Справа № 2а-10110/11/1370
Суддя: Шинкар Т.І.
Дата ухвалення: 2014-07-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 липня 2014 року
Справа №
876/2330/14 Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого судді
Шинкар Т.І.,

суддів
Ільчишин Н.В.,

Пліша М.А.,

з участю секретаря судового засідання
Прокопенко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Львові апеляційну скаргу
Львівської митниці Державної митної
служби України на постанову
Львівського окружного
адміністративного суду від 24 січня 2012
року у справі за позовом Приватного
підприємця ОСОБА_2 до Львівської
митниці Державної митної служби
України про скасування повідомлень
рішень,-

В С Т А Н О В И В:

14.09.2011р. приватний підприємець ОСОБА_2
звернулася в суд з адміністративним
позовом до Львівської митниці
Державної митної служби України про
скасування повідомлення-рішення від
03.06.2011р. №55, яким позивачу визначено
грошове зобов'язання (з урахуванням
штрафних санкцій) за платежем
антидемпінгове мито на загальну суму 152
254,59грн., в тому числі 121 803,67грн. - за
основним платежем та 30 450,92грн. - за
штрафними санкціями та
повідомлення-рішення від 03.06.2011р. №56,
яким позивачу визначено грошове
зобов'язання (з урахуванням штрафних
санкцій) за платежем податок на додану
вартість на загальну суму 30 405,00грн., в
тому числі 24 360,73грн. - за основним
платежем та 6 090,18грн. - за штрафними
(фінансовими) санкціями.

Постановою Львівського окружного
адміністративного суду від 24 січня 2012
року позов задоволено.

Ухвалою Львівського апеляційного
адміністративного суду від 01 листопада
2012 року постанову Львівського
окружного адміністративного суду від 24
січня 2012 року залишено без змін.

За наслідком розгляду касаційної
скарги Львівської митниці Державної
митної служби України, Вищий
адміністративний суд України 10 лютого
2014 року касаційну скаргу задовольнив
частково, скасував ухвалу Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 01 листопада 2012 року та направив
справу на новий розгляд до суду
апеляційної інстанції. Суд касаційної
інстанції дійшов висновку, що суд
апеляційної інстанції в ухваленому
судовому рішенні, зазначивши про
встановлені судом фактичні обставини
справи щодо поновлення на роботі
рішенням суду посадової особи
Львівської митниці ОСОБА_3, не надав
цьому факту належної правової оцінки
та не встановив, чи набрало законної
сили відповідне рішення суду за
результатами його апеляційного
оскарження, що має суттєве значення для
встановлення наявності підстав для
задоволення чи відмови у задоволенні
позову.

В судовому засіданні представник
апелянта апеляційну скаргу підтримав,
представник позивача щодо апеляції
заперечив та вважав рішення суду
першої інстанції законним.

Заслухавши суддю-доповідача,
дослідивши наявні в справі матеріали
та доводи апеляційної скарги в їх
сукупності, на основі наявних у справі
доказів, колегія суддів приходить до
переконання, що апеляційну скаргу слід
залишити без задоволення, а постанову
суду першої інстанції - без змін з
наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги суд
першої інстанції виходив з того, що
митне оформлення товару позивача
проведено у 2008 році, за результатами
якого товар випущено у вільний обіг.
Під час митного оформлення ніяких
зауважень щодо повноти та
достовірності поданих документів не
було заявлено. Крім того, суд визнав
необґрунтованим посилання відповідача
на те, що наказом Державної митної
служби №797-н від 18.04.2011р. припинено
перебування на державній службі
інспектора ОСОБА_3., який здійснював
митні процедури за вантажно-митними
деклараціями позивача на етапі
контролю за справлянням митних
платежів, оскільки рішенням суду, яке
не набрало законної сили, ОСОБА_3
поновлена на роботі.

З такими висновками суду першої
інстанції погоджується колегія суддів
виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що
Львівською митницею проведено
невиїзну документальну перевірку на
предмет своєчасності, достовірності,
повноти нарахування та сплати податків
і зборів платником податків фізичної
особи ОСОБА_2, за результатами якої
складено акт №28/11/209000000/НОМЕР_1 від
03.06.2011р. в якому встановлено порушення
вимог ст.282 і ст.284 Митного кодексу
України та рішення Міжвідомчої
комісії з Міжнародної торгівлі від
04.02.2008р. №АД-171/2008/143-46 «Про застосування
остаточних антидемпінгових заходів
щодо імпорту в Україну побутової
холодильної та морозильної техніки».

Як вбачається з акта перевірки,
досліджуючи ВМД №209080219/2008/002507 від
26.06.2008р., ВМД №209080219/2008/002262 від 14.06.2008р.,
ВМД №209080219/2008/002258 від 14.06.2008р., ВМД
№209080219/2008/002683 від 04.07.2008р. та
товаросупровідні документи, які стали
підставою для здійснення митного
оформлення товару «комбіновані
холодильники, морозильники» за кодами
згідно УКТ ЗЕД та стосовно
визначення бази оподаткування при
застосуванні специфічних ставок мита
та Митницею встановлено відсутність
оригіналів сертифікатів про
походження товару, на підставі яких
надається звільнення від сплати
антидемпінгового мита.

Як встановлено перевіркою копії
сертифікатів про походження товару Nr
PL/MF/AC 0004410 від 10.06.2008р., М/0625037 від 12.04.2008р.,
М/0625072 від 20.06.2008р., Nr PL/MF/AC 0004413 від
01.07.2008р., містять відомості про товар, що
зазначений в ВМД.

На підставі акта перевірки Львівською
митницею прийнято
повідомлення-рішення №55 від 10.06.2011р.,
яким визначено підприємцю ОСОБА_2 суму
грошового зобов'язання за платежем
«антидемпінгове мито» в розмірі 152
254,59грн., з яких 121 803,67грн. сума
зобов'язання за основним платежем та 30
450,92грн. - за штрафними санкціями та
повідомлення-рішення №56 від 10.06.2011р.
про сплату зобов'язання за платежем
«податок на додану вартість» в розмірі
30 450,91 грн., з яких 24 360,73 грн. сума
зобов'язання за основним платежем та 6
090,18 грн. за штрафними санкціями, з чим
не погодилась позивачка, оскарживши
такі рішення до суду.

Даючи оцінку законності та
обґрунтованості рішенню суду першої
інстанції з врахуванням рекомендацій
ВАСУ, викладених в ухвалі від 10.02.2014р. за
наслідком розгляду касаційної скарги,
колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до п. 49 МК України пропуск
товарів через митний кордон України -
надання органом доходів і зборів
відповідній особі дозволу на
переміщення товарів через митний
кордон України з урахуванням заявленої
мети такого переміщення

Згідно ст. 282 МК України, для
підтвердження походження товару
митний орган у передбачених законом
випадках має право вимагати подання
сертифіката про походження такого
товару.

У разі ввезення товару на митну
територію України сертифікат про
походження товару подається
обов'язково, зокрема на товари,
ввезення яких з відповідної країни
регулюється кількісними обмеженнями
(квотами) чи іншими заходами
регулювання зовнішньоекономічної
діяльності.

Стаття 9 Закону України «Про
зовнішньоекономічну діяльність»
передбачає, що Міжвідомча комісія з
міжнародної торгівлі здійснює
оперативне державне регулювання
зовнішньоекономічної діяльності в
Україні відповідно до законодавства
України та приймає рішення про
порушення і проведення
антидемпінгових, антисубсидиційних
або спеціальних розслідувань та
застосування відповідно
антидемпінгових, компенсаційних та
спеціальних заходів.

Відповідно до ч.5 ст. 15 Закону України
«Про застосування спеціальних заходів
щодо імпорту в Україну» від 22.12.98р.
№332-ХІУ, рішення Міжвідомчих комісій з
міжнародної торгівлі про застосування
заходів нагляду за імпортом в Україну
може передбачати подання
заінтересованим імпортером митним
органам України сертифіката про
походження товару, що є об'єктом
застосування заходів нагляду або
регіонального нагляду. Це не виключає
застосування інших вимог
законодавства щодо подання такого
сертифіката до митних органів України.

Рішенням Міжвідомчої комісії з
міжнародної торгівлі від 04.02.08р.
№АД-171/2008/143-46 «Про застосування
остаточних антидемпінгових заходів
щодо імпорту в Україну побутової
холодильної та морозильної техніки
походженням з Китайської Народної
Республіки та Турецької Республіки»
застосовано остаточні антидемпінгові
заходи щодо імпорту в Україну
побутової холодильної та морозильної
техніки походженням з Китайської
Народної Республіки та Турецької
Республіки, що класифікуються за
кодами згідно з УКТЗЕД: , ,
, .

Частина 5 ст. 283 МК України передбачає,
що товар не вважається таким, що
походить з відповідної країни, доти,
доки митні органи у випадках,
встановлених цим Кодексом, не одержать
належним чином оформлений сертифікат
про походження товару або витребувані
ними додаткові відомості.

Згідно Наказу №683 Державної митної
служби України «Про затвердження
Порядку проведення митними органами
перевiрки преференцiйних сертифiкатiв
при ввезеннi товарiв на митну територiю
України на умовах угод про вiльну
торгiвлю» від 13.10.2003р. з наступними
змінами, який зареєстрований в Мінюсті
та був чинний на момент проведення
митних процедур передбачено, що
сертифiкат видається i засвiдчується
уповноваженим органом країни експорту.
Перелiк уповноважених органiв, а також
зразки вiдбиткiв їх печаток та зразки
пiдписiв осiб, уповноважених
засвiдчувати сертифiкати, доводяться до
митного органу Держмитслужбою України.
У разi коли в сертифiкатi та в iнших
документах, що подаються митному
органу для здiйснення митного контролю
та митного оформлення, є розбiжностi у
вiдомостях про країну походження
товару або митним органом встановлено
iншi вiдомостi про країну походження
товару, нiж тi, що зазначенi в сертифiкатi,
прийняття рiшення митним органом щодо
достовiрностi сертифiката про
походження товару та правильностi
визначення країни походження можливе
тiльки за умови надання митному органу
вiдомостей, що мiстяться в товарних
накладних, пакувальних листах,
вiдвантажувальних специфiкацiях,
сертифiкатах (вiдповiдностi, якостi,
фiтосанiтарних, ветеринарних, тощо)
митнiй декларацiї країни експорту,
якими супроводжується товар, а також у
паспортах, технiчнiй документацiї,
висновках-експертизах митних та iнших
уповноважених органiв, iнших матерiалах,
що можуть бути використанi для
пiдтвердження вiдомостей про країну
походження товару.

Аналіз норм чинного законодавства дає
можливість колегії суддів дійти
висновку, що митний орган як орган
контролю при проведенні митних
процедур з застосуванням
преференційних сертифікатів, володіє
достатньою інформацією про
уповноважений орган країни експортера,
який засвiдчує сертифікати. А на момент
проведення перевірки в разі
розбiжностей у вiдомостях про країну
походження товару або встановлення
iнших вiдомостей про країну походження
товару, нiж тi, що зазначенi в сертифiкатi,
митний орган має право прийняття
рiшення щодо достовiрностi сертифiката
про походження товару та правильностi
визначення країни походження.

Як встановлено колегією суддів, спір
щодо країни походження товару
відсутній. Спірні рішення прийняті з
підстав відсутності у митного органу
оригіналів сертифікатів на товар, що
ввозився по вищезгаданих ВМД.

Слід зауважити, що за наслідком митного
оформлення позивачем товару у
квітні-липні 2008 року такий випущено у
вільний обіг. Під час митного
оформлення ніяких зауважень щодо
повноти та достовірності поданих
документів не було заявлено.

Судом першої інстанції досліджено
оригінали ВМД №209080219/2008/002507 від 26.06.2008р.,
ВМД №209080219/2008/002262 від 14.06.2008р., ВМД
№209080219/2008/002258 від 14.06.2008р., ВМД
№209080219/2008/002683 від 04.07.2008р. та
товаросупровідні документи, які стали
підставою для здійснення митного
оформлення товару позивача. Копії
зазначених доказів долучено до справи.
Встановлено, що оригінали сертифікатів
про походження товару, який оформлявся
за вказаними ВМД серед представлених
відповідачем документів відсутні.

Проте, у довідках про визначення митної
вартості товарів №18/28-1264 від 04.07.2008р. та
№18-01320К від 26.06.2008р. у переліку поданих
на розгляд Відділу контролю митної
вартості та номенклатури Львівської
митниці документів зазначається, що
подавалися, зокрема, сертифікат про
походження товару М/0625072 від 20.06.2008р., Nr
PL/MF/AC 0004413 від 01.07.2008р. без відмітки
«копія».

Позивач представив листи виробників
товару (TM «Hansa» та Компанії «Whirpool Europe
s.r.l.»), якими підтверджено передання
оригіналів сертифікатів покупцю
продукції для пред'явлення митним
органам України.

Судом першої інстанції встановлено, що
наказом Державної митної служби №797-н
від 18.04.2011р. припинено перебування на
державній службі інспектора, який
здійснював митні процедури за
вищевказаними ВМД на етапі контролю за
справлянням митних платежів та який на
момент прийняття рішення судом першої
інстанції поновлений на посаді.

24.04.2014р. за результатом розгляду
касаційної скарги ОСОБА_3, яка
оскаржувала наказ про звільнення її з
митних органів через несумлінне
виконання службових обов'язків щодо
проведення митних процедур по
вищевказаних ВМД, ухвалою ВАСУ
постанову Львівського окружного
адміністративного суду, якою спірний
наказ скасовано та поновлено її на
посаді в митних органах залишено в
силі, а постанову Львівського
апеляційного адміністративного суду,
якою в позові ОСОБА_3 відмовлено,
скасовано.

Аналіз обставин у справі та вимог
чинного законодавства, що регулює
спірні правовідносини, дає можливість
колегії суддів дійти висновку, що
належних та допустимих доказів того, що
до митного оформлення в квітні-липні 2008
року позивачем не були подані
оригінали преференційних сертифікатів
суду не надано: відомості з
інформаційної бази митних органів про
прийняття спірних ВМД з відміткою про
подачу копій преференційних
сертифікатів.

Окрім того колегія суддів зазначає, що
в декларанта відсутня доцільність
подачі копії преференційного
сертифіката, оскільки він заповнюється
фактично на партію товарів що
ввозиться, та не має статусу
багаторазового застосування.

Щодо висновку суду першої інстанції
про наявність у Львівської митниці
Державної митної служби України як
контролюючого органу законодавчих
підстав для проведення невиїзної
документальної перевірки позивача у
відповідності до вимог Порядку
проведення митними органами невиїзних
документальних перевірок,
затвердженого Постановою КМУ №71 від
02.02.11р., виходячи з положень ст. ст. 41, 60, 69
МК України та ст. 41 Податкового кодексу
України, то колегія суддів з таким
погоджується.

Частиною 2 ст.19 Конституції України та
ч.3 ст.2 КАС України передбачено, що
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно з ч. 2 ст. 71 КАС України в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дій чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідно до ст.200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову - без змін, якщо визнає що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права.

З огляду на викладене колегія суддів
вважає, що суд першої інстанції,
вирішуючи даний спір, правильно
встановив фактичні обставини справи та
ухвалив законне рішення з дотриманням
норм матеріального і процесуального
права, а доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду і
задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 207, 212,
254 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Львівської митниці
Державної митної служби України
залишити без задоволення, а постанову
Львівського окружного
адміністративного суду від 24 січня 2012
року у справі №2а-10110/11/1370 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів після набрання
нею законної сили шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя
Т.І. Шинкар

Судді
Н.В. Ільчишин

М.А. Пліш

Повний текст Ухвали виготовлено
11.07.2014р.