Справа № 2а/0570/8786/11
Суддя: Весельська Т.Ф.
Дата ухвалення: 2014-07-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"02" липня 2014 р. м. Київ
К/9991/454/12

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

Весельської Т.Ф.,

Амєліна С.Є.,

Заїки М.М.,

провівши у порядку письмового
провадження касаційний розгляд
адміністративної справи

за позовною заявою Управління
Пенсійного фонду України в
Ворошиловському районі міста Донецька
до Відділення виконавчої дирекції
Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійного захворювання України в
Ворошиловському районі міста Донецька
про стягнення пенсії у зв'язку із
втратою годувальника,

провадження в якій відкрито за
касаційною скаргою Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійного
захворювання України в
Ворошиловському районі міста Донецька
на постанову Донецького окружного
адміністративного суду від 16 червня 2011
року та ухвалу Донецького апеляційного
адміністративного суду від 28 липня 2011
року,-

в с т а н о в и л а:

У травні 2011 року Управління Пенсійного
фонду України в Ворошиловському районі
міста Донецька (далі - Управління ПФУ)
пред'явило в суді позов, в якому просило
стягнути з Відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійного
захворювання України в
Ворошиловському районі міста Донецька
(далі - Відділення Фонду) витрати на
виплату ОСОБА_4 пенсії у зв'язку із
втратою годувальника, який помер
внаслідок нещасного випадку на
виробництві, за січень-березень 2011 року
у розмірі 2 250 гривень, з яких: 275 гривень
67 копійок - основний розмір пенсії, 1974
гривні 33 копійки - державна адресна
допомога.

Постановою Донецького окружного
адміністративного суду від 16 червня 2011
року, залишеною без змін ухвалою
Донецького апеляційного
адміністративного суду від 28 липня 2011
року, позов задоволено частково.
Стягнуто з Відділення Фонду на користь
Управління ПФУ основний розмір пенсії
по втраті годувальника, виплаченої
ОСОБА_4 у січні - березні 2011 року в
розмірі 275 гривень 67 копійок. В
задоволенні решти позовних вимог
відмовлено.

В обґрунтування касаційної скарги
Відділення Фонду посилається на
порушення судами норм матеріального
права, у зв'язку з чим ставить питання
про скасування прийнятих ними рішень
та ухвалення нового рішення про
відмову в задоволенні позову.

Управління ПФУ своїм правом подати
заперечення на касаційну скаргу не
скористалось.

Заслухавши доповідь судді, обговоривши
доводи касаційної скарги, перевіривши
матеріали справи та рішення, що
приймалися під час її розгляду, колегія
суддів вважає, що касаційна скарга
задоволенню не підлягає з огляду на
таке.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції, з
висновком якого погодився апеляційний
суд, виходив із того, що вимоги
Управління ПФУ щодо стягнення з
Відділення Фонду витрат із виплати
та доставки щомісячної державної
адресної допомоги необґрунтовані та не
базуються на приписах чинного
законодавства, тоді як право на
отримання пенсії по втраті
годувальника пов'язується із настанням
страхового випадку та перебуванням на
утриманні особи, яка загинула
внаслідок нещасного випадку на
виробництві, тому позовні вимоги
позивача в частині зобов'язання
відповідача відшкодувати йому
зазначену пенсію є обґрунтованими.

При цьому, суди не взяли до уваги доводи
відповідача, що ОСОБА_4 не має права на
страхові виплати за рахунок коштів
Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійного захворювання України
(далі - Фонд), оскільки на день смерті
батька ОСОБА_5, він не був визнаний
інвалідом з дитинства.

Колегія суддів погоджується з таким
висновком судів.

Оскільки судові рішення оскаржуються
відповідачем в частині задоволених
позовних вимог, а в іншій частині
судові рішення сторонами не
оскаржуються, то колегія суддів
перевіряє їх законність та
обґрунтованість лише у цій частині.

Відповідно до частини першої статті 36
Закону України від 9 липня 2003
року № 1058-IV "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування" (далі -
Закон № 1058-IV), пенсія у зв'язку з втратою
годувальника призначається
непрацездатним членам сім'ї померлого
годувальника, які були на його
утриманні, за наявності в годувальника
стажу, який був би необхідний йому для
призначення пенсії по інвалідності, а
в разі смерті пенсіонера або осіб,
визначених у частині другій статті 32
цього Закону, незалежно від тривалості
страхового стажу. При цьому, дітям
пенсія по втраті годувальника
призначається незалежно від того, чи
були вони на утриманні годувальника.

Згідно з частиною другою статті 36
Закону № 1058-IV, непрацездатними членами
сім'ї вважаються, зокрема, діти (у тому
числі діти, які народилися до спливу 10
місяців з дня смерті годувальника)
померлого годувальника, які не досягли
18 років або старші цього віку, якщо вони
стали інвалідами до досягнення 18 років.

Судами встановлено, що ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1 є сином ОСОБА_5, який помер
внаслідок нещасного випадку на
виробництві, що стався ІНФОРМАЦІЯ_2.
Відповідно до висновку міжрайонної
МСЕК № 1 міста Донецька від 30 серпня 1999
року та висновку ЛКК Центральної
міської клінічної лікарні № 1 міста
Донецька від 15 червня 2010 року, ОСОБА_4 є
інвалідом з дитинства III групи. З 29
червня 2010 року ОСОБА_4 виплачується
пенсія по втраті годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві.

Перелік соціальних послуг та виплат,
які здійснюються та відшкодовуються
Фондом, передбачений статтею 21 Закону
України від 23 вересня 1999 року № 1105-XIV
"Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності" (далі - Закон № 1105-ХІV),
відповідно до якої останній
зобов'язаний у встановленому законом
порядку своєчасно та в повному обсязі
відшкодовувати шкоду, заподіяну
працівникові внаслідок ушкодження
здоров'я, в тому числі пенсії по
інвалідності від трудового каліцтва
або професійного захворювання та
пенсії у зв'язку з втратою
годувальника, який помер внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання, у разі
настання страхового випадку.

Страховими виплатами є грошові суми,
які згідно із статтею 21 Закону
№ 1105-ХІV, Фонд соціального страхування
від нещасних випадків виплачує
застрахованому чи особам, які мають на
це право, у разі настання страхового
випадку. Зазначені грошові суми, в тому
числі, складаються із страхової
виплати пенсії у зв'язку з втратою
годувальника.

Для визнання суми пенсії по втраті
годувальника саме страховою виплатою в
розумінні Закону № 1105-ХІV, є наявність
страхового випадку.

За приписами статті 13 Закону № 1105-ХІV,
страховим випадком є нещасний випадок
на виробництві або професійне
захворювання, що спричинили
застрахованому професійно зумовлену
фізичну чи психічну травму за обставин,
зазначених у статті 14 цього Закону, з
настанням яких виникає право
застрахованої особи на отримання
матеріального забезпечення та/або
соціальних послуг. Факт нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання
розслідується в порядку, затвердженому
Кабінетом Міністрів України,
відповідно до Закону України "Про
охорону праці". Підставою для оплати
потерпілому витрат на медичну
допомогу, проведення медичної,
професійної та соціальної
реабілітації, а також страхових виплат
є акт розслідування нещасного випадку
або акт розслідування професійного
захворювання (отруєння) за
встановленими формами.

За змістом статей 8, 10, 81 Закону України
від 5 листопада 1991 року №
1788-XII "Про пенсійне забезпечення"
пенсійне забезпечення громадян,
призначення пенсій і оформлення
документів для їх виплати здійснюється
органами Пенсійного фонду України з
виплатою пенсій за рахунок його коштів.

Отже, суди дійшли обґрунтованого
висновку, що позовні вимоги Управління
ПФУ про стягнення з Відділення Фонду
пенсії по втраті годувальника,
виплаченої ОСОБА_4, підлягають
задоволенню, оскільки він є особою, яка
має право на одержання щомісячної
страхової виплати відповідно до Закону
№ 1105-ХІV.

Доводи, викладені в касаційній скарзі,
зазначених висновків не спростовують,
та не дають підстав вважати рішення
судів такими, що ухвалені з порушеннями
норм матеріального або процесуального
права.

Відповідно до статті 224 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд касаційної інстанції залишає
касаційну скаргу без задоволення, а
судові рішення - без змін, якщо визнає,
що суди першої та апеляційної
інстанцій не допустили порушень норм
матеріального і процесуального права
при ухваленні судових рішень чи
вчиненні процесуальних дій.

З огляду на те, що суди першої та
апеляційної інстанцій всебічно і повно
встановили фактичні обставини справи
на підставі об'єктивної оцінки наявних
в ній доказів, з'ясували дійсні права і
обов'язки сторін та правильно
застосували норми матеріального права,
що регулюють спірні правовідносини,
колегія суддів приходить до висновку,
що ухвалені ними рішення підлягають
залишенню в силі.

Керуючись статтями 222, 224, 231 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійного
захворювання України в
Ворошиловському районі міста Донецька
залишити без задоволення, а постанову
Донецького окружного
адміністративного суду від 16 червня 2011
року та ухвалу Донецького апеляційного
адміністративного суду від 28 липня 2011
року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
сторонам у справі та оскарженню не
підлягає.

Судді
Т.Ф. Весельська

С.Є. Амєлін

М.М. Заїка