Справа № 826/3862/14
Суддя: Скочок Т.О.
Дата ухвалення: 2014-07-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
10 липня 2014 року 10:45
№ 826/3862/14
Окружний адміністративний суд міста
Києва у складі головуючого судді
Скочок Т.О., при секретарі Новик В.М.,
розглянувши у порядку письмового
провадження адміністративну справу
за позовомЗаступника прокурора
Голосіївського району м. Києвадо 3-ті
особиУправління житлово-комунального
господарства Голосіївської районної в
місті Києві державної адміністрації
Голосіївська районна в місті Києві
державна адміністрація (третя особа-1)
ОСОБА_1 (третя особа-2)провизнання
протиправними та скасування рішень,
До Окружного адміністративного суду
міста Києва звернувся заступник
прокурора Голосіївського району м.
Києва (надалі - позивач або прокурор) з
позовом до Голосіївської районної в
місті Києві державної адміністрації
(надалі - відповідач-1), Відділу
приватизації житлового фонду
Управління житлово-комунального
господарства Голосіївської районної в
місті Києві державної адміністрації
(надалі - відповідач-2), в якому просить
(з урахуванням уточненого
адміністративного позову від 07.04.2014
- визнати протиправним та
скасувати розпорядження органу
приватизації Голосіївської районної в
місті Києві державної адміністрації
ОСОБА_2 передано у приватну власність
- визнати недійсним та скасувати
свідоцтво про право власності на
квартиру АДРЕСА_1, видане Відділом
приватизації житлового фонду
Голосіївської районної в місті Києві
державної адміністрації від 14.11.2013
Ухвалою Окружного адміністративного
суду міста Києва від 15.05.2014 року
відкрито провадження у справі,
закінчено підготовче провадження та
призначено справу до судового розгляду
у судовому засіданні на 03.06.2014 року.
В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначив, що оскаржувані рішення є
протиправними та підлягають
скасуванню, оскільки станом на момент
їхнього прийняття гр. ОСОБА_2 помер, а,
відтак, останній фактично не міг
реалізувати своє право на приватизацію
У судовому засіданні 03.06.2014 року до
участі у справі залучено третю особу,
яка не заявляє самостійних вимог на
предмет спору, ОСОБА_1.
17.06.2014 року у судовому засіданні
представником позивача надано
уточнений адміністративний позов від
16.06.2014 року, в якому просив вважати
відповідачем у справі Управління
житлово-комунального господарства
Голосіївської районної в місті Києві
державної адміністрації (надалі -
відповідач або Управління) та виклав
позовні вимоги у наступній редакції:
- «визнати протиправним та
скасувати розпорядження органу
приватизації Голосіївської районної в
місті Києві державної адміністрації
ОСОБА_2 передано у приватну власність
- визнати недійсним свідоцтво про
право власності на квартиру АДРЕСА_1,
видане Відділом приватизації
житлового фонду Голосіївської
районної в місті Києві державної
адміністрації від 14.11.2013 року».
Вищезазначений уточнений
адміністративний позов від 16.06.2014 року
прийнято судом до розгляду.
Крім того, у судовому засіданні 17.06.2014
року в якості третьої особи, яка не
заявляє самостійних вимог на предмет
спору, залучено Голосіївську районну в
місті Києві державну адміністрацію.
У судове засідання 23.06.2014 року з'явилися
представники осіб, які беруть участь у
справі.
Представник позивача у судовому
засіданні позовні вимоги підтримав у
повному обсязі та просив суд
задовольнити їх з підстав, викладених у
Представник відповідача та третьої
особи-1 позов визнав в частині
скасування розпорядження органу
приватизації Голосіївської районної в
місті Києві державної адміністрації
ОСОБА_2 передано у приватну власність
квартиру АДРЕСА_1, та визнання
недійсним свідоцтво про право
власності на квартиру АДРЕСА_1, видане
Відділом приватизації житлового фонду
Голосіївської районної в місті Києві
державної адміністрації від 14.11.2013
року. Щодо вимоги про визнання
протиправним оскаржуваного
розпорядження, представник
відповідача та третьої особи-1
наголосив, що останнім не було відомо
станом на момент прийняття
оскаржуваного рішення про факт смерті
ОСОБА_2, а, відтак, відсутній факт
Представники третьої особи-2 проти
задоволення позову заперечували,
вказуючи на правомірність
оскаржуваних рішень.
Суд у судовому засіданні 23.06.2014 року за
згодою сторін на підставі ч. 4 ст. 122
Кодексу адміністративного судочинства
України (надалі - КАС України),
враховуючи відсутність потреби
заслухати свідка чи експерта, ухвалив
про перехід до розгляду справи у
порядку письмового провадження.
Розглянувши наявні в матеріалах справи
документи і матеріали, заслухавши
пояснення осіб, які з'явилися у судове
засідання, всебічно і повно з'ясувавши
всі фактичні обставини справи, на яких
ґрунтується позов, оцінивши докази, які
мають значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті, суд зазначає
Як вбачається з матеріалів справи, гр.
ОСОБА_2 звернувся до керівника органу
приватизації Голосіївської РДА м. Київ
із заявою від 10.10.2013 року (зареєстрована
відмітки на копії даної заяви наявної у
матеріалах справи), в якій заявник
просив оформити передачу в приватну
власність квартиру, що він займає разом
з членами сім'ї на умовах найму. В
якості додатків до вказаної заяви
додано довідку про склад сім'ї та
За результатами розгляду
вищезазначеної заяви органом
приватизації Голосіївської районної в
місті Києві державної адміністрації
(відділом приватизації житлового фонду
Управління житлово-комунального
господарства Голосіївської районної в
місті Києві державної адміністрації)
винесено розпорядження від 14.11.2013 року
наймача ОСОБА_2 про передачу квартири, в
якій він мешкає і знаходить за адресою:
АДРЕСА_2 задовольнити і передати
вказану квартиру в приватну власність.
Надалі відділом приватизації
житлового фонду Управління
житлово-комунального господарства
Голосіївської районної в місті Києві
державної адміністрації видано
свідоцтво про право власності від
14.11.2013 року, яким посвідчено, що
квартира АДРЕСА_1 належить на праві
приватної власності гр. ОСОБА_2.
Прокурором Голосіївського району
міста Києва внесено подання щодо
усунення порушень вимог Закону України
«Про приватизацію державного
житлового фонду» від 26.02.2014 року
№88-1748вих-14 на ім'я голови Голосіївської
районної в місті Києві державної
адміністрації, зі змісту якого
вбачається, що за результатами
перевірки встановлено, що на адресу
відділу приватизації житлового фонду
Управління житлово-комунального
господарства Голосіївської районної в
місті Києві державної адміністрації
10.10.2013 року надійшла заява гр. ОСОБА_2 з
проханням передати в приватну
власність квартиру АДРЕСА_1 у
Голосіївському районі м. Києва, яку
останній займає на умовах найму, на
підставі чого видано розпорядження від
власності на вказану вище квартиру,
однак, згідно інформації Відділу
реєстрації смерті у м. Києві гр. ОСОБА_2
ІНФОРМАЦІЯ_2 помер, у зв'язку з чим з
посиланням на положення ст. 25
Цивільного кодексу України зроблено
висновок про порушення відділом
приватизації житлового фонду
Управління житлово-комунального
господарства Голосіївської районної в
місті Києві державної адміністрації
вимог Цивільного кодексу України,
Закону України «Про приватизацію
державного житлового фонду», оскільки
прийняття рішення про приватизацію
житла на користь особи, яка на момент
прийняття такого рішення була мертва і
реалізувати своє право на приватизацію
житла фактично не могла, з огляду на що
вимагалося усунути виявлені порушення
Закону України «Про приватизацію
державного житлового фонду», причини
цих порушень та умови, що їм сприяли,
скасувати вказані вище розпорядження
У відповідь на вказане подання
Голосіївською районною в місті Києві
державною адміністрацією листом від
05.03.2014 року №100-1629 повідомлено
прокурора Голосіївського району міста
Києва про те, що положення Закону
України «Про приватизацію державного
житлового фонду» не передбачають
можливості скасування рішення органу
приватизації, відповідно і свідоцтва
про право власності, у зв'язку з чим, за
твердженнями третьої особи-1, виконати
вимоги прокуратури Голосіївського
району міста Києва не вбачається за
Вважаючи оскаржувані розпорядження
14.11.2013 року такими, що підлягають
скасуванню, позивач звернувся з
позовом до суду.
Розглядаючи справу по суті, суд
виходить з наступного.
Нормативно-правовим актом, який
визначає правові основи приватизації
державного житлового фонду, його
подальшого використання і утримання, є
Закон України «Про приватизацію
державного житлового фонду» від 19.06.1992
року №2482-ХІІ (надалі - Закон №2482).
Так, у силу ч. 1 ст. 2 Закону №2482, до
об'єктів приватизації належать
квартири багатоквартирних будинків,
одноквартирні будинки, житлові
приміщення у гуртожитках (житлові
кімнати, житлові блоки (секції), кімнати
у квартирах та одноквартирних
будинках, де мешкають два і більше
наймачів (далі - квартири (будинки), які
використовуються громадянами на
Приватизація здійснюється шляхом:
безоплатної передачі громадянам
квартир (будинків), житлових приміщень
у гуртожитках з розрахунку санітарної
норми 21 квадратний метр загальної
площі на наймача і кожного члена його
сім'ї та додатково 10 квадратних метрів
на сім'ю; продажу надлишків загальної
площі квартир (будинків), житлових
приміщень у гуртожитках громадянам
України, що мешкають в них або
перебувають в черзі потребуючих
поліпшення житлових умов.
Передача у власність громадян житлових
приміщень у гуртожитках здійснюється з
одночасною передачею їм у спільну
сумісну власність допоміжних
приміщень (приміщень загального
користування) (ст. 3 Закону №2482).
Приписами ст. 8 Закону №2482 врегульовано
питання організації проведення
приватизації та оформлення права
Приватизація державного житлового
фонду здійснюється уповноваженими на
це органами, створеними місцевою
державною адміністрацією, та органами
місцевого самоврядування, державними
підприємствами, організаціями,
установами, у повному господарському
віданні або оперативному управлінні
яких знаходиться державний житловий
фонд (ч. 1 ст. 8 Закону №2482).
Передача квартир (будинків), житлових
приміщень у гуртожитках здійснюється в
спільну сумісну або часткову власність
за письмовою згодою всіх повнолітніх
членів сім'ї, які постійно мешкають у
цій квартирі (будинку), житловому
приміщенні у гуртожитку, в тому числі
тимчасово відсутніх, за якими
зберігається право на житло, з
обов'язковим визначенням
уповноваженого власника квартири
(будинку), житлового приміщення у
гуртожитку (ч. 2 ст. 8 Закону №2482).
Згідно ч. 3 ст. 8 Закону №2482, передача
квартир (будинків) у власність громадян
здійснюється на підставі рішень
відповідних органів приватизації, що
приймаються не пізніше місяця з дня
одержання заяви громадянина. Передача
житлових приміщень у гуртожитках у
власність мешканців гуртожитків
здійснюється відповідно до закону.
Передача квартир (будинків), житлових
приміщень у гуртожитках у власність
громадян з доплатою, безоплатно чи з
компенсацією відповідно до статті 5
цього Закону оформляється свідоцтвом
про право власності на квартиру
(будинок), житлове приміщення у
гуртожитку, яке реєструється в органах
приватизації і не потребує
нотаріального посвідчення (ч. 5 ст. 8
Закону №2482).
Органи приватизації, що здійснюють
приватизацію державного житлового
фонду, мають право на діяльність по
оформленню та реєстрації документів
про право власності на квартиру
(будинок), житлове приміщення у
гуртожитку (ч. 7 ст. 8 Закону №2482).
При цьому, приписами ч. 10 ст. 8 Закону
№2482 передбачено, що органи
приватизації, органи місцевого
самоврядування не мають права
відмовити мешканцям квартир (будинків),
житлових приміщень у гуртожитках у
приватизації займаного ними житла,
крім випадків, передбачених законом.
Відповідно до ч. 11 ст. 8 Закону №2482,
спори, що виникають при приватизації
квартир (будинків) та житлових
приміщень у гуртожитках державного
житлового фонду, вирішуються судом.
На виконання положень Закону №2482
наказом Міністерства з питань
житлово-комунального господарства
України від 16.12.2009 року №396 затверджено
Положення про порядок передачі квартир
(будинків), жилих приміщень у
гуртожитках у власність громадян, який
визначає порядок передачі квартир
багатоквартирних будинків,
одноквартирних будинків (далі -
квартири (будинки)), жилих приміщень у
гуртожитках, кімнат у квартирах та
одноквартирних будинках, де мешкають
два і більше наймачів (далі - кімнати у
комунальних квартирах), які
використовуються громадянами на
умовах найму, у власність громадян
(надалі - Положення №396).
Згідно п. 17 Положення №396, громадянин,
який виявив бажання приватизувати
займану ним і членами його сім'ї на
умовах найму квартиру (будинок), жиле
приміщення в гуртожитку, кімнату в
комунальній квартирі, звертається в
орган приватизації, де одержує бланк
заяви та необхідну консультацію.
Зразок бланка заяви наведено у додатку
З аналізу викладеного вище вбачається,
що процедура приватизації займаної
заявником та членами його сім'ї
житлового приміщення розпочинається з
подачі такою особою заяви, тобто шляхом
волевиявлення останнього на
реалізацію власного права на
Як було зазначено вище, гр. ОСОБА_2
звернувся до керівника органу
приватизації Голосіївської РДА м. Київ
із заявою від 10.10.2013 року (зареєстрована
відмітки на копії даної заяви наявної у
матеріалах справи), що також
підтверджується змістом подання щодо
усунення порушень вимог Закону України
«Про приватизацію державного
житлового фонду» від 26.02.2014 року
№88-1748вих-14.
Так, згідно наявних у матеріалах справи
копій листа Відділу реєстрації смерті
у м. Києві, лікарського свідоцтва про
смерть №3125 та довідки про причину
смерті, реєстрація смерті ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_1, проведена у відділі, дата
смерті - ІНФОРМАЦІЯ_2.
З огляду на викладене, гр. ОСОБА_2
звернувся до керівника органу
приватизації Голосіївської РДА м. Київ
із вищевказаною заявою, реалізуючі
своє право на приватизацію квартири
АДРЕСА_1, будучи ще живим.
Разом з тим, у силу ч. 10 ст. 8 Закону №2482,
органи приватизації, органи місцевого
самоврядування не мають права
відмовити мешканцям квартир (будинків),
житлових приміщень у гуртожитках у
приватизації займаного ними житла,
крім випадків, передбачених законом,
положеннями якого не визначено смерть
заявника в якості підстави для відмови
Таким чином, виходячи з вищенаведених
обставин даної адміністративної
справи, суд дійшов висновку, що факт
смерті заявника - ОСОБА_2 - не є
законодавчо встановленою підставою
для відмови у приватизації займаного
При цьому, смерть фізичної особи тягне
за собою виникнення інших
правовідносин, зокрема, спадкових у
відповідності до положень книги 6
Цивільного кодексу України, що,
враховуючи обставини даної справи та
підтверджено особами, які беруть
участь у справі, під час її судового
розгляду, є предметом розгляду в іншій,
цивільній справі.
Отже, з урахуванням заявлено предмету
та підстав заявленого позову, суд
дійшов висновку про відсутність
підстав для задоволення позовних
При цьому, щодо визнання відповідачем
позову, слід зазначити, що в силу
положень ст. 136 КАС України та ст. 112 КАС
України, зокрема, ч.4 ст.112 КАС України, а
також враховуючи вищенаведені
висновки суду, визнання позову
відповідачем судом не приймається з
огляду на те, що вказані дії
відповідача порушують права, свободи
та інтереси третьої особи-2.
Відповідно до ст. 19 Конституції
України, органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
Згідно ч. 1 ст. 9 КАС України, суд при
вирішенні справи керується принципом
законності, відповідно до якого органи
державної влади, органи місцевого
самоврядування, їх посадові і службові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
При цьому суд, оцінюючи спірні дії
відповідача, виходить з критеріїв
оцінки рішень, дій чи бездіяльності
суб'єкта владних повноважень,
встановлених ч. 3 ст. 2 КАС України, до
яких, зокрема, відносяться вчинення дій
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України, з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано, обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для вчинення дії.
Згідно з ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення, крім випадків,
встановлених ст. 72 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України, в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.
Беручи до уваги вищенаведене в
сукупності, проаналізувавши матеріали
справи та надані сторонами докази, суд
дійшов до висновку, що позовні вимоги є
необґрунтованими та відповідно такими,
що не підлягають задоволенню.
Керуючись ст.ст. 69-71, 94, 158-163, 167, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, Окружний адміністративний суд
У задоволенні позову відмовити у
Постанова набирає законної сили в
строк і порядку, передбачені ст. 254
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Постанова може бути оскаржена до
апеляційної інстанції за правилами,
встановленими ст.ст. 185-187 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Суддя
Т.О. Скочок