Справа № 567/762/14-а
Суддя: Гуц Ф.Л.
Дата ухвалення: 2014-07-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 567/762/14-а
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 липня 2014 року м. Острог

Острозький районний суд Рівненської
області у складі:

головуючий суддя - Гуц Ф.Л.

секретар - Самолюк А.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Острозі справу за
позовною заявою Здолбунівської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Рівненській області до
відділу державної виконавчої служби
Острозького районного управління
юстиці їпро визнання державного
виконавця протиправними та
зобов'язання вчинити дії,

в с т а н о в и в :

Здолбунівська об'єднана державна
податкова інспекція Головного
управління Міндоходів у Рівненській
області звернулась з позовом до
Рівненського окружного
адміністративного суду про визнання
дій відповідача протиправним,
скасування постанови державного
виконавця відділу ДВС Острозького
районного управління юстиції у
Рівненській області Воронецької К.О.
про відмову у відкритті виконавчого
провадження ВП № 42933088 від 14.04.2014року ,
зобов'язання відкрити виконавче
провадження за постановою Острозького
районного суду Рівненської області від
22.05.2013 в справі №567/601/13-п про накладення
адміністративного стягнення на ОСОБА_2

Ухвалою цього суду від 12.06.2014 року,
зазначений адміністративний позов
переданий на розгляд Острозькому
районному суду Рівненської області, як
суду якому предметно підсудна ця
справа.

В обґрунтуванні позову вказується, що
Здолбунівська ОДПІ, як сторона
виконавчого провадження відповідно до
ч.З ст.8 Закону України «Про виконавче
провадження» направила на виконання
постанову Острозького районного суду
Рівненської області в справі №567/601/13- п
від 22.05.2013 про визнання ОСОБА_2 винним у
вчиненні адміністративного
правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130
КУпАП та накладення на нього
адміністративного стягнення у вигляді
штрафу в розмірі 2550 грн.

Поряд з тим, після направлення
вказаного виконавчого документу на
виконання до відділу ДВС Острозького
районного управління юстиції у
Рівненській області, останнім було
прийнято постанову про відмову у
відкритті виконавчого провадження з
підстав, визначених в п.8 ч.І ст. 26 Закону
України «Про виконавче провадження»,
без посилання на норму закону яка
передбачала б інші передбачені законом
підстави, що виключають здійснення
виконавчого провадження.

За таких обставин, позивач звернувся до
суду з вказаним позовом, в якому
просить суд скасувати постанову про
відмову у відкритті виконавчого
провадження ВП № 42933088 від 14.04.2014 та
зобов'язати відповідача прийняти
виконавчий документ до виконання.

Крім того, просив суд поновити строк
оскарження дій державного виконавця,
оскільки строк був пропущений з
поважної причини.

В судове засідання на розгляд справи
сторони не прибули, участь
уповноважених представників не
забезпечили. Разом з тим, до початку
судового засідання відповідач подав
письмові заперечення на позовну заяву,
просив у задоволенні позову відмовити.

На обґрунтування своїх заперечень
вказав на те, що відповідно до
роз'яснень Міністерства юстиції
України з питань виконання постанов у
справах про адміністративні
правопорушення №7 від 11.02.2009, у випадку
не зазначення суми подвійного розміру
штрафу у постанові про його стягнення,
яка надсилається до органів державної
виконавчої служби для примусового
виконання, державний виконавець
повинен забезпечити примусове
виконання такої постанови у спосіб і
порядок визначений виконавчим
документом, тобто, стягнути суму
штрафу, що зазначена у постанові.

Представник позивача надав суду заяву
про розгляд справи у його відсутності.

ВІдповідно до ч. 1 ст. 41 КАС України у
разі неявки у судове засідання всіх
осіб, які беруть участь у справі
фіксування судового засідання за
допомогою звукозаписувального
технічного засобу не здійснюється.

За таких обставин, зважаючи на принцип
змагальності сторін та
диспозитивність, на підставі ч.І ст.71
Кодексу адміністративного судочинства
України та враховуючи те, що
адміністративна справа має бути
розглянута і вирішена протягом
розумного строку, суд вирішив
здійснити розгляд справи за
відсутності позивача та представника
відповідача, у порядку письмового
провадження, за позовною заявою та на
підставі наявних у справі доказів.

Дослідивши в порядку письмового
провадження подані письмові докази,
повно і всебічно з'ясувавши всі
обставини справи в їх сукупності на
підставі чинного законодавства,
перевіривши їх дослідженими у судовому
засіданні доказами, суд приходить до
переконання, що позов підлягає до
часткового задоволення з огляду на
наступні обставини.

Судом встановлено, що 22.05.2013 року
Острозьким районним судом Рівненської
області винесено постанову в справі
№567/601/13-п, якою ОСОБА_2 визнаний винним
у вчиненні адміністративного
правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130
КУпАП та накладено на нього
адміністративного стягнення у вигляді
штрафу в розмірі 2250 грн. Зазначена
постанова набрала законної сили та є
виконавчим документом.

10 квітня 2014 року, Острозьким
відділенням Здолбунівської ОДПІ ГУ
Міндоходів у Рівненській області до
відділу ДВС Острозького районного
управління юстиції було направлено
вищезазначену постанову суду для
примусового виконання.

14 квітня 2014 року старшим державним
виконавцем відділу державної
виконавчої служби Острозького
районного управління юстиції
Воронецькою К.О. була винесена
постанова ВП № 42933088 від 14.04.2014 року про
відмову у відкритті виконавчого
провадження за даним виконавчим
документом.

Зазначена постанова вмотивована тим,
що у заяві про відкриття виконавчого
провадження стягувач просить стягнути
подвійний розмір штрафу, хоча це не
передбачено самим виконавчим
документом, а заява не відповідає
змісту резолютивної частини
виконавчого документу.

Надаючи правову оцінку відносинам, що
виникли між сторонами, суд виходить з

такого.

Закон України «Про виконавче
провадження» визначає умови і порядок
виконання рішень судів та інших
органів (посадових осіб), що відповідно
до закону підлягають примусовому
виконанню у разі невиконання їх у
добровільному порядку.

Згідно ст. 1 Закону «Про виконавче
провадження», в редакції, чинній на
момент винесення спірної постанови,
виконавче провадження як завершальна
стадія судового провадження та
примусове виконання рішень інших
органів (посадових осіб) - це сукупність
дій органів і посадових осіб,
визначених у цьому Законі, що
спрямовані на примусове виконання
рішень судів та інших органів
(посадових осіб), які провадяться на
підставах, в межах повноважень та у
спосіб, визначених цим Законом, іншими
нормативно-правовими актами,
прийнятими відповідно до цього Закону
та інших законів, а також рішеннями, що
відповідно до цього Закону підлягають
примусовому виконанню .

Відповідно до п. 1 ст. 18 Закону України
«Про виконавче провадження» державний
виконавець відкриває виконавче
провадження на підставі виконавчого
документа за заявою стягувана або його
представника про примусове виконання
рішення, зазначеного в статті З цього
Закону.

Відповідно до ч.І та п.п.8 ч.2 ст. 17 Закону
України «Про виконавче провадження»
державною виконавчою службою
підлягають виконанню постанови судів у
справах про адміністративні
правопорушення.

Частинами 2, 4 ст. 24 Закону України «Про
виконавче провадження» передбачено, що
державний виконавець у 3-денний строк з
дня надходження до нього виконавчого
документа виносить постанову про
відкриття виконавчого провадження.

В постанові державний виконавець
встановлює строк для добровільного
виконання рішення, який не може
перевищувати семи днів, а рішень про
примусове виселення - п'ятнадцяти днів,
та попереджає боржника про примусове
виконання рішення після закінчення
встановленого строку зі стягненням з
нього виконавчого збору і витрат,
пов'язаних з провадженням виконавчих
дій, передбачених цим Законом. Копія
постанови про відкриття виконавчого
провадження не пізніше наступного дня
надсилається стягувану, боржнику та
органу (посадовій особі), який видав
виконавчий документ

Відповідно до вимог ст. 25 Закону
України «Про виконавче провадження»
державний виконавець зобов'язаний
прийняти до виконання виконавчий
документ і відкрити виконавче
провадження, якщо не закінчився строк
пред'явлення такого документа до
виконання, він відповідає вимогам,
передбаченим цим Законом, і
пред'явлений до виконання до
відповідного органу державної
виконавчої служби.

В той же час, статтею 26 вказаного закону
визначений перелік підстав для відмови
у відкритті виконавчого провадження.

Як вбачається із постанови відповідача
про відмову у відкритті виконавчого
провадження, остання постановлена на
підставі п.8 ч.І ст.26 вказаного Закону, а
саме: наявності інших передбачених
законом обставин, що виключають
здійснення виконавчого провадження.

Дії відповідача вмотивовані тим, що «у
заяві про відкриття виконавчого
провадження стягувач просить стягнути
подвійний розмір штрафу, хоча це не
передбачено самим виконавчим
документом, а заява не відповідає
змісту резолютивної частини
виконавчого документу».

Однак, з аналізу даної норми
вбачається, що державний виконавець
відмовляючи у відкритті виконавчого
провадження відповідно до п.8 ч.І ст.26
Закону України «Про виконавче
провадження» має посилатися і на
інший закон, який передбачає підставу
для відмови у відкритті провадження.

Виходячи зі змісту постанови про
відмову у відкритті виконавчого
провадження ВП №42933088 від 14.04.2014
державним виконавцем не зазначено,
який закон в даному випадку передбачає
підстави що виключають здійснення
виконавчого провадження.

Обставина, на яку покликається
державний виконавець не передбачена
Законом та не є підставою для відмови у
прийнятті виконавчого документа до
провадження.

А тому посилання відповідача на п. 8 ч.І
ст.26 Закону України «Про виконавче
провадження» при відмові у відкритті
виконавчого провадження в даному
випадку є безпідставним, оскільки
вказана норма Закону передбачає
необхідність наявності інших
передбачених законом підстав, що
виключають здійснення виконавчого
провадження.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про
виконавче провадження» завданням
державної виконавчої служби є
своєчасне, повне і неупереджене
примусове виконання рішень судів та
інших органів (посадових осіб).

Стаття 19 Конституції України
передбачає, що органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Судові рішення відповідно до ст. 124
Конституції України є обов'язковими до
виконання на всій території України.

Постанова Острозького районного суду
Рівненської області від 22.05.2013 в справі
№567/601/13-п про накладення
адміністративного стягнення на ОСОБА_2
у вигляді штрафу в розмірі 2250 грн.
набрала законної сили та є обов'язковою
до виконання.

Разом з тим, із досліджених в судовому
засіданні матеріалів справи
вбачається, що відповідачем не вчинено
жодних дій щодо примусового виконання
рішення суду, а відразу ж відмовлено у
відкритті виконавчого провадження, що
фактично виключає виконання судового
рішення.

За наведених обставин, суд визнає
протиправною та такою, що належать до
скасування вищевказану постанову
відповідача ВП № 42933088 від 14.04.2014 про
відмову у відкритті виконавчого
провадження по виконанню постанови про
накладення адміністративного
стягнення №567/601/13-п від 22.05.2014року.

Поряд з тим, що стосується вимоги
позивача про зобов'язання старшого
державного виконавця Воронецьку К.О.,
відкрити провадження за заявою
Острозького відділення Здолбунівської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Рівненській області від
10.04.2014 про примусове виконання
постанови Острозького районного суду
Рівненської області від 22.05.2014 у справі
№567/601/13-п про стягнення з ОСОБА_2 штрафу
в розмірі 2250 грн. суд вважає за
необхідне зазначити наступне:

Відповідно ч.І ст.2 КАС України,
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень.

Згідно ст.6 Конституції України
державна влада в Україні здійснюється
на засадах її поділу на законодавчу,
виконавчу та судову. Органи
законодавчої, виконавчої та судової
влади здійснюють свої повноваження у
встановлених цією Конституцією межах і
відповідно до законів України.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про
державну виконавчу службу» державна
виконавча служба входить до системи
органів Міністерства юстиції України і
здійснює виконання рішень судів,
третейських судів та інших органів, а
також посадових осіб відповідно до
законів України.

Частиною 2 ст. 2 Закону України «Про
виконавче провадження» встановлено, що
примусове виконання рішень здійснюють
державні виконавці, визначені Законом
України «Про державну виконавчу
службу».

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 11 вказаного
Закону, державний виконавець
зобов'язаний вживати передбачених цим
Законом заходів примусового виконання
рішень, неупереджено, своєчасно і в
повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Державний виконавець:

- здійснює заходи, необхідні для
своєчасного і в повному обсязі
виконання рішення, зазначеного в
документі на примусове виконання
рішення, у спосіб та в порядку,
встановленому виконавчим документом і
цим Законом;

- надає сторонам виконавчого
провадження та їх представникам
можливість ознайомитися з матеріалами
виконавчого провадження;

- розглядає заяви сторін та інших
учасників виконавчого провадження і
їхні клопотання;

- заявляє в установленому порядку про
самовідвід за наявності обставин,
передбачених цим Законом;

- роз'яснює сторонам їхні права і
обов'язки.

Втручання будь-яких органів, посадових
і службових осіб, громадян та їх
поєднань у діяльність державного
виконавця, пов'язану з проведенням
примусового виконання рішення,
забороняється і тягне за собою
відповідальність згідно із законом.

Отже, законодавець наділив даний орган
та його посадовій осіб дискреційними
повноваженнями при прийнятті
управлінського рішення.

Дискреційні повноваження - це
сукупність прав та обов'язків органів
державної влади та місцевого
самоврядування, осіб, уповноважених на
виконання функцій держави або
місцевого самоврядування, що надають
можливість на власний розсуд визначити
давністю або частково вид і зміст
управлінського рішення, яке
приймається, або можливість з вибору на
нормативно-правового акта.

Враховуючи вищезазначене, дискреційне
право органу виконавчої влади
обумовлене певною свободою (тобто
вільним, або адміністративним,
розсудом) в оцінюванні та діях, у виборі
одного з варіантів рішень та правових
наслідків.

З огляду на вказане, право відповідача
на вчинення дій з відкриття
виконавчого провадження є
дискреційним повноваженням, а тому
задоволення позовних вимог в цій
частині є формою втручання в
дискреційні повноваження державного
органу.

А тому суд, приходить до висновку, що в
задоволенні позову в цій частині слід
відмовити.

З огляду на викладене, позовні вимоги
слід задовольнити частково.

Позивач просив суд поновити строк
оскарження дій держаного виконавця,
оскільки строк був пропущений з
поважних причин.

Зазначає, що постанова про відмову у
прийнятті до провадження виконавчого
документа від 14.04.2014 року надійшла до
Острозького відділення Здолбунівської
ОДПІ 15.04.2014 року, що підтверджується
датою на номером реєстрації в журналі
вхідної кореспонденції.

Острозьким відділенням
Здолбунівської ОДПІ, 23.04.2014 року подано
до суду позовну заяву до відділу ДВС
Острозького районного управління
юстиції про визнання дій державною
виконавця протиправними та
зобов'язання вчинити певні дії, а саме
визнання протиправною та скасування
постанови про відмову у відкритті
виконавчого провадження ВП № 42933088 від
14.04.2014року винесену за заявою
Острозького відділення Здолбунівської
ОДПІ від 10.04.2014 року про примусове
виконання постанови Острозького
районного суду від 22.05.2013 року в справі
№567/601/13-п про стягнення з ОСОБА_2 штрафу
в розмірі 2550 грн. та зобов'язання
відкрити виконавче провадження.

Ухвалою Острозького районного суду
Рівненської області від 28.04.2014 року в
цій справі позовну заяву було
повернуто на підставі п.З ч.З ст.108 КАС
України.

Усунувши недоліки Здолбунівська ОДПІ
звернулася з позовом до відділу ДВС
Острозького районного управління
юстиції про визнання дій державного
виконавця протиправною та зобов'язання
вчинити певні дії.

Ухвалою цього ж суду від 13.05.2014 року
позовну заяву було повернуто позивачу
на підставі п.6 ч.З ст.108 КАС України.

У відповідності до ч. 4. ст. 82 Закону
України «Про виконавче провадження»
рішення, дії чи бездіяльність
державного виконавця або іншої
посадової особи державної виконавчої
служби щодо виконання судового рішення
можуть бути оскаржені сторонами до
суду, який видав виконавчий документ.

Згідно ч.І, 2 ст. 181 КАС України учасники
виконавчого провадження та особи, які
залучаються до проведення виконавчих
дій, мають право звернутися до
адміністративного суду із позовною
заявою, якщо вважають, що рішенням, дією
або бездіяльністю державного
виконавця чи іншої посадової особи
державної виконавчої служби порушено
їхні права, свободи чи інтереси, а також
якщо законом не встановлено інший
порядок судового оскарження рішень,
дій чи бездіяльності таких осіб.

Позовну заяву може бути подано до суду
у десятиденний строк з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення її прав, свобод чи
інтересів.

Відповідно до ч.1 ст.102 КАС пропущений з
поважний їх причин процесуальний
строк, встановлений законом, може бути
поновлений за клопотанням особи, яка
бере участь у справі.

Зазначена обставина відповідачем
не оспорюється. Тому суд вважає, що є
достатні підстави для поновлення
строку на оскарження вказаної
постанови.

Відповідно до частини четвертої
статті 94 КАС України судові витрати не
підлягають стягненню з відповідача.

Керуючись статтями 70, 71, 158, 160-163
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Адміністративний позов задовольнити
частково.

Визнати протиправною та скасувати
постанову про відмову у відкритті
виконавчого провадження ВП №42933088 від 14
квітня 2014 винесену за заявою
Острозького відділення Здолбунівської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Рівненській області від 10
квітня 2014 про примусове виконання
постанови Острозького районного суду
Рівненської області від 22 травня 2014
року в справі №567/601/13-п про стягнення з
ОСОБА_2 штрафу у розмірі 2250 грн. 00 коп.

У задоволенні решти позовних вимог
відмовити.

Постанова може бути оскаржена до
Житомирського апеляційного
адміністративного суду через
Острозький районний суд Рівненської
області протягом десяти днів з дня її
проголошення, або протягом десяти днів
з дня отримання копії постанови
особами, які брали участь у справі, але
не були присутні при її проголошенні.
Постанова суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги постанова, якщо її
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя Острозького районного судуГуц
Ф.Л.