Справа № 826/3517/14
Суддя: Горяйнов А.М.
Дата ухвалення: 2014-07-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: № 826/3517/14
інстанції: Амельохін В.В.
Суддя-доповідач: Горяйнов А.М.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 липня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

головуючого судді -
Горяйнова А.М.,

суддів - Мамчура
Я.С. та Шостака О.О.,

при секретарі -
Дроздовій М.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві апеляційну скаргу
Державного реєстратора прав на
нерухоме майно Державної
реєстраційної служби України Сіволіна
Михайла Юрійовича на постанову
окружного адміністративного суду м.
Києва від 02 квітня 2014 року у справі за
адміністративним позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Телесистеми України» до Державної
реєстраційної служби України та
Державного реєстратора прав на
нерухоме майно Державної
реєстраційної служби Сіволіна Михайла
Юрійовича, за участю третьої особи -
Комунального підприємства «Київське
міське бюро технічної інвентаризації
та реєстрації права власності на
об'єкти нерухомого майна», про визнання
протиправними та скасування рішення,

ВСТАНОВИЛА:

У березні 2014 року ТОВ «Телесистеми
України» звернулося до суду з позовом,
у якому просило визнати незаконними
дії Державного реєстратора прав на
нерухоме майно Державної
реєстраційної служби України Сіволіна
М.Ю., скасувати рішення від 25 січня 2014
року № 10294721 та зобов'язати
зареєструвати право власності на
нежитлове приміщення.

Постановою окружного
адміністративного суду м. Києва від 09
квітня 2014 року вказаний
адміністративний позов було
задоволено частково.

Не погоджуючись із прийнятим судовим
рішенням відповідач подав апеляційну
скаргу в якій просить скасувати
оскаржувану постанову та прийняти нове
рішення про відмову в задоволенні
позову. Свої вимоги обґрунтовує тим, що
судом першої інстанції було порушено
норми матеріального та процесуального
права, що призвело до неправильного
вирішення справи. Зокрема апелянт
вказує на те, що наданий позивачем
технічний паспорт оформлений з
порушенням вимог закону. Також
відповідач посилається на те, що у
заяві про державну реєстрацію права
власності не було вказано номер
приміщення.

Сторони, будучи належним чином
повідомлені про дату, час та місце
апеляційного розгляду справи, в судове
засідання не з'явилися. Про причини
своєї неявки суд не повідомили.

Враховуючи, що в матеріалах справи
достатньо письмових доказів для
правильного вирішення апеляційної
скарги, а особиста участь сторін в
судовому засіданні - не обов'язкова,
колегія суддів у відповідності до ч. 4
ст. 196 КАС України визнала можливим
проводити апеляційний розгляд справи
за відсутності представників сторін.

Згідно ст. 41 КАС України фіксування
судового засідання за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи, доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає необхідним апеляційну скаргу
Державного реєстратора прав на
нерухоме майно Державної
реєстраційної служби України Сіволіна
М.Ю. залишити без задоволення, а
постанову окружного адміністративного
суду м. Києва від 02 квітня 2014 року - без
змін виходячи із наступного.

Згідно ст. 159 КАС України судове рішення
повинно бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом
відповідно до норм матеріального права
при дотриманні норм процесуального
права. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене судом на підставі повно і
всебічно з'ясованих обставин у
адміністративній справі,
підтверджених такими доказами, які
були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає скаргу
без задоволення, а постанову суду - без
змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Судом встановлено, що ТОВ «Телесистеми
України» звернулося до Державного
реєстратора прав на нерухоме майно
Державної реєстраційної служби
України із заявою про реєстрацію права
власності на нежитлове приміщення за
адресою: м. Київ, вул. Липківського
Василя Митрополита, 18.

Рішенням Державного реєстратора прав
на нерухоме майно Державної
реєстраційної служби України Сіволіна
М.Ю. від 25 січня 2014 року № 10294721 у
державній реєстрації прав було
відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням
суб'єкта владних повноважень, ТОВ
«Телесистеми України» звернулося до
суду з даним позовом.

Приймаючи рішення про задоволення
позовних вимог ТОВ «Телесистеми
України» суд першої інстанції виходив
з того, що у відповідача були відсутні
підстави, передбачені ст. 24 Закону
України «Про державну реєстрацію
речових прав на нерухоме майно та їх
обтяжень», для відмови в задоволенні
заяви позивача.

Колегія суддів погоджується із
зазначеним висновком суду першої
інстанції, оскільки він знайшов своє
підтвердження під час апеляційного
розгляду справи.

Згідно рішення від 25 січня 2014 року №
10294721 підставою для відмови в державній
реєстрації права власності ТОВ
«Телесистеми України» на нежитлове
приміщення за адресою: м. Київ, вул.
Липківського Василя Митрополита, 18
став п. 4 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень».

Вказаною нормою права передбачено, що у
державній реєстрації прав та їх
обтяжень може бути відмовлено у разі,
якщо подані документи не відповідають
вимогам, встановленим цим Законом, або
не дають змоги встановити
відповідність заявлених прав
документам, що їх посвідчують.

Обґрунтовуючи свій висновок про
наявність обставин, передбачених п. 4 ч.
1 ст. 24 Закону України «Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень», відповідач
послався на те, що наданий позивачем
технічний паспорт на приміщення
складено з порушенням вимог Інструкції
про порядок проведення технічної
інвентаризації об'єктів нерухомого
майна, затвердженої наказом Державного
комітету будівництва, архітектури та
житлової політики України від 24 травня
2001 року № 127, оскільки в ньому відсутні
відомості про номер та серію
кваліфікаційного сертифікату
виконавця робіт.

Перевіряючи обґрунтованість вказаних
доводів колегія суддів встановила, що
відповідно до раніше зазначеної норми
права відповідач зобов'язаний
перевірити подані документи на
відповідність їх вимогам, встановленим
Законом України «Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень».

Вимоги до документів, що подаються для
державної реєстрації прав та їх
обтяжень, визначені в ст. 17 вказаного
Закону та передбачають, зокрема, що
документи, що встановлюють виникнення,
перехід, припинення прав на нерухоме
майно та їх обтяжень і подаються для
державної реєстрації прав, повинні
відповідати вимогам, встановленим цим
Законом та іншими нормативно-правовими
актами.

Щодо інших документів встановлено такі
вимоги: текст документів, що подаються
для державної реєстрації прав та їх
обтяжень, повинен бути написаний
розбірливо; прізвище, ім'я, по батькові
фізичних осіб та їх місце проживання, а
також найменування юридичних осіб та
їх місцезнаходження повинні бути
написані повністю; не приймаються для
державної реєстрації прав та їх
обтяжень документи з підчищеннями або
дописками, закресленими словами та
іншими не обумовленими в них
виправленнями, заповнені олівцем, а
також з пошкодженнями, які не дають
змоги однозначно тлумачити їх зміст.

Технічний паспорт не належить до
документів, що встановлюють
виникнення, перехід, припинення прав на
нерухоме майно та їх обтяжень, а тому
відповідач не наділений
повноваженнями перевіряти його
відповідність іншим
нормативно-правовим актам, ніж Закон
України «Про державну реєстрацію
речових прав на нерухоме майно та їх
обтяжень».

Таким чином, здійснивши перевірку
відповідності технічного паспорту
вимогам Інструкції про порядок
проведення технічної інвентаризації
об'єктів нерухомого майна,
затвердженої наказом Державного
комітету будівництва, архітектури та
житлової політики України від 24 травня
2001 року № 127, відповідач вийшов за межі
своїх повноважень.

Приймаючи рішення від 25 січня 2014 року №
10294721 відповідач також виходив з того,
що ТОВ «Телесистеми України» подало
заяву про реєстрацію права власності
на нерухоме майно за адресою: м. Київ,
вул. Липківського Василя Митрополита, 18
без зазначення номеру приміщення, в той
час як в акті приймання-передачі від 26
березня 2013 року № 22 зазначено номер
приміщення за вказаною адресою - ХVI.

У зв'язку з цим Державним реєстратором
прав на нерухоме майно Державної
реєстраційної служби України
Сіволіним М.Ю. було зроблено висновок
про те, що подані ТОВ «Телесистеми
України» документи не дають змоги
встановити відповідність заявлених
прав документам, які їх посвідчують.

Колегія суддів вважає, що відповідачем
було надано невірну оцінку зазначеним
розбіжностям у наданих позивачем
документах та зроблено передчасний
висновок про наявність підстав для
відмови в державній реєстрації права
власності.

В даному випадку належними діями
відповідача після встановлення
описаних обставин було б прийняття
рішення про зупинення розгляду заяви
позивача та направлення йому
відповідного повідомлення в порядку,
встановленому ст. 22 Закону України «Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень».

Відповідно до ч. 1 ст. 22 Закону України
«Про державну реєстрацію речових прав
на нерухоме майно та їх обтяжень» у
разі якщо документи для державної
реєстрації прав та їх обтяжень подано
не в повному обсязі, передбаченому
нормативно-правовими актами, державний
реєстратор у строк, встановлений
частинами п'ятою, сьомою і восьмою
статті 15 цього Закону для розгляду
заявлених прав, приймає рішення про
зупинення розгляду заяви про державну
реєстрацію прав та їх обтяжень і
письмово повідомляє про це заявника.

Фактично, в даному випадку позивачем
було допущено помилку при складенні
заяви про державну реєстрацію прав, у
зв'язку з цим відповідачу необхідно
було запропонувати ТОВ «Телесистеми
України» подати заяву, яка б містила в
собі номер приміщення, право власності
на яке підлягає реєстрації.

За таких обставин колегія суддів
вважає, що судом першої інстанції було
винесене законне і обґрунтоване
рішення про задоволення позовних вимог
ТОВ «Телесистеми України».

Доводи апеляційної скарги Державного
реєстратора прав на нерухоме майно
Державної реєстраційної служби
України Сіволіна М.Ю. не спростовують
висновки суду першої інстанції,
викладені в постанові від 02 квітня 2014
року, та не можуть бути підставами для
її скасування.

З огляду на викладене колегія суддів
дійшла висновку, що судом першої
інстанції було вірно встановлено
фактичні обставини справи, надано
належну оцінку дослідженим доказам та
прийнято рішення у відповідності з
вимогами матеріального та
процесуального права. В зв'язку з цим
колегія суддів вважає необхідним
апеляційну скаргу Державного
реєстратора прав на нерухоме майно
Державної реєстраційної служби
України Сіволіна М.Ю. залишити без
задоволення, а постанову окружного
адміністративного суду м. Києва від 02
квітня 2014 року - без змін.

Керуючись ст.ст. 41, 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205,
206, 212, 254 КАС України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

В задоволенні апеляційної скарги
Державного реєстратора прав на
нерухоме майно Державної
реєстраційної служби України Сіволіна
Михайла Юрійовича - відмовити.

Постанову окружного адміністративного
суду м. Києва від 02 квітня 2014 року -
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів з дня її
складання в повному обсязі шляхом
подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий суддя
А.М.
Горяйнов

Судді
Я.С. Мамчур

О.О. Шостак

Головуючий суддя
Горяйнов А.М.

Судді:
Мамчур Я.С

Шостак О.О.