Справа № 2а/2270/3445/12
Суддя: Тракало В.В.
Дата ухвалення: 2014-07-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"15" липня 2014 р. м. Київ
К/9991/61692/12

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

головуючого - судді суддівТракало
В.В., Іваненко Я.Л., Мойсюка М.І.,
розглянувши в порядку письмового
провадження касаційну скаргу ОСОБА_4 на
постанову Вінницького апеляційного
адміністративного суду від 5
вересня 2012 року у справі за позовом
ОСОБА_4 до відділу державної виконавчої
служби Кам"янець-Подільського
міськрайонного управління юстиції
Хмельницької області про визнання
протиправною та скасування постанови
про накладення штрафу,

в с т а
н о в и л а :

У травні 2012 року позивач
звернувся до суду із зазначеним
позовом до відповідача. Просив визнати
неправомірними дії відділу державної
виконавчої служби
Кам"янець-Подільського міськрайонного
управління юстиції Хмельницької
області та скасувати постанову від 17
квітня 2012 року про накладення штрафу на
ОСОБА_4 у розмірі 510 гривень.

Постановою Хмельницького
окружного адміністративного суду від 10
травня 2012 року позов задоволено.
Визнано неправомірними дії районного
відділу державної виконавчої служби
Кам'янець-Подільського міськрайонного
управління юстиції та скасовано
постанову державного виконавця
районного відділу державної
виконавчої служби
Кам'янець-Подільського міськрайонного
управління юстиції від 17 квітня 2012 року
про накладення на ОСОБА_4 штрафу у
розмірі 510 грн.

Постановою Вінницького апеляційного
адміністративного суду від 5 вересня 2012
року скасовано постанову суду першої
інстанції та прийнято нову постанову
про відмову у задоволенні позову.

У касаційній скарзі позивач,
посилаючись на порушення судом
апеляційної інстанції норм
матеріального та процесуального права,
просить скасувати вказане судове
рішення та залишити в силі постанову
суду першої інстанції.

Перевіривши правильність застосування
судом норм матеріального й
процесуального права, правової оцінки
обставин у справі, колегія суддів
приходить до висновку, що касаційна
скарга не підлягає задоволенню з таких
підстав.

Судами першої та апеляційної
інстанцій встановлено, що 1 лютого 2012
року державним виконавцем винесено
постанову по відкриття виконавчого
провадження за виконавчим листом від 24
січня 2012 року №2-3379/10
Камянець-Подільського міськрайонного
суду про поновлення ОСОБА_5 на посаді
головного фахівця з охорони
навколишнього природного середовища
"Довжоцький спиртовий завод".

Вимогою від 13 лютого 2012 року № 2026
зобов'язано директора Державного
підприємства "Довжоцький спиртовий
завод" в порядку примусового виконання
виконавчого листа від 24 січня 2012 року №
2-3379/10, виданого Кам'янець-Подільським
міськрайонним судом, про поновлення
ОСОБА_5 на посаді головного фахівця з
охорони навколишнього природнього
середовища Державного підприємства
"Довжоцький спиртовий завод", виконати
рішення суду та надати докази його
виконання.

20 лютого 2012 року директор
Державного підприємства "Довжоцький
спиртовий завод" повідомив відповідача
про неможливість виконання рішення
суду у зв"язку із відсутністю у
штатному розписі підприємства посади
головного фахівця з охорони
навколишнього природного середовища
та, що вирішення питання можливе за
умови зміни способу і порядку
виконання рішення суду.

Постановою державного виконавця від 17
квітня 2012 року за невиконання вимоги
державного виконавця на ОСОБА_4 як на
тимчасово виконуючого обов"язки
директора Державного підприємства
"Довжоцький спиртовий завод" накладено
штраф у розмірі 510 гривень.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції виходив з того, що
відповідач, як суб"єкт владних
повноважень, який заперечує проти
позову не довів, що діяв у межах Закону,
оскільки рішення суду не виконувалось
через відсутність у штатному розписі
підприємства посади головного фахівця
з охорони навколишнього природного
середовища, тобто з поважних причин

Скасовуючи постанову суду першої
інстанції та відмовляючи у задоволенні
позову суд апеляційної інстанції
виходив з того, що умови і порядок
виконання рішень судів, що відповідно
до закону підлягають примусовому
виконанню у разі невиконання їх у
добровільному порядку, у спірних
правовідносинах визначено Законом
України "Про виконавче
провадження" (в редакції Закону № 2677-УІ
від 4 листопада 2010 року).

Тимчасово виконуючий обов'язки
директора Державного підприємства
"Довжоцький спиртовий завод"
повідомляючи відповідача про
неможливість виконання рішення суду у
зв"язку із відсутністю у штатному
розписі підприємства посади головного
фахівця з охорони навколишнього
природного середовища та інформуючи,
що вирішення питання є можливим за
умови зміни способу і порядку
виконання рішення суду, не звернувся із
зазначеним клопотанням безпосередньо
до суду, що видав виконавчий лист, а
відтак, всупереч приписам ст. 124
Конституції України, фактично не
вчинив жодних дій, спрямованих на
виконання судового рішення

Відповідно до статті 1 Закону України
"Про виконавче провадження" виконавче
провадження як завершальна стадія
судового провадження та примусове
виконання рішень інших органів
(посадових осіб) - це сукупність дій
органів і посадових осіб, визначених у
цьому Законі, що спрямовані на
примусове виконання рішень судів та
інших органів (посадових осіб), які
провадяться на підставах, в межах
повноважень та у спосіб, визначених цим
Законом, іншими нормативно-правовими
актами, прийнятими відповідно до цього
Закону та інших законів, а також
рішеннями, що відповідно до цього
Закону підлягають примусовому
виконанню.

Частиною 2 статті 25 Закону України "Про
виконавче провадження" встановлено, що
державний виконавець протягом трьох
робочих днів з дня надходження до нього
виконавчого документа виносить
постанову про відкриття виконавчого
провадження. У постанові державний
виконавець вказує про необхідність
боржнику самостійно виконати рішення у
строк до семи днів з моменту винесення
постанови (у разі виконання рішення про
примусове виселення боржника - у строк
до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у
разі ненадання боржником
документального підтвердження
виконання рішення буде розпочате
примусове виконання цього рішення із
стягненням з боржника виконавчого
збору і витрат, пов'язаних з
організацією та проведенням
виконавчих дій, передбачених цим
Законом.

Особливості виконання рішення про
поновлення на роботі регламентовано
статтею 75 Закону України "Про
виконавче провадження" за приписами
частини 2 якої, у разі невиконання
власником підприємства, установи,
організації або уповноваженим ним
органом, фізичною особою, фізичною
особою - підприємцем рішення про
поновлення на роботі незаконно
звільненого або переведеного
працівника на них накладається штраф
та застосовуються інші заходи,
передбачені законом.

Згідно із частиною 1 статті 89 вказаного
Закону у разі невиконання без поважних
причин у встановлений державним
виконавцем строк рішення, що зобов'язує
боржника виконати певні дії, та рішення
про поновлення на роботі, державний
виконавець виносить постанову про
накладення штрафу на боржника - фізичну
особу від десяти до двадцяти
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян; на посадових осіб - від
двадцяти до сорока неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян; на
боржника - юридичну особу - від сорока
до шістдесяти неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян та
встановлює новий строк виконання.

За таких обставин, суд апеляційної
інстанції обґрунтовано скасував
постанову суду першої інстанції та
дійшов вірного висновку про відмову у
задоволенні позову, оскільки у
встановлений державним виконавцем
строк, позивач, який на момент
проведення відповідачем виконавчих
дій щодо примусового виконання рішення
про поновлення на роботі, був
керівником Державного підприємтва
"Довжоцький спиртовий завод", не
виконав судове рішення. Отже, дії
державного виконавця при винесенні
постанови про накладення штрафу є
правомірними та обґрунтованими.

Відповідно до вимог частини 1 статті 220
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції не
може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу.

За правилами статті 224 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення -без змін,
якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанції не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

Доводи касаційної скарги про порушення
судом апеляційної інстанції норм
матеріального та процесуального права
безпідставні, не ґрунтуються на
доказах та спростовуються висновками
апеляційного суду, викладеними у
судовому рішенні.

Тому колегія суддів, перевіривши у
межах доводів касаційної скарги
правильність застосування судом
апеляційної інстанції норм
матеріального та процесуального права,
приходить до висновку, що касаційну
скаргу необхідно залишити без
задоволення, а рішення суду
апеляційної інстанції - без змін.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 224, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без
задоволення, а постанову Вінницького
апеляційного адміністративного суду
від 5 вересня 2012 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі,
оскарженню не підлягає

Головуючий: Судді:В.В. Тракало Я.Л.
Іваненко М.І. Мойсюк