Справа № 872/16813/13
Суддя: Суховаров А.В.
Дата ухвалення: 2014-07-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" липня 2014 р. справа 804/11905/13-а

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:
головуючий
суддя Суховаров А.В. (доповідач)

судді Ясенова Т.І.
Головко О.В.

при секретарі Троянові
А.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Дніпропетровську
апеляційні скарги Управління
Пенсійного фонду України в
Баглійському районі
м.Дніпродзержинська та Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві і професійних захворювань
України в м.Дніпродзержинську на
постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від
02.10.2013 у справі за адміністративним
позовом Управління Пенсійного фонду
України в Баглійському районі
м.Дніпродзержинська до Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві і професійних захворювань
України в м.Дніпродзержинську про
включення заборгованості до актів
щомісячної звірки та стягнення
заборгованості

ВСТАНОВИВ:

Управління Пенсійного фонду України в
Баглійському районі
м.Дніпродзержинська 10.09.2013 звернулось
до Дніпропетровського окружного
адміністративного суду з
адміністративним позовом до
Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань в м.Дніпродзержинську, в
якому просить зобов'язати включити до
актів щомісячної звірки витрати на
громадян ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 ОСОБА_4,
ОСОБА_5, які отримують пенсію по
інвалідності від трудового каліцтва,
та стягнути заборгованість в сумі
3365гр64коп, яка виникла з січня по
червень 2013 року.

Постановою Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від
02.10.2013 позов задоволений частково. Суд
стягнув заборгованість в сумі 1988гр04коп
за період з березня по червень 2013 року.
Решту позовних вимог залишив без
розгляду в зв'язку з пропуском
шестимісячного строку звернення до
суду, передбаченого статтею 99 КАС
України.

В апеляційній скарзі Управління
Пенсійного фонду просить постанову
суду в частині залишення позовних
вимог без розгляду скасувати та позов
задовольнити в повному обсязі.
Вказують що в них працює один юрист,
який через надмірне навантаження не
встиг своєчасно підготувати матеріали.

В апеляційній скарзі Відділення Фонду
просить постанову суду скасувати та
відмовити в задоволенні позовних
вимог. Зазначають, що органи Пенсійного
фонду на місцях не мають повноважень
стягувати витрати, пов'язані з виплатою
пенсій по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання. Це питання
має вирішуватись на рівні центральних
органів сторін. Крім того, громадяни, на
які посилається Управління Пенсійного
фонду, отримали каліцтво на території
колишнього СРСР за межами України, на
обліку Відділення Фонду не перебувають
та відсутні документи, які
підтверджують обгрунтованість виплат.

Перевіривши законність і
обгрунтованість постанови суду,
заслухавши представника Відділення
Фонду, котра з'явилась в судове
засідання, дослідивши матеріали
справи, колегія суддів вважає що
апеляційні скарги не підлягають
задоволенню.

Відповідно до пункту 1 частини 1
статті 21 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності», в разі настання
страхового випадку Фонд соціального
страхування від нещасних випадків
зобов'язаний у встановленому
законодавством порядку своєчасно та в
повному обсязі відшкодовувати шкоду,
заподіяну працівникові внаслідок
ушкодження його здоров'я або в разі
його смерті, виплачуючи йому або
особам, які перебували на його
утриманні: а) допомогу у зв'язку з
тимчасовою непрацездатністю до
відновлення працездатності або
встановлення інвалідності; б)
одноразову допомогу в разі стійкої
втрати професійної працездатності або
смерті потерпілого; в) щомісяця грошову
суму в разі часткової чи повної втрати
працездатності, що компенсує
відповідну частину втраченого
заробітку потерпілого; г) пенсію по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання; д) пенсію у
зв'язку з втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання; є) допомогу дитині
відповідно до статті 9 цього Закону.

Відповідно до частини 4 статті 26
Основ законодавства України про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, якщо після
призначення застрахованій особі
матеріальної допомоги чи надання
соціальних послуг між страховиками
виник спір щодо понесених витрат,
виплата здійснюється страховиком, до
якого звернулася застрахована особа.
При цьому неналежний страховик має
право звернутись до належного
страховика щодо відшкодування
понесених ним витрат. Аналогічна норма
передбачена в частині 2 статті 24 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності».

Відповідно до пункту 3 Порядку
відшкодування Фондом соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України Пенсійному фонду
України витрат, пов'язаних з виплатою
пенсій по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсій у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, затвердженого
Постановою правління Пенсійного фонду
України та правління Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України №5-4/4 від 04.03.2003,
відшкодуванню підлягають пенсії,
призначені відповідно до пунктів «а»,
«в», «г» статті 26, статей 37, 38, та пенсії,
виплачені відповідно до статей 91, 92
Закону України «Про пенсійне
забезпечення» в разі настання
страхових випадків, визначених
Переліком обставин, за яких настає
страховий випадок державного
соціального страхування громадян від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання,
затвердженим постановою Кабінету
Міністрів України №1094 від 21.08.2001.

Відповідно до пункту 4 Порядку,
відшкодуванню підлягають суми, що
виплачуються відповідно до Законів
України «Про пенсійне забезпечення»,
«Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності» та інших
нормативно-правових актів, а саме: сума
основного розміру пенсії по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсії в
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання.

Враховуючи те, що пенсія по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання є наслідком
страхування від нещасного випадку на
виробництві та професійного
захворювання, належним страховиком,
тим, хто має надавати застрахованій
особі матеріальну допомогу чи
соціальні послуги, відповідно до
статті 25 Основ законодавства, є Фонд
соціального страхування від нещасних
випадків.

Пунктом 2 статті 7 Прикінцевих
положень Закону України «Про страхові
тарифи на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності» встановлено, що Фонд
сплачує страхові виплати та надає
соціальні послуги працівникам (членам
їх сімей), які потерпіли на виробництві
до 01.04.2001, з того часу коли відповідні
підприємства передали в установленому
порядку Фонду документи, що
підтверджують право цих працівників
(членів їх сімей) на такі страхові
виплати та соціальні послуги, або коли
таке право встановлено в судовому
порядку. Потерпілі, документи яких не
передані до Фонду, продовжують
отримувати належні виплати та
соціальні послуги від свого
роботодавця, Пенсійного фонду України
та Фонду соціального страхування
України. При цьому кошти, виплачені
потерпілому страхувальником,
зараховуються Фондом в рахунок його
страхових внесків на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, а між страховиками з
інших видів страхування і Фондом в
подальшому відбуваються відповідні
розрахунки.

Відповідно до частини 2 статті 2
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності», особи, право яких на
отримання відшкодування шкоди раніше
було встановлено згідно із
законодавством СРСР або
законодавством України про
відшкодування шкоди, заподіяної
працівникам внаслідок травмування на
виробництві або професійного
захворювання, пов'язаних з виконанням
ними трудових обов'язків, мають право
на забезпечення по страхуванню від
нещасного випадку відповідно до цього
Закону.

Таким чином, таке забезпечення не
залежить від того, у якій із колишніх
республік СРСР стався нещасний випадок
на виробництві з застрахованою особою
або виникло професійне захворювання,
пов'язане з виконанням нею трудових
обов'язків. В будь-якому випадку,
належним страховиком, який має
виплачувати пенсію по інвалідності
особі, яка стала інвалідом від
нещасного випадку на виробництві на
території СРСР, є Фонд соціального
страхування.

Право Управління Пенсійного фонду
України в Баглійському районі
м.Дніпродзержинська безпосередньо
вимагати відшкодування витрат від
Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві і професійних
захворювань України в
м.Дніпродзержинську випливає з
положень частини 2 статті 24 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності»,
відповідно до якої, якщо після
призначення застрахованій особі
матеріальної допомоги чи надання
соціальних послуг між Фондом
соціального страхування від нещасних
випадків і страховиками з інших видів
соціального страхування виникають
спори щодо понесених витрат, виплата
здійснюється страховиком, до якого
звернувся застрахований. При цьому
страховик, до якого звернувся
застрахований, має право звернутись до
відповідного страховика з інших видів
соціального страхування щодо
відшкодування понесених ним витрат.

Відповідно до статті 99 КАС України,
адміністративний позов може бути
подано в межах строку звернення до
адміністративного суду, встановленого
цим Кодексом або іншими законами. Для
звернення до адміністративного суду за
захистом прав, свобод та інтересів
особи встановлюється шестимісячний
строк, який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня, коли особа
дізналась або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів.

Відповідно до статті 100 КАС України,
адміністративний позов, поданий після
закінчення строків, установлених
законом, залишається без розгляду, якщо
суд на підставі позовної заяви та
доданих до неї матеріалів не знайде
підстав для визнання причин пропуску
строку звернення до адміністративного
суду поважними, про що постановляється
ухвала.

Залишаючи частину позовних вимог без
розгляду, окружний суд правильно
вказав на відсутність доказів
пропущення строку звернення до суду.
Посилання Управління Пенсійного фонду
на те, що в них працює один юрист, на
думку колегії суддів не є поважною
причиною несвоєчасного подання
адміністративного позову, а свідчить
про неналежну організацію роботи.

Також в постанові суд першої інстанції
правильно відзначив, що Управління
Пенсійного фонду не зверталось до
Відділення фонду з вимогами про
відшкодування коштів на виплату пенсії
ОСОБА_1 в травні 2013 року та ОСОБА_5 в
березні-квітні 2013 року.

Керуючись пунктом 1 статті 198,
статтями 200, 205, 206 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційні скарги Управління
Пенсійного фонду України в
Баглійському районі
м.Дніпродзержинська та Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві і професійних захворювань
України в м.Дніпродзержинську залишити
без задоволення, а постанову
Дніпропетровського окружного
адміністративного суду від 02.10.2013 - без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
адміністративного суду України
протягом 20 днів з дня складання в
повному обсязі.

Вступну та резолютивну частини ухвали
проголошено 10.07.2014.

В повному обсязі ухвала складена 11.07.2014.

Головуючий:
А.В. Суховаров

Суддя:
Т.І. Ясенова

Суддя:
О.В. Головко