Справа № 2а/2370/873/12
Суддя: Олексієнко М.М.
Дата ухвалення: 2014-05-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

21 травня 2014 року м. Київ
В/800/2238/14

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

головуючого: Олексієнка М.М.,

суддів: Олендера І.Я.,

Пасічник С.С.,

Рецебуринського
Ю.Й.,

Ситникова О.Ф.,

розглянувши заяву управління
Пенсійного фонду України в
Звенигородському районі Черкаської
області (далі - УПФ) про перегляд
Верховним Судом України ухвали Вищого
адміністративного суду України від 17
квітня 2014 року, постановленої за
результатами розгляду справи за
позовом ОСОБА_4 до УПФ про скасування
рішення

,

в с
т а н о в и л а:

19 травня 2014 року представник УПФ у
порядку статті 239-1 Кодексу
адміністративного судочинства України
(далі - КАС України) звернувся з заявою
про перегляд Верховним Судом України
ухвали Вищого адміністративного суду
України від 17 квітня 2014 року у справі
№К/9991/60228/12 з підстав неоднакового
застосування судами касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права, що потягло
ухвалення різних за змістом судових
рішень у подібних правовідносинах.

На обґрунтування заяви додав судове
рішення Вищого адміністративного суду
України від 28 листопада 2013 року (справа
№К/800/32510/13), в якому, на його думку, по
іншому ніж в оскаржуваній ухвалі
застосовано частину четверту статті 4
Закону України від 8 липня 2010 року
№2464-VІ «Про збір та облік єдиного
внеску загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» (далі - Закон
№2464-VІ).

Перевіривши наведені в заяві доводи,
колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
знаходить підстави для допуску справи
до провадження Верховного Суду України
з урахуванням наступного.

Статтею 237 КАС України наведено перелік
підстав для подання сторонами та
іншими особами, які беруть участь у
справі, заяви про перегляд судових
рішень в адміністративних справах
Верховним Судом України.

Відповідно до пункту 1 частини першої
цієї статті заява про перегляд судових
рішень в адміністративних справах може
бути подана виключно з мотивів
неоднакового застосування судом
(судами) касаційної інстанції одних і
тих самих норм матеріального права, що
потягло ухвалення різних за змістом
судових рішень у подібних
правовідносинах.

При цьому, під неоднаковим
застосуванням одних і тих самих норм
матеріального права розуміється,
зокрема, таке:

різне тлумачення змісту і сутності
правових норм, на підставі якого
зроблено висновок про різний зміст
суб'єктивних прав і обов'язків
учасників відповідних правовідносин, у
тому числі про наявність та обсяг прав
і/або обов'язків осіб, які беруть участь
у справі;

різне застосування правил конкуренції
правових норм при вирішенні колізій
між ними з урахуванням ієрархії цих
правових норм, а також дії норм у часі,
просторі та за колом осіб, тобто різне
незастосування закону, який підлягав
застосуванню;

різне визначення предмета регулювання
правових норм, зокрема застосування
різних правових норм для регулювання
одних і тих самих відносин або
поширення дії норми на певні
правовідносини в одних випадках і
незастосування цієї самої норми до
аналогічних відносин в інших випадках,
тобто різне застосування закону, який
не підлягав застосуванню;

різне застосування правил аналогії
права чи закону в подібних
правовідносинах.

Подібність правовідносин означає,
зокрема, тотожність суб'єктного складу
учасників відносин, об'єкта та предмета
правового регулювання, а також умов
застосування правих норм.

Доводи, викладені в заяві, дають
підстав вважати, що судом касаційної
інстанції у подібних правовідносинах
неоднаково застосовані одні і ті ж само
норми права, що потягло ухвалення
різних за змістом судових рішень.

В ухвалі від 17.04.2014 року, яка є предметом
оскарження, касаційний суд, з
посиланням на частину четверту статті 4
Закону №2464-VІ, прийшов до висновку, що
позивачки, яка отримує пенсію
відповідно до Закону України від 28
лютого 1991 року №796-XII «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» (далі - Закон №796-XII), та є
фізичною особою-підприємцем,
звільняється від сплати єдиного внеску
на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування.

В той же час в судовому рішенні від 28
листопада 2013 року (справа №К/800/32510/13)
касаційний суд прийшов до висновку, що
фізичні особи-підприємці, які
отримують пенсію на пільгових умовах, в
тому числі за правилами Закону №796-XII,
від сплати єдиного внеску на
загальнодержавне соціальне
страхування не звільняються, тому на
них не поширюються вимоги частини
четвертої статті 4 Закону №2464-VІ.

Таким чином, суд касаційної інстанції у
подібних правовідносинах неоднаково
застосував одні і ті ж норми
матеріального права, що потягло
ухвалення різних за змістом судових
рішень.

Керуючись статтями 235-240 КАС України,
колегія суддів

у х в а л и л а:

Допустити до перегляду Верховним судом
України справу за адміністративним
позовом ОСОБА_4 до управління
Пенсійного фонду України в
Звенигородському районі Черкаської
області про скасування рішення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:
М.М. Олексієнко

І.Я. Олендер

С.С. Пасічник

Ю.Й. Рецебуринський

О.Ф. Ситников