Справа № 2а-2238/11
Суддя: Пліш М.А.
Дата ухвалення: 2014-07-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 липня 2014 року
Справа №
9104/112224/11

Львівський апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді
Пліша М.А.,

суддів
Шинкар Т.І., Ільчишин Н.В.,

розглянувши у порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
управління Пенсійного фонду України в
Міжгірському районі Закарпатської
області на постанову Міжгірського
районного суду Закарпатської області
від 11 липня 2011 року у справі за позовом
ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду
України в Міжгірському районі
Закарпатської області про призначення
та перерахунок пенсії,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся в суд першої
інстанції з адміністративним позовом
до управління Пенсійного фонду України
в Міжгірському районі Закарпатської
області в якому просив визнати
протиправним та скасувати рішення
управління Пенсійного фонду України в
Міжгірському районі від 13.04.2011 року про
відмову щодо призначення пенсії ОСОБА_1
згідно Закону України «Про державну
службу» та зобов'язати відповідача
призначити йому пенсію по інвалідності
відповідно до положення ст. 37 Закону
України «Про державну службу» з часу
звернення.

Постановою Міжгірського районного
суду Закарпатської області від 11 липня
2011 року позовні вимоги задоволено,
визнано протиправною і скасовано
відмову управління Пенсійного фонду
України в Міжгірському районі,
оформлену протоколом комісії № 29 від
13.04.2011 року в призначенні пенсії ОСОБА_1
та зобов'язано відповідача призначити
йому пенсію по інвалідності відповідно
до положення ст. 37 ч. 6 Закону України
«Про державну службу» і положення
Закону України «Про службу в органах
місцевого самоврядування» з часу
звернення за таким з 01.03.2011 року.

Не погодившись з таким рішенням
суду першої інстанції управління
Пенсійного фонду України в
Міжгірському районі оскаржило його в
апеляційному порядку, вважає, що
постанова прийнята з порушенням норм
матеріального та процесуального права

В апеляціінй скарзі зазначає, що ОСОБА_1
з 27.09.2005 р. визнаний інвалідом III групи в
зв'язку з чим йому було призначено
пенсію по інвалідності. З 16.09.2010р. йому
встановлено II групу інвалідності.
01.03.2011 року гр. ОСОБА_1 звернувся до
управління ПФУ в Міжгірському районі з
заявою про перерахунок пенсії згідно
Закону України «Про службу в органах
місцевого самоврядування». 13 квітня 2011
року Комісією по призначенню
(перерахунку) пенсій управління ПФУ в
Міжгірському районі ОСОБА_1 відмовлено
у здійсненні вище названого
перерахунку пенсії згідно Закону
України «Про службу в органах
місцевого самоврядування».

Згідно ст. 21 Закону України «Про службу
в органах місцевого самоврядування»
посадовим особам органів місцевого
самоврядування, які в період
перебування на службі в цих органах
визнані інвалідами І та II груп,
незалежно від причини інвалідності,
пенсії по інвалідності призначаються в
розмірах, передбачених законодавством
України про державну службу, після
припинення ними служби в органах
місцевого самоврядування, за наявності
стажу служби в органах місцевого
самоврядування та/або державної служби
не менше 10 років та стажу,
встановленого для призначення пенсії
по інвалідності відповідно до Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування».

Оскільки інвалідність II групи позивачу
встановлена не в період перебування на
службі в органах місцевого
самоврядування, то права на пенсію по
інвалідності за Законом України «Про
службу в органах місцевого
самоврядування» ОСОБА_1 не має.
Відповідно ОСОБА_1 заяву на призначення
(перерахунок) пенсії згідно Закону
України «Про державну службу» до
управління ПФУ не надавав.

Згідно ст.. 37 Закону України «Про
державну службу» пенсія по
інвалідності у розмірах, передбачених
частинами другою і п'ятою цієї статті,
призначається за наявності страхового
стажу, встановленого для призначення
пенсії по інвалідності відповідно до
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», особам, визнаним
інвалідами І та ІІ групи у період
перебування на державній службі, які
мають стаж державної служби не менше 10
років, а також особам з числа інвалідів
І та II групи незалежно від часу
встановлення їм інвалідності, які
мають не менше 10 років стажу державної
служби на посадах, віднесених до
категорії посад державних службовців,
якщо безпосередньо перед зверненням за
призначенням такої пенсії вони
працювали на зазначених посадах.
Пенсія по інвалідності відповідно до
цього Закону призначається незалежно
від причини інвалідності за умови
припинення державної служби.

У позивача відсутній необхідний
10-тирічний стаж роботи на посадах,
віднесених до категорії посад
державних службовців та безпосередньо
перед зверненням за пенсією ОСОБА_1
працював на посадах в органах
місцевого самоврядування.

Вищеназвані доводи зазначаються і у
листі головного управління Державної
служби України від 11.07.2011р., який на
момент розгляду справи і винесення
постанови на поданий запит до
управління ПФУ не надійшов, а тому і не
був наданий суду як доказ для огляду.

Тому, на підставі вище наведеного
просить скасувати постанову суду
першої інстанції та ухвалити нове
рішення, яким відмовити у задоволенні
позовних вимог.

Особи, що беруть участь у справі, в
судове засідання для розгляду
апеляційної скарги не прибули, про
дату, час та місце розгляду справи були
повідомлені належним чином, клопотань
від осіб, які беруть участь у справі,
про розгляд справи за їх участю не
поступало, а тому колегія суддів, у
відповідності до ч. 1 ст. 197 КАС України,
вважає за можливе розглянути справу в
порядку письмового провадження за
наявними у справі матеріалами,
оскільки таку може бути вирішено на
основі наявних у ній доказів.

Заслухавши суддю доповідача, вивчивши
матеріали справи та доводи апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга задоволенню не
підлягає з наступних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено, що
позивач має стаж роботи, що береться до
уваги при призначенні пенсії 35 р. 7
місяців 11 днів - загальний страховий
стаж у тому числі: 21 р. 17 днів державної
служби, з яких: 2 р. 2 дні - військової
служби. 2 р. 11 місяців 7 днів - робота в
народному контролі, 13 р. 7 міс. 21 день -
робота в податковому органі, 2 р. 5 міс. 15
днів - робота в органі місцевого
самоврядування. На час подачі заяви про
призначення пенсії позивач був
визнаний інвалідом II групи, працював на
службі в органах місцевого
самоврядування, звільнився з цієї
служби по інвалідності II групи і мав
стаж державної служби 21 рік 17 днів.

Судом першої інстанції вірно
враховано, що згідно ст. 37 ч. 6 Закону
України "Про державну службу" пенсія по
інвалідності у розмірах, передбачених
частинами другою і п'ятою цієї статті,
призначається за наявності страхового
стажу, встановленого для призначення
пенсії по інвалідності відповідно до
Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування", особам, визнаним
інвалідами 1-ІІ групи у період
перебування на державній службі, які
мають стаж роботи державної служби не
менше 10 років, а також особам з числа
інвалідів І та II групи незалежно від
часу встановлення їм інвалідності, які
мають не менше 10 років стажу державної
служби на посадах віднесених до
категорії посад державних службовців,
якщо безпосередньо перед зверненням за
призначенням такої пенсії вони
працювали зазначених посадах. Пенсія
по інвалідності відповідно до цього
Закону призначається незалежно від
причини інвалідності за умови
припинення державної служби. Згідно ч.7
ст. 21 Закону України «Про службу в
органах місцевого самоврядування»
пенсійне забезпечення посадових осіб
місцевого самоврядування, які мають
стаж служби в органах місцевого
самоврядування та /або державної
служби не менше 10 років, здійснюється у
порядку, визначеному законодавством
України про державну службу. Пенсія в
частині, що не перевищує розміру пенсії
із солідарної системи, що признається
відповідно до Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», виплачується за рахунок
коштів Пенсійного фонду України.
Частина пенсії, що перевищує цей
розмір, виплачується за рахунок коштів
Державного бюджету України, а згідно
ч.12 ст. 21 вказаного Закону передбачено,
що посадовим особам, які в період
перебування на службі в цих органах
визнані інвалідами І та II групи,
незалежно від причини інвалідності
пенсії по інвалідності призначаються в
розмірах, передбачених
законодавством України про державну'
службу, після припинення ними служби в
органах місцевого самоврядування, за
наявності стажу служби в органах
місцевого самоврядування та/або
державної служби не менше 10 років та
стажу, встановленого для призначення
пенсії по інвалідності відповідно до
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування». Стаття 22 цього ж Закону
встановлює, що до стажу служби в
органах місцевого самоврядування,
зараховується період роботи на
посадах, на які поширюється дія цього
закону, а також на посадах і в органах,
час роботи в яких зараховується до
стажу державної служби.

Згідно п. 2 Прикінцевих та перехідних
положень Закону України «Про службу в
органах місцевого самоврядування», дія
закону України «Про державну службу»
поширюється на органи і посадових осіб
місцевого самоврядування в частині, що
не суперечить Закону України «Про
місцеве самоврядування в Україні»,
цьому Закону та іншим законам України,
що регулюють діяльність місцевого
самоврядування.

З урахуванням викладеного суд першої
інстанції правильно вважав, що
зарахування стажу роботи в органах
місцевого самоврядування і в органах
державної служби та порядок виходу на
пенсію по інвалідності, по суті, є
ідентичним із взаємним зарахуванням
(прирівненням) стажу роботи особи в цих
органах.

Крім того суд вірно зазначив, що
Постановою КМУ № 283 від 03.05.1994 р.
затверджено Порядок обчислення стажу
державної служби у тому числі для
призначення пенсії, зокрема до стажу
державної роботи зараховується робота
( служба) на посадах керівних
працівників і спеціалістів державної
податкової служби, в органах місцевого
самоврядування, передбачених у ст. 14
Закону України «Про службу в органах
місцевого самоврядування», а також на
інших посадах, не зазначених у цій
статті, віднесених Кабінетом Міністрів
України до відповідної категорії посад
в органах місцевого самоврядування, а
також включається: час військової
служби в Збройних Силах України, час
роботи в органах народного контролю.

З огляду на викладене підставним є
висновок суду першої інстанції, що
рішення комісії відповідача, оформлене
протоколом № 29 від 13.04.2011 року про
відмову позивачу в призначенні пенсії
по інвалідності згідно із Законом
України «Про службу в органах
місцевого самоврядування» у зв'язку з
відсутністю необхідного 10-ти річного
стажу роботи на посадах, віднесених до
категорій державних службовців є
неправильним, бо посади, які обіймав
позивач в Міжгірській районній
податковій інспекції і в Міжгірській
селищній раді зараховується до
державної служби. А оскільки статтею 10
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» передбачено право вибору
пенсійних виплат особі, яка має право
одночасно на різні види пенсії, то
відповідно право позивача на
призначення пенсії по інвалідності за
Законами України «Про державну службу»
і «Про службу в органах місцевого
самоврядування» підлягає захисту.

Враховуючи зазначене суд апеляційної
інстанції вважає, що доводи
апеляційної скарги не спростовують
висновків суду першої інстанції, а
постанова відповідає нормам
матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. 160, ст. 197, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст.
200, ст.205, ст.206, ст. 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в
Міжгірському районі Закарпатської
області - залишити без задоволення, а
постанову Міжгірського районного суду
Закарпатської області від 11 липня 2011
року по справі № 2а-2238/11 - без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена протягом двадцяти
днів шляхом подання касаційної скарги
безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Головуючий суддя
М.А. Пліш

Судді
Т.І. Шинкар

Н.В. Ільчишин