиту сум податку на
додану вартість при взаємовідносинах з
TOB «Арком ЛТД» () на
загальну суму 2 841 640,11 грн., що
відповідає даним додатку №5 з
урахуванням розрахунків коригування
сум ПДВ до податкових декларацій з
податку на додану вартість поданих до
ДПІ у Печерському районі м. Києва.

Однак, як підтверджено матеріалами
справи, працівниками податкової
міліції ГВПМ ДПІ у Печерському районі
м. Києва ДПС в ході проведення
оперативно - розшукових заходів в
рамках кримінальної справи №56-3082 було
допитано директора TOB «Арком ЛТД» () громадянина ОСОБА_4, який
згідно своїх пояснень, отриманих о/у
ГВПМ ДПІ у Печерському районі м. Києва
ДПС лейтенантом податкової міліції
Корнійчуком А.О. від 19.07.2012 року,
пояснив, що оформив підприємство за
грошову винагороду, однак, фактично
діяльність не здійснював, фактично
веденням фінансово-господарської
діяльності на підприємствах не
займався, грошовими коштами, які
ймовірно знаходились на відкритих ним
банківських рахунках, не
розпоряджався, ТМЦ не купував та не
постачав на адресу
підприємств-контрагентів, з службовими
особами даних СГД не знайомий та не
зустрічав їх, майно чи грошові кошти до
статутного фонду підприємств не
вносив, розмір статутного фонду йому
невідомий, і якою діяльністю займалися
зареєстровані на нього підприємства,
хто є основними покупцями
(постачальниками) йому не відомо.

Також, колегією суддів встановлено, що
згідно із протоколу додаткового допиту
свідка гр. ОСОБА_4 від 22.08.2012 року,
встановлено, що первинні документи, які
були вилучені ГВПМ ДПІ у Печерському
районі м.Києва ДПС у TOB «Цифрові
радіосистеми» та надані для
ознайомлення гр. ОСОБА_4 підписані не
ним, а іншою особою від його імені.
ОСОБА_4 повідомив, що надані йому для
ознайомлення документи TOB «Арком ЛТД»
() по проведеним
взаєморозрахункам з TOB «Цифрові
радіосистеми» він не оформлював, не
роздруковував та не підписував. На
адресу TOB «Цифрові радіосистеми» не
поставляв ТМЦ про які йдеться в
документах, з службовими особами
вищевказаного підприємства не
знайомий та не зустрічався.

Крім того, відповідно висновку
експерта сектору НДЕКЦ при УМВС
України на ПЗЗ старшого лейтенанта
міліції Донського О.О. від 04.09.2012 року
№282 встановлено що, підписи на
первинних документах бухгалтерського
та податкового обліку, що були вилучені
ГВПМ ДПІ у Печерському районі м. Києва
ДПС у TOB «Цифрові радіосистеми» та
засвідчують факт здійснення
фінансово-господарських відносин між
TOB «Цифрові радіосистеми» та TOB «Арком
ЛТД» виконані не громадянином ОСОБА_4, а
іншими особами.

Відповідно до п. 44.1 ст. 44 Податкового
кодексу України, для цілей
оподаткування платники податків
зобов'язані вести облік доходів, витрат
та інших показників, пов'язаних з
визначенням об'єктів оподаткування
та/або податкових зобов'язань, на
підставі первинних документів,
регістрів бухгалтерського обліку,
фінансової звітності, інших
документів, пов'язаних з обчисленням і
сплатою податків і зборів, ведення яких
передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється
формування показників податкової
звітності, митних декларацій на
підставі даних, не підтверджених
документами, що визначені абзацом
першим цього пункту.

Відповідно до ст.1 Закону України від
16.07.1999 №996-XIV «Про бухгалтерський облік
та фінансову звітність в Україні»
визначено, що первинний документ - це
документ, який містить відомості про
господарську операцію та підтверджує
її здійснення.

Тобто, будь-які документи (у тому числі
договори, накладні, рахунки тощо) мають
силу первинних документів лише в разі
фактичного здійснення господарської
операції.

Як зазначив в своєму листі Вищий
адміністративний суд України від 02.06.2011
року №742/11/13-11, якщо ж фактичного
здійснення господарської операції не
було, відповідні документи не можуть
вважатися первинними документами для
цілей ведення податкового обліку
навіть за наявності всіх формальних
реквізитів таких документів, що
передбачені чинним законодавством.

Крім того, листом Вищого
адміністративного суду України від
02.06.2011 року №742/11/13-11 вказано, що судам з
метою встановлення факту здійснення
господарської операції, формування
витрат для цілей визначення об'єкта
оподаткування податком на прибуток або
податкового кредиту з податку на
додану вартість належить з'ясовувати,
зокрема, такі обставини:

1) дослідженню підлягають усі первинні
документи, які належить складати
залежно від певного виду господарської
операції: договори, акти виконаних
робіт, документи про перевезення,
зберігання товарів тощо.

Матеріалами справи встановлено
відсутність дилерського договору,
довіреностей на отримання товару по
взаємовідносинам з TOB «Арком ЛТД».

2) необхідно перевірити фізичні,
технічні та технологічні можливості
певної особи до вчинення тих чи інших
дій, що становлять зміст господарської
операції (наявність кваліфікованого
персоналу, основних фондів, у тому
числі транспортних засобів для
перевезення або виробництва, приміщень
для зберігання товарів тощо, якщо такі
умови необхідні для здійснення певної
операції; можливість здійснення
операцій з відповідною кількістю
певного товару у відповідні строки з
урахуванням терміну його придатності,
доступності на ринку тощо; наявність
відповідних ліцензій та інших
дозвільних документів, що необхідні
для ведення певного виду господарської
діяльності)..

Відповідно до податкової звітності
поданої до органів державної
податкової служби TOB «Арком ЛТД» не
мало основних засобів, не декларувало
амортизаційних відрахувань та
відповідно додаток К1 до декларації з
податку на прибуток підприємств до
податкової інспекції не подавало.

Досліджуючи матеріали справи, колегією
суддів також встановлено, що TOB
«Цифрові радіосистеми» віднесено до
складу податкового кредиту (рядок 10.1
Декларації) за період листопад 2010
року-червень 2011 року суми ПДВ по
податковим накладним, виписаним TOB «КПІ
- СЕРВІС» на постачання комп'ютерів та
комплектуючих до них та офісного
обладнання на загальну суму 48 066,00 грн.
та за період жовтень 2011 року суми ПДВ по
податковим накладним на постачання
комп'ютерів, комплектуючих до них та
офісного обладнання, виписаним TOB
«КПІ-ТРЕЙДІНГ» на загальну суму 12 295,4
грн. (детально зазначено у таблиці на
ст.ст. 38 - 39 акту перевірки).

Так, згідно бази даних АІС «Податковий
блок» встановлено розбіжність між
задекларованим податковим кредитом TOB
«Цифрові радіосистеми» та податковими
зобов'язаннями
контрагентів-постачальників, у зв'язку
із наявністю матеріалів перевірок
зазначених
контрагентів-постачальників, що не
підтверджують дані платника податків -
TOB «Цифрові радіосистеми».

Так відповідачем, в ході перевірки
використано:

1) акт Катеринопільської ОДПІ
Черкаської області від 29.11.2012 року
№84/22-017/30146161 (копія додається) «Про
неможливість проведення зустрічної
звірки TOB «КПІ-Сервіс» ()
щодо підтвердження господарських
відносин із платниками податків ПП
«Компанія «Сторакс» (код за ) за період з 01.09.2010 по 31.10.2010, TOB
«Ален-Груп» () за період
з 01.02.2011 по 28.02.2011 та TOB « Прайм Ресурс»
() за період з 01.06.2011 по
30.06.2011.

Згідно балансу TOB «КПІ-Сервіс» за 2011 рік
основні виробничі фонди на початок
звітного періоду становили 88,0 тис.грн.
на кінець періоду 64,0 тис.грн.

Середня чисельність працюючих згідно
звіту 1ДФ за преревіряємий період
склала - 161 особу.

В ході проведення аналізу матеріалів
податкової звітності, реєстраційних
документів, звітів та інших документів
які знаходяться в базах ДПС,
встановлено відсутність необхідних
умов для досягнення результатів
відповідної підприємницької,
економічної діяльності в силу
відсутності управлінського або
технічного персоналу, оборотних
коштів, виробничих активів, складських
приміщень, транспортних засобів при
значних обсягах реалізації товарів
(робіт, послуг).

Стан платника - « 9» - направлено
повідомлення про відсутність за місцем
знаходження.

Операції TOB «КПІ-Сервіс» () не підтверджуються стосовно
врахування реального часу здійснення
операцій, місцезнаходження майна,
наявності трудових ресурсів,
виробничо-складських приміщень та
іншого майна, які економічно необхідні
для виконання такого постачання або
здійснення діяльності, що свідчить про
відсутність необхідних умов для
результатів відповідної
господарської, економічної діяльності,
технічного персоналу, основних фондів,
виробничих активів, складських
приміщень і транспортних засобів.

Також, в ході проведення перевірки не
встановлено факту з реалізації TOB
«КПІ-Сервіс» ()
контрагентам-замовникам (покупцям), у
зв'язку з відсутністю (не наданням до
перевірки) договорів про господарську
діяльність, видаткових накладних,
податкових накладних, актів
приймання-передачі товару,
довіреностей, документів, які
підтверджують купівлю-продаж офісної
техніки, а також інших первинних
документів.

Встановлено відсутність будь-якої
інформації про наявні складські
приміщення, наявність автомобільного
чи іншого транспорту, згідно
направленого запиту до ВПМ Корсунь -
Шевченківською МДПІ №6635/22-031 від 19.10.2012
року, а також відсутні відомості про
устаткування, що необхідне для
здійснення фінансово-господарської
діяльності підприємства.

Загальна чисельність працюючих на TOB
«КПІ-Сервіс» () згідно
останнього поданого звіту 1ДФ складає -
14 осіб.

За юридичною адресою 20500 Черкаська обл.
Катеринопільський р-н., смт.
Катеринопіль, вул. Леніна 12А, TOB
«КПІ-Сервіс» () не
знаходиться.

Отже, врахувавши все вищевикладене,
податковий орган дійшов висновку, що
фінансово-господарська діяльність TOB
«КПІ-Сервіс» ()
здійснюється поза межами правового
поля, що у свою чергу свідчить про не
набуття належним чином цивільної
правової дієздатності TOB «КПІ-Сервіс»,
фінансово-господарські
взаємовідносини між TOB «КПІ-Сервіс» та
контрагентами замовниками (покупцями)
без мети настання реальних наслідків
та такими, що вчинено без наміру
створення правових наслідків, які
обумовлювались цими правочинами.

2) акт від 22.08.2012 року №648/22-8/31607782 про
результати документальної
позапланової невиїзної перевірки
приватного підприємства «Компанія
«Сторакс» (код за ) з питань
дотримання вимог податкового
законодавства при здійсненні
фінансово-господарських
взаємовідносин з TOB «Реміс ЛТД» () з 01.01.2009 по 31.12.2011 року.

За результатами перевірки встановлено
відсутність об'єктів оподаткування по
операціях з придбання товарів (послуг)
у підприємств-постачальників та по
операціях з продажу цих товарів
(послуг) підприємствам-покупцям за
період 01.01.2009 року по 31.12.2011 року, в
розумінні ст.3 Закону України «Про
оподаткування прибутку підприємств»
та ст.3 Закону України «Про податок на
додану вартість».

3) акт від 22.08.2012 №648/22-8/31607782 «Про
результати документальної
позапланової невиїзної перевірки
приватного підприємства «Компанія
«Сторакс» (код за ) з питань
дотримання вимог податкового
законодавства при здійсненні
фінансово-господарських
взаємовідносин з TOB «Реміс ЛТД» () з 01.01.2009 року по 31.12.2011 року»
(копія додається).

Так, за результатами перевірки
встановлено відсутність об'єктів
оподаткування по операціях з придбання
товарів (послуг) у
підприємств-постачальників та по
операціях з продажу цих товарів
(послуг) підприємствам-покупцям за
період 01.01.2009 року по 31.12.2011 року, в
розумінні ст.3 Закону України «Про
оподаткування прибутку підприємств»
та ст.3 Закону України «Про податок на
додану вартість».

Тобто, придбані товари/роботи, послуги
у ПП «Компанія «Сторакс» у вересні 2010
року на суму 5 235 643,00 грн., в т.ч. ПДВ 872607,23
грн. а у жовтні 2010 року на суму 2464356,60
грн., в т.ч. ПДВ 410726,10 не підтверджуються
виходячи із висновку вищезгаданого
акту перевірки.

Отже, податковим органом в акті
перевірки позивача зроблено висновок
про те, що відповідно до вимог п.201.4,
п.201.6, п.201.10 ст.201 Податкового кодексу
України TOB «Цифрові радіосистеми» не
мало підстав відображати у складі
податкового кредиту в податкових
деклараціях з ПДВ податкові накладні з
реквізитами
контрагентів-постачальників TOB
«КПІ-Сервіс» на загальну суму 48 066,00 грн.
та TOB «КПІ-ТРЕЙДІНГ» на загальну суму 12
295,4 грн.

Разом з тим, представник відповідача,
08.07.2014 року в судовому засіданні в суді
апеляційної інстанції зазначив, що при
винесені податкового
повідомлення-рішення від 06.12.2013 року
№07 в частині нарахування
грошового зобов'язання в сумі 48 066,00 грн.
основного платежу, та 12 016,50 грн.
штрафних (фінансових) санкцій по
господарських взаємовідносинах з
контрагентом ТОВ «КПІ-Сервіс», до уваги
бралися лише відомості зазначені в
акті зустрічної звірки, будь-яких інших
доказів в підтвердження фіктивності
ТОВ «КПІ-Сервіс» у податкового органу
на момент складання акту перевірки
позивача не було. Враховуючи
вищевикладене, представник податкової
інспекції в суді апеляційної інстанції
не заперечував проти того, що ТОВ
«КПІ-Сервіс» на момент перевірки було
підприємством яке дійсно займалося
господарською діяльністю, та
відповідно не заперечував проти
задоволення позовних вимог в частині
визнання протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення від
06.12.2013 року №07 в частині
нарахування грошового зобов'язання в
сумі 48 066,00 грн. за основним платежем, та
12 016,50 грн. за штрафними (фінансовими)
санкціями, а всього на суму 60 082,50 грн.

Згідно з п. 5.1 ст. 5 Закону України «Про
оподаткування прибутку підприємств»,
валові витрати виробництва та обігу -
сума будь-яких витрат платника податку
у грошовій, матеріальній або
нематеріальній формах, здійснюваних як
компенсація вартості товарів (робіт,
послуг), які придбаваються
(виготовляються) таким платником
податку для їх подальшого використання
у власній господарській діяльності.

За змістом пп. 5.2.1 п. 5.2 ст. 5 Закону
України «Про оподаткування прибутку
підприємств» встановлено, що до складу
валових витрат включаються, зокрема,
суми будь-яких витрат, сплачених
(нарахованих) протягом звітного
періоду у зв'язку з підготовкою,
організацією, веденням виробництва,
продажем продукції (робіт, послуг) і
охороною праці, у тому числі витрати з
придбання електричної енергії
(включаючи реактивну), з урахуванням
обмежень, установлених пунктами 5.3 - 5.7
цієї статті.

Згідно з пп. 5.3.9 п. 5.3 ст. 5 вказаного
Закону, не підлягають віднесенню до
складу валових витрат суми збитків
платника податку, понесених у зв'язку з
продажем товарів (робіт, послуг) або їх
обміном за цінами, що нижчі за звичайні,
пов'язаним з таким платником податку
особам.

У разі коли сума виплат (заохочень) або
її частина пов'язаним фізичним особам
не визнаються валовими витратами, така
сума (або її частина) є базою для
нарахування внесків на соціальні
заходи, передбачені пунктом 5.7 цієї
статті.

Не належать до складу валових витрат
будь-які витрати, не підтверджені
відповідними розрахунковими,
платіжними та іншими документами,
обов'язковість ведення і зберігання
яких передбачена правилами ведення
податкового обліку.

Відповідно до пп. 11.2.1 п. 11.2 ст. 11
вказаного Закону, датою збільшення
валових витрат виробництва (обігу)
вважається дата, яка припадає на
податковий період, протягом якого
відбувається будь-яка з подій, що
сталася раніше:

або дата списання коштів з банківських
рахунків платника податку на оплату
товарів (робіт, послуг), а в разі їх
придбання за готівку - день їх видачі з
каси платника податку;

або дата оприбуткування платником
податку товарів, а для робіт (послуг) -
дата фактичного отримання платником
податку результатів робіт (послуг).

Відповідно до п. 1.7 ст. 1 Закону України
«Про податок на додану вартість»,
податковий кредит - це сума, на яку
платник податку має право зменшити
податкове зобов'язання звітного
періоду, визначеного цим Законом.

Пп. 7.4.1 п. 7.4 ст. 7 зазначеного Закону
передбачено, що податковий кредит
звітного періоду складається із сум
податків, сплачених (нарахованих)
платником податку у звітному періоді у
зв'язку з придбанням товарів (робіт і
послуг), вартість яких відноситься до
складу витрат виробництва (обігу). Пп.
7.5.1 п. 7.5 цього Закону визнає датою
виникнення права платника податку на
податковий кредит дату списання коштів
з банківського рахунку платника
податку в оплату товарів (робіт і
послуг) або дату отримання податкової
накладної.

Відповідно до пп. 7.2.3 п. 7.2 ст. 7 Закону
України «Про податок на додану
вартість», податкова накладна
складається у момент виникнення
податкових зобов'язань продавця у двох
примірниках. Оригінал податкової
накладної надаються покупцю, копія
залишається у продавця товарів (робіт,
послуг).

Для операцій, що оподатковуються і
звільнені від оподаткування,
складаються окремі податкові накладні.

Податкова накладна є звітним
податковим документом і одночасно
розрахунковим документом.

Податкова накладна виписується на
кожну повну або часткову поставку
товарів (робіт, послуг). У разі коли
частка товару (робіт, послуг) не містить
відокремленої вартості, перелік
(номенклатура) частково поставлених
товарів зазначається в додатку до
податкової накладної у порядку,
встановленому центральним органом
державної податкової служби України,
та враховується у визначенні загальних
податкових зобов'язань.

Платники податку повинні зберігати
податкові накладні протягом строку,
передбаченого законодавством для
зобов'язань із сплати податків.

Згідно з пп. 7.2.6 п. 7.2 ст. 7 Закону України
«Про податок на додану вартість»,
податкова накладна видається
платником податку, який поставляє
товари (послуги), на вимогу їх
отримувача, та є підставою для
нарахування податкового кредиту. Як
виняток з цього правила, підставою для
нарахування податкового кредиту при
поставці товарів (послуг) за готівку чи
з розрахунками картками платіжних
систем, банківськими або персональними
чеками у межах граничної суми,
встановленої Національним банком
України для готівкових розрахунків, є
належним чином оформлений товарний
чек, інший платіжний чи розрахунковий
документ, що підтверджує прийняття
платежу постачальником від отримувача
таких товарів (послуг), з визначенням
загальної суми такого платежу, суми
податку та податкового номера
постачальника.

Згідно з пп. 7.4.5 п. 7.4 ст. 7 зазначеного
Закону, до податкового кредиту не
дозволяється включення будь-яких
витрат по сплаті податку, що не
підтверджені податковими накладними
чи митними деклараціями. У разі, коли на
момент перевірки платника податку
податковим органом, суми податку
попередньо включені до складу
податкового кредиту, залишаються
непідтвердженими зазначеними вище
документами, тоді платник податку несе
відповідальність у вигляді фінансових
санкцій, встановлених законодавством
України, нарахованих на суму
податкового кредиту, не підтверджену
документами.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні», первинний
документ - документ, який містить
відомості про господарську операцію та
підтверджує її здійснення;
господарською операцією є дія або
подія, яка викликає зміни в структурі
активів та зобов'язань, власному
капіталі підприємства.

Відповідно до ст. 9 Закону України «Про
бухгалтерській облік та фінансову
звітність в Україні», підставою для
бухгалтерського обліку господарських
операцій є первинні документи, які
фіксують факти здійснення
господарських операцій. Первинні
документи повинні бути складені під
час здійснення господарської операції,
а якщо це неможливо - безпосередньо
після її закінчення. Для контролю та
впорядкування оброблення даних на
підставі первинних документів можуть
складатися зведені облікові документи.

Первинні та зведені облікові документи
можуть бути складені на паперових або
машинних носіях і повинні мати такі
обов'язкові реквізити: назву документа
(форми); дату і місце складання; назву
підприємства, від імені якого складено
документ; зміст та обсяг господарської
операції, одиницю виміру господарської
операції; посади осіб, відповідальних
за здійснення господарської операції і
правильність її оформлення; особистий
підпис або інші дані, що дають змогу
ідентифікувати особу, яка брала участь
у здійсненні господарської операції.

Згідно з пп. 2.15 п. 2 Положення про
документальне забезпечення записів у
бухгалтерському обліку, затвердженого
наказом Міністерства фінансів України
від 24 травня 1995 року № 88, зареєстровано
в Міністерстві юстиції України 05
червня 1995 року за № 168/704, визначено, що
первинні документи підлягають
обов'язковій перевірці працівниками,
які ведуть бухгалтерський облік, за
формою і змістом, тобто перевіряється
наявність у документі обов'язкових
реквізитів та відповідність
господарської операції діючому
законодавству, логічна ув'язка окремих
показників.

При вирішенні даної справи, колегія
суддів враховує також правову позицію
Вищого адміністративного суду України,
висловлену ним в Інформаційному листі
від 20 липня 2010 року № 1112/11/13-10,
відповідно до якого процесуальна
діяльність суду із встановлення
обґрунтованості права платника
податку на податковий кредит та/або
бюджетне відшкодування з податку на
додану вартість повинна включати такі
етапи: 1) встановлення факту здійснення
господарської операції; 2) встановлення
спеціальної податкової
правосуб'єктності учасників
господарської операції; 3) встановлення
зв'язку між фактом придбання товарів
(послуг), спорудженням основних фондів,
імпортом товарів (послуг) і
господарською діяльністю платника
податку; 4) встановлення дотримання
платником податку спеціальних вимог
щодо документального підтвердження
сум податкового кредиту та/або
бюджетного відшкодування з податку на
додану вартість; 5) встановлення факту
надмірної сплати податку на додану
вартість у ціні товарів (послуг), що
придбані платником податку.

Як зазначено в Інформаційному листі
Вищого адміністративного суду України
від 02 червня 2011 року № 742/11/13-11, витрати
для цілей визначення об'єкта
оподаткування податком на прибуток, а
також податковий кредит для цілей
визначення об'єкта оподаткування
податком на додану вартість мають бути
фактично здійснені і підтверджені
належним чином складеними первинними
документами, що відображають
реальність господарської операції, яка
є підставою для формування податкового
обліку платника податків.

Згідно з ч. 1 ст. 244-2 КАС України, рішення
Верховного Суду України, прийняте за
результатами розгляду заяви про
перегляд судового рішення з мотивів
неоднакового застосування судом
(судами) касаційної інстанції одних і
тих самих норм матеріального права у
подібних правовідносинах, є
обов'язковим для всіх суб'єктів владних
повноважень, які застосовують у своїй
діяльності нормативно-правовий акт, що
містить зазначені норми права. та для
всіх судів України. Суди зобов'язані
привести свою судову практику у
відповідність з рішенням Верховного
Суду України.

Колегія суддів під час розгляду справи
керується постановою Верховного Суду
України від 05 березня 2012 року у справі
№ 21-421а11, прийнятою за результатами
розгляду заяви про перегляд судового
рішення з мотивів неоднакового
застосування судом касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права у подібних
правовідносинах, в якій зазначено, що
підписані від імені осіб, які
заперечують свою участь у створенні та
діяльності товариств, зокрема й у
підписанні будь-яких первинних
документів, податкові накладні не
можна вважати належно оформленими та
підписаними повноважними особами
звітними документами, які посвідчують
факт придбання товарів, робіт чи
послуг, а тому віднесення відображених
у них сум ПДВ до податкового кредиту є
безпідставним.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів вважає, що позивачем не було
дотримано вимоги щодо документального
підтвердження спірних сум податкового
кредиту та валових витрат, а, отже, і
правомірності відображення їх у
податковій звітності, оскільки
первинні документи, які надані
позивачем на підтвердження реальності
укладених договорів з його
контрагентами, колегія суддів не
вважає належними доказами у справі,
зважаючи на той факт, що особа,
відповідальна за
фінансово-господарську діяльність ТОВ
«Арком ЛТД» у періоді, що перевірявся,
директор ОСОБА_4, заперечує свою участь
у створенні та діяльності товариства,
зокрема й у підписанні будь-яких
первинних документів, що знайшло своє
підтвердження допустимими доказами у
справі.

Таким чином, єдиною підставою
документального підтвердження спірних
сум податкового кредиту мають бути
належним чином складені та підписані
повноважними особами первинні
документи в розумінні наведених норм
законодавства.

З огляду на вищевикладене, колегія
суддів дійшла висновку про часткове
задоволення позовних вимог, а саме в
частині визнання протиправним та
скасуванні податкового
повідомлення-рішення Державної
податкової інспекції у Печерському
районі Головного управління
Міністерства доходів і зборів України
у місті Києві від 06.12.2013 року №07 в
частині нарахування грошового
зобов'язання в сумі 48 066,00 грн. основного
платежу, та 12 016,50 грн. штрафних
(фінансових) санкцій по господарських
взаємовідносинах з контрагентом ТОВ
«КПІ-Сервіс».

Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства
України, в адміністративних справах
про протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Проаналізувавши наведені законодавчі
норми, повно та всебічно дослідивши
матеріали справи, колегія суддів
вважає, що відповідачем надано
достатньо доказів правомірності дій
щодо проведення перевірки, оформлення
її результатів у формі акту та
прийняття на його основі податкових
повідомлень-рішень, що підтверджується
наявними в матеріалах справи
документами.

Згідно зі ст.ст. 198 ч. 1 п. 3, 202 ч. 1 п. 4 КАС
України, за наслідками розгляду
апеляційної скарги на постанову суду
першої інстанції суд апеляційної
інстанції скасовує її та ухвалює нове
рішення, якщо визнає, що судом першої
інстанції порушено норми
матеріального або процесуального
права, що призвело до неправильного
вирішення справи.

Керуючись ст. ст. 160, 196, 198, 202, 205, 206, 212, 254
КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у Печерському
районі Головного управління
Міністерства доходів і зборів України
у місті Києві - задовольнити частково.

Постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 25 березня 2014 року -
скасувати.

Прийняти нову постанову, якою
адміністративний позов Товариства з
обмеженою відповідальністю «Цифрові
радіосистеми» до Державної податкової
інспекції у Печерському районі
Головного управління Міністерства
доходів і зборів України у місті Києві
про визнання протиправними та
скасування податкових
повідомлень-рішень від 06.12.2013 року №№
07, 07, 07 - задовольнити
частково.

Визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення-рішення
Державної податкової інспекції у
Печерському районі Головного
управління Міністерства доходів і
зборів України у місті Києві від 06.12.2013
року №07 в частині донарахування
грошового зобов'язання в сумі 60 082 грн.
(шістдесят тисяч вісімдесят дві гривні)
50 коп., з яких за основним платежем 48 082
грн. (сорок вісім тисяч вісімдесят дві
гривні) 00 коп., за штрафними
(фінансовими) санкціями 12 016 грн.
(дванадцять тисяч шістнадцять гривень)
50 коп.

В задоволені решти позовних вимог
відмовити.

Постанова набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржена протягом двадцяти днів з дня
її складання в повному обсязі шляхом
подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Повний текст постанови виготовлено
11.07.2014 року.

Головуючий суддя:
О.М. Романчук

Судді:
В.А.Твердохліб

О.Є.Пилипенко

Головуючий суддя

Романчук О.М

Судді:

Твердохліб В.А.

Пилипенко О.Є.