Справа № 2-а-1725/11/0213
Суддя: Граб Л.С.
Дата ухвалення: 2014-06-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 2-а-1725/11/0213
Головуючий у 1-й інстанції: Мочульська
Суддя-доповідач: Граб Л.С.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 червня 2014 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

Головуючий суддя: Граб Л.С.

судді: Біла Л.М. Боровицький О. А.

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
управління Пенсійного фонду у
Липовецькому районі Вінницької
області на постанову Липовецького
районного суду Вінницької області від
19 квітня 2011 року у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_2 до
управління Пенсійного фонду у
Липовецькому районі Вінницької
області про перерахунок пенсії,

В С Т А Н О В И В :

в березні 2011 року позивачка звернулася
до Липовецького районного суду
Вінницької області з позовом до
управління Пенсійного фонду України у
Липовецькому районі Вінницької
області про перерахунок пенсії.

Постановою Липовецького районного
суду Вінницької області від 19 квітня 2011
року позов задоволено частково, а
саме: визнано відмову відповідача
протиправною; зобов'язано відповідача
здійснити перерахунок щомісячної
державної соціальної допомоги
позивачу як дитині війни нарахувати та
щомісячно виплачувати надбавку до
пенсії в розмірі 30 % мінімальної пенсії
за віком, встановленої ч. 1 ст. 28 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування", з
урахуванням встановленого
законодавством прожиткового мінімуму
для осіб, які втратили працездатність,
за періоди з 09.07.2007 року по 31.12.2007 року та
з 22.05.2008 року по день припинення такого
права, з урахуванням фактично
виплаченого.

Не погодившись з постановою суду
першої інстанції, відповідач подав
апеляційну скаргу, в якій просив
скасувати постанову суду першої
інстанції та відмовити в задоволені
позовних вимог позивачу.

Згідно зі ст.ст.183-2, 197 КАС України суд
апеляційної інстанції розглядає
справу в порядку письмового
провадження.

Колегія суддів, заслухавши
суддю-доповідача, перевіривши рішення
суду першої інстанції та доводи
апеляційної скарги, проаналізувавши на
підставі встановлених фактичних
обставин справи правильність
застосування судом першої інстанції
норм матеріального та процесуального
права, вважає, що апеляційна скарга
підлягає частковому задоволенню з
наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи,
Позивач є пенсіонером за віком та має
статус дитини війни відповідно до
статті 1 Закону України "Про соціальний
захист дітей війни".

Згідно зі статтею 6 Закону України "Про
соціальний захист дітей війни" особам,
що належать до соціальної категорії
громадян "діти війни", з 01.01.2006 року
відповідач повинен був нараховувати та
виплачувати щомісячне підвищення до
пенсії в розмірі 30% мінімальної пенсії
за віком.

Розмір мінімальної пенсії за віком
визначений статтею 28 Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування" від 09.07.2003 року №
1058, згідно якої мінімальна пенсія за
віком дорівнює прожитковому мінімуму,
встановленому для осіб, що втратили
працездатність.

На момент звернення позивача до суду,
нарахування доплати до її пенсії в
розмірі 30% від мінімальної пенсії за
віком, відповідно до положень статті 6
вищезазначеного Закону, відповідачем
не здійснено, у зв'язку з чим він
звернувся до суду за захистом своїх
прав.

Всупереч статті 6 Закону України "Про
соціальний захист дітей війни"
позивачу щомісячне підвищення до
пенсії виплачувалось відповідно до
постанови Кабінету Міністрів України
від 28.05.2008 року № 530.

З огляду на загальні засади
пріоритетності законів над
підзаконними актами, Закон України "Про
соціальний захист дітей війни" має вищу
юридичну силу в порівняні з постановою
Кабінету Міністрів України від 28.05.2008
року № 530. Отже, відповідач
неправомірно виплачував щомісячне
підвищення до пенсії в меншому розмірі,
ніж це передбачено статтею 6
зазначеного Закону.

Виходячи з приписів частини 2 статті 152
Конституції України та дати ухвалення
рішень Конституційним Судом України,
колегія суддів погоджується з
висновками суду щодо наявності у
відповідача обов'язку нараховувати та
сплачувати позивачу доплату до пенсії,
передбачену статтею 6 Закону України
"Про соціальний захист дітей війни".

При цьому, апеляційна інстанція не може
погодитися з висновками суду щодо
зобов'язання відповідача здійснити
нарахування та виплату позивачу
підвищення до пенсії відповідно до ст. 6
Закону України "Про соціальний захист
дітей війни", за періоди з 09.07.2007 року по
31.12.2007 року, з 22.05.2008 року по день
припинення такого права.

Так, відповідно до частини 2 статті 99
КАС України для звернення до
адміністративного суду за захистом
прав, свобод та інтересів особи
встановлюється шестимісячний строк,
який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів.

Відповідно до статті 100 КАС України
адміністративний позов, поданий після
закінчення строків, установлених
законом, залишається без розгляду, якщо
суд за заявою особи, яка його подала, не
знайде підстав для поновлення строку.

У зв`язку зі зверненням позивача до
суду 30.03.2011 року колегія суддів вважає
за необхідне позовні вимоги позивача
за період з 09.07.2007 року по 29.09.2010,
залишити без розгляду.

Відповідно до ст.99 КАС України, права
позивача на одержання підвищення до
пенсії, як дитині війни підлягають
захисту з 30.09.2010 року, оскільки позов
подано до суду 30.03.2011 року.

У свою чергу відповідно до частини
другої статті 19 Конституції України
суб'єкт владних повноважень,
здійснюючи свої владні управлінські
функції, зобов'язаний діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

У разі зміни після прийняття рішення
судом розміру та порядку виплати
пенсій, а також таких її складових як
підвищення до пенсії дітям війни,
припинення участі застрахованої особи
в системі загальнообов'язкового
державного пенсійного страхування
орган влади повинен діяти відповідно
до чинного законодавства, не
допускаючи за подібних обставин
порушень, на які вже звертав увагу суд.

В силу пункту 3 частини 1 статті 198 КАС
України, за наслідками розгляду
апеляційної скарги на постанову суду
першої інстанції має право скасувати
її та прийняти нову постанову суду.

Відповідно до пункту 4 частини 1
статті 202 КАС України підставами для
скасування постанови або ухвали суду
першої інстанції та ухвалення нового
рішення є порушення норм матеріального
або процесуального права, що призвело
до неправильного вирішення справи або
питання.

Враховуючи встановлене порушення
судом першої інстанції норм
процесуального права, колегія суддів
вбачає підстави для скасування
оскаржуваної постанови Хмельницького
міськрайонного суду та прийняття нової
постанови.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 183-2, 195, 196, 198, 202, 205,
207, 254 КАС України , суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду у Липовецькому районі
Вінницької області задовольнити
частково.

Постанову Липовецького районного суду
Вінницької області від 19 квітня 2011 року
у справі за адміністративним позовом
ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду
у Липовецькому районі Вінницької
області про перерахунок пенсії, -
скасувати.

Прийняти нову постанову, якою позов
задовольнити частково.

Позовні вимоги в частині зобов'язання
Управління Пенсійного фонду України у
Липовецькому районі Вінницької
області перерахувати та виплатити
позивачу державну соціальну допомогу
як дитині війни у розмірі 30 %
мінімальної пенсії за віком відповідно
до статті 6 Закону України "Про
соціальний захист дітей війни" за
періоди з 09 липня 2007 року по 29 вересня
2010 року - залишити без розгляду.

Визнати дії управління Пенсійного
фонду України у Липовецькому районі
Вінницької області щодо відмови в
перерахунку та виплаті ОСОБА_2
державної соціальної допомоги як
дитині війни у розмірі 30% мінімальної
пенсії за віком відповідно до ст.6
Закону України "Про соціальний захист
дітей війни" протиправними.

Зобов'язати управління Пенсійного
фонду України у Липовецькому районі
Вінницької області перерахувати та
виплачувати ОСОБА_2 державну соціальну
допомогу як дитині війни в розмірі 30 %
мінімальної пенсії за віком за період з
30 вересня 2010 року по день припинення
такого права, з урахуванням проведених
виплат.

В решті позовних вимог відмовити.

Відповідно до ч. 10 ст. 183-2 КАС України у
разі оскарження в апеляційному порядку
постанови, прийнятої у скороченому
провадженні, судове рішення
апеляційної інстанції є остаточним та
оскарженню не підлягає.

Головуючий
Граб Л.С.

Судді
Біла Л.М.

Боровицький О. А.