Справа № 2а-3628/12/2670
Суддя: Черпіцька Л.Т.
Дата ухвалення: 2014-07-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 липня 2014 року м.
Київ К/9991/64937/12

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

Суддів:Черпіцької Л.Т. Розваляєвої Т.С.
Чалого С.Я.провівши попередній розгляд
адміністративної справи за касаційною
скаргою ОСОБА_4 на постанову Окружного
адміністративного суду міста Києва від
25 липня 2012 року та ухвалу Київського
апеляційного адміністративного суду
від 25 вересня 2012 року у справі
№2а-3628/12/2670 за позовом ОСОБА_4 до
Міністерства оборони України про
визнання протиправним рішення та
зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_4 звернувся з позовом до
Міністерства оборони України в якому, з
урахуванням зменшених позовних вимог,
просив:

- заборонити Міністерству оборони
України при забезпеченні
військовослужбовців житлом для
постійного проживання за рахунок
житла, яке виводиться зі складу
службового, застосовувати критерії, що
зазначено у внутрівідомчому документі
від 01.02.2011 р. №904 (№1080/з від 31.01.2011 р.);

- зобов'язати Міністерство оборони
України розглянути ОСОБА_4 для
чергового та позачергового
забезпечення житловим приміщенням для
постійного проживання, у тому числі при
виведенні житлових приміщень зі складу
службового житла Міністерства оборони
України, при розгляді справ осіб, яких
взято на квартирний облік у Київському
гарнізоні за датою, яка дорівнює або що
пізніше, ніж 15.10.1991 року;

- зобов'язати Міністерство оборони
повторно розглянути та надати
відповідь ОСОБА_4 на його звернення від
17.01.2012 р. та 18.01.2012 р.

В обґрунтування своїх вимог ОСОБА_4
зазначив, що у документі №904 порушено
право позивача не тільки на пільгове, а
ще й на чергове, у порядку звичайної
загальної черги Міноборони, отримання
житла для постійного проживання, яке
формується у тому числі, за рахунок
житла, що виведено зі складу
службового.

Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
25 липня 2012 року, залишеною без змін
ухвалою Київського апеляційного
адміністративного суду від 25 вересня
2012 року, в задоволенні позову
відмовлено.

Не погоджуючись з рішеннями суду
першої та апеляційної інстанцій ОСОБА_4
звернувся з касаційною скаргою, у якій
просить скасувати судові рішення
першої та апеляційної інстанції, та
направити справу на новий розгляд до
суду першої інстанції, посилаючись на
те, що при прийнятті зазначених судових
рішень було порушено норми
матеріального та процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи,
обговоривши доводи касаційної скарги,
колегія суддів дійшла висновку, що
касаційна скарга не підлягає
задоволенню.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що ОСОБА_4 є пенсіонером
Збройних сил України та перебуває на
обліку військовослужбовців, які
потребують поліпшення житлових умов з
15.10.1991р. у гарнізоні м. Києва, а також
внесено до списку осіб за №540, які мають
право на позачергове отримання житла
за рахунок відповідача.

28 січня 2011 року (01.02.2011р. №904, 31.01.2011 №
1080/з) Міністром оборони України
затверджені критерії щодо підготовки
та розгляду пропозицій про виключення
квартир з числа службових.

Відповідно до частини другої статті 17
Кодексу адміністративного судочинства
України юрисдикція адміністративних
судів поширюється на спори фізичних чи
юридичних осіб із суб'єктам владних
повноважень щодо оскарження його
рішень (нормативно-правових актів чи
правових актів індивідуальної дії), дій
чи бездіяльності.

Згідно з частиною третьою статті 17
Кодексу адміністративного судочинства
України юрисдикція адміністративних
судів не поширюється на
публічно-правові справи, а саме щодо
відносин, які відповідно до закону,
статуту (положення) об'єднання громадян
віднесені до його внутрішньої
діяльності або виключної компетенції.

Відповідно до визначення
нормативно-правового акта, яке
міститься у наказі Міністерства
юстиції України від 12.04.2005 № 34/5 під
нормативно-правовим актом слід
розуміти офіційний письмовий документ
прийнятий уповноваженим на це
суб'єктом нормотворення у визначеній
законодавством формі та за
встановленою законодавством
процедури, спрямований на регулювання
суспільних відносин, що містить норми
права має неперсоніфікований характер
і розрахований на неодноразове
застосування.

Розпорядчий документ - це акт, що
видається суб'єктом нормотворення у
процесі здійснення ним
виконавчо-розпорядчої діяльності з
метою виконання покладених на нього
завдань та здійснення функцій
відповідно до наданої компетенції на
основі і на виконання Конституції та
законів України, спрямування
регулювання суспільних відносин у
сферах державного управління,
віднесених до його відання.

Рішення Міністра оборони України від
31.01.20011 № 1080/з стосовно визначення
критеріїв щодо розгляду пропозицій по
виключенню квартир із числа службових
не є нормативно-правовим актом, а лише
внутрішньо-розпорядчим документом.

Крім того, Головним
квартирно-експлуатаційним управлінням
Збройних сил України відповідь на
звернення позивача від 18.01.2012р., яке
надійшло за належністю з Генеральної
прокуратури України, було розглянуто
29.02.2012р. за №303/4/15/323.

Частиною другою статті 19 Конституції
України визначено, що органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією.

З огляду на викладене, колегія суддів
погоджується з висновками судів
попередніх інстанцій, що позивачем не
надано суду доказів, що Міністерством
оборони України порушені його права.

За таких обставин, судова колегія
вважає, що судом першої та апеляційної
інстанцій повно і правильно
встановлені фактичні обставини справи,
характер правовідносин сторін і вірно
застосовані до них норми матеріального
права. Доводи касаційної скарги
висновків суду не спростовують.

Згідно із ст. 220 КАС України суд
касаційної інстанції перевіряє
правильність застосування судами
першої та апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
правової оцінки обставин у справі і не
може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу.

Керуючись статтями 220, 220-1, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів Вищого
адміністративного суду України

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити, а
постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 25 липня 2012 року та
ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 25 вересня
2012 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення копії
особам, які беруть участь у справі та
може бути переглянута в порядку ст.ст.
235-2391 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Судді: