Справа № 820/6247/14
Суддя: Бегунц А.О.
Дата ухвалення: 2014-07-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 липня 2014 р.Справа № 820/6247/14Колегія
суддів Харківського апеляційного
адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Бегунца А.О.

Суддів: Рєзнікової С.С. , Старостіна В.В.

за участю секретаря судового засідання
Машури Г.І.

представника відповідача Зозулі М.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за
апеляційними скаргами Харківської
митниці Міндоходів, Спільного
підприємства "Украінская Восточная
Рибная Компанія" товариства з
обмеженою відповідальністю на
постанову Харківського окружного
адміністративного суду від 22.05.2014р. по
справі № 820/6247/14

за позовом Спільного підприємства
"Украінская Восточная Рибная Компанія"
товариства з обмеженою
відповідальністю

до Харківської митниці Міндоходів
, Головного управління Державної
казначейської служби України у
Харківській області

про скасування рішення, картки та
стягнення надмірно сплачених сум,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, Спільне підприємство
"Украінская Восточная Рибная Компанія"
товариство з обмеженою
відповідальністю, звернувся до
Харківського окружного
адміністративного суду з позовом до
Харківської митниці Міндоходів (далі -
перший відповідач), Головного
управління Державної казначейської
служби України у Харківській області
(далі - ГУДКСУ у Харківській області,
другий відповідач), в якому просив суд
скасувати рішення про коригування
митної вартості товарів №807010001/2013/000037/2
від 10.10.2013 року; скасувати картку
відмови в прийнятті митної декларації,
митному оформленні випуску чи пропуску
товарів, транспортних засобів
комерційного призначення №807010001/2013/00042
від 10.10.2013 року; стягнути з Державного
бюджету України на користь Спільного
підприємства "Украінская Восточная
Рибная Компанія" товариство з
обмеженою відповідальністю надмірно
сплачені 61498,14 грн. податку на додану
вартість; стягнути з державного
бюджету України на користь Спільного
підприємства "Украінская Восточная
Рибная Компанія" товариство з
обмеженою відповідальністю судовий
збір у розмірі 255 гривень 78 копійок.

Постановою Харківського окружного
адміністративного суду від 22.05.2014 року
адміністративний позов задоволено
частково. Скасовано Рішення про
коригування митної вартості товарів
№807010001/2013/000037/2 від 10.10.2013 року,
скасовано картку відмови в прийнятті
митної декларації, митному оформленні
випуску чи пропуску товарів,
транспортних засобів комерційного
призначення №807010001/2013/00042 від 10.10.2013
року, стягнуто з державного бюджету
України через УДКСУ у
Червонозаводському районі м. Харкова
на користь Спільного підприємства
"Украінская Восточная Рибная Компанія"
товариство з обмеженою
відповідальністю судовий збір у
розмірі 73,08 грн. (сімдесят три грн. 08
коп.). В іншій частині позовних вимог
відмовлено.

Не погодившись з прийнятою постановою
в частині задоволених позовних вимог,
відповідач, Харківська митниця
Міндоходів, подав апеляційну скаргу, в
якій просить постанову суду першої
інстанції скасувати в зазначеній
частині та прийняти нову - про відмову в
задоволенні позовних вимог в повному
обсязі, посилаючись на порушення судом
норм матеріального та процесуального
права, неповне з'ясування обставин, що
мають значення для справи.

Позивач, не погоджуючись з прийнятим
рішенням в частині відмови в
задоволенні позовних вимог, також
подав апеляційну скаргу, в якій просить
скасувати оскаржувану постанову та
прийняти нову - про задоволення
позовних вимог в повному обсязі,
вважаючи, що рішення суду першої
інстанції в зазначеній частині не
відповідає нормам чинного
законодавства, прийняте з порушенням
норм матеріального права, які
регулюють дані правовідносини.

Позивач в судове засідання суду
апеляційної інстанції не з'явився, про
дату, час та місце апеляційного
розгляду справи повідомлений належним
чином, надав письмові заперечення на
апеляційну скаргу, в яких, посилаючись
на обґрунтованість та об'єктивність
рішення суду першої інстанції в
частині задоволених позовних вимог,
просить залишити його без змін,
апеляційну скаргу відповідача - без
задоволення.

Представник першого відповідача в
судовому засіданні суду апеляційної
інстанції підтримав апеляційну скаргу,
просив задовольнити її, посилаючись на
доводи та обґрунтування, викладені в
апеляційній скарзі.

Представник другого відповідача в
судове засідання суду апеляційної
інстанції не з'явився, про дату, час та
місце апеляційного розгляду справи
повідомлений належним чином.

Відповідно до ч. 4 ст. 196 КАС України,
неприбуття в судове засідання сторін
або інших осіб, які беруть участь у
справі, належним чином повідомлених
про дату, час та місце апеляційного
розгляду, не перешкоджає судовому
розгляду справи.

У відповідності до ч. 1 ст. 195 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд апеляційної інстанції переглядає
судові рішення суду першої інстанції в
межах апеляційної скарги.

Колегія суддів, вислухавши
суддю-доповідача, пояснення
представника першого відповідача,
вивчивши матеріали справи, доводи
апеляційних скарг приходить до
висновку, що апеляційні скарги не
підлягають задоволенню, виходячи з
такого.

Судом першої інстанції встановлено та
підтверджено у суді апеляційної
інстанції, що спільне підприємство
"Украінская Восточная Рибная Компанія"
товариство з обмеженою
відповідальністю, пройшов передбачену
чинним законодавством процедуру
державної реєстрації, набув статусу
суб'єкта господарювання - юридичної
особи, , що
підтверджується Витягом з Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців.

Між позивачем та Компанією Shetland Catch LTD
(Шотландія) було укладено Контракт
№0705/08 від 07.05.2008р., щодо купівлі-продажу
товару - свіжозамороженої та
охолодженої риби різних видів,
морепродуктів та інших продуктів
харчування, з додатковими угодами від
26.12.2012 року, від 26.11.2010 року, вид,
кількість, ціна та вартість якого
фіксується у Специфікаціях та/або
Інвойсах, які є невід'ємною частиною
даного Контракту.

На виконання умов вказаного Контракту
на митну територію України відповідно
до інвойсу № від 26.09.2013р. (а.с. 63)
було ввезено товар (скумбрія морожена,
нерозібрана, з головою, з хвостом,
харчові приправи та добавки відсутні,
без теплової кулінарної обробки,
поверхня чиста, виду: «Scomber Scombrus»,
розмір 300-500: 5000 коробів; 400-600: 5950 коробів;
виробник - Shetland Catch LTD, дата
виготовлення: вересень 2013 року, ДСТУ
4378:2005, картонні короба на дерев'яних
піддонах) за видатковими накладними
ЦІМ/УМВС з №0679540 по №0679544 (а.с. 66-70).

За умовами вищезазначеного Контракту
товар упакований у короба або у відра,
тара не підлягає поверненню та
включена у вартість товару (п. 1.3
контракту), також у вартість товару
входить упаковка, наклеювання
етикеток, доставка, страховка і т.д.
(п.2.1. контракту), вид, кількість, ціна
товару фіксуються сторонами у Інвойсах
та/ або в Специфікаціях (п.2.2. контракту)
по кожній окремій поставці конкретні
умови поставки товару оговорюються у
інвойсі (п.6.1.1. контракту), всі умови
оплати зафіксовані у інвойсах,
супроводжуючих кожну партію товару
(п.7.2. контракту). Отже, за умовами
контракту (відповідно до інвойсу) ціна
за 219000,00 кг (нетто) товару становить
497500,00 USD (що дорівнює 3976517,50 грн.). Крім
того, згідно зазначеного інвойсу
встановлено відстрочку оплати
терміном у 45 днів після відвантаження
або 45 днів з 04.10.2013 року (що настане
швидше), умови поставки DAP (до кордону
України) (Incoterms 2010), тобто товар
доставляється силами та за рахунок
продавця, а навантаження товару
здійснюється силами та за рахунок
продавця.

Декларантом Спільного підприємства
"Украінская Восточная Рибная Компанія"
товариство з обмеженою
відповідальністю було подано до ВМО
«Вантажний» митного поста «Куп'янськ»
митну декларацію за формою МД-2
№807010001/2013/807674 для митного оформлення
товару «скумбрія морожена» (виробник
Shetland Catch LTD), відповідно до якої
розрахована декларантом митна
вартість товару становила 3976517,50 грн. за
219000 кг. (нетто) товару (а.с. 13-16).

Декларантом, разом з вищевказаною
митною декларацією для проведення
митного оформлення та встановлення
митної вартості було подано до митного
органу наявні в нього документи,
перелік яких наведений у графі 44
зазначеної декларації (відповідно до
класифікатора документів,
затвердженого наказом Міністерства
фінансів України "Про затвердження
відомчих класифікаторів інформації з
питань державної митної справи, які
використовуються у процесі оформлення
митних декларацій" від 20 вересня 2012
року №1011), а саме: прейскурант
(прайс-лист) виробника товару; рахунок -
фактуру (інвойс); зовнішньоекономічний
договір (контракт) купівлі - продажу
товару; доповнення до
зовнішньоекономічного договору
(контракту) (2 шт).

Митним органом проведено процедуру
консультації з декларантом позивача, в
ході якої запропоновано надати
додаткові документи для підтвердження
митної вартості товару відповідно до п.
3 ст. 53 Митного кодексу України, а саме: 1)
договір (угоду, контракт) із третіми
особами пов'язаний з договором (угодою,
контрактом) про поставку митна
вартість яких визначається; 2) рахунки
про здійснення платежів третім особам
на користь продавця, якщо такі платежі
здійснюються за умовами визначеними
договором (угодою, контрактом); 3)
рахунки про сплату комісійних
посередницьких послуг пов'язаних з
виконанням умов договору (угодою,
контрактом); 4) виписку з бухгалтерської
документації; 5) ліцензійний чи
авторський договір покупця, що
стосується оцінюваних товарів та є
умовою продажу оцінюваних товарів; 6)
каталоги, специфікації, прейскуранти
(прайс - листи) виробника товару; 7) копію
митної декларації країни відправлення;
8) висновки про якісні та вартісні
характеристики товарів, підготовлені
спеціалізованими експертними
організація: організацій про вартість
товару або сировини.

На вказаний запит декларантом позивача
були надані пояснення про те, що при
митному оформленні були надані в
повному обсязі документи, які
підтверджують митну вартість товару та
які необхідні для перевірки числового
значення митної вартості, а також інші
документи, що підтверджують митну
вартість товару.

10 жовтня 2013 року в митному оформленні
вищевказаної митної декларації
відповідачем було відмовлено, у зв'язку
з чим було прийнято рішення про
коригування митної вартості товарів
№807010001/2013/000037/2, яким позивачу
скориговано митну вартість товару у
більшу сторону від той яка була
задекларована декларантом.

На підставі вказаного рішення
відповідач прийняв картку відмови в
прийнятті митної декларації, митному
оформленні випуску чи пропуску
товарів, транспортних засобів
комерційного призначення №807010001/2013/00042
від 10.10.2013 року.

Задовольняючи частково позовні вимоги,
суд першої інстанції виходив з того, що
митний орган не довів правомірності
прийнятих ним рішень, а позовні вимоги
про стягнення з Державного бюджету
України на користь Спільного
підприємства "Украінская Восточная
Рибная Компанія" товариство з
обмеженою відповідальністю надмірно
сплачені 61498,14 грн. податку на додану
вартість, є передчасними та такими, що
не підлягають задоволенню, оскільки
рішення про коригування митної
вартості товарів на моменту звернення
до суду не було скасовано.

Колегія суддів погоджується з
висновками суду першої інстанції,
враховуючи наступне.

Як встановлено судом першої інстанції
та підтверджено в суді апеляційної
інстанції, юридичною підставою для
прийняття спірних рішення та картки
відмови відповідач вважає положення
ст.ст.54, 55, 58 Митного кодексу України, а
фактичною підставою для їх прийняття
слугувало судження суб'єкта владних
повноважень щодо не підтвердження у
повній мірі документально
використаних декларантом відомостей, а
також не надання декларантом
додаткових документів, передбачених п.3
ст.53 МК України.

Так, згідно оскаржуваного рішення про
коригування митної вартості товарів,
причинами, через які заявлену
декларантом митну вартість товарів не
може бути визнано на підставі вимог
статей 54, 55, 58 Митного кодексу України,
є:1) невідповідність обраного
декларантом методу визначення митної
вартості товару умовам, наведеним у
главі 9 Митного кодексу України, в
зв'язку з тим, що надані декларантом
документи не містять всіх відомостей,
що підтверджують числові значення
складових митної вартості товарів, чи
відомостей щодо ціни, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті за ці
товари; відмова декларанта в наданні
всіх необхідних додаткових документів,
передбачених п. 3 ст. 53 Митного кодексу
України; 2) не надана (відсутня)
інформація щодо угод на ідентичні
товари; 3) не надана декларантом
(відсутня) інформація щодо угод на
подібні товари; 4) не надана декларантом
(відсутня у розпорядженні митного
органу) інформація: щодо ідентичних чи
подібних товарів, які продаються на
митній території України у незмінному
стані; відсутні дані щодо витрат на
виплату комісійних винагород,
звичайних надбавок на прибуток та
загальних витрат у зв'язку з продажем
на митній території України; відсутні
дані щодо витрат понесених в Україні на
навантаження, вивантаження,
транспортування, страхування; 5) не
надана декларантом (відсутня у
розпорядженні митного органу)
інформація та документи, які мали вплив
на процес формування ціни товару: на
матеріал та витрат, понесених
виробником в зв'язку з виробництвом
товарів; витрат на завантаження,
вивантаження, страхування до місця
перетинання митного кордону України;
прибутку, що одержує експортер у
результаті поставки в Україну.

Колегія суддів вважає такі твердження
першого відповідача хибними, та такими,
що не є підставою для відмови у митному
оформленні ввезеного товару за ціною,
задекларованою позивачем, з огляду на
таке.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 318 Митного
кодексу України митному контролю
підлягають усі товари, транспортні
засоби комерційного призначення, які
переміщуються через митний кордон
України. Митний контроль здійснюється
виключно митними органами відповідно
до цього Кодексу та інших законів
України.

Окрім того, у відповідності до ч. 2
статті 334 Митного кодексу України
особи, які переміщують товари,
транспортні засоби комерційного
призначення через митний кордон
України, зобов'язані надавати митним
органам документи та відомості,
необхідні для здійснення митного
контролю, в усній, письмовій та/або
електронній формі.

Однією з форм митного контролю,
відповідно до п.1 ч.1 ст.336 Митного
кодексу України, є перевірка
документів та відомостей, які
відповідно до ст.335 Митного кодексу
України надаються митним органам під
час переміщення товарів, транспортних
засобів комерційного призначення
через митний кордон України.

Як зазначено в ст.337 Митного кодексу
України, перевірка документів та
відомостей, які подаються митним
органам під час переміщення товарів,
транспортних засобів комерційного
призначення через митний кордон
України, здійснюється візуально, із
застосування інформаційних технологій
(шляхом проведення форматологічного
контролю, контролю співставлення,
контролю із застосування системи
управління ризиками) та в інші способи,
передбачені Митним кодексом України.

Відповідно до ст. 54 Митного кодексу
України контроль правильності
визначення митної вартості товарів
здійснюється митним органом під час
проведення митного контролю і митного
оформлення шляхом перевірки числового
значення заявленої митної вартості.

Контроль правильності визначення
митної вартості товарів за основним
методом - за ціною договору (контракту)
щодо товарів, які ввозяться на митну
територію України відповідно до
митного режиму імпорту (вартість
операції), здійснюється органом
доходів і зборів шляхом перевірки
розрахунку, здійсненого декларантом,
за відсутності застережень щодо
застосування цього методу, визначених
у частині першій статті 58 цього
Кодексу.

За результатами здійснення контролю
правильності визначення митної
вартості товарів орган доходів і
зборів визнає заявлену декларантом або
уповноваженою ним особою митну
вартість чи приймає письмове рішення
про її коригування відповідно до
положень статті 55 цього Кодексу.

Згідно з п.1 ч.4 ст.54 Митного кодексу
України орган доходів і зборів під час
здійснення контролю правильності
визначення митної вартості товарів
зобов'язаний здійснювати контроль
заявленої декларантом або
уповноваженою ним особою митної
вартості товарів шляхом перевірки
числового значення заявленої митної
вартості, наявності в поданих
зазначеними особами документах усіх
відомостей, що підтверджують числові
значення складових митної вартості
товарів, чи відомостей щодо ціни, що
була фактично сплачена або підлягає
сплаті за ці товари.

За визначенням ст.49 Митного кодексу
України митною вартістю товарів, які
переміщуються через митний кордон
України, є вартість товарів, що
використовується для митних цілей, яка
базується на ціні, що фактично сплачена
або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідно до ч. 2 ст. 51 Митного кодексу
України митна вартість товарів, що
ввозяться на митну територію України
відповідно до митного режиму імпорту,
визначається відповідно до глави 9
цього Кодексу.

Глава 9 Митного кодексу України регулює
методи визначення митної вартості
товарів, які ввозяться на митну
територію України відповідно до
митного режиму імпорту, та порядок їх
застосування.

Так, статтею 57 Митного кодексу України
встановлено, що визначення митної
вартості товарів, які ввозяться в
Україну відповідно до митного режиму
імпорту, здійснюється за такими
методами: 1) основний - за ціною договору
(контракту) щодо товарів, які
імпортуються (вартість операції); 2)
другорядні: а) за ціною договору щодо
ідентичних товарів; б) за ціною
договору щодо подібних (аналогічних)
товарів; в) на основі віднімання
вартості; г) на основі додавання
вартості (обчислена вартість); ґ)
резервний.

Основним методом визначення митної
вартості товарів, які ввозяться на
митну територію України відповідно до
митного режиму імпорту, є перший метод -
за ціною договору (вартість операції).
Кожний наступний метод застосовується
лише у разі, якщо митна вартість
товарів не може бути визначена шляхом
застосування попереднього методу
відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів
передує процедура консультацій між
органом доходів і зборів та
декларантом з метою визначення основи
вартості згідно з положеннями статей 59
і 60 цього Кодексу. Під час таких
консультацій орган доходів і зборів та
декларант можуть здійснити обмін
наявною у кожного з них інформацією за
умови додержання вимог щодо її
конфіденційності. У разі неможливості
визначення митної вартості товарів
згідно з положеннями статей 59 і 60 цього
Кодексу за основу для її визначення
може братися або ціна, за якою
ідентичні або подібні (аналогічні)
товари були продані в Україні не
пов'язаному із продавцем покупцю
відповідно до статті 62 цього Кодексу,
або вартість товарів, обчислена
відповідно до статті 63 цього Кодексу.

При цьому кожний наступний метод
застосовується, якщо митна вартість
товарів не може бути визначена шляхом
застосування попереднього методу.
Методи на основі віднімання та
додавання вартості (обчислена
вартість) можуть застосовуватися у
будь-якій послідовності на прохання
декларанта або уповноваженої ним
особи.

У разі якщо неможливо застосувати
жоден із зазначених методів, митна
вартість визначається за резервним
методом відповідно до вимог,
встановлених статтею 64 цього Кодексу.

У розумінні ч.4 ст.58 Митного кодексу
України митною вартістю товарів, які
ввозяться на митну територію України
відповідно до митного режиму імпорту, є
ціна, що була фактично сплачена або
підлягає сплаті за товари, якщо вони
продаються на експорт в Україну,
скоригована в разі потреби з
урахуванням положень частини десятої
цієї статті.

Як встановлено частиною 10 статті 58 МК
України при визначенні митної
вартості до ціни, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті за
оцінювані товари, додаються такі
витрати (складові митної вартості),
якщо вони не включалися до ціни, що була
фактично сплачена або підлягає сплаті:
1) витрати, понесені покупцем: а)
комісійні та брокерська винагорода, за
винятком комісійних за закупівлю, що є
платою покупця своєму агентові за
надання послуг, пов'язаних із
представництвом його інтересів за
кордоном для закупівлі оцінюваних
товарів; б) вартість ящиків тари
(контейнерів), в яку упаковано товар,
або іншої упаковки, що для митних цілей
вважаються єдиним цілим з відповідними
товарами; в) вартість упаковки або
вартість пакувальних матеріалів та
робіт, пов'язаних із пакуванням; 2)
належним чином розподілена вартість
нижчезазначених товарів та послуг,
якщо вони поставляються прямо чи
опосередковано покупцем безоплатно
або за зниженими цінами для
використання у зв'язку з виробництвом
та продажем на експорт в Україну
оцінюваних товарів, якщо така вартість
не включена до ціни, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті: а)
сировини, матеріалів, деталей,
напівфабрикатів, комплектувальних
виробів тощо, які увійшли до складу
оцінюваних товарів; б) інструментів,
штампів, шаблонів та аналогічних
предметів, використаних у процесі
виробництва оцінюваних товарів; в)
матеріалів, витрачених у процесі
виробництва оцінюваних товарів
(мастильні матеріали, паливо тощо); г)
інженерних та
дослідно-конструкторських робіт,
дизайну, художнього оформлення,
ескізів та креслень, виконаних за
межами України і безпосередньо
необхідних для виробництва оцінюваних
товарів; 3) роялті та інші ліцензійні
платежі, що стосуються оцінюваних
товарів та які покупець повинен
сплачувати прямо чи опосередковано як
умову продажу оцінюваних товарів, якщо
такі платежі не включаються до ціни, що
була фактично сплачена або підлягає
сплаті. Зазначені платежі можуть
включати платежі, які стосуються прав
на літературні та художні твори,
винаходи, корисні моделі, промислові
зразки, торговельні марки та інші
об'єкти права інтелектуальної
власності. Витрати на право
відтворення (тиражування) оцінюваних
товарів в Україні не повинні
додаватися до ціни, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті за
оцінювані товари. Порядок включення до
ціни розрахунку роялті та ліцензійних
платежів визначається Кабінетом
Міністрів України; 4) відповідна
частина виручки від будь-якого
подальшого перепродажу товарів, що
оцінюються, їх використання або
розпорядження ними на митній території
України, яка прямо чи опосередковано
йде на користь продавця; 5) витрати на
транспортування оцінюваних товарів до
аеропорту, порту або іншого місця
ввезення на митну територію України; 6)
витрати на навантаження, вивантаження
та обробку оцінюваних товарів,
пов'язані з їх транспортуванням до
аеропорту, порту або іншого місця
ввезення на митну територію України; 7)
витрати на страхування цих товарів.

Відповідно до ч. 2 ст.53 Митного кодексу
України документами, які підтверджують
митну вартість товарів, є: 1) декларація
митної вартості, що подається у
випадках, визначених у частинах п'ятій
і шостій статті 52 цього Кодексу, та
документи, що підтверджують числові
значення складових митної вартості, на
підставі яких проводився розрахунок
митної вартості; 2)
зовнішньоекономічний договір
(контракт) або документ, який його
замінює, та додатки до нього у разі їх
наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс)
або рахунок-проформа (якщо товар не є
об'єктом купівлі-продажу); 4) якщо
рахунок сплачено, - банківські платіжні
документи, що стосуються оцінюваного
товару; 5) за наявності - інші платіжні
та/або бухгалтерські документи, що
підтверджують вартість товару та
містять реквізити, необхідні для
ідентифікації ввезеного товару; 6)
транспортні (перевізні) документи, якщо
за умовами поставки витрати на
транспортування не включені у вартість
товару, а також документи, що містять
відомості про вартість перевезення
оцінюваних товарів; 7) копія імпортної
ліцензії, якщо імпорт товару підлягає
ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося
страхування, - страхові документи, а
також документи, що містять відомості
про вартість страхування.

За змістом ч.3 ст.53 Митного кодексу
України право органу доходів і зборів
на висунення письмової вимоги про
надання додаткових документів виникає
лише у разі, коли документи, зазначені у
частині другій цієї статті, містять
розбіжності, наявні ознаки підробки
або не містять всіх відомостей, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості товарів, чи
відомостей щодо ціни, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті за ці
товари.

В такому випадку декларант або
уповноважена ним особа на письмову
вимогу органу доходів і зборів
зобов'язані протягом 10 календарних
днів надати (за наявності) такі
додаткові документи: 1) договір (угоду,
контракт) із третіми особами,
пов'язаний з договором (угодою,
контрактом) про поставку товарів, митна
вартість яких визначається; 2) рахунки
про здійснення платежів третім особам
на користь продавця, якщо такі платежі
здійснюються за умовами, визначеними
договором (угодою, контрактом); 3)
рахунки про сплату комісійних,
посередницьких послуг, пов'язаних із
виконанням умов договору (угоди,
контракту); 4) виписку з бухгалтерської
документації; 5) ліцензійний чи
авторський договір покупця, що
стосується оцінюваних товарів та є
умовою продажу оцінюваних товарів; 6)
каталоги, специфікації, прейскуранти
(прайс-листи) виробника товару; 7) копію
митної декларації країни відправлення;
8) висновки про якісні та вартісні
характеристики товарів, підготовлені
спеціалізованими експертними
організаціями, та/або інформація
біржових організацій про вартість
товару або сировини.

Матеріалами справи підтверджено, що
позивачем при здійсненні митного
оформлення товару за ціною договору
були надані усі документи відповідно
до положень ч.2 ст. 53 Митного кодексу
України, які підтверджують митну
вартість товарів за першим методом.

У запиті, наданому позивачеві,
зазначено, що необхідно надати
додаткові документи для підтвердження
митної вартості товару. Проте, із
запиту органу доходів і зборів про
надання додаткових документів для
підтвердження митної вартості товару
не вбачається підстав для їх
витребування та причин незгоди органу
доходів і зборів з обраним позивачем
методом.

Крім того, відповідачем не враховано,
що під час митного оформлення товарів
позивачем вже надані наявні у
декларанта документи з цього переліку,
а також не враховано умови Контракту
№0705/08 від 07.05.2008р., відповідно до яких
наявність ліцензійних та авторських
договорів не є умовами продажу товару.

За правилами частин 1-2 ст. 55 Митного
кодексу України рішення про
коригування заявленої митної вартості
товарів, які ввозяться на митну
територію України з поміщенням у
митний режим імпорту, приймається
органом доходів і зборів у письмовій
формі під час здійснення контролю
правильності визначення митної
вартості цих товарів як до, так і після
їх випуску, якщо органом доходів і
зборів у випадках, передбачених
частиною шостою статті 54 цього Кодексу,
виявлено, що заявлено неповні та/або
недостовірні відомості про митну
вартість товарів, у тому числі невірно
визначено митну вартість товарів.
Прийняте органом доходів і зборів
письмове рішення про коригування
заявленої митної вартості товарів має
містити: 1) обґрунтування причин, через
які заявлену декларантом митну
вартість не може бути визнано; 2) наявну
в митного органу інформацію (у тому
числі щодо числових значень складових
митної вартості, митної вартості
ідентичних або подібних (аналогічних)
товарів, інших умов, що могли вплинути
на ціну товарів), яка призвела до
виникнення сумнівів у правильності
визначення митної вартості та до
прийняття рішення про коригування
митної вартості, заявленої
декларантом; 3) вичерпний перелік вимог
щодо надання додаткових документів,
передбачених частиною третьою статті 53
цього Кодексу, за умови надання яких
митна вартість може бути визнана
органом доходів і зборів; 4)
обґрунтування числового значення
митної вартості товарів, скоригованої
органом доходів і зборів, та фактів, які
вплинули на таке коригування; 5)
інформацію про: а) право декларанта або
уповноваженої ним особи на випуск у
вільний обіг товарів, що декларуються:
у разі згоди декларанта або
уповноваженої ним особи з рішенням
органу доходів і зборів про
коригування митної вартості товарів -
за умови сплати митних платежів згідно
з митною вартістю, визначеною органом
доходів і зборів; у разі незгоди
декларанта або уповноваженої ним особи
з рішенням органу доходів і зборів про
коригування заявленої митної вартості
товарів - за умови сплати митних
платежів згідно із заявленою митною
вартістю товарів та надання гарантій
відповідно дорозділу X цього Кодексу в
розмірі, визначеному органом доходів і
зборів відповідно до частини сьомої
цієї статті; б) право декларанта або
уповноваженої ним особи оскаржити
рішення про коригування заявленої
митної вартості до органу вищого рівня
відповідно до глави 4 цього Кодексу або
до суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 256 Митного кодексу
України у рішенні про відмову у митному
оформленні повинні бути зазначені
причини відмови та наведені вичерпні
роз'яснення вимог, виконання яких
забезпечує можливість митного
оформлення товарів, транспортних
засобів комерційного призначення.
Зазначене рішення повинно також
містити інформацію про порядок його
оскарження.

Колегія суддів зазначає, що в
оскаржуваному рішенні про коригування
митної вартості товарів відсутні
зауваження органом доходів і зборів до
отриманих від декларанта (позивача)
документів стосовно повноти та/або
достовірності отриманих відомостей
про митну вартість товару, не
обґрунтована послідовність
застосування митним органів методів
визначення митної вартості, не вказано
конкретних підстав для вимоги
додаткових документів. Крім того, у
графі 33 оскаржуваного рішення не
вказано конкретних доказів, які прямо
підтверджують розбіжності, наявні
ознаки підробки або відсутність всіх
відомостей, що підтверджують числові
значення складових митної вартості
товарів, чи відомості щодо ціни, що була
фактично сплачена або підлягає сплаті
за ці товари і такі розбіжності мають
впливати саме на числове значення
складових митної вартості товарів,
вказування яких би дало підставу для
витребування органом доходів і зборів
від декларанта наявних в нього
додаткових документів згідно ч. 3 ст. 53
Митного кодексу України.

Колегія суддів не погоджується з
посиланнями відповідача в
оскаржуваному рішенні на цінову базу
Єдиної автоматизованої інформаційної
системи Держмитслужби України,
оскільки в оскаржуваному рішенні не
зазначено номера та дати митної
декларації, яка була взята за основу
для визначення митної вартості
оцінюваних товарів у розрахунку за кг
товару визначеного митним органом, з
поясненнями щодо зроблених коригувань
на обсяг партії ідентичних або
подібних (аналогічних) товарів, умов
поставки, комерційних умов.

Вказане свідчить про те, що коригування
митної вартості товару відповідачем за
другорядним методом проведене з
порушенням вимог ч. 9 ст. 58 Митного
кодексу України, тобто, не на основі
об'єктивних даних, що підтверджуються
документально та підлягають
обчисленню.

Крім того, відповідачем при
коригуванні митної вартості товару не
було враховано, що позивачем до
прийняття оскаржуваного рішення вже
було здійснено митне оформлення
товарів за схожими характеристиками за
відповідними митними деклараціями (а.с.
78-83), в яких позивачем було самостійно
визначено митну вартість за основним
методом - ціною договору (контракту) і з
такою ціною митний орган погодився.

Таким чином, у органу доходів і зборів
були в наявності всі документи для
визначення митної вартості за ціною
договору щодо товарів, які
імпортуються, наявними в матеріалах
справи документами підтверджено ціну
товару, який був імпортований
позивачем на митну територію України
на підставі Контракту №0705/08 від 07.05.2008р.

Таким чином, під час розгляду даної
справи не встановлено обставин, які б
свідчили про існування достатніх
підстав для виникнення обґрунтованого
сумніву у Харківської митниці
Міндоходів щодо вартості
імпортованого товару.

Враховуючи вищенаведені обставини,
колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції щодо
неправомірності відмови митного
органу у визнанні задекларованої
позивачем за основним методом митної
вартості товару та визначенні митної
вартості за резервним методом, та як
наслідок обґрунтованості заявлених
позовних вимог в частині скасування
оскаржуваної картки відмови в
прийнятті митної декларації та рішення
про коригування митної вартості
товарів.

Разом з тим, щодо стягнення надмірно
сплаченого податку на додану вартість,
колегія суддів зазначає, що суд першої
інстанції дійшов вірних висновків про
відмову в задоволенні позову в цій
частині, оскільки вказані позовні
вимоги заявлені передчасно.

Як вбачається з матеріалів справи, з
метою запобігання псування товару та
випуску товару у вільний обіг згідно
митного режиму позивачем було надано
до митного органу нову митну
декларацію за формою МД-2 №807010001/2013/807677з
митною вартістю, визначеною у
відповідності до оскаржуваного
рішення, після митного оформлення якої
позивачем відповідно до ч. 7 ст. 55
Митного кодексу України було сплачено
різницю між сумою митних платежів,
обчисленою згідно з митною вартістю
товарів, визначеною декларантом, та
сумою митних платежів, обчисленою
згідно з митною вартістю товарів,
визначеною органом доходів і зборів, у
розмірі 61498,14 грн.

З метою повернення надмірно сплаченої
суми податку на додану вартість у
розмірі 61498,14 грн. позивач звернувся до
Харківської митниці Міндоходів з
відповідною заявою від 03.04.2014 року вих.
№248 додатком до неї (аркуш митної
декларації за формою МД-2 № 807010001/2013/807677
з позначенням «3/8» (за якою надмірно
сплачено платіж); банківська виписка,
що підтверджує сплату платежів). Проте,
зазначена сума позивачу повернута не
була.

Відповідно до п. 17.1.10 ст. 17 Податкового
кодексу України, платник податків має
право на залік чи повернення надміру
сплачених, а також надміру стягнутих
сум податків та зборів, пені, штрафів у
порядку, встановленому цим Кодексом.

Згідно з приписами п. 43.1. статті 43
Податкового кодексу України, помилково
та/або надміру сплачені суми грошового
зобов'язання підлягають поверненню
платнику відповідно до цієї статті та
статті 301 Митного кодексу України, крім
випадків наявності у такого платника
податкового боргу.

Відповідно до п.8 Прикінцевих та
перехідних положень Митного кодексу
України 2012 року повернення помилково
або надміру сплачених до дня набрання
чинності цим кодексом сум митних
платежів здійснюється у порядку,
встановленому цим Кодексом та
Податковим кодексом України.

За вимогами ч.1 ст.301 МК України 2012 р.
повернення помилково та/або надміру
сплачених сум митних платежів
здійснюється відповідно до Бюджетного
та Податкового кодексів України

Згідно з пунктом 187.8 статті 187 ПКУ для
операцій із ввезення на митну
територію України товарів датою
виникнення права на віднесення сум
податку до податкового кредиту є дата
сплати податку за податковими
зобов'язаннями.

Виходячи зі змісту наведених
законодавчих норм встановлений
відповідний порядок стягнення
надмірно сплаченого податку на додану
вартість, позивачем не дотриманий
Порядок стягнення з Державного
бюджету надмірно сплаченого податку на
додану вартість.

Крім того, встановивши протиправність
рішень митного органу про визначення
митної вартості товару за тим чи іншим
методом, суд не вправі підміняти митний
орган, стягуючи з державного бюджету
надмірно сплачену з такої вартості
митних платежів, фактично визначаючи
при цьому інший метод обчислення
митної вартості.

Вказана правова позиція викладена
також в постанові Верховного суду
України від 17.12.2013 р.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів погоджується з висновком суду
першої інстанції про відсутність
підстав для задоволення позовних вимог
Спільного підприємства "Украінская
Восточная Рибная Компанія" товариство
з обмеженою відповідальністю щодо
стягнення з Державного бюджету України
на користь Спільного підприємства
"Украінская Восточная Рибная Компанія"
товариство з обмеженою
відповідальністю надмірно сплачені
61498,14 грн. податку на додану вартість.

Виходячи з вищезазначеного, суд першої
інстанції дійшов правомірного
висновку про часткове задоволення
позовних вимог.

Таким чином, колегія суддів
підтверджує, що постанова суду першої
інстанції ґрунтується на всебічному,
повному та об'єктивному розгляді всіх
обставин справи, які мають значення для
вирішення спору, відповідає нормам
матеріального та процесуального права,
доводи апеляційних скарг не
спростовують висновків суду першої
інстанції, викладених у зазначеній
постанові, у зв'язку з чим підстав для
її скасування не вбачається.

Відповідно до ст. 200 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд апеляційної інстанції
залишає апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п.1 ч.1 ст. 198,
ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скарги Харківської митниці
Міндоходів, Спільного підприємства
"Украінская Восточная Рибная Компанія"
товариства з обмеженою
відповідальністю залишити без
задоволення.

Постанову Харківського окружного
адміністративного суду від 22.05.2014р. по
справі № 820/6247/14 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
у касаційному порядку протягом
двадцяти днів з дня складання ухвали у
повному обсязі шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Бегунц А.О.Судді
Рєзнікова С.С. Старостін В.В. Повний
текст ухвали виготовлений 21.07.2014 р.