Справа № 307/1154/14-а 2-а/307/41/14
Суддя: Левицька Н.Г.
Дата ухвалення: 2014-07-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.07.2014р.
Справа № 876/4007/14

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

Головуючого судді

Левицької Н.Г.,

судді

Обрізка І.М.,

судді

Сапіги В.П.,

розглянувши в порядку письмового
провадження у місті Львові

апеляційну скаргу ОСОБА_1, с.Терново
Тячівського району Закарпатської
області

на ухвалу Тячівського районного суду
Закарпатської області від 02.04.2014р. про
залишення адміністративної справи без
розгляду у справі №307/1154/14-а

за позовом ОСОБА_1, с.Терново
Тячівського району Закарпатської
області

до Прокуратури Тячівського району
Закарпатської області, м.Тячів
Тячівського району Закарпатської
області

про визнання незаконною та
протиправною бездіяльності, -

ВСТАНОВИВ:

17.03.2014р. позивач: ОСОБА_1 звернувся до
Тячівського районного суду
Закарпатської області з позовом до
Прокуратури Тячівського району
Закарпатської області про визнання
незаконною та протиправною
бездіяльності, просив визнати
бездіяльність Прокуратури Тячівського
району Закарпатської області щодо не
внесення до Єдиного реєстру досудових
розслідувань та розпочаття
кримінального провадження по заяві
гр.ОСОБА_1 на предмет вчинення
кримінального правопорушення відносно
оперуповноважених Служби боротьби з
незаконним обігом наркотичних речовин
Тячівського РВ УМВС в Закарпатській
області - старшого лейтенанта міліції
ОСОБА_2, старшого лейтенанта міліції
ОСОБА_3, старшого лейтенанта міліції
ОСОБА_4 та слідчого СВ Тячівського РВ
УМВС ОСОБА_5 за ознаками ст.364-365 КК
України - "незаконною та протиправною";
зобов'язати Прокуратуру Тячівського
району Закарпатської області внести в
Єдиний реєстр досудових розслідувань,
зареєструвати заяву гр.ОСОБА_1 від
06.11.2013р. та розпочати розслідування
відносно оперуповноважених Служби
боротьби з незаконним обігом
наркотичних речовин Тячівського РВ
УМВС в Закарпатській області - старшого
лейтенанта міліції ОСОБА_2, старшого
лейтенанта міліції ОСОБА_3, старшого
лейтенанта міліції ОСОБА_4 та слідчого
СВ Тячівського РВ УМВС ОСОБА_5 за
ознаками злочину, передбаченого ст.364-365
КК України та надати відповідний витяг
про реєстрацію.

Ухвалою Тячівського районного суду
Закарпатської області від 18.03.2014р.
відкрито провадження за
адміністративним позовом ОСОБА_1 до
Прокуратури Тячівського району
Закарпатської області про визнання
незаконною та протиправною
бездіяльності.

Ухвалою Тячівського районного суду
Закарпатської області від 02.04.2014р. у
справі №307/1154/14-а адміністративну
справу за позовною заявою ОСОБА_1 до
Прокуратури Тячівського району
Закарпатської області про визнання
незаконною та протиправною
бездіяльності залишено без розгляду.

Рішення суду першої інстанції
мотивовано тим, що відповідно до вимог
ст.304 КК України, скарги на рішення, дії
чи бездіяльність слідчого чи
прокурора, передбачені кодексом,
можуть бути подані особою протягом
десяти днів з моменту прийняття
рішення, вчинення дії або
бездіяльності. У судовому засіданні
було встановлено, що 13.02.2014р. позивачу
стало відомо, що його заява про
відкриття кримінального провадження
направлена в Прокуратуру Тячівського
району Закарпатської області, а
позовна заява надійшла до Тячівського
районного суду Закарпатської області
17.03.2014р., тому позивачем пропущено строк
звернення до суду та не наведено
поважних причин пропуску строку.

Не погодившись з рішенням суду першої
інстанції, його оскаржив позивач:
ОСОБА_1, який у поданій апеляційній
скарзі, посилаючись на те, що при
винесенні даного рішення судом
неповністю з'ясовано обставини, які
мають значення для справи, висновки
суду не відповідають обставинам справи
та порушено норми матеріального та
процесуального права, просив скасувати
оскаржувану ухвалу та направити справу
для продовження розгляду до суду
першої інстанції. Доводи апеляційної
скарги обґрунтовано тим, що в даному
випадку суд першої інстанції повинен
був керуватись ч.2 ст.99 КАС України та
застосувати шестимісячний строк,
відтак, апелянт вважає, що ним не
пропущено строк звернення до суду.

Особи, що беруть участь у справі, в
судове засідання для розгляду
апеляційної скарги не прибули, про
дату, час та місце розгляду справи були
повідомлені належним чином, клопотань
від осіб, які беруть участь у справі,
про розгляд справи за їх участю не
поступало, тому колегія суддів, у
відповідності до вимог ст.197 КАС
України, вважає можливим розглянути
справу в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами, оскільки таку може бути
вирішено на основі наявних у ній
доказів.

Заслухавши доповідь судді-доповідача у
справі, перевіривши матеріали справи,
обговоривши доводи апеляційної скарги
у їх сукупності, колегія суддів
апеляційного суду приходить до
висновку про те, що апеляційну скаргу
слід задоволити частково, оскаржувану
ухвалу суду першої інстанції скасувати
та закрити провадження у справі, з
огляду на наступне:

Згідно із вимогами ч.1 ст.2 КАС України,
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень.

Приписами ч.2 ст.2 КАС України визначено,
що до адміністративних судів можуть
бути оскаржені будь-які рішення, дії чи
бездіяльність суб'єктів владних
повноважень, крім випадків, коли щодо
таких рішень, дій чи бездіяльності
Конституцією (254к/96-ВР) чи законами
України встановлено інший порядок
судового провадження.

Вичерпний перелік публічно-правових
справ, на які не поширюється юрисдикція
адміністративних судів, визначено в ч.3
ст.17 КАС України, а саме справи: що
віднесені до юрисдикції
Конституційного Суду України; які
належить вирішувати в порядку
кримінального судочинства; про
накладення адміністративних стягнень;
щодо відносин, які відповідно до
закону, статуту (положення) об'єднання
громадян віднесені до його внутрішньої
діяльності або виключної компетенції
(пункти 1, 2, 3, 4).

Аналіз вищенаведених норм закону
свідчить про те, що Кодекс
адміністративного судочинства України
регламентує порядок розгляду не всіх
публічно-правових спорів, а лише тих,
які виникають у результаті здійснення
суб'єктом владних повноважень
управлінських функцій і розгляд яких
безпосередньо не віднесено до
підсудності інших судів.

Завданнями кримінального судочинства
є охорона прав та законних інтересів
фізичних і юридичних осіб, які беруть у
ньому участь, а також швидке і повне
розкриття злочинів, викриття винних та
забезпечення правильного застосування
закону з тим, щоб кожний, хто вчинив
злочин, був притягнутий до
відповідальності і жоден невинний не
був покараний. Положення КПК України
регламентують діяльність органів
державної влади та їх посадових осіб,
яка стосується сфери публічно-правових
відносин, що виникають внаслідок
злочинних посягань, відповідальність
за які встановлено в нормах
кримінального права.

Згідно із вимогами ст.214 КПК України,
слідчий, прокурор невідкладно, але не
пізніше 24 годин після подання заяви,
повідомлення про вчинення
кримінального правопорушення,
зобов'язані внести відповідні
відомості до Єдиного реєстру досудових
розслідувань та розпочати
розслідування.

Відповідно до вимог ч.4 ст.214 КПК
України, слідчий прокурор, інша
службова особа, уповноважена на
прийняття та реєстрацію заяв і
повідомлень про кримінальне
правопорушення, зобов'язані прийняти
та зареєструвати таку заяву чи
повідомлення.

Відповідно до вимог п.1 ч.1 ст.303 КПК
України, може бути оскаржено рішення,
дії чи бездіяльність слідчого,
прокурора, яка полягає у невнесенні
відомостей про кримінальне
правопорушення до Єдиного реєстру
досудових розслідувань після
отримання заяви чи повідомлення про
кримінальне правопорушення.

У статті 303 КПК України йдеться про
оскарження рішень, дій чи
бездіяльності слідчого або прокурора
під час досудового розслідування.
Суб'єкти, визначені в цих нормах, є
носіями спеціальних владних
процесуальних повноважень і тому
виконують функції, обумовлені
завданнями кримінального судочинства.

З огляду на вищенаведене, колегія
суддів апеляційного суду зазначає, що
правовідносини, що мають місце під час
розгляду заяв про злочини, за своєю
правовою природою є
кримінально-процесуальними, тому
перевірка скарг на рішення, дії чи
бездіяльність вказаних суб'єктів
владних повноважень має відбуватися у
тому ж процесуальному порядку і тим же
судом, на який відповідно до закону
покладені повноваження щодо перевірки
й оцінки доказів у кримінальній справі,
тобто судом із розгляду кримінальних
справ.

Відтак, компетентним національним
судом, до юрисдикції якого належить
розгляд скарг щодо прийняття рішень,
вчинення дій або допущення
бездіяльності суб'єктом владних
повноважень стосовно заяв і
повідомлень про вчинені або
підготовлювані злочини, є суд, який
спеціалізується на розгляді
кримінальних справ.

Відповідно до Рішення Конституційного
Суду України від 14.12.2011р. №19-рп/2011,
конституційне право на оскарження в
суді будь-яких рішень, дій чи
бездіяльності всіх органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, посадових і службових
осіб гарантовано кожному. Реалізація
цього права забезпечується у
відповідному виді судочинства і в
порядку, визначеному процесуальним
законом.

Пунктом 4 ст.199 КАС України передбачено,
що за наслідками розгляду апеляційної
скарги на ухвалу суду першої інстанції
суд апеляційної інстанції має право
скасувати ухвалу суду і залишити
позовну заяву без розгляду або закрити
провадження у справі.

Згідно із вимогами ч.1 ст.203 КАС України,
постанова або ухвала суду першої
інстанції скасовується в апеляційному
порядку і позовна заява залишається
без розгляду або провадження справі
закривається з підстав, встановлених
відповідно статтями 155 і 157 цього
Кодексу.

Відповідно до вимог п.1 ч.1 ст.157 КАС
України, суд закриває провадження у
справі, якщо справу не належить
розглядати в порядку
адміністративного судочинства.

Суд апеляційної приходить до висновку
про порушення судом першої інстанції
норм процесуального права, що призвело
до неправильного вирішення питання,
відтак, подана апеляційна скарга
підлягає частковому задоволенню,
оскаржувана ухвала - скасуванню, а
провадження у справі слід закрити.

Керуючись вимогами ст.ст.157, 160, 195, 197, 199,
203, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України,

суд, -

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу ОСОБА_1, с.Терново
Тячівського району Закарпатської
області на ухвалу Тячівського
районного суду Закарпатської області
від 02.04.2014р. про залишення
адміністративної справи без розгляду у
справі №307/1154/14-а за позовом ОСОБА_1,
с.Терново Тячівського району
Закарпатської області до Прокуратури
Тячівського району Закарпатської
області, м.Тячів Тячівського району
Закарпатської області про визнання
незаконною та протиправною
бездіяльності, - задоволити частково.

2. Ухвалу Тячівського районного суду
Закарпатської області від 02.04.2014р. про
залишення адміністративної справи без
розгляду у справі №307/1154/14-а за позовом
ОСОБА_1, с.Терново Тячівського району
Закарпатської області до Прокуратури
Тячівського району Закарпатської
області, м.Тячів Тячівського району
Закарпатської області про визнання
незаконною та протиправною
бездіяльності, - скасувати та закрити
провадження у справі.

3. Роз'яснити ОСОБА_1 його право на
звернення до суду з даним позовом в
порядку кримінального судочинства.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, що беруть участь у справі, та
може бути оскаржена до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя
Н.Г.
Левицька

Суддя
І.М.
Обрізко

Суддя
В.П.
Сапіга