Справа № 813/4134/14
Суддя: Кравців Олег Романович
Дата ухвалення: 2014-07-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Справа № 813/4134/14
Львівський окружний адміністративний
суд у складі:
головуючий суддя
секретар судового засідання
розглянув у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом Виконавчого комітету
Бориславської міської ради Львівської
області, Бориславської міської ради
Львівської області до Головного
управління юстиції у Львівській
області про визнання незаконною та
скасування постанови.
Суть справи.
До Львівського окружного
адміністративного суду звернулися
Виконавчий комітет Бориславської
міської ради Львівської області (далі -
позивач 1), Бориславська міська рада
Львівської області (далі - позивач 2) з
адміністративним позовом до Головного
управління юстиції у Львівській
області (далі - відповідач), в якому
просять визнати незаконною та
скасувати постанову старшого
державного виконавця відділу
примусового виконання рішень
Управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Львівській області ВП № 41049139 від 26.05.2014
року про накладення штрафу.
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що
державний виконавець виніс постанову
якою накладено штраф на Бориславську
міську раду Львівської області, проте
сторонами у даному виконавчому
провадженні є стягувач: Веприк Петруня
Іванівна та боржник: виконавчий
комітет Бориславської міської ради
Львівської області. Таким чином,
державний виконавець наклав штраф на
юридичну особу, що не є стороною
виконавчого провадження, а відтак
такий підлягає скасуванню.
Представник позивачів у судовому
засіданні позовні вимоги підтримав
повністю, просив позов задовольнити.
Відповідач не забезпечив явки
уповноваженого представника у жодне
судове засідання, про дату час і місце
його проведення повідомлений належним
чином /а.с.23, 30, 31, 34/, заперечень проти
позову, клопотань про відкладення
розгляду справи чи іншого змісту не
За таких обставин, враховуючи
положення ч. 3 ст. 128 КАС України, суд
продовжив розгляд справи, заслухав
пояснення представника позивачів,
з'ясував обставини, якими
обґрунтовуються позовні вимоги, а
також ті, які мають інше значення для
вирішення справи, повно, всебічно та
об'єктивно дослідив докази у справі, та
Старшим державним виконавцем
підрозділу примусового виконання
рішень УДВС ГУЮ у Львівській області
постановою від 05.12.2013 року відкрито
виконавче провадження ВП № 41049139 за
виконавчим листом № 2-4/10 виданим
Бориславським міським судом
Львівської області 20.11.2013 року про
зобов'язання Виконавчого комітету
Бориславської міської ради Львівської
області надати Веприк Петруні Іванівні
інше благоустроєне жиле приміщення. У
вищевказаній постанові визначено
строк для добровільного виконання
судового рішення боржником до 12.12.2013
року. Відповідну постанову виконавчий
комітет Бориславської міської ради
отримав 12.12.2013 року /а.с.5/.
Оскільки підтвердження щодо виконання
рішення суду на адресу відділу ПВР УДВС
ГУЮ у Львівській області не надходило,
старшим державним виконавцем винесено
постанову про накладення штрафу на
Бориславську міську раду від 05.12.2013
року в розмірі 680,00 грн. та за повторне
невиконання рішення суду винесено
постанову про накладення штрафу від
26.05.2014 року в розмірі 1360,00 грн. /а.с.5, 18/

Не погоджуючись з постановою старшого
державного виконавця від 26.05.2014 року
про накладення штрафу на Бориславську
міську раду в розмірі 1360,00 грн. позивач
звернувся до суду з відповідним
позовом.

Завданням адміністративного
судочинства відповідно до ч. 1 ст. 2
Кодексу адміністративного судочинства
України (далі - КАС України) є захист
прав, свобод та інтересів фізичних
осіб, прав та інтересів юридичних осіб
у сфері публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ.

До адміністративних судів згідно з ч. 2
цієї ж статті можуть бути оскаржені
будь-які рішення, дії чи бездіяльність
суб'єктів владних повноважень, крім
випадків, коли щодо таких рішень, дій чи
бездіяльності Конституцією чи
законами України встановлено інший
порядок судового провадження.

Юрисдикція адміністративних судів,
відповідно до ч. 1 ст. 17 КАС України,
поширюється на правовідносини, що
виникають у зв'язку з здійсненням
суб'єктом владних повноважень владних
управлінських функцій, а також у
зв'язку з публічним формуванням
суб'єкта владних повноважень шляхом
виборів або референдуму.

Особливості провадження у справах з
приводу рішень, дій або бездіяльності
державної виконавчої служби
передбачені ст. 181 КАС України, згідно з
ч. 1 якої учасники виконавчого
провадження (крім державного
виконавця) та особи, які залучаються до
проведення виконавчих дій, мають право
звернутися до адміністративного суду
із позовною заявою, якщо вважають, що
рішенням, дією або бездіяльністю
державного виконавця чи іншої
посадової особи державної виконавчої
служби порушено їхні права, свободи чи
інтереси, а також якщо законом не
встановлено інший порядок судового
оскарження рішень, дій чи
бездіяльності таких осіб.

Відповідно до ч. 3 ст. 181 КАС України
відповідачем у справах з приводу
рішень, дій або бездіяльності
державного виконавця чи іншої
посадової особи державної виконавчої
служби є відповідний орган державної
виконавчої служби.

Умови і порядок виконання рішень судів
та інших органів (посадових осіб), що
відповідно до закону підлягають
примусовому виконанню у разі
невиконання їх у добровільному порядку
визначаються Законом України "Про
виконавче провадження" № 606-XIV від 21.04.1999
року (у редакції чинній на час
виникнення спірних правовідносин)
(далі - Закон № 606-XIV).

Виконавче провадження як завершальна
стадія судового провадження та
примусове виконання рішень інших
органів (посадових осіб), згідно зі ст. 1
Закону № 606-XIV - це сукупність дій
органів і посадових осіб, визначених у
цьому Законі, що спрямовані на
примусове виконання рішень судів та
інших органів (посадових осіб), які
провадяться на підставах, в межах
повноважень та у спосіб, визначених цим
Законом, іншими нормативно-правовими
актами, прийнятими відповідно до цього
Закону та інших законів, а також
рішеннями, що відповідно до цього
Закону підлягають примусовому
виконанню (далі - рішення).

Державний виконавець відкриває
виконавче провадження відповідно до
ст. 19 Закону № 606-XIV на підставі
виконавчого документа у т.ч. за заявою
стягувача або його представника про
примусове виконання рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 25 Закону № 606-XIV,
державний виконавець зобов'язаний
прийняти до виконання виконавчий
документ і відкрити виконавче
провадження, якщо не закінчився строк
пред'явлення такого документа до
виконання, він відповідає вимогам,
передбаченим цим Законом, і
пред'явлений до виконання до
відповідного органу державної
виконавчої служби.

Державний виконавець протягом трьох
робочих днів з дня надходження до нього
виконавчого документа виносить
постанову про відкриття виконавчого
провадження. У постанові державний
виконавець вказує про необхідність
боржнику самостійно виконати рішення у
строк до семи днів з моменту винесення
постанови та зазначає, що у разі
ненадання боржником документального
підтвердження виконання рішення суду
буде розпочате примусове виконання
цього рішення із стягнення з боржника
виконавчого збору і витрат, пов'язаних
з організацією та проведенням
виконавчих дій, передбачених цим
законом (ч. 2 ст. 25 Закону № 606-XIV).

Згідно зі ст. 5 Закону № 606-XIV вимоги
державного виконавця щодо виконання
рішень обов'язкові для всіх органів,
організацій, посадових осіб, фізичних і
юридичних осіб на території України.
Невиконання законних вимог державного
виконавця тягне за собою
відповідальність згідно з законом.

За правилами ч. 1 ст. 27 Закону № 606-XIV у
разі ненадання боржником у строки,
встановлені частиною другою статті 25
цього Закону для самостійного
виконання рішення, документального
підтвердження повного виконання
рішення державний виконавець на
наступний день після закінчення
відповідних строків розпочинає
примусове виконання рішення.

Статтею 89 Закону № 606-ХІV передбачено,
що у разі невиконання без поважних
причин у встановлений державним
виконавцем строк рішення, що зобов'язує
боржника виконати певні дії, та рішення
про поновлення на роботі державний
виконавець виносить постанову про
накладення штрафу на боржника - фізичну
особу від десяти до двадцяти
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян; на посадових осіб - від
двадцяти до сорока неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян; на
боржника - юридичну особу - від сорока
до шістдесяти неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян та
встановлює новий строк виконання. У
разі повторного невиконання рішення
боржником без поважних причин
державний виконавець у тому ж порядку
накладає на нього штраф у подвійному
розмірі та звертається до
правоохоронних органів з поданням
(повідомленням) про притягнення
боржника до кримінальної
відповідальності відповідно до закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 Закону № 606-XIV
державний виконавець зобов'язаний
вживати передбачених цим Законом
заходів примусового виконання рішень,
неупереджено, своєчасно і в повному
обсязі вчиняти виконавчі дії, а згідно
з ч. 2 цієї ж статті державний
виконавець здійснює заходи, необхідні
для своєчасного і в повному обсязі
виконання рішення, зазначеного в
документі на примусове виконання
рішення (далі - виконавчий документ), у
спосіб та в порядку, встановленому
виконавчим документом і цим Законом.

Закріплений у ч. 1 ст. 11 КАС України
принцип змагальності сторін
передбачає, що розгляд і вирішення
справ в адміністративних судах
здійснюється на засадах змагальності
сторін та свободи в наданні ними суду
своїх доказів і у доведенні перед судом
їх переконливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 69 КАС України,
доказами в адміністративному
судочинстві є будь-які фактичні дані,
на підставі яких суд встановлює
наявність або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
осіб, які беруть участь у справі, та
інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи. Ці дані
встановлюються судом на підставі
пояснень сторін, третіх осіб та їхніх
представників, показань свідків,
письмових і речових доказів, висновків
експертів.

Відповідно до ч. 1 ст. 138 КАС України
предметом доказування є обставини,
якими обґрунтовуються позовні вимоги
чи заперечення або які мають інше
значення для вирішення справи (причини
пропущення строку для звернення до
суду тощо) та які належить встановити
при ухваленні судового рішення у
справі.

За правилами, встановленими ч. 1 та ч. 2
ст. 71 КАС України кожна сторона повинна
довести ті обставини, на яких
ґрунтуються її вимоги та заперечення,
крім випадків, встановлених статтею 72
цього Кодексу. В адміністративних
справах про протиправність рішень, дій
чи бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Судом з матеріалів справи встановлено,
що старшим державним виконавцем
постановою ВП № 41049139 від 26.05.2014 року
накладено штраф у розмірі 1360,00 грн. на
Бориславську міську раду за
невиконання рішення Бориславського
міського суду про зобов'язання
Виконавчого комітету Бориславської
міської ради надати Веприк Петруні
Іванівні інше благоустроєне жиле
приміщення /а.с.18/.

В обґрунтування позиції про те, що
Бориславська міська рада та Виконавчий
комітет Бориславської міської ради є
різними юридичними особами
представник позивачів подав витяги з
Єдиного Державного реєстру юридичних
осіб та фізичних осіб-підприємців.

Згідно з витягом № 18870891 від 19.06.2014 року
виконавчий комітет Бориславської
міської ради є юридичною особою,
органом місцевого самоврядування, що
має окремий ідентифікаційний /а.с.25/.

Згідно з витягом № 18870867 від 19.06.2014 року
Бориславська міська рада є юридичною
особою, органом місцевого
самоврядування, що має окремий
ідентифікаційний
/а.с.26/.

Таким чином, незважаючи на те, що
боржником згідно з виконавчим листом є
Виконавчий комітет Бориславської
міської ради, старший державний
виконавець наклав штраф за невиконання
рішення Бориславського міського суду
на Бориславську міську раду - тобто на
іншу юридичну особу, яка не є боржником
у виконавчому провадженні ВП № 41049139
/а.с.18/.

Відповідно до ст. 86 КАС України суд
оцінює докази, які є у справі, за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні.

Враховуючи встановлені фактичні
обставини справи та норми діючого
законодавства, суд дійшов висновку, що
державним виконавцем підрозділу
примусового виконання рішень УДВС ГУЮ
у Львівській області протиправно
накладено штраф на Бориславську міську
раду за невиконання рішення суду,
оскільки вона не є стороною у
виконавчому провадженні, а відтак,
постанову державного виконавця слід
визнати протиправною та скасувати.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України, якщо
судове рішення ухвалене на користь
сторони, яка не є суб'єктом владних
повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України (або
відповідного місцевого бюджету, якщо
іншою стороною був орган місцевого
самоврядування, його посадова чи
службова особа).

Оскільки позивачем документально
підтверджено сплату судового збору в
сумі 182,70 грн. /а.с.2/, судові витрати
відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України слід
стягнути з Державного бюджету України.

Керуючись ст.ст. 2, 7-14, 17-20, 50, 69-72, 86, 94, 138,
158-163, 167, 181 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд -

п о с т а н о в и в :

1. Адміністративний позов
задовольнити повністю.

2. Визнати протиправною та
скасувати постанову старшого
державного виконавця відділу
примусового виконання рішень
Управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Львівській області ВП № 41049139 від 26.05.2014
року про накладення штрафу.

3. Стягнути з Державного бюджету
України на користь Виконавчого
комітету Бориславської міської ради
Львівської області (Львівська область,
м. Борислав, вул. Шевченка, 42; ) судові витрати в сумі 182,70 грн.

Постанову може бути оскаржено, згідно
зі ст. 186 КАС України, протягом 10 днів з
дня її проголошення чи отримання копії
постанови, шляхом подання апеляційної
скарги до Львівського апеляційного
адміністративного суду через
Львівський окружний адміністративний
суд. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до суду апеляційної інстанції. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 цього Кодексу, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом 10 днів з дня
отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили,
згідно зі ст. 254 КАС України, після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо таку не було подано. У разі
подання апеляційної скарги постанова,
якщо її не скасовано, набирає законної
сили після повернення апеляційної
скарги, відмови у відкритті
апеляційного провадження або набрання
законної сили рішенням за наслідками
апеляційного провадження. Якщо строк
апеляційного оскарження буде
поновлено, то вважається, що постанова
суду не набрала законної сили.

У судовому засіданні проголошено
вступну та резолютивну частини
постанови.

Повний текст постанови складено та
підписано о 16.00 год. 14.07.2014 року.

Суддя
Кравців О.Р.