Справа № 806/374/14
Суддя: Мацький Є.М.
Дата ухвалення: 2014-07-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції:
Суддя-доповідач:Мацький Є.М.
УХВАЛА

іменем України

"21" липня 2014 р.
Справа № 806/374/14

Житомирський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді
Мацького Є.М.

суддів:
Капустинського М.М.

Шидловського В.Б.,

при секретарі
Рожко М.М. ,

за участю сторін:

представників позивача - Хомчук М.С.,
Швець В.В.;

представника відповідача - Білий Б.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м.Житомирі апеляційну
скаргу Державної екологічної
інспекції у Житомирській області на
постанову Житомирського окружного
адміністративного суду від "12" травня
2014 р. у справі за позовом Приватного
акціонерного товарства "Кримський
титан" філії "Іршанський
гірничо-збагачувальний комбінат" до
Державної екологічної інспекції у
Житомирській області про визнання
дій протиправними,визнання
протиправними та скасування пунктів
припису ,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Житомирського
окружного адміністративного суду з
вказаним позовом. Просив суд визнати
протиправними дії Державної
екологічної інспекції у Житомирській
області по проведенню позапланової
перевірки з 20 грудня 2013 року по 09 січня
2014 року, а також визнати протиправним
та скасувати припис № 2/7 від 14.01.2014 р. з
врахуванням заяви про зменшення
позовних вимог, в якій просив суд
визнати дії протиправними та скасувати
пункти 1, 2, 8, 10, 14-17, 19-32 припису №2/7 від
14.01.2014 р. (а.с. 20, том 2).

Постановою Житомирського окружного
адміністративного суду від 12 травня 2014
року позовні вимоги задоволено.

Визнано протиправними дії Державної
екологічної інспекції у Житомирській
області при проведенні позапланової
виїзної перевірки філії "Іршанський
гірничо-збагачувальний комбінат"
Приватного акціонерного товариства
"Кримський титан" з 20 грудня 2013 року по
09 січня 2014 року.

Визнано протиправним та скасовано
пункти 1, 2, 8, 10, 14-17, 19-32 припису №2/7 від
14.01.2014 р.

В апеляційній скарзі Державна
екологічна інспекція у Житомирській
області, посилаючись на порушення
судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права,
просила скасувати постанову суду та
прийняти нову, якою відмовити в
задоволенні позовних вимог.

Розглянувши справу, перевіривши
законність та обґрунтованість
судового рішення, колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню,
виходячи з наступного.

Судом встановлено, що відповідно до
листа управління Служби безпеки
України в Житомирській області № 57/11910
від 18.12.2013 року, на підставі згоди
голови Державної екологічної
інспекції № 2/3-3983 ЗГ від 19.12.2013 року,
направлення № 1131 на проведення
позапланової перевірки, в період з 20.12
2013 року по 09.01.2014 року Державною
екологічною інспекцією у Житомирській
області проведено позапланову
перевірку дотримання вимог
природоохоронного законодавства філії
"Іршанський гірничо-збагачувальний
комбінат" ПрАТ "Кримський титан" (а.с.
52-53, том 1). З листа начальника
управління Служби безпеки України в
Житомирській області від 18.12.2013 року, що
став підставою для проведення
позапланової перевірки позивача,
вбачається, що лист направлений для
проведення позапланової перевірки за
фактами додержання філією "Іршанський
ГЗК" ПрАТ "Кримський титан" норм охорони
поверхневих та підземних вод, а також
перевірки на предмет дослідження, чи є
хвости збагачення відходами (а.с.52, том
1).

За результатами вказаної перевірки
складено акт перевірки дотримання
вимог природоохоронного законодавства
в галузі охорони атмосферного повітря,
водних і земельних ресурсів щодо
поводження з відходами та небезпечними
речовинами (а.с. 24-36, том 1). На підставі
акту перевірки 14.01.2014 року інспекцією
винесено припис № 135/1/07-14 (а.с. 16-18, том 1).

11.01.2014 року позивачем до Державної
екологічної інспекції Житомирській
області направлено заперечення на акт
перевірки (а.с. 38-49, том 1). У відповідь на
заперечення позивач отримав лист №
133/07-14 від 14.01.2014 року зі списком
виявлених в ході перевірки порушень
(а.с. 56-57, том 1) та припис.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції дійшов висновку, що
позапланова перевірка проведена
Державною екологічною інспекцією
Житомирській області у період з 20
грудня 2013 року по 09 січня 2014 року з
порушенням норм чинного законодавства.

Колегія суддів погоджується з таким
висновком суду першої інстанції з
огляду на наступне.

Порядок проведення перевірок
визначений Законом України "Про
основні засади державного нагляду
(контролю) у сфері господарської
діяльності" (далі - Закон). Цей Закон
визначає правові та організаційні
засади, основні принципи і порядок
здійснення державного нагляду
(контролю) у сфері господарської
діяльності, повноваження органів
державного нагляду (контролю), їх
посадових осіб і права, обов'язки та
відповідальність суб'єктів
господарювання під час здійснення
державного нагляду (контролю). Статтею
6 вищевказаного Закону визначено
порядок проведення позапланових
заходів зі здійснення державного
нагляду (контролю). Зокрема, абз. 4 ч. 1 ст.
6 Закону передбачено, що однією з
підстав проведення позапланової
перевірки є звернення фізичних та
юридичних осіб про порушення суб'єктом
господарювання вимог законодавства.
Позаплановий захід у цьому разі
здійснюється тільки за наявності
згоди центрального органу виконавчої
влади на його проведення. Під час
проведення позапланового заходу
з'ясовуються лише ті питання,
необхідність перевірки яких стала
підставою для здійснення цього заходу,
з обов'язковим зазначенням цих питань
у посвідченні (направленні) на
проведення державного нагляду
(контролю).

Стаття 7 Закону визначає вимоги до
розпорядчих документів органів
державного нагляду (контролю). Зокрема,
для здійснення планового або
позапланового заходу орган державного
нагляду (контролю) видає наказ, який
має містити найменування суб'єкта
господарювання, щодо якого буде
здійснюватися захід, та предмет
перевірки.

На підставі наказу оформляється
посвідчення (направлення) на
проведення заходу, яке підписується
керівником або заступником керівника
органу державного нагляду (контролю)
(із зазначенням прізвища, ім'я та по
батькові) і засвідчується печаткою.

Перед початком здійснення заходу
посадові особи органу державного
нагляду (контролю) зобов'язані
пред'явити керівнику суб'єкта
господарювання або уповноваженій ним
особі посвідчення (направлення) та
службове посвідчення, що засвідчує
посадову особу органу державного
нагляду (контролю), і надати
суб'єкту господарювання копію
посвідчення (направлення).

В порушення вищезазначених норм Закону
України "Про основні засади державного
нагляду (контролю) у сфері
господарської діяльності", апелянтом в
направленні на проведення перевірки не
було зазначено, які конкретно питання
входять до предмету позапланової
перевірки (а.с. 54, том 1).

Крім того, в порушення абз.7 ч. 1 ст. 6
Закону, який визначає, що під час
проведення позапланового заходу
з'ясовуються лише ті питання,
необхідність перевірки яких стала
підставою для здійснення цього заходу,
з обов'язковим зазначенням цих питань
у посвідченні (направленні) на
проведення державного нагляду
(контролю), відповідачем при проведенні
позапланової перевірки досліджувались
і інші питання, які не були зазначені в
листі управління СБУ в Житомирській
області від 18.12.2013 року (без номеру) та в
погодженні Державної екологічної
інспекції України від 19.12.2014 року №
2/3-3983 ЗГ. Крім того, в судовому засіданні
безспірно встановлено, що апелянтом
надано копію листа УСБУ в Житомирській
області лише 23.12.2013 року, тобто, через
три дні після початку позапланової
перевірки.

Певні порушення допущені апелянтом і
під час проведення самої позапланової
перевірки. Зокрема, судом першої
інстанції безспірно встановлено, що
при проведенні перевірки та при
відборі проб були присутні працівники
УСБУ в Житомирській області, які не
були зазначені в направленні на
перевірку № 1131 (а.с. 54, том1).

Враховуючи вище викладене, суд першої
інстанції дійшов до правильного
висновку, що апелянтом порушено вимоги
Закону України "Про основні засади
державного нагляду (контролю) у сфері
господарської діяльності" в частині
проведення позапланової перевірки з
питань, які не були зазначені в листі
УСБУ в Житомирській області від 18.12.2013
року.

Що стосується позовної вимоги щодо
визнання протиправними та скасування
пунктів 1, 2, 8, 10, 14-17, 19-32 припису №2/7 від
14.01.2014 р., суд першої інстанції дійшов
висновку про її обгрунтованість.

З таким висновком суду першої
інстанції погоджується і колегія
суддів з огляду на наступне.

Пунктом 1 припису передбачено обов'язок
позивача розробити план
організаційно-технічних заходів щодо
виявлених порушень, зазначених в
констатуючій частині акту, окремо
зазначивши терміни виконання та
відповідальних посадових осіб, копію
наказу представити до
Держекоінспекції у Житомирській
області. Колегія суддів не приймає
доводів апелянта, що вона має право
вимагати у підприємства розроблення
плану оргзаходів та подання звітів про
хід виконання припису, так як ст. 20-2
Закону України "Про охорону
навколишнього природного середовища",
на яку посилається в своєму приписі
апелянт, не містить таких підстав.

Пунктом 2 припису позивача зобов'язано
вжити заходів щодо ліквідації
виявлених несанкціонованих витоків
дренажних вод через тіло дамб
хвостосховищ № 3 та № 4, про проведені
заходи повідомити Державну екологічну
інспекцію у Житомирській області.

З цього приводу суд першої інстанції
зазначив, що відповідно до аналізу
витоків (акти відбору про, протоколи
вимірювання проб), витоку за межі
земельної ділянки не встановлено. Як
вбачається з пояснень представників
позивача та не спростовано
представниками апелянта, виток
дренажних вод через хвостосховище № 4
ліквідовано ще під час проведення
вказаної перевірки, про що позивач
зазначив в запереченні до акту
перевірки від 11.01.2014 року (а.с. 39, том 1).
Також в пробах відбору води не
зазначено, що проби води відібрані саме
з витоку хвостосховища № 3 (а.с. 97-100, том
1). Суд першої інстанції дійшов до
правильного висновку, що апелянтом не
доведено факт витоку води з
хвостосховища № 3, факт потрапляння
води в річку Лемня не зафіксований.

З таким висновком суду першої
інстанції погоджується і колегія
суддів.

Пунктом 8 припису зобов'язано позивача
розробити індивідуальні регламенти по
кожному накопичувачу промислових
забруднених стічних вод чи кар'єрних,
рудникових вод та погодити їх д
обласною державною адміністрацією в
Житомирській області. При цьому
апелянт посилався на ст. 74 Водного
кодексу України та на постанову КМУ №
1100 від 11.09.1996 року.

Зокрема, частинами 1,2 ст. 74 Водного
кодексу України визначено, що
підприємства, установи і організації,
що мають накопичувачі промислових
забруднених стічних чи шахтних,
кар'єрних, рудникових вод, зобов'язані
впроваджувати ефективні технології
для їх знешкодження і утилізації та
здійснювати рекультивацію земель,
зайнятих цими накопичувачами. Скидання
цих вод у поверхневі водні об'єкти
здійснюється згідно з індивідуальним
регламентом, погодженим з обласними,
Київською, Севастопольською міськими
державними адміністраціями, органом
виконавчої влади Автономної
Республіки Крим з питань охорони
навколишнього природного середовища.

Постанова КМУ № 1100 від 11.09.1996 року, на
яку посилається апелянт, затверджує
порядок розроблення і затвердження
нормативів гранично допустимого
скидання забруднюючих речовин.

Надавши правову оцінку зазначеним
нормативно-правовим актам, суд першої
інстанції дійшов правильного висновку,
що регламент скиду - це і є гранично
допустимі скиди (ГДС) речовин у водні
об'єкти із зворотними водами
підприємства, регламентовані п. 2.24
Інструкції про порядок розробки та
затвердження гранично-допустимих
скидів речовин у водні об'єкти із
зворотними водами, затвердженої
наказом Мінприроди від 15.12.1994 року № 116,
які позивач отримав разом з Дозволом на
спеціальне водокористування від 06.03.2013
року № 289-Ж, в якому розроблені та
затверджені ГДС речовин у водні об'єкти
та погоджені з органами СЕС та
Мінекології.

З таким висновком суду першої
інстанції погоджується і колегія
суддів.

Колегія суддів крім того, дослідивши
акт перевірки, встановила, що вказане
питання на перевірку не виносилося,
при перевірці не досліджувалося та в
акті перевірки не зазначено.

Пунктом 10 припису зобов'язано позивача
надати до Державної екологічної
інспекції у Житомирській області
певний перелік документів (а.с.16 - на
звороті, том 1). Однак в судовому
засіданні у суді першій інстанції було
встановлено, що всі документи були
надані в процесі проведення
позапланової перевірки (а.с. 24 - 38, том 2),
а також при проведенні планової
перевірки з 14 по 29 березня 2013 року, що
було відмічено в п.п. 3.13-3.14 акту
перевірки (а.с. 85 - на звороті, том 1, а.с.1,
том 2).

З урахуванням наведеного, пункт 10
припису підлягає скасуванню.

З приводу п. 14 припису суд встановив
наступне.

Вказаним пунктом зобов'язано позивача
забезпечити виконання запланованих
заходів щодо досягнення нормативів ГДС
в р. Лемня та р. Ірша відповідно до ст.ст.
44, 70 Водного кодексу України. Судом
першої інстанції безспірно
встановлено, що вказаний пункт
виконаний, на що вказують доказі,
зазначені на сторінці 39-54 у другому
томі адміністративної справи. Крім
того, вказане питання не було зазначене
в листі УСБУ в Житомирській області від
18.12.2013 року, який став підставою для
проведення позапланової перевірки
позивача. Також судом першої інстанції
встановлено і не заперечується
апелянтом, що лабораторія Іршанського
ГЗК атестована відповідно до свідоцтва
№ 3613-29-ВЛ від 11.04.2012 року. Галузь
атестації включає проведення аналізів
поверхневих, підземних, зворотних вод
на вміст алюмінію. У протоколах якості
скидаємих вод здійснюється контроль та
відображення всіх показників,
включаючи алюміній. Дана обставина
знайшла своє підтвердження в п. 3.15 акту
планової перевірки від 14-29 березня 2013
року (а.с. 85 - на звороті, том 1).

Враховуючи викладене, суд першої
інстанції дійшов правильного висновку,
що дане питання відображено в акті
позапланової перевірки та приписі
безпідставно, а тому п. 10 припису
підлягав скасуванню.

Відносно пункту 15 припису, суд першої
інстанції встановив наступне.

Вказаним пунктом припису позивача
зобов'язано забезпечити ведення
журналу первинного обліку кількості та
якості відведення зворотних вод з
хвостосховища 34 додатковим насосом із
щоденними записами в журналі
встановленої форми ПОД -11 або ПОД - 12,
ПОД - 13.

З матеріалів справи вбачається, що
облік води ведеться згідно
затвердженої Держкомстатом України
типової форми ПОД - 12 від 27.07.1998 року №
264. Всі журнали обліку є в наявності,
копії вказаних журналів знаходяться в
матеріалах справи (а.с. 103-126, том 1).

Що стосується додаткового насосу, в
судовому засіданні в суді першої
інстанції відповідно до пояснень
представників позивача та свідків
встановлено, що даний насос
знаходиться в неробочу стані і на
підприємстві не використовується.

За таких обставин суд першої інстанції
дійшов правильного висновку, що п. 15
припису підлягав скасуванню.

Що стосується п. 16 припису, в якому
позивача зобов'язано провести
коригування існуючого дозволу на
спеціальне водокористування
відповідно до фактичних умов
водокористування: зокрема, зазначити в
ДСВК марки насосного обладнання, яким
проводиться відкачка зворотних вод по
випусках №1, №2, перекачування
оборотних та дренажних вод та інше, суд
встановив наступне.

У відповідності до Дозволу на
спецводокористування від 06.03.2013 року №
289-Ж та додатків до нього, на схемах
водопостачання та водовідведення по
кожному об'єкту вказані марки насосів
(а.с. 58-77, том 1).

В судовому засіданні представники
Державної екологічної інспекції у
Житомирській області зазначили, що на
підприємстві встановлено додатковий
насос, який не внесено до Дозволу на
спецводокористування, а саме: насос
марки 12ГРУ-12.

В судовому засіданні в суді першої
інстанції в якості свідків опитані
машиністи насосної установки ОСОБА_7 та
ОСОБА_8 (а.с. 65-66, том 2). З пояснень
вказаних свідків вбачається. що на
підприємстві позивача встановлено два
насоси, а саме: насос марки 5ГРВ-8 для
відкачки дренажних вод та закачний
насос марки ПРВП. Схеми роботи
насосного обладнання є невід'ємною
частиною дозволу на
спецводокористування (ДСВК). Що
стосується насосу 12ГРУ-12, про наявність
на підприємстві якого зазначив
відповідач, свідки пояснили, що
вказаний насос знаходиться в
неробочому стані, обезточений, а тому
на підприємстві не використовується.

Пунктом 17 припису позивача зобов'язано
обладнати локальні мережі
спостережувальних свердловин для
контролю за якісним станом підземних
вод в районі накопичувачів промислових
стоків. Проте вказане питання
апелянтом досліджено безпідставно,
оскільки не передбачено листом УСБУ в
Житомирській області від 18.12.2013 року.
Відповідно до ст. 6 Закону України "Про
основні засаді державного нагляду
(контролю) у сфері господарської
діяльності", під час проведення
позапланового заходу з'ясовуються
виключно ті питання, необхідність
проведення яких стала підставою для
здійснення цього заходу з обов'язковим
зазначенням цих питань у посвідченні
(направленні) на проведення державного
нагляду (контролю).

Враховуючи викладене, суд першої
інстанції дійшов правильного висновку,
що пункт 17 припису підлягав скасуванню.

Що стосується пунктів 19-21 припису щодо
дотримання екологічних нормативів при
використанні та охороні земель,
здійснювання заходів щодо запобігання
забруднення земель ті ліквідування
забруднення земельної ділянки площею
22117 м2 поряд з хвостосхощием №4
Лемненського рудника, колегія суддів
вважає за необхідне зазначити, що
вказані питання вивчалися в ході
позапланової перевірки безпідставно,
оскільки вивчення їх не було
передбачено листом УСБУ в Житомирській
області від 18.12.2013 року (а.с. 52, том 1).

Як вже зазначалося, підставою для
проведення позапланової перевірки
став лист УСБУ у Житомирській області
від 18.12.2013 року. Відповідно до ст. 6
Закону України "Про основні засаді
державного нагляду (контролю) у сфері
господарської діяльності", під час
проведення позапланового заходу
з'ясовуються виключно ті питання,
необхідність проведення яких стала
підставою для здійснення цього заходу
з обов'язковим зазначенням цих питань у
посвідченні (направленні) на
проведення державного нагляду
(контролю), то дослідження в процесі
позапланової перевірки і інших питань,
не зазначених в листі УСБУ з внесенням
їх в припис, здійснено апелянтом
протиправно, а тому суд першої
інстанції дійшов правильного висновку,
що вказані пункти припису підлягали
скасуванню.

Пунктом 22 припису позивача зобов'язано
будівництво хвостосховища кар'єру №7
здійснювати лише за наявності
позитивного висновку екологічної
експертизи.

Суд першої інстанції не погодився з
вказаним пунктом припису з огляду на
наступне. В матеріалах
адміністративної справи міститься
позитивний висновок екологічної
експертизи щодо хвостосховища кар'єру
№7 (а.с. 78-0, том 1). Будівництво вказаного
кар'єру закінчено у 2006 році, крім того,
вказаний кар'єр не експлуатується з
01.09.2013 року (а.с. 238, том 1).

Крім того слід зазначити, що вказане
питання апелянтом досліджено
безпідставно, оскільки не передбачено
листом УСБУ в Житомирській області від
18.12.2013 року.

Враховуючи викладене, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції, що пункт 22 припису підлягав
скасуванню.

Пунктом 23 припису передбачено
експлуатацію хвостосховища №4
Лемненського рудника здійснювати лише
за наявністю позитивного висновку
державної екологічної експертизи.

Судом першої інстанції встановлено, що
експлуатація хвостосховища №4
Лемненського рудника здійснюється
підприємством позивача за наявності
позитивного висновку державної
екологічної експертизи. Вказаний
висновок долучений до матеріалів
адміністративної справи (а.с. 61-64, том 2).

За таких обставин суд першої інстанції
правильно пункт 23 припису скасував.

Пунктом припису № 24 позивача
зобов'язано роботи з розчищення та
днопоглиблення русла та дна річок
здійснювати лише за наявності проекту,
позитивного висновку державної
екологічної експертизи та дозволу на
проведення робіт на землях водного
фонду.

Суд першої інстанції вважав, що дане
питання досліджено та включено в
припис апелянтом безпідставно,
оскільки вивчення його не передбачено
листом УСБУ в Житомирській області від
18.12.2013 року, який став підставою для
проведення позапланової перевірки.
Переконливих доказів щодо здійснення
таких робіт позивачем - апелянтом до
суду не надано, а тому вказаний пункт
суд першої інстанції вірно скасував.

Що стосується пунктів 25-32, суд першої
інстанції зазначив наступне.

Вказаними пунктами припису
передбачено розробка і ведення обліку
у сфері поводження з відходами -
хвостами збагачення, утворення і
розміщення відходів - хвостів
збагачення за наявності дозволу,
включення хвостів збагачення до
відходів, тощо.

Ключовим фактором цих питань є те, чи
являються хвости збагачення відходами.

Досліджуючи дане питання на
відповідність вимогам чинного
законодавства, суд першої інстанції
встановив наступне.

Законом України "Про відходи" визначено
правові, організаційні та економічні
засади діяльності, пов'язаної із
запобіганням або зменшенням обсягів
утворення відходів, їх збиранням,
перевезенням, зберіганням,
сортуванням, обробленням, утилізацією
та видаленням, знешкодженням та
захороненням, а також з відверненням
негативного впливу відходів на
навколишнє природне середовище та
здоров'я людини на території України.

Як зазначено у вищевказаному Законі,
відходи - це будь-які речовини,
матеріали і предмети, що утворилися у
процесі виробництва чи споживання, а
також товари (продукція), що повністю
або частково втратили свої споживчі
властивості і не мають подальшого
використання за місцем їх утворення
чи виявлення і від яких їх власник
позбувається, має намір або повинен
позбутися шляхом утилізації чи
видалення.

В судовому засіданні в суді першої
інстанції представником позивача
пояснено та не спростовано апелянтом,
що хвости збагачення Іршанського ГЗК,
навпаки, успішно використовуються за
місцем їх утворення в якості
будівельного матеріалу, посипки для
руберойду, закладання виїмкового
простору під час технічної
рекультивації, тощо. За таких підстав
не можна вважати хвости збагачення
відходами.

Дана правова позиція узгоджується з
п.п. 2.16 -2.17 Положення "Про проектування
внутрішнього відвалоутворення та
складування відходів виробництва в
залізорудних і флюсових кар'єрах",
затвердженої Наказом Міністерства
промислової політики від 17.08.2004 N 412,
зареєстрованим в Міністерстві юстиції
України 19 серпня 2004 р. за N 1027/9626.

Вказаною нормою права зазначено, що
відходи - це будь-які речовини,
матеріали і предмети, що утворюються у
процесі людської діяльності і не
мають подальшого використання за
місцем утворення чи виявлення та яких
їх власник повинен позбутися шляхом
утилізації чи видалення (згідно із
Законом України "Про відходи" від
05.03.98 N 187/98-ВР ( 187/98-ВР ), із змінами і
доповненнями, унесеними Законом
України від 07.03.2002 N 3073-III ( 3073-14 ).

Не належать до відходів виробництва
гірничодобувних підприємств:
некондиційна мінеральна сировина, яка
складується в межах та за межами
гірничого відводу; розкривні породи,
шлами та хвости збагачення, інші
нетоксичні утворення, які складуються
в межах гірничого відводу у
відпрацьовані кар'єри, у попередньо
створені ділянки діючих кар'єрів при
поетапній розробці родовищ корисних
копалин або використовуються для
технологічних потреб, для будівництва
та виконання технічної рекультивації
порушених гірничими роботами земель.

Хвости збагачення - залишки корисних
копалин, які утворюються в процесі
збагачення, з низьким умістом тих
корисних компонентів, що зосереджені в
концентраті.

Підсумовуючи вищевикладене, суд першої
інстанції дійшов до правильного
висновку, що хвости збагачення не
являються відходами в розумінні Закону
України "Про відходи", оскільки мають
подальше використання для
технологічних потреб, для будівництва
та виконання технічної рекультивації
порушених гірничими роботами земель.

Враховуючи викладене, суд першої
інстанції правильно пункти 25-32 припису
скасував.

Статтею 19 Конституції України
встановлено, що органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Частиною 2 статті 71 КАС України
передбачено, що в адміністративних
справах про протиправність рішень, дій
чи бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Оскільки в ході розгляду справи
висновки акту перевірки не
підтвердилися, в діях позивача
порушень вимог природоохоронного
законодавства не встановлено, з огляду
на неправомірність дій державної
екологічної інспекції у Житомирській
області при проведенні позапланової
перевірки з питань дотримання вимог
природоохоронного законодавства в
галузі охорони атмосферного повітря,
водних і земельних ресурсів щодо
поводження з відходами та небезпечними
хімічними речовинами приватного
акціонерного товариства "Кримський
титан" в особі філії "Іршанський
гірничо-збагачувальний комбінат", за
результатами якої складено акт, суд
першої інстанції дійшов висновку про
протиправність припису від 14 січня 2014
року №2/7, через що пункти 1, 2, 8, 10, 14-17,
19-32 припису підлягали скасуванню.

З таким висновком суду погоджується і
колегія суддів.

Враховуючи вищезазначене, суд першої
інстанції вірно встановив фактичні
обставини справи, дослідив наявні
докази, надав їм належну оцінку та
прийняв законне та обґрунтоване
рішення.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду першої
інстанції щодо обґрунтованості
позовних вимог, не містять фактів
невірного застосування судом норм
матеріального та процесуального права,
а тому колегія суддів не вбачає
підстав, визначених ст. 202 КАС України,
для скасування судового рішення.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206,212,254
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Державної
екологічної інспекції у Житомирській
області залишити без задоволення, а
постанову Житомирського окружного
адміністративного суду від "12" травня
2014 р. без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів з дня складання
її в повному обсязі шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя
Є.М. Мацький

судді:
М.М. Капустинський

В.Б. Шидловський

Повний текст cудового рішення
виготовлено "22" липня 2014 р.

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу: Приватного акціонерне
товарство "Кримський титан" Філія
"Іршанський гірничо-збагачувальний
комбінат" вул. Шевченка,
1,смт.Іршанськ,Володарсько - Волинський
район, Житомирська облас,12110

3- відповідачу: Державна екологічна
інспекція у Житомирській області вул.
Черняхівського, 12а,м.Житомир,10014

- ,