Справа № 2-а-575/11/0219
Суддя: Граб Л.С.
Дата ухвалення: 2014-06-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 2-а-575/11/0219
Головуючий у 1-й інстанції: Щерба Н.Л.
Суддя-доповідач: Граб Л.С.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 червня 2014 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

Головуючий суддя: Граб Л.С.

судді: Біла Л.М. Боровицький О. А.

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
управління праці та соціального
захисту населення Піщанської
райдержадміністрації на постанову
Піщанського районного суду Вінницької
області від 19 квітня 2011 року у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_2 до
управління праці та соціального
захисту населення Піщанської
райдержадміністрації про перерахунок
пенсії,

В С Т А Н О В И В :

в березні 2011 року позивач звернувся до
Піщанського районного суду Вінницької
області з адміністративним позовом до
управління праці та соціального
захисту населення Піщанської
райдержадміністрації про визнання дій
відповідача незаконними; зобов'язання
відповідача провести перерахунок та
призначити основну та додаткову пенсію
відповідно до ст. ст. 50, 54 Закону
України "Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" та
зобов"язати виплатити допомогу на
оздоровлення відповідно до ст. 48 Закону
України "Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи".

Постановою Піщанського районного суду
Вінницької області від 19.04.2011 року
позов задоволено: визнано незаконними
дії відповідача щодо перерахунку та
виплати позивачу державної та
додаткової пенсії; зобов'язано
відповідача здійснити перерахунок та
виплату позивачу як учаснику
ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС та
особі, яка постраждала внаслідок
Чорнобильської катастрофи 1 категорії,
інваліду ІІ групи по захворюванню,
пов'язаному з роботами по ліквідації
наслідків аварії на ЧАЕС щомісячну
додаткову пенсію, виходячи з розміру 75 %
мінімальної пенсії за віком у
відповідності до положень ст. ст. 50, 54
Закону України "Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи"
та виплату державної пенсії у
відповідності до положень ст. 54 Закону
України "Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" в розмірі
не менше 8 мінімальних пенсій за віком,
починаючи з 22 травня 2008 року до дня
припинення такого права, з урахуванням
виплачених коштів.; зобов"язано
відповідача здійснити перерахунок та
виплату позивачу щорічної разової
грошової допомоги на оздоровлення
відповідно до ст. 48 Закону України "Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" в розмірі 5
мінімальних заробітних плат, починаючи
з 2008 року з урахуванням виплачених сум
та в подальшому до дня припинення права
на таку допомогу.

Не погодившись з рішенням суду першої
інстанції відповідач подав апеляційну
скаргу, в якій просить скасувати
постанову Піщанського районного суду
Вінницької області від 19.04.2011 року, як
таку, що винесена з порушенням норм
матеріального і процесуального права,
та прийняти нову постанову про відмову
в задоволенні позову позивачу.

Згідно зі ст.ст.183-2, 197 КАС України суд
апеляційної інстанції розглядає
справу в порядку письмового
провадження.

Колегія суддів, заслухавши
суддю-доповідача, перевіривши рішення
суду першої інстанції та доводи
апеляційної скарги, проаналізувавши на
підставі встановлених фактичних
обставин справи правильність
застосування судом першої інстанції
норм матеріального та процесуального
права вважає, що апеляційна скарга
підлягає частковому задоволенню з
наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивач є учасником ліквідації аварії
на ЧАЕС 1 категорії, інвалідом 2 групи з
втратою працездатності, що пов'язана з
наслідками Чорнобильської катастрофи.

Позивач звернувся до управління праці
та соціального захисту населення
Піщанської райдержадміністрації з
письмовою заявою про перерахунок
пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю як
особі, віднесеної до 1 категорії,
відповідно до положень Закону України
"Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи".

Відповідач - управління праці та
соціального захисту населення
Піщанської райдержадміністрації
відмовило позивачу в перерахунку
пенсії з огляду на відсутність підстав
для такого перерахунку, вказавши, що
пенсію позивачу обчислено відповідно
до норм чинного законодавства, зокрема,
положень Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи".

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції виходив з того, що
позивач, являючись особою, яка
постраждала внаслідок аварії на
Чорнобильській АЕС, категорії 1, є
інвалідом 2 групи, має право на
отримання пенсії у відповідності до
положень статей 50 та 54 Закону України
"Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" в розмірі
основної пенсії по інвалідності - 8
мінімальних пенсій за віком і
додаткової пенсії за шкоду, заподіяну
здоров'ю - 75% мінімальної пенсії за
віком, із змінами внесеними п.п. 12, 15 ст.
28 Закону України "Про Державний бюджет
на 2008 рік", постанов Кабінету Міністрів
України № 530 від 28.05.2008 року та № 654 від
16.07.2008 року.

Визнаючи ж дії відповідача
незаконними, суд першої інстанції
керувався Рішенням Конституційного
суду України від 22.05.2008 року №10-рп/2008,
яким у справі № 1-28/2008, положення пункту
28 розділу ІІ Закону України "Про
внесення змін до деяких законодавчих
актів України" Закону України "Про
держаний бюджет на 2008 рік", зокрема, до
статей 50 та 54 Закону України "Про статус
і соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи", визнано неконституційними
та нечинними з моменту їх ухвалення.
При цьому Конституційним судом України
було зазначено, що внесення змін до
законів України, зупинка їх дії чи
скасування при прийнятті Законів
України про Державний бюджет України
на відповідний рік, який не має вищої
юридичної сили стосовно інших законів,
є неприпустимим оскільки вказані дії
створюють протиріччя в законодавстві і
як наслідок призводить до обмеження
прав та свобод людини і громадянина.

Колегія суддів апеляційної інстанції
погоджується з таким висновком суду
першої інстанції, виходячи з того, що
відповідач допустив звуження змісту та
обсягу прав та свобод позивача,
передбачених статтею 22 Конституції
України, в якій зазначено, що права і
свободи людини і громадянина,
закріплені цією Конституцією, не є
вичерпними. Конституційні права і
свободи гарантуються і не можуть бути
скасовані. При прийнятті нових законів
або внесенні змін до чинних законів не
допускається звуження змісту та обсягу
існуючих прав і свобод.

Відповідно до статті 49 Закону України
"Про статус і соціальний захист
громадян потерпілих внаслідок
Чорнобильської катастрофи" № 796-12 від
28.02.1991 року пенсія особам віднесеним до
категорії 1, 2, 3, 4 встановлюється у
вигляді: а) державної пенсії; б)
додаткової пенсії за шкоду, заподіяну
здоров'ю, яка призначається після
виникнення права на державну пенсію.

Відповідно ж до статті 54 Закону України
"Про статус і соціальний захист
громадян потерпілих внаслідок
Чорнобильської катастрофи", визначено
підстави та умови призначення
державних пенсій особам, віднесеним до
категорії 1 та у зв'язку з втратою
годувальника, в усіх випадках розміри
пенсій для інвалідів 2 групи, щодо яких
встановлено зв'язок із Чорнобильською
катастрофою, не можуть бути нижчими 8-ми
мінімальних пенсій за віком.

Згідно зі статтею 50 цього Закону,
особам, віднесеним до категорії 1,
призначається щомісячна додаткова
пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю,
зокрема, інвалідам 2 групи - у розмірі 75%
мінімальної пенсії за віком.

Пунктом 1 статті 28 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" відзначено, що
мінімальний розмір пенсії по віку
встановлюється у розмірі прожиткового
мінімуму для осіб, які втратили
працездатність.

Згідно рішення Конституційного Суду
України від 11.10.2005 року №8-рп/2005 справа
№1-21/2005 і рішення Конституційного Суду
України від 22.05.2008 року №10-рп/2008
встановлено: Закон України "Про статус
і соціальний захист громадян
потерпілих внаслідок Чорнобильської
катастрофи" №796-2 від 28.02.1991 року
визначає основні положення про
реалізації конституційного права
громадян, потерпілих внаслідок
Чорнобильської катастрофи і охорону їх
життя і здоров'я, оскільки відповідно
до статті 50 Конституції України кожний
має право на безпечну для життя і
здоров'я навколишнє середовище і на
відшкодування шкоди заподіяного
порушенням цього права.

Відповідно до ч. 4 ст. 48 Закону №796 (в
редакції від 20.06.1996 року) передбачена
щорічна допомога на оздоровлення в
таких розмірах: інвалідам І і ІІ групи -
п'ять мінімальних заробітних плат;
інвалідам ІІІ групи, дітям інвалідам -
чотири мінімальні заробітної плати;
учасникам ліквідації наслідків аварії
на Чорнобильській АЕС 2 категорії -
п'ять мінімальних заробітних плат; 3
категорії - три мінімальні заробітні
плати.

Відповідач здійснив виплату щорічної
допомоги на оздоровлення позивачу
відповідно до Постанов Кабінету
Міністрів України №562 від 12.07.2005 року
"Про щорічну допомогу на оздоровлення
громадянам, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" у 2010 року в
розмірі 120 грн.

В на час виплати допомоги у 2010 році змін
та доповнень до ст.48 Закону України "Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" не
вносилось та не приймалося. Тому ст. 48
Закону №796 діє в редакції, яка була до
внесення відповідних змін Законом
України "Про Державний бюджет України
на 2008 рік та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України", та
передбачає виплату щорічної допомоги
на оздоровлення в розмірі кратному
мінімальній заробітній платі.

Таким чином, відповідач повинен був
діяти у відповідності до вимог Закону
№796 і у 2010 році сплатити позивачу
належну до виплати щорічну допомогу на
оздоровлення за 2010 рік у відповідності
до ст. 48 зазначеного Закону, а не в
розмірах, передбачених Постановою КМУ
від 12 липня 2005 року №562.

Разом з тим колегія суддів Вінницького
апеляційного адміністративного суду
вважає за необхідне вказати на те, що
суд першої інстанції, дійшовши
обґрунтованого висновку про
законність вимог позивача на
перерахунок розміру його пенсії,
допустив порушення норм
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи.

Судом першої інстанції не враховано
пропущений позивачем строк звернення
до адміністративного суду, не надано
оцінку поважності причин його пропуску
та помилково зобов'язано управління
праці та соціального захисту населення
Піщанської райдержадміністрації
здійснити нарахування та виплату
позивачу державної та додаткової
пенсії за період з 22 травня 2008 року.

Суд першої інстанції не врахував норм
ст. 99 КАС України, якою передбачено, що
для звернення до адміністративного
суду за захистом прав, свобод та
інтересів особи встановлюється
шестимісячний строк, який, якщо не
встановлено інше, обчислюється з дня,
коли особа дізналася або повинна була
дізнатися про порушення своїх прав,
свобод чи інтересів.

В силу приписів ст. 100 КАС України
адміністративний позов, поданий після
закінчення строків, установлених
законом, залишається без розгляду, якщо
суд за заявою особи, яка його подала, не
знайде підстав для поновлення строку,
про що постановляється ухвала.

Питання про поновлення чи відмову в
поновленні процесуального строку
вирішується в порядку, передбаченому
ст. 102 КАС України, з винесенням судом
ухвали.

Беручи до уваги те, що про своє порушене
право позивач мав відомості під час
щомісячного отримання пенсії, то
поважні причини пропуску звернення до
суду за висновком колегії суддів
відсутні, отже наслідки пропуску
строку звернення до суду підлягають
застосуванню.

Враховуючи строки звернення до суду,
визначені ч. 1, 2 ст. 99 КАС України, право
позивача на проведення перерахунку та
виплати йому державної та додаткової
пенсії відповідно до ст.ст. 50, 54 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
підлягає захисту за період з 31.09.2010
року, оскільки позов подано до суду
31.03.2011 року.

В той же час, колегія суддів звертає
увагу, що судове рішення має бути
наслідком чинного правового
регулювання. Воно не може обмежувати
волю законодавчого органу в
майбутньому змінювати правове
регулювання суспільних відносин.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивач просить захистити його
порушене право відповідно до діючого
законодавства в подальшому, тому
колегія суддів дійшла висновку, що
правильним способом захисту
порушеного права позивача, який
відповідає вимогам чинного
законодавства, є зобов'язання
відповідача здійснити перерахунок та
виплату позивачу підвищення до пенсії
по день припинення такого права.

В силу пункту 3 частини 1 статті 198 КАС
України, за наслідками розгляду
апеляційної скарги на постанову суду
першої інстанції має право скасувати
її та прийняти нову постанову суду.

Відповідно до пункту 4 частини 1
статті 202 КАС України підставами для
скасування постанови або ухвали суду
першої інстанції та ухвалення нового
рішення є порушення норм матеріального
або процесуального права, що призвело
до неправильного вирішення справи або
питання.

Враховуючи викладене, беручи до уваги
положення ст. 195 КАС України, яким суду
апеляційної інстанції надано право
перегляду рішень суду першої інстанції
в межах доводів апеляційної скарги,
судова колегія вважає, що постанова
суду першої інстанції підлягає
скасуванню з ухваленням нової
постанови про часткове задоволення
позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 183-2, 195, 196, 198, 202, 205,
207, 254 КАС України , суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу управління праці та
соціального захисту населення
Піщанської райдержадміністрації
задовольнити частково.

Постанову Піщанського районного суду
Вінницької області від 19 квітня 2011 року
у справі за адміністративним позовом
ОСОБА_2 до управління праці та
соціального захисту населення
Піщанської райдержадміністрації про
перерахунок пенсії, - скасувати.

Прийняти нову постанову, якою позов
задовольнити частково.

Позовні вимоги в частині зобов'язання
управління праці та соціального
захисту населення Піщанської
райдержадміністрації перерахувати та
виплатити позивачу державну та
додаткову пенсію за шкоду, заподіяну
здоров'ю, в розмірах, передбачених
ст.ст. 50, 54 Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян, що
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи", з урахуванням розміру
мінімальної пенсії за віком, за період
з 22.05.2008 року по 30.09.2010 року - залишити
без розгляду.

Визнати дії управління праці та
соціального захисту населення
Піщанської райдержадміністрації щодо
відмови ОСОБА_2 у перерахунку та
виплаті державної та додаткової пенсії
за шкоду, заподіяну здоров'ю, у
розмірах, визначених ст.ст. 50, 54 Закону
України "Про статус і соціальний захист
громадян, що постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи",
протиправними.

Зобов'язати управління праці та
соціального захисту населення
Піщанської райдержадміністрації
перерахувати та виплачувати ОСОБА_2
державну та додаткову пенсію за шкоду,
заподіяну здоров'ю, у розмірах,
визначених ст.ст. 50, 54 Закону України
"Про статус і соціальний захист
громадян, що постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи", починаючи
з 31.09.2010 року, з урахуванням проведених
виплат, і по день припинення права на
таку виплату.

Зобов'язати управління праці та
соціального захисту населення
Піщанської райдержадміністрації
перерахувати та виплачувати ОСОБА_2
.щорічної разової допомоги на
оздоровлення у відповідності до ст.48
Закону України "Про статус і соціальний
захист громадян, що постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи" в
розмірі п"яти мінімальних заробітніх
плат за 2010 рік.

Відповідно до ч. 10 ст. 183-2 КАС України у
разі оскарження в апеляційному порядку
постанови, прийнятої у скороченому
провадженні, судове рішення
апеляційної інстанції є остаточним та
оскарженню не підлягає.

Головуючий
Граб Л.С.

Судді
Біла Л.М.

Боровицький О. А.