Справа № 2а-801/12/0229
Суддя: Граб Л.С.
Дата ухвалення: 2014-06-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 2а-801/12/0229
Головуючий у 1-й інстанції: Задорожний
Суддя-доповідач: Граб Л.С.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 червня 2014 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

Головуючий суддя: Граб Л.С.

судді: Біла Л.М. Боровицький О. А.

розглянувши у порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
управління Пенсійного фонду України у
Чечельницькому районі Вінницької
області на постанову Чечельницького
районного суду Вінницької області від
11 квітня 2012 року у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_2 до
управління Пенсійного фонду України у
Чечельницькому районі Вінницької
області про перерахунок пенсії,

В С Т А Н О В И В :

В липні 2011 року позивачка звернулася
до суду з позовом про визнання дій
відповідача протиправними;
зобов'язання відповідача нарахувати
та виплатити компенсацію за втрату
годувальника внаслідок Чорнобильської
катастрофи, згідно ст. 52 Закону України
" Про статус і соціальний захист
громадян потерпілих внаслідок
Чорнобильської катастрофи".

Постановою Чечельницького районного
суду Вінницької області від 11 квітня
2012 року позов задоволено. Суд визнав
неправомірними дії відповідача та
зобов'язав його нарахувати і виплатити
позивачу недоплачену компенсацію за
втрату годувальника внаслідок
Чорнобильської катастрофи позивачці,
виходячи із розміру 50 % від
мінімального розміру державної пенсії,
передбаченим статтею 52 Закону України "
Про статус і соціальний захист
громадян потерпілих внаслідок
Чорнобильської катастрофи" з 01.01.2011
року по 22 липня 2011 року, з урахуванням
проведених виплат.

Судом першої інстанцій встановлено, що
позивач належить до осіб потерпілих
від Чорнобильської катастрофи, моє
статус дружини померлого громадянина,
із числа ліквідаторів категорії 1,
смерть якого пов'язана з
Чорнобильською катастрофою і має право
на щомісячному компенсацію за втрату
годувальника передбачену ст. 52 Закону
України "Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи".

Відповідно до ст. 52 Закону України "Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи"особам,
віднесеним до членів сім`ї померлого
годувальника, призначається щомісячна
компенсація вразі втрати годувальника
на кожного непрацездатного члена сім`ї,
який був на утриманні в розмірі 50%
мінімальної пенсії за віком незалежно
від пенсії, передбаченої
законодавством України.

Отже, суд дійшов правильного висновку,
що щомісячна компенсація позивачу за
втрату годувальника, відповідно до ст.
52 Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи", повинна становити 50%
мінімальної пенсії за віком,
встановленої ч. 1 ст. 28 Закону України
"Про загальнообов'язкове пенсійне
страхування".

Відповідач, виплачував позивачці
щомісячну компенсацію за втрату
годувальника, відповідно до постанови
Кабінету Міністрів України від 28
травня 2008 року № 530, яка істотно
звужують обсяг встановлених законом
прав.

Отже, суд вважає, що дії відповідача
щодо відмови у проведенні перерахунку
щомісячної компенсації за втрату
годувальника, відповідно до ст.. 52
Закону України "Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи"є
неправомірними.

Відповідно до статті 200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову - без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті рішення суду з одних лише
формальних підстав.

На підставі наведеного, враховуючи
положення ст. 195 КАС України та беручи
до уваги надане суду апеляційної
інстанції право перегляду рішень суду
першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги, судова колегія
вважає, що суд першої інстанції дійшов
правильного висновку, щодо задоволення
заявлених вимог у спосіб, строках та
межах визначених законом.

Колегія суддів вважає, що доводи
апеляційної скарги не дають підстав
для висновку про порушення судом
першої інстанції норм матеріального чи
процесуального права, які призвели до
неправильного вирішення справи, тобто
прийнята постанова відповідає
матеріалам справи та вимогам закону і
підстав для її скасування не
вбачається.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 183-2, 195, 196, 198, 200, 205,
206, 254 КАС України , суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України у
Чечельницькому районі Вінницької
області, -залишити без задоволення, а
постанову Чечельницького районного
суду Вінницької області від 11 квітня 2012
року, -без змін.

Відповідно до ч. 10 ст. 183-2 КАС України у
разі оскарження в апеляційному порядку
постанови, прийнятої у скороченому
провадженні, судове рішення
апеляційної інстанції є остаточним та
оскарженню не підлягає.

Головуючий
Граб Л.С.

Судді
Біла Л.М.

Боровицький О. А.