Справа № 803/2373/13-а
Суддя: Дякович В.П.
Дата ухвалення: 2014-07-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 липня 2014 року
Справа № 876/15657/13

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого судді:
Дяковича В.П.,

суддів:
Іщук Л.П., Онишкевича Т.В.,

за участі секретаря судового засідання
Сердюк О.Ю.,

представника позивача
ОСОБА_1,

представника відповідача
Гудько О.В.,

розглянувши в відкритому судовому
засіданні в місті Львові апеляційну
скаргу Ягодинської митниці Міндоходів
України на постанову Волинського
окружного адміністративного суду від 27
листопада 2013 року по справі № 803/2373/13-а
за позовом фізичної особи-підприємця
ОСОБА_3 до Ягодинської митниці
Міндоходів України, Головного
управління Державної казначейської
служби України у Волинській області
про скасування рішення про коригування
митної вартості товарів, картки
відмови у прийнятті митної декларації,
-

В С Т А Н О В И В:

13 листопада 2013 року фізична
особа-підприємець ОСОБА_3 звернулася до
суду з адміністративним позовом, яким
просила визнати протиправним та
скасувати рішення про коригування
митної вартості товарів №205000006/2013/000051/1
від 07 червня 2013 року та картку відмови у
прийнятті митної декларації, митному
оформленні чи пропуску товарів і
транспортних засобів комерційного
призначення №205070000/2013/00069 від 07 червня
2013 року; стягнути з Державного бюджету
України на її користь надмірно
сплачену суму митних платежів в
розмірі 23 860,83 грн..

Постановою Волинського окружного
адміністративного суду від 27 листопада
2013 року адміністративний позов
задоволено повністю.

Ягодинська митниця постанову суду
першої інстанції оскаржила, подала
апеляційну скаргу, зазначивши, що
оскаржувана постанова винесена з
порушенням норм матеріального та
процесуального права. Просить
постанову суду скасувати та прийняти
нову, якою в задоволенні позову
відмовити повністю.

На обґрунтування вимог апеляційної
скарги вказує, що при здійсненні
митного оформлення вантажу за митною
декларацією посадою особою
Ягодинської митниці було виявлено, що у
наданих декларантом до митного
оформлення документах не містилось
усіх відомостей, які б підтверджували
числові значення складових митної
вартості товару. Зокрема, були виявлені
неточності, стосуються сорту яблук, а
саме чи не був під виглядом другого
сорту переміщений через митний кордон
України перший сорт товару, вартість
якого є вищою. У відповідності до
пункту 2.3 Правил заповнення декларації
митної вартості, посадовою особою
митного органу у графі «Для відміток
митниці» декларації митної вартості
було зроблено запис про необхідність
подання в порядку статті 53 МК України
додаткових документів, що
підтверджують митну вартість товарів.
У зв'язку з не підтвердженням
уповноваженою особою декларанта про
подання додаткових документів та
небезпеки псування переміщуваного
товару декларанту було відмовлено у
митному оформленні товару.

В судовому засіданні представник
позивача надав пояснення та заперечив
проти доводів апеляційної скарги, а
представник відповідача підтримав їх.

Інші особи, які беруть участь у справі,
в судове засідання на виклик суду не
з'явилися, що не перешкоджає розгляду
справи в їх відсутності згідно ч.4 ст. 196
КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
дослідивши матеріали справи, колегія
суддів приходить до висновку, що
апеляційна скарга підлягає частковому
задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 202 КАС України суд
апеляційної інстанції скасовує
постанову суду першої інстанції, та
приймає нову постанову, якщо визнає, що
суд першої інстанції неповно з'ясував
обставини справи, що мають значення для
справи, порушив норми матеріального
права, що призвели до неправильного
вирішення справи.

Відповідно до ст.266 Митного кодексу
України декларант зобов'язаний:
здійснити декларування товарів,
транспортних засобів комерційного
призначення відповідно до порядку,
встановленого цим Кодексом; на вимогу
митного органу пред'явити товари,
транспортні засоби комерційного
призначення для митного контролю і
митного оформлення; надати митному
органу передбачені законодавством
документи і відомості, необхідні для
виконання митних формальностей; у
випадках, визначених цим Кодексом та
Податковим кодексом України, сплатити
митні платежі або забезпечити їх
сплату відповідно до розділу X цього
Кодексу; у випадках, визначених цим
Кодексом та іншими законами України,
сплатити інші платежі, контроль за
справлянням яких покладено на митні
органи.

Судом встановлено, що на підставі
зовнішньоекономічного контракту
№33/2013/PL від 05.06.2013 року (а.с.15-16),
укладеного між фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_3 (покупець) та
фірмою «Elefant Owoce Agnieszka Strach» (Польща)
(продавець), інвойсу №5/06/2013 від 05.06.2013
року (а.с.17), позивач 07.06.2013 року ввезла
на територію України товар - яблука
свіжі врожаю 2012 року, сорт II, клас
якості II - вагою нетто 20280 кг, за ціною
14196,00 дол. США, визначеною у інвойсі,
тобто за ціною 0,70 дол. США за 1 кг.

Для митного оформлення даного товару
декларантом були подані на митний пост
«Луцьк» Ягодинської митниці документи,
а саме:

1) контракт №33/2013/PL від 05.06.2013 року
(а.с.15-16); 2) рахунок-фактура (інвойс)
№5/06/2013 від 05.06.2013 року (а.с.17); 3)
вантажно-митна декларація
№205070000/2013/031726 від 07.06.2013 року (а.с.12); 4)
попередня митна декларація
№205070000/2013/031378 від 06.06.2013 року (а.с.11); 5)
декларація митної вартості 205070000/2013/031726
від 07.06.2013 року (а.с.13); 6) міжнародна
товаротранспортна накладна CMR №104167 від
07.06.2013 року (а.с.18); 7) сертифікат про
походження товару №PL/MF/AF 0012631 від 05.06.2013
року (а.с.19); 8) сертифікат відповідності
європейським нормам №КО82313.2910.2013.11 від
05.06.2013 року (а.с.20); 9) фіто-санітарне
свідоцтво №0446085 від 05.06.2013 року (а.с.21); 10)
лист про нестрахування товару №205 від
07.06.2013 року (а.с.22).

В графах 12, 45 вантажно-митної
декларації №205070000/2013/031726 від 07.06.2013 року
позивачем було вказано митну вартість
у розмірі 14196,00 дол. США, тобто 0,70 дол.
США за 1 кг товару, визначену за ціною
контракту відповідно до наданих
відповідачу-1 документів та в порядку,
передбаченому ст.58 Митного кодексу
України.

Посадовою особою митного органу у
графі «Для відміток митниці»
декларації митної вартості (ДМВ)
№205070000/2013/031726 від 07.06.2013 (а.с.13) було
зроблено запис про необхідність
подання в порядку статті 53 МК України
додаткових документів, що
підтверджують митну вартість товарів,
а саме: прайс-листа виробника товару,
платіжних документів про оплату
товару, висновків про вартісні та
якісні характеристики товару,
підготовлені спеціалізованою
експертною організацією, копію
декларації країни відправлення,
відповідно до форми митного контролю
103-1 надати додаткову інформацію
стосовно торгівельної марки та назви
сорту яблук.

07.06.2013 року Ягодинською митницею було
відмовлено позивачу у митному
оформленні товару у зв'язку з
невідповідністю заповнення граф 12, 45
ВМД вимогам ст.53 МК України, отримання
рішення про визначення митної вартості
№205000006/2013/000051/1 від 07.06.2013 року, про що
сформовано відповідну Картку відмови в
прийнятті митної декларації, митному
оформленні випуску чи пропуску
товарів, транспортних засобів
комерційного призначення Ягодинської
митниці Міндоходів №205070000/2013/00069.
Одночасно у Картці роз'яснено вимоги,
виконання яких забезпечує можливість
прийняття митної декларації, митного
оформлення чи пропуску товарів, шляхом
приведення граф ВМД у відповідність до
рішення про визначення митної вартості
№205000006/2013/000051/1 від 07.06.2013 року.

Згідно рішення про коригування митної
вартості товарів №205000006/2013/000051/1 від
07.06.2013 року відповідачем було визначено
митну вартість партії товару у
кількості 20280 кг на загальну суму 23524,80
дол. США, тобто за ціною 1,1600 дол. США за 1
кг. Різниця між митною вартістю,
визначеною митницею та митною вартістю
визначеною декларантом за першим
методом складає 0,46 дол. США за 1 кг, на
загальну суму 9328,80 дол. США. При цьому у
рішенні про коригування митної
вартості вказано, що митним органом
проведено процедури консультації з
декларантом та досягнуто згоди щодо
неможливості застосування наступних
методів визначення митної вартості, а
саме: методу 2а (стаття 59 Митного
кодексу України) та методу 2б (стаття 60
Митного кодексу України) з причин
відсутності у митного органу та
декларанта інформації про ідентичні та
подібні (аналогічні) товари, методу 2в
(стаття 62 Митного кодексу України) та
методу 2г (стаття 63 Митного кодексу
України) з причини відсутності
вартісної основи для розрахунку митної
вартості в митного органу та
декларанта. Таким чином, митну вартість
визначено за шостим (резервним) методом
(стаття 64 Митного кодексу України) на
підставі цінової інформації МД
205020005/2013/5411 від 20 травня 2013 року,
205020005/2013/5504 від 22 травня 2013 року наявної
в митного органу (а.с.9).

З метою запобігання псування товару та
нарахування штрафних санкцій за
можливий простій автомобіля, який
перевозив товар, позивачем 07.06.2013 року
було подано через свого декларанта для
митного оформлення товару нову ВМД
№205070000/2013/031850 від 07.06.2013 року, вказавши у
графах 12, 45 ВМД митну вартість,
розраховану за ціною одиниці товару,
наведену у Рішенні митниці (а.с.32). Митне
оформлення у цьому випадку проводилось
за другорядним резервним методом із
застосуванням гарантійних зобов'язань
- грошової застави. Товар випускався у
вільний обіг із застосуванням
гарантійних зобов'язань шляхом надання
гарантій в розмірі 23860,83 грн. (графа В
«подробиці розрахунків» ВМД), а товар
випущено у вільний обіг.

Відповідно до статті 49 Митного кодексу
України митною вартістю товарів, які
переміщуються через митний кордон
України, є вартість товарів, що
використовується для митних цілей, яка
базується на ціні, що фактично сплачена
або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно з частинами першою та другою
статті 51 Митного кодексу України митна
вартість товарів, що переміщуються
через митний кордон України,
визначається декларантом відповідно
до норм цього Кодексу. Визначення
митної вартості товарів, що ввозяться
на митну територію України відповідно
до митного режиму імпорту,
визначається відповідно до глави 9
цього Кодексу.

Статтею 52 Митного кодексу України
визначено, що заявлення митної
вартості товарів здійснюється
декларантом або уповноваженою ним
особою під час декларування товарів у
порядку, встановленому розділом VIII
цього Кодексу та цією главою. У
випадках, визначених цим Кодексом, для
заявлення митної вартості товарів, що
переміщуються через митний кордон
України відповідно до митного режиму
імпорту, митному органу, який проводить
митне оформлення цих товарів, разом з
митною декларацією та іншими
необхідними для митного оформлення
зазначених товарів документами в
установленому порядку подається
декларація митної вартості. Декларація
митної вартості подається, зокрема, у
разі якщо до ціни, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті за
оцінювані товари, додаються витрати,
зазначені у частині десятій статті 58
цього Кодексу, і якщо вони не
включалися до ціни.

Частиною першою статті 53 Митного
кодексу України визначено, що у
випадках, передбачених цим Кодексом,
одночасно з митною декларацією
декларант подає митному органу
документи, що підтверджують заявлену
митну вартість товарів і обраний метод
її визначення.

Так, статтею 57 Митного кодексу України
встановлено, що визначення митної
вартості товарів, які ввозяться в
Україну відповідно до митного режиму
імпорту, здійснюється за такими
методами: 1) основний - за ціною договору
(контракту) щодо товарів, які
імпортуються (вартість операції); 2)
другорядні: а) за ціною договору щодо
ідентичних товарів; б) за ціною
договору щодо подібних (аналогічних)
товарів; в) на основі віднімання
вартості; г) на основі додавання
вартості (обчислена вартість); ґ)
резервний.

Основним методом визначення митної
вартості товарів, які ввозяться на
митну територію України відповідно до
митного режиму імпорту є перший метод -
за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується
лише у разі, якщо митна вартість
товарів не може бути визначена шляхом
застосування попереднього методу
відповідно до норм цього Кодексу.

Судом встановлено, що декларуючи
договірну вартість товару згідно з ВМД
№205070000/2013/031726 від 07.06.2013 року, тобто, за
основним (першим) методом за ціною
договору щодо товарів, які
імпортуються (вартість операції),
встановленим статтею 57 Митного кодексу
України, позивач керувався умовами
зовнішньоекономічного договору
(контракту) купівлі-продажу №33/2013/PL від
05.06.2013 року (а.с.15-16).

Згідно зі статтею 53 Митного кодексу
України у випадках, передбачених цим
Кодексом, одночасно з митною
декларацією декларант подає митному
органу документи, що підтверджують
заявлену митну вартість товарів і
обраний метод її визначення.
Документами, які підтверджують митну
вартість товарів, є: декларація митної
вартості, що подається у випадках,
визначених у частинах п'ятій і шостій
статті 52 цього Кодексу, та документи, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості, на підставі
яких проводився розрахунок митної
вартості; зовнішньоекономічний
договір (контракт) або документ, який
його замінює, та додатки до нього у разі
їх наявності; рахунок-фактура (інвойс)
або рахунок-проформа (якщо товар не є
об'єктом купівлі-продажу); якщо рахунок
сплачено, - банківські платіжні
документи, що стосуються оцінюваного
товару; за наявності - інші платіжні
та/або бухгалтерські документи, що
підтверджують вартість товару та
містять реквізити, необхідні для
ідентифікації ввезеного товару;
транспортні (перевізні) документи, якщо
за умовами поставки витрати на
транспортування не включені у вартість
товару, а також документи, що містять
відомості про вартість перевезення
оцінюваних товарів; копія імпортної
ліцензії, якщо імпорт товару підлягає
ліцензуванню; якщо здійснювалося
страхування, - страхові документи, а
також документи, що містять відомості
про вартість страхування.

У разі якщо документи, зазначені у
частині другій цієї статті, містять
розбіжності, наявні ознаки підробки
або не містять всіх відомостей, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості товарів, чи
відомостей щодо ціни, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті за ці
товари, декларант або уповноважена ним
особа на письмову вимогу митного
органу зобов'язані протягом 10
календарних днів надати (за наявності)
додаткові документи.

Пунктом 2.3 Правил заповнення
декларації митної вартості,
затверджених наказом Міністерства
фінансів України від 24 травня 2012 року №
599, зареєстрованих в Міністерстві
юстиції України 18 червня 2012 року за №
984/21296, визначено: «Запис щодо рішення,
яке прийняте посадовою особою митного
органу за результатами контролю
правильності визначення митної
вартості товарів, учиняється таким
чином: якщо за результатами аналізу,
виявлення та оцінки ризиків посадовою
особою митного органу встановлено
ризик заявлення неповних та/або
недостовірних відомостей про митну
вартість, у тому числі невірне
визначення митної вартості, або якщо за
результатом розгляду поданих
декларантом або уповноваженою ним
особою документів, які підтверджують
митну вартість товарів, встановлені
підстави для запиту документів,
перелік яких визначений частинами
третьою та/або четвертою статті 53
Кодексу, посадова особа митного органу
у графі «Для відміток митного органу»
ДМВ на паперовому носії робить запис
про необхідність подання документів
для підтвердження митної вартості
товарів із складенням переліку таких
документів, зазначає час, дату і
прізвище, ставить свій підпис та
проставляє відбиток особистої
номерної печатки».

У відповідності до пункту 2.3 Правил
заповнення декларації митної вартості,
посадовою особою митного органу у
графі «Для відміток митниці»
декларації митної вартості
№205070000/2013/031726 від 07.06.2013 (а.с.13) було
зроблено запис про необхідність
подання в порядку статті 53 МК України
додаткових документів, що
підтверджують митну вартість товарів,
а саме: прайс-листа виробника товару,
платіжних документів про оплату
товару, висновків про вартісні та
якісні характеристики товару,
підготовлені спеціалізованою
експертною організацією, копію
декларації країни відправлення,
відповідно до форми митного контролю
103-1 надати додаткову інформацію
стосовно торгівельної марки та назви
сорту яблук.

Відповідно до частини восьмої статті 55
Митного кодексу України протягом 80
днів з дня випуску товарів декларант
або уповноважена ним особа може надати
митному органу додаткові документи для
підтвердження заявленої ним митної
вартості товарів, що декларуються.

Судом встановлено, що позивачем 14.08.2013
року на адресу Ягодинської митниці
було направлено заяву №303 (а.с.23-24) з
додатковими документами, визначеними
митним органом у графі «Для відміток
митниці» декларації митної вартості
№205070000/2013/031726 від 07.06.2013, а саме:
завірену копію прайс-листа №211 від
27.05.2013 року (а.с.25), завірену копію
платіжного доручення №1032 від 27.06.2013
року (а.с.26), завірену копію
свіфт-повідомлення №4591NH.71736UBGB від
27.06.2013 року (а.с.27), завірену копію
висновку державної
санітарно-епідеміологічної експертизи
№05.03.02-03/10554 від 26.02.2013 року (а.с.29),
завірену копію листа ДП
«Укрпромзовнішекспертиза» №3362 від
31.07.2013 року (а.с.29), завірену копію
декларації країни відправлення №13
PL302020E0044895 від 06.06.2013 року (а.с.30).

Ягодинською митницею листом від 21.08.2013
року №1/1.2-6/1413 за результатами розгляду
документів, що надійшли від позивача,
вказав про неможливість застосування
митної вартості, заявленої
декларантом, оскільки в листі ДП
«Укрпромзовнішекспертиза» від 31.07.2013
року №3362 вказано, що рівень ціни на
свіжі яблука, сорт II за ціною 0, 70 дол.
США за кілограм на умовах поставки
СРТ-Луцьк відповідає поточній
кон'юнктурі ринку. Проте інформація з
даних спеціалізованих джерел,
зазначених в листі щодо ціни даного
товару на умовах поставки СРТ,
відсутня. Тому, Ягодинською митницею
зроблено висновок, що лист ДП
«Укрпромзовнішекспертиза» носить
консультаційний характер та не може
бути використаним для підтвердження
вартості на товар. Крім того, в листі
№211 від 27.05.2013 року від фірми «Elefant Owoce
Agnieszka Strach» (Польща) відсутні відомості
про конкретні характеристики товару,
назву, найменування, калібр.

Суд не приймає до уваги твердження
Ягодинської митниці про неналежність
листа «Укрпромзовнішекспертиза» від
31.07.2013 року №3362, оскільки у даному листі
обґрунтовано зазначено, що середній
розрахунковий рівень цін на свіжі
яблука сорт ІІ може становити 0,35 - 1,00
дол. США за кілограм, на умовах поставки
СРТ - міста України. Додатково у цьому
листі зазначено, що рівень цін може
змінюватися в залежності від якості
товару, умов оплати, обсягу партії,
кон'юнктури ринку, що, на думку суду, є
економічно обґрунтованим (а.с.28).

Крім того, безпідставними є твердження
митного органу про те, що в листі №211
від 27.05.2013 року від фірми «Elefant Owoce Agnieszka
Strach» (Польща) відсутні відомості про
конкретні характеристики товару,
назву, найменування, калібр, оскільки
як передбачають галузеві стандарти
товарний сорт яблук визначають за
показниками: зовнішній вигляд (форма,
забарвлення, наявність плодоніжки та
ін.), розмір у найбільшому поперечному
діаметрі (стиглість знімна, споживна,
технічна), захворювання і ушкодження.
Отже, визначений сорт яблук не потребує
додаткового підтвердження іншими
характеристиками товару, такими як
назва, найменування, калібр тощо.

Таким чином, позивачем було надано
митному органу усі необхідні
документи, що дають можливість
визначити митну вартість товару за
першим методом визначення митної
вартості - за ціною договору
(контракту), а тому висновки
Ягодинської митниці щодо
документального не підтвердження
позивачем митної вартості партії
товару є необґрунтованими.

Ягодинською митницею Міндоходів не
подано жодного доказу того, що в
митного органу виникли обґрунтовані
сумніви у достовірності поданих
декларантом відомостей щодо митного
оформлення товару та не наведено
обґрунтованих підстав щодо
неможливості застосувати перший метод
визначення митної вартості товару.

Окремо слід зазначити, що в процесі
прийняття рішення про коригування
митної вартості товарів було
використано лише інформацію
Держмитслужби та дані, відображені у МД
205020005/2013/5411 від 20 травня 2013 року,
205020005/2013/5504 від 22 травня 2013 року (а.с.9).

У зазначених митних деклараціях
вартість товару «яблука свіжі»
визначена за шостим (резервним) методом
визначення митної вартості (графа 43),
що, на думку суду, не може в повній мірі
обґрунтувати правильність прийнятого
митним органом рішення про визначення
митної вартості товарів, неможливості
застосувати інші методи визначення
митної вартості товару та ставити під
сумнів правильність визначеної митної
вартості товару позивачем.

Крім того, у вказаних деклараціях в
графі 11 «Торговельна країна/Країна
виробництва» зазначено «GB», коли в
декларації, поданій до митного
оформлення позивачем, зазначено «PL», що
в свою чергу не може стверджувати про
ідентичність постачальника товару та
правомірність митного органу в частині
приведення рівня заявленої ОСОБА_3
митної вартості до цих декларацій.

Ягодинською митницею не доведено, що
мало місце не підтвердження
декларантом документально заявленої
ним митної вартості товару і що таке не
підтвердження викликало сумніви щодо
правильності застосування декларантом
методу визначення митної вартості за
ціною договору.

Митний орган має право щодо
самостійного визначення митної
вартості товарів, однак, це повинно
відбуватись із дотриманням вимог
чинного законодавства, обґрунтовано,
тобто з врахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дій), з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації, з
врахуванням права особи на участь у
процесі прийняття рішення.

Суд зазначає, що у рішенні про
коригування митної вартості товарів
стверджується про проведення
процедури консультацій з декларантом
та досягнення згоди щодо неможливості
застосування методів визначення
митної вартості, які передбачені
статтями 50-63 Митного кодексу України.

Однак, як вбачається з напису
представника ОСОБА_3 на звороті рішення
(а.с.9), її декларант заперечував проти
застосування шостого методу та вказав,
що процедура консультацій не
проводилася.

Ягодинською митницею не надано суду
доказів проведення консультації з
декларантом та не надано суду
обґрунтування неможливості
використати попередні методи
визначення митної вартості, які
передбачені статтями 50-63 Митного
кодексу України.

Позивач була позбавлена можливості
своєчасно надати митному органу
документи на підтвердження митної
вартості товару, зазначені останнім у
митній декларації, оскільки рішення
про визначення митної вартості товару
Ягодинська митниця прийняла того ж дня,
коли декларант ознайомився із записом
про необхідність надання додаткових
документів - 07 червня 2013 року, що
підтверджує формальний характер
проведеної процедури консультацій.

Таким чином, митним органом фактично не
проведена процедура консультацій з
декларантом та не обґрунтовано, чому
при прийнятті рішення про коригування
митної вартості товару «яблука свіжі»
неможливо було використати методи
визначення митної вартості, які
визначені у статтях 50-63 Митного кодексу
України.

Правова позиція щодо необхідності
дотримання митним органом процедури
консультації з декларантом викладена у
постановах Верховного суду України 14
травня 2013 року (справа N 21-130а13), від 21
січня 2011 року (справа N 21-56а10), від 07
лютого 2011 року (справа N 21-76а10), від 14
листопада 2011 року (справа N 21-213а11), від 06
лютого 2012 (справа N 21-418а11), від 03 липня 2012
року (справа N 21-197а12), які в силу статті
244-2 Кодексу адміністративного
судочинства України є обов'язковими
для всіх судів України.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів погоджується з висновком суду
першої інстанції, що позивач в порядку
та у строки передбачені Митним
кодексом України надала всі необхідні
документи для підтвердження митної
вартості партії товарів «яблука свіжі
врожаю 2012 року, сорт ІІ, клас якості ІІ
вагою нетто 20280 кг.» за ціною 0,70 дол. США,
однак Ягодинська митниця формально
провела процедуру консультації з
декларантом, яка передбачена частиною
четвертою статті 57 Митного кодексу
України, не обґрунтувала неможливості
застосування інших методів визначення
митної вартості крім шостого
(резервного), а, відтак, неправомірно
винесла рішення про коригування митної
вартості товарів №205000006/2013/000051/1 від 07
червня 2013 року, картку відмови в
прийнятті митної декларації, митному
оформленні випуску чи пропуску
товарів, транспортних засобів
комерційного призначення Ягодинської
митниці Міндоходів №205070000/2013/00069 від 07
червня 2013 року. Тому в цій частині
постанову суду слід залишити без змін.

Проте колегія суддів не погоджується з
висновком суду першої інстанції в
частині стягнення з бюджету надмірно
сплачених коштів з наступних підстав.

Так, за правилами частин першої,
третьої статті 265 МК митний орган
здійснює контроль правильності
визначення митної вартості товарів
згідно з положеннями цього Кодексу. У
разі виникнення у митного органу
сумніву щодо правильності визначення
декларантом митної вартості, він своїм
рішенням має право зобов'язати
останнього визначити митну вартість
іншим способом, ніж він використав для
її визначення.

Аналіз положень статей 265, 266 МК та
Порядку здійснення контролю за
правильністю визначення митної
вартості товарів, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 9 квітня 2008 року № 339 (чинного на час
виникнення спірних відносин), дає
колегії суддів підстави для висновку,
що питання контролю правильності
обчислення декларантом митної
вартості, як і визначення методу її
обчислення у встановленому законом
порядку в разі виникнення
обґрунтованого сумніву, відносяться до
виключної компетенції митних органів.
Тому суд, встановивши протиправність
рішень митного органу про визначення
митної вартості товару за тим чи іншим
методом, не вправі підміняти митний
орган, стягуючи з державного бюджету
надмірно сплачену з такої вартості
суму ПДВ, фактично визначаючи при цьому
інший метод обчислення митної
вартості.

Таким чином, суд, постановляючи у
справі, що розглядається, рішення щодо
стягнення з державного бюджету на
користь позивача суми надмірно
сплаченого ПДВ, фактично визначили
митну вартість ввезеного ним товару за
першим методом, чим підмінили митний
орган.

Враховуючи викладене, колегія суддів
приходить до висновку щодо скасування
постанови суду першої інстанції в
частині стягнення з Державного бюджету
України на користь фізичної
особи-підприємця ОСОБА_3 надмірно
сплачених митних платежів в розмірі 23
860 грн. 83 коп..

З урахуванням встановлених обставин
справи, колегія суддів приходить до
висновку про часткове задоволення
позову в частині визнання протиправним
та скасування рішення Ягодинської
митниці Міндоходів України про
коригування митної вартості товарів
№205000006/2013/000051/1 від 07 червня 2013 року та
картки відмови у прийнятті митної
декларації, митному оформленні чи
пропуску товарів і транспортних
засобів комерційного призначення
№205070000/2013/00069 від 07 червня 2013 року, та
про відмову в задоволенні позову в
частині стягнення надмірно сплачених
платежів.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 71 КАС України в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дір
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дій
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

За наведених обставин суд приходить до
висновку, що судом першої інстанції
допущено порушення норм матеріального
та процесуального права, а тому
постанова суду підлягає скасуванню з
постановленням нової, якою позов
задоволити частково.

Керуючись ст.ст. 94, 100, 160, 195, ст. 196, п. 3 ч.1
ст.198, п. 4 ст. 202, 205, 207, 254 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Ягодинської митниці
Міндоходів України задовольнити
частково.

Постанову Волинського окружного
адміністративного суду від 27 листопада
2013 року по справі № 803/2373/13-а - скасувати
в частині стягнення з Державного
бюджету України на користь фізичної
особи-підприємця ОСОБА_3 надмірно
сплачені митні платежі у розмірі 23 860
грн. 83 коп., та в позові в цій частині
відмовити.

В решті постанову залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з
моменту її проголошення, та може бути
оскаржена протягом двадцяти днів
шляхом подання касаційної скарги
безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Головуючий суддя В.П. Дякович

Судді Л.П. Іщук

Т.В. Онишкевич