Справа № К/9991/94802/11-С
Суддя: Чалий С.Я.
Дата ухвалення: 2014-07-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"10" липня 2014 р. м. Київ
К/9991/94802/11

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі суддів:

Чалого С. Я.

Логвиненка А.О.

Маслія В.І.

розглянувши в порядку письмового
провадження адміністративну справу за
касаційною скаргою
Контрольно-ревізійного управління в
Житомирській області на постанову
Житомирського окружного
адміністративного суду від 06 червня 2011
року та ухвалу Житомирського
апеляційного адміністративного суду
від 22 листопада 2011 року у справі за
позовом Контрольно-ревізійного
управління в Житомирській області до
Новоград-Волинської
квартирно-експлуатаційної частини
району про стягнення 397710, 00 грн.,-

в с т а н о в и л а :

Постановою Житомирського окружного
адміністративного суду від 06 червня 2011
року залишеною без змін ухвалою
Житомирського апеляційного
адміністративного суду від 22 листопада
2011 року відмовлено в задоволенні
позову Контрольно-ревізійного
управління в Житомирській області до
Новоград-Волинської
квартирно-експлуатаційної частини
району про стягнення з відповідача 397710,
00 грн.

Не погоджуючись з зазначеними судовими
рішеннями у справі, позивач звернувся з
касаційною скаргою, у якій просить їх
скасувати в частині відмови в позові,
посилаючись на порушення судами норм
матеріального та процесуального права,
прийняти нове рішення про задоволення
позовних вимог.

Заслухавши доповідь судді Вищого
адміністративного суду України
стосовно обставин, необхідних для
прийняття рішення судом касаційної
інстанції, перевіривши і обговоривши
доводи касаційної скарги,
проаналізувавши правильність
застосування судом першої та
апеляційної інстанції норм
матеріального та процесуального права,
колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
приходить до висновку, що касаційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Як встановлено судами та
підтверджується наявними у справі
матеріалами, відповідно до п.2.54 Плану
роботи Головного
Контрольно-ревізійного управління
України на ІІ-й квартал 2010 року та на
підставі направлень на проведення
ревізії від 08.06.2010 року №131, №132 та від
29.06.2010 року №138, виданих начальником
об'єднаного Новоград-Волинського
міськрайонного контрольно-ревізійного
відділу проведено ревізію окремих
питань фінансово-господарської
діяльності Новоград-Волинської
квартирно-експлуатаційної частини
району за період з 01 січня 2009 року по 01
червня 2010 року, за результатами якої
складено акт від 20.07.2010 р. №11-09/120, яким
виявлено зайве виділення
Новоград-Волинській КЕЧ району
бюджетних коштів у сумі 397710,00 грн., які
не передбачені потребою.

31 серпня 2010 року КРУ в Житомирській
області направлено до
Новоград-Волинської КЕЧ району вимогу
№ 11-17/1162 про усунення порушень
виявлених під час ревізії. У пункті 7
вимоги вказано, що ревізією
встановлено зайве виділення коштів,
які не передбачено потребою на
загальну суму 397710,00 грн., в зв'язку з чим
відповідачу необхідно провести
зменшення бюджетних асигнувань по КЕКВ
1166 "Оплата інших енергоносіїв" на суму
397710,00 грн. Однак, відповідачем в
добровільному порядку вказані вимоги
не виконані.

Відмовляючи в позові, суди попередніх
інстанцій, з висновками яких
погоджується колегія суддів, вказали
на неправомірність заявленої вимоги
позивача.

Так, у відповідності до приписів Закону
України "Про державну
контрольно-ревізійну службу в Україні"
№2939-ХІІ від 26.01.93р. (далі - Закон)
головним завданням державної
контрольно-ревізійної служби є
здійснення державного фінансового
контролю за використанням і
збереженням державних фінансових
ресурсів, необоротних та інших активів,
правильністю визначення потреби в
бюджетних коштах та взяття зобов'язань,
ефективним використанням коштів і
майна, станом і достовірністю
бухгалтерського обліку і фінансової
звітності в міністерствах та інших
органах виконавчої влади, в державних
фондах, у бюджетних установах і у
суб'єктів господарювання державного
сектору економіки, а також на
підприємствах і в організаціях, які
отримують (отримували в періоді, який
перевіряється) кошти з бюджетів усіх
рівнів та державних фондів або
використовують (використовували у
періоді, який перевіряється) державне
чи комунальне майно (далі -
підконтрольні установи), виконанням
місцевих бюджетів, розроблення
пропозицій щодо усунення виявлених
недоліків і порушень та запобігання їм
у подальшому.

Державний фінансовий контроль
реалізується державною
контрольно-ревізійною службою через
проведення державного фінансового
аудиту, перевірки державних закупівель
та інспектування.

Відповідно до п.п. 2, 35 Порядку
проведення інспектування державною
контрольно-ревізійною службою,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 20 квітня 2006 р. N 550
(далі - Порядок №550), інспектування
полягає у документальній і фактичній
перевірці певного комплексу або
окремих питань
фінансово-господарської діяльності
підконтрольної установи, яка повинна
забезпечувати виявлення наявних
фактів порушення законодавства,
встановлення винних у їх допущенні
посадових і матеріально
відповідальних осіб. Результати
ревізії оформлюються актом, при цьому
виявлені допущені об'єктом контролю
порушення законодавства, контроль за
дотриманням якого віднесено до
компетенції служби, фіксуються в
констатуючий частині акта ревізії з
обов'язковим посиланням на норми
законів чи інших нормативно-правових
актів, які порушено, та зазначенням
винних у їх допущенні осіб. Винні особи,
за визначенням, що містить п. 3 Порядку, -
посадові та матеріально-відповідальні
особи, з вини яких порушено
законодавство під час проведення
фінансово-господарських операцій.

У міру виявлення ревізією порушень
законодавства, відповідно до пунктів 45,
46 Порядку №550, посадові особи служби,
вправі усно рекомендувати керівникам
об'єкта контролю невідкладно вжити
заходів для їх усунення та запобігання
у подальшому, а також у визначені
терміни надсилати об'єкту контролю
письмову вимогу щодо усунення
виявлених ревізією порушень
законодавства із зазначенням строку
зворотного інформування.

Відповідно до ст.15 Закону законні
вимоги службових осіб державної
контрольно-ревізійної служби є
обов'язковими для виконання службовими
особами, що ревізуються.

У разі виявлення бюджетного
правопорушення органи Держаної
контрольно-ревізійної служби України у
межах своєї компетенції можуть вчиняти
дії, передбачені ст.118 Бюджетного
кодексу України.

Окрім того, ст.119 Бюджетного кодексу
України встановлено поняття
нецільового використання бюджетних
коштів - витрачання їх на цілі, що не
відповідають бюджетним призначенням,
встановленим законом про Державний
бюджет України чи рішенням про
місцевий бюджет, виділеним бюджетним
асигнуванням чи кошторису. Наслідком
нецільового використання коштів є
зменшення асигнувань розпорядникам
бюджетних коштів на суму коштів, що
витрачені не за цільовим призначенням,
і притягнення відповідних посадових
осіб до дисциплінарної,
адміністративної чи кримінальної
відповідальності у порядку,
визначеному законами України.

До заходів, встановлених названими
нормами Бюджетного кодексу України
звернення до суду про стягнення коштів
в доход Державного бюджету з
розпорядників бюджетних коштів не
входить.

Відповідно до п. 49 Порядку проведення
інспектування у разі, коли діями чи
бездіяльністю працівників об'єкта
контролю державі або підконтрольній
установі заподіяна матеріальна шкода,
орган служби ставить вимоги перед
керівником об'єкта контролю та органом
його управління щодо пред'явлення
цивільних позовів до винних осіб.

Таким чином, усунення порушень
законодавства з питань збереження і
використання державної власності та
фінансів можливе шляхом вимоги
керівникові об'єкта контролю та органу
його управління щодо пред'явлення
позовів до осіб, з вини яких державі або
підконтрольній установі заподіяна
матеріальна шкода, а у разі
незабезпечення підконтрольною
установою виконання щодо усунення
виявлених ревізією порушень
законодавства, звертатись до суду з
відповідним позовом.

Ревізія, проведена позивачем оформлена
актом №11-09/120 від 20.07.2010 року не
забезпечила встановлення винних у
порушенні законодавства посадових та
матеріально-відповідальних осіб,
зокрема завдання збитків на вказану
суму.

З направленої позивачем письмової
вимоги (лист від 31.08.2010р. №11-17/1162)
вбачається, що в п. 7 її резолютивної
частини ревізією встановлено зайве
виділення коштів, які не передбачено
потребою на загальну суму 397710,00 грн., в
зв'язку з чим відповідачу необхідно
було провести зменшення бюджетних
асигнувань по КЕКВ 1166 "Оплата інших
енергоносіїв" на суму 397710,00 грн..

Позовні вимоги позивача про стягнення
з відповідача коштів у сумі 397710,00 грн. у
дохід Державного бюджету України
ґрунтуються на невиконанні останньою
письмової вимоги про усунення
порушень, виявлених ревізією
фінансових порушень, а саме, як
зазначає позивач в позовній заяві,
відповідачем не відшкодовані виявлені
збитки, допущені внаслідок фінансових
порушень, посилаючись при цьому на ст.10
Закону, п.6 ст.7 Бюджетного кодексу
України, проте позивачем не
обґрунтовано з посиланням на норми
чинного законодавства обов'язок
відповідача відшкодовувати кошти до
Державного бюджету України для
усунення виявлених вищезазначених
порушень, не наведено жодної норми
закону, яка встановлює
відповідальність у вигляді стягнення з
суб'єктів, що ревізуються чи
перевіряються, коштів до Державного
бюджету України за вищезазначені
порушення, виявлені проведеною
ревізією.

Не вбачається цього і з акту ревізії, де
позивачем визначено, що
вищезазначеними діями відповідачем
порушено відповідно п.1 ст.3, п.п. 3,6,7 ст. 8
Закону України "Про бухгалтерський
облік та фінансову звітність в Україні"
та п.6 ст.7 Бюджетного кодексу України,
п.46 Порядку складання, розгляду,
затвердження та основні вимоги до
виконання кошторисів бюджетних
установ, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 28.02.2002
року №228, оскільки наведені норми
законодавства також не встановлюють
відповідальність у вигляді стягнення з
суб'єктів, що ревізуються чи
перевіряються, коштів до Державного
бюджету України за вищезазначені
порушення та не передбачають
відшкодування цих коштів в доход
Державного бюджету.

Відповідно до п.8 ст.10 Закону головному
контрольно-ревізійному управлінню
України, контрольно-ревізійним
управлінням в Республіці Крим,
областях, містах Києві і Севастополі,
контрольно-ревізійним підрозділам
(відділам, групам) у районах, містах і
районах у містах надається право у
судовому порядку стягувати у дохід
держави кошти, одержані
підконтрольними установами, за
незаконними угодами, без встановлених
законом підстав та з порушенням
чинного законодавства.

З урахуванням вищезазначеного, колегія
суддів дійшла висновку, що судами
першої та апеляційної інстанцій
оскаржувані судові рішення ухвалено з
додержанням норм матеріального та
процесуального права і підстав для їх
скасування не вбачається. Доводи
касаційної скарги висновків судів
попередніх інстанцій не спростовують.

Відповідно до частини 1 статті 224 КАС
України, суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

Керуючись ст. ст. 220, 222, 223, 224, 230, 231 КАС
України, колегія суддів Вищого
адміністративного суду України, -

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу
Контрольно-ревізійного управління в
Житомирській області залишити без
задоволення, а постанову Житомирського
окружного адміністративного суду від 06
червня 2011 року та ухвалу Житомирського
апеляційного адміністративного суду
від 22 листопада 2011 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі і
може бути переглянута з підстав, у
строк та у порядку, визначених ст.ст.
235-244-2 КАС України.

Судді: