Справа № 2а-44024/09/1670
Суддя: Бухтіярова І.О.
Дата ухвалення: 2014-07-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

14 липня 2014 року м. Київ
В/800/2812/14

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі Бухтіярової І.О., Вербицької О.В.,
Кошіля В.В., Моторного О.А., Приходько
І.В., перевіривши заяву Лубенської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Полтавській області

про перегляд Верховним Судом України
ухвали Вищого адміністративного суду
України від 02.04.2014 року

у справі № 2а-44024/09/1670 (К-29660/10 - номер
справи у Вищому адміністративному суді
України)

за позовом товариства з обмеженою
відповідальністю «Лубенське шляхове
будівельне управління № 9»

до Лубенської об'єднаної державної
податкової інспекції у Полтавській
області (правонаступником якої є
Лубенська об'єднана державна податкова
інспекція Головного управління
Міндоходів у Полтавській області)

про визнання недійсними податкових
повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИЛА:

Лубенська об'єднана державна податкова
інспекція Головного управління
Міндоходів у Полтавській області
подала заяву про перегляд Верховним
Судом України ухвали Вищого
адміністративного суду України від
02.04.2014 року в названій справі.

Ухвалою Вищого адміністративного суду
України від 25.06.2014 року вказану заяву
залишено без руху та надано заявнику
строк для усунення встановлених
недоліків заяви про перегляд судового
рішення Верховним Судом України, а саме
для зазначення в поданій заяві про
перегляд судового рішення, які
конкретно норми матеріального права
неоднаково застосовані судом (судами)
касаційної інстанції та в чому саме
полягає неоднакове застосування судом
(судами) касаційної інстанції одних і
тих самих норм матеріального права у
подібних правовідносинах.

Заявник, на виконання зазначеної
ухвали, усунув вказані недоліки заяви
про перегляд судового рішення
Верховним Судом України.

Відповідно до ст. 2391 Кодексу
адміністративного судочинства
України, заява про перегляд судових
рішень подається до Верховного суду
України через Вищий адміністративний
суд України, який за змістом ст. 2392 та
ст. 240 Кодексу адміністративного
судочинства України перевіряє
відповідність заяви вимогам цього
Кодексу та вирішує питання про допуск
справи до провадження.

Колегія суддів не вбачає підстав для
допуску справи до провадження
Верховного Суду України.

Відповідно до статті 237 Кодексу
адміністративного судочинства України
заява про перегляд судових рішень в
адміністративних справах може бути
подана виключно з мотивів:
неоднакового застосування судом
(судами) касаційної інстанції одних і
тих самих норм матеріального права, що
потягло ухвалення різних за змістом
судових рішень у подібних
правовідносинах; встановлення
міжнародною судовою установою,
юрисдикція якої визнана Україною,
порушення Україною міжнародних
зобов'язань при вирішенні справи судом.

У заяві про перегляд ухвали Вищого
адміністративного суду України від
02.04.2014 року заявник посилається на
неоднакове застосування судом
касаційної інстанції норм
матеріального права, а саме: пп. 5.2.1 п. 5.2,
пп. 5.3.9 п. 5.3 ст. 5 Закону України «Про
оподаткування прибутку підприємств»;
п. 7.4 ст. 7 Закону України «Про податок на
додану вартість».

В обґрунтування своїх вимог заявник
додає копію ухвали Вищого
адміністративного суду України від
17.07.2013 року у справі № 2а-8022/10/1270
(К/9991/12851/11), копію ухвали Вищого
адміністративного суду України від
12.08.2010 року у справі № 20-4/273 (К/-24006/07), в
яких, на його думку, згадані норми права
застосовано інакше, ніж у даній справі.

Між тим, відповідно до положень ст. 237
Кодексу адміністративного судочинства
України, заява про перегляд судового
рішення може бути подана виключно за
наявності таких складових:
неоднакового застосування одних і тих
самих норм матеріального права,
ухвалення різних за змістом судових
рішень, спірні питання виникли у
подібних правовідносинах. Зокрема,
така складова як подібність
правовідносин, означає тотожність
суб'єктного складу учасників відносин,
об'єкта та предмета правового
регулювання, а також умов застосування
правових норм (зокрема, часу, місця,
підстав виникнення, припинення та
зміни відповідних правовідносин). У той
же час, зміст правовідносин з метою
з'ясування їх подібності в різних
рішеннях суду (судів) касаційної
інстанції визначається обставинами
кожної конкретної справи.

Зі змісту судового рішення Вищого
адміністративного суду України від
17.072013 року, наведеного заявником як
приклад неоднакового застосування
судами норм матеріального права,
вбачається, що зміст правовідносин,
який у ньому розглядався, відмінний від
того, який є у даній справі.

Приписи ст. 237 Кодексу
адміністративного судочинства України
визначають виключними мотивами
подання заяви про перегляд судових
рішень неоднакове застосування судом
(судами) касаційної інстанції одних і
тих самих норм матеріального права, що
потягло ухвалення різних за змістом
судових рішень саме у подібних
правовідносинах.

У той же час, як вбачається зі змісту
поданої заяви та доданого як приклад
неоднакового застосування судами норм
матеріального права судового рішення
Вищого адміністративного суду України
від 17.07.2013 року, неоднакове
застосування судами норм
матеріального права у подібних
правовідносинах відсутнє.

Крім того, ухвалою Вищого
адміністративного суду України від
12.08.2010 року, на яку посилається заявник,
як на рішення, в якому має місце
неоднакове застосування норм
матеріального права, в порівнянні з
ухвалою Вищого адміністративного суду
України від 02.04.2014 року, справа по суті
не вирішувалась, а направлялась на
новий розгляд до суду першої інстанції.

Слід зазначити, що направлення справи
на новий розгляд виключає можливість
формулювання судом касаційної
інстанції остаточної правової позиції
у справі, оскільки застосування норм
матеріального права можливе лише на
підставі повного і всебічного
встановлення обставин справи.
Водночас, неповне встановлення
обставин справи виключає можливість
ствердження того факту, що матеріальні
норми були по-різному застосовані саме
в подібних відносинах, оскільки зміст
цих відносин у такому разі не є
остаточно встановленим.

Зважаючи на викладене, підстав для
допуску справи до провадження для
перегляду судового рішення Верховним
Судом України у даній адміністративній
справі немає.

Також, заявником заявлено клопотання
про заміну сторони у справі -
Лубенської об'єднаної державної
податкової інспекції у Полтавській
області Державної податкової служби її
правонаступником - Лубенською
об'єднаною державною податковою
інспекцією Головного управління
Міндоходів у Полтавській області.

Судова колегія, розглянувши вказане
клопотання, дійшла висновку про
необхідність його задоволення.

З огляду на наведене, керуючись
статтями 55, 236-239, 239-1, 239-2 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Замінити сторону у справі - Лубенську
об'єднану державну податкову інспекцію
у Полтавській області Державної
податкової служби її правонаступником
- Лубенською об'єднаною державною
податковою інспекцією Головного
управління Міндоходів у Полтавській
області.

Відмовити Лубенській об'єднаній
державній податковій інспекції
Головного управління Міндоходів у
Полтавській області у допуску справи
для перегляду Верховним Судом України
ухвали Вищого адміністративного суду
України від 02.04.2014 року у справі №
2а-44024/09/1670 (К-29660/10 - номер справи у
Вищому адміністративному суді
України).

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя ПідписІ.О.
БухтіяроваСудді ПідписО.В. Вербицька
ПідписВ.В. Кошіль ПідписО.А. Моторний
ПідписІ.В. Приходько