Справа № 810/5394/13-а
Суддя: Желтобрюх І.Л.
Дата ухвалення: 2014-07-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 810/5394/13-а
Головуючий у 1-й інстанції: Терлецька
Суддя-доповідач: Желтобрюх І.Л.
ПОСТАНОВА

Іменем України

10 липня 2014 року м.
Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючої-судді:
Желтобрюх І.Л.,

суддів:
Мамчура Я.С.,

Шостака О.О.,

при секретарі:
Оліщук А.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Києві
апеляційну скаргу Білоцерківської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів України у Київській області
на постанову Київського окружного
адміністративного суду від 25 жовтня 2013
року у справі за адміністративним
позовом Фізичної особи - підприємця
ОСОБА_3 до Білоцерківської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів
України у Київській області про
визнання протиправними та скасування
податкових повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа - підприємець ОСОБА_3
звернулася до Київського окружного
адміністративного суду з позовом до
Білоцерківської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів України у
Київській області та просила визнати
протиправними та скасувати податкові
повідомлення-рішення від 27.09.2013
№580///52, №581///53 та
№582///54.

Постановою Київського окружного
адміністративного суду від 25 жовтня 2013
року позов задоволено.

Не погоджуючись з прийнятим судовим
рішенням відповідач подав апеляційну
скаргу, в якій просив постанову суду
першої інстанції скасувати як таку, що
ухвалена з порушенням норм
матеріального та процесуального права
та ухвалити нове рішення, яким в
задоволенні позову відмовити в повному
обсязі. В обґрунтування вимог
апеляційної скарги посилається на те,
що судом першої інстанції неповно
з'ясовано та не доведено обставини, що
мають значення для справи, а висновки,
викладені ним в оскаржуваній
постанові, не відповідають обставинам
справи.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників
процесу, які з'явилися у судове
засідання, вивчивши матеріали справи,
дослідивши й проаналізувавши доводи
апеляційної скарги і докази на їх
підтвердження, колегія суддів вважає,
що апеляційна скарга підлягає
частковому задоволенню з наступних
підстав.

Як встановлено судом першої інстанції,
податковим органом було проведено
документальну планову виїзну
перевірку ФОП ОСОБА_3 з питань
дотримання вимог податкового,
валютного та іншого законодавства за
період з 01.01.2012 по 31.12.2012, за
результатами якої складено Акт від
28.08.2013 № 608/172//127.

В ході проведення перевірки було
встановлено порушення позивачем:
ст.138, п.п.177.2, 177.4 ст.177 ПК України, в
результаті чого позивачем занижено
податок на доходи фізичних осіб від
підприємницької діяльності за 2012 рік
на суму 79557,16 грн.; п.173.1 ст. 173 ПК України,
а саме: позивачем не нарахований
податок на доходи фізичних осіб від
реалізації рухомого майна в сумі 1656,00
грн.; п. 188.1 ст. 188 ПК України, в
результаті чого занижено податкове
зобов'язання з податку на додану
вартість на суму 8846,53 грн.

На підставі встановлених порушень та
Акта перевірки від 28.08.2013, відповідач
прийняв податкові
повідомлення-рішення від 27.09.2013
№580///52, №581///53 та
№582///54.

Задовольняючи адміністративний позов,
суд першої інстанції виходив з того, що
відповідачем як суб'єктом владних
повноважень не надано будь-яких
доводів та не подано жодних доказів на
підтвердження правомірності прийняття
ним оскаржуваних податкових
повідомлень-рішень.

Надаючи правову оцінку встановленим
обставинам справи та висновкам суду
першої інстанції, колегія суддів
виходить з такого.

Відповідно до п.177.2 ст.177 ПК України
об'єктом оподаткування є чистий
оподатковуваний дохід, тобто різниця
між загальним оподатковуваним доходом
(виручка у грошовій та негрошовій
формі) і документально підтвердженими
витратами, пов'язаними з господарською
діяльністю такої фізичної особи -
підприємця.

При цьому, оскільки виручкою фізичної
особи-підприємця вважається дохід,
отриманий у грошовій та не грошовій
формі, то датою при формуванні
загального оподаткованого доходу є
дата фактичного надходження коштів на
банківський рахунок (у касу) або
отримання інших видів компенсацій
вартості поставлених (або тих, що
підлягають поставці) ним товарів, тобто
застосовується касовий метод.

Так, до складу витрат включаються
тільки витрати, які пов'язані з
отриманням доходу та підтвердженні
відповідними документами про їх
оплату.

Відповідно документальне
підтвердження витрат такими
первинними документами, як видаткова
накладна чи акт виконаних робіт, не
дають права фізичній особі-підприємцю
на загальній системі оподаткування
зменшувати свій дохід. Таке право
виникає тільки після того, як такий
товар буде оплачений та підтверджений
належним первинним платіжним
документом.

Як вбачається з матеріалів справи, за
період, що перевірявся, ФОП ОСОБА_3
віднесено, доскладу валових витрат
вартість придбаних
товарно-матеріальних цінностей та
послуг на загальну суму 477089,22 грн., які
на момент реалізації були не оплачені
постачальникам, що підтверджується
записами в книзі обліку доходів та
витрат. Зокрема, станом на 31.12.2012
кредиторська заборгованість позивача
перед ЗАТ «Сквирський цегельний
завод «Промінь» складає 243722,00грн. (без
ПДВ 203101,67 грн.); перед ТОВ
«Агропромтехтранс», - 36344, 16 грн. (без ПДВ
30286.80грн.); перед ФОП ОСОБА_4, - 11961.00 грн.
(без ПДВ 11961.00 грн.); перед ФОП ОСОБА_5,
-83583,00 грн. (без ПДВ 83583,00 грн.); перед ТОВ
«Шамраївське», - 181212.10 грн. (в тому числі
за реалізований товар 114210,50 грн. (без
ПДВ 95175.43 грн.)); перед ПП «Іркан», - 143577,60
грн. (в тому числі за реалізований
товар. - 63577,60 грн. (без ПДВ 52981,32 грн. ).

Таким чином, колегія суддів дійшла
висновку про неправомірне завищення
позивачем суми валових витрат на
загальну суму 477089,22 гри, що призвело до
заниження податку на доходи фізичних
осіб від підприємницької діяльності,
який підлягає сплаті до бюджету за 2012
рік в сумі 79557,16 грн.

Крім того, в ході проведення перевірки
податковим органом було встановлено
порушення позивачем п. 188.1 ст.188
Податкового кодексу України, в
результаті чого останнім було занижено
податкове зобов'язання з податку на
додану вартість на суму 8846,53 грн., з
приводу чого колегія суддів зазначає
наступне:

Відповідно до п.188.1 ст. 188 ПК України
база оподаткування операцій з
постачання товарів/послуг
визначається виходячи з їх договірної
вартості (у разі здійснення
контрольованих операцій - не нижче
звичайних цін, визначених відповідно
до статті 39 цього Кодексу) з
урахуванням загальнодержавних
податків та зборів (крім збору на
обов'язкове державне пенсійне
страхування, що справляється з
вартості послуг стільникового
рухомого зв'язку, податку на додану
вартість та акцизного податку на спирт
етиловий, що використовується
виробниками - суб'єктами
господарювання для виробництва
лікарських засобів, у тому числі
компонентів крові і вироблених з них
препаратів (крім лікарських засобів у
вигляді бальзамів та еліксирів).

Вищий адміністративний суд в своєму
листі від 02.06.2011 № 742/11/13-11вказав на те,
що з метою встановлення факту
здійснення господарської операції,
формування витрат для цілей визначення
об'єкта оподаткування податком на
прибуток або податкового кредиту з
податку на додану вартість судам
належить з'ясовувати, зокрема, такі
обставини: установлення зв'язку між
фактом придбання товарів (послуг),
спорудженням основних фондів, імпортом
товарів (послуг), понесенням інших
витрат і господарською діяльністю
платника податку.

При цьому в обов'язковому порядку
необхідно досліджувати наявність
господарської мети при вчиненні
відповідних дій платника податку.
Перевірці підлягають доводи
податкового органу, що свідчать про
відсутність ділової мети у діях
платника податку, зокрема, у разі
подальшого продажу придбаного товару
нижче за ціну придбання; придбання
товарів (послуг) у посередників за
наявності прямих контактів з їх
виробниками; придбання послуг,
використання яких не може мати
позитивного впливу на результати
господарської діяльності платника
податку тощо.

Так, за період, що перевірявся, ФОП
ОСОБА_3 було придбано у ФОН ОСОБА_4
асфальтобетонну суміш в кількості 308600
кг за ціною 935.00 грн. за 1 тону на
загальну суму 288541.00 грн., яка в
подальшому в повному обсязі була
реалізована позивачем ТОВ
«Добробудмеханізація» за ціною 791, 67
грн. за 1 тону на загальну суму 244308,33
грн., тобто, за ціною нижче собівартості
придбаного товару. Доводи позивача про
те, що саме неврахування податковим
органом сум ПДВ при визначенні ціни,
реалізованого позивачем, товару стали
підставою для хибних висновків про
порушення нею податкової дисципліни,
спростовуються матеріалами справи.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів апеляційної інстанції дійшла
висновку про правомірність та
обґрунтованість податкового
повідомлення-рішення від 27.09.2013
№580///52 та, відповідно,
хибність висновків суду першої
інстанції про необхідність його
скасування.

Водночас, колегія суддів погоджується
з висновком суду першої інстанції в
частині визнання протиправними та
скасування податкового
повідомлення-рішення від 27.09.2013
№582///54, з огляду на таке:

Відповідно до п 173.1 ст. 173 ПК України,
дохід платника податку від продажу
(обміну) об'єкта рухомого майна
протягом звітного податкового року
оподатковується за ставкою, визначеною
в пункті 167.2 статті 167 цього Кодексу.

Згідно з п. 173.6 ст. 173 ПК України, дохід
від операцій з продажу (обміну) об'єктів
рухомого майна, що здійснюються
фізичними особами - нерезидентами,
оподатковується згідно з цією статтею
в порядку, встановленому для
резидентів, за ставками, визначеними в
пункті 167.1 статті 167 цього Кодексу.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивачем як фізичною особою у період,
що перевірявся, було реалізовано два
сідельні тягачі на загальну суму 33120, 00
грн. При цьому, всі документи, що
супроводжували такі господарські
операції, було оформлено ОСОБА_3 як
фізичною особою, так само було сплачено
і відповідний податок, що
підтверджується квитанцією від 21.112011
№62, наявною в матеріалах справи.
Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів дійшла висновку про
безпідставність донарахування
податковим органом податку на доходи
фізичних осіб від реалізації такого
рухомого майна позивачу як фізичній
особі-підприємцю.

Враховуючи, що постанова суду першої
інстанції часткового ухвалена судом з
порушенням норм матеріального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи в частині задоволення
адміністративного позову про визнання
протиправними та скасування
податкових повідомлень-рішень від
27.09.2013 №580///52,
№581///53, колегія суддів
апеляційної інстанції приходить до
висновку, що апеляційна скарга
Білоцерківської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів України у
Київській області підлягає частковому
задоволенню, а постанова суду першої
інстанції скасуванню в цій частині з
ухваленням нової постанови про відмову
в задоволенні адміністративного
позову в цій частині. В решті постанова
Окружного адміністративного суду м.
Києва підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст. ст.41, 160, 167, 195, 198, 202, 205, 207,
212, 254 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Білоцерківської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів України у Київській області
задовольнити частково.

Постанову Київського окружного
адміністративного суду від 25 жовтня 2013
року скасувати в задоволення позовних
вимог про визнання протиправними та
скасування податкових
повідомлень-рішень від 27.09.2013
№580///52, №581///53.

В задоволенні адміністративного
позову в цій частині відмовити.

В решті постанову Київського окружного
адміністративного суду від 25 жовтня 2013
року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржена протягом двадцяти днів з дня
складення в повному обсязі шляхом
подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуюча:

Судді:

Повний текст постанови виготовлено 15
липня 2014 року.

Головуючий суддя

Желтобрюх І.Л.

Судді:

Мамчур Я.С

Шостак О.О.