Справа № 2а-8376/11/0170/23
Суддя: Горбатюк С.А.
Дата ухвалення: 2014-07-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"10" липня 2014 р. м. Київ
К/800/55295/13

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

Головуючого, суддіГорбатюка С.А.
(доповідач)суддівМороз Л.Л. Шведа Е.Ю.
секретар судового засідання Носенко
Л.О.,

за участі: ОСОБА_4 та ОСОБА_5,

розглянувши у касаційному порядку, у
відкритому судовому засіданні, у залі
суду адміністративну справу за позовом
заступника прокурора м. Ялти
Автономної Республіки Крим в інтересах
Республіканського комітету Автономної
Республіки Крим з охорони
навколишнього природного середовища
до Кореїзської селищної ради
Автономної Республіки Крим, Управління
Держкомзему у м. Ялті Автономної
Республіки Крим, треті особи: Державна
адміністрація парків-пам'яток
садово-паркового мистецтва
загальнодержавного значення
"Лівадійський", "Масандрівський",
"Місхорський", ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_5,
ОСОБА_8, ОСОБА_4 про визнання незаконним
та скасування рішення, спонукання до
виконання певних дій за касаційними
скаргами ОСОБА_9 - представника ОСОБА_4,
ОСОБА_5 на постанову Севастопольського
апеляційного адміністративного суду
від 15 травня 2012 року

в с т а н о в и л а :

У липні 2011 року заступник прокурора м.
Ялти Автономної Республіки Крим в
інтересах Республіканського комітету
Автономної Республіки Крим з охорони
навколишнього природного середовища в
Окружному адміністративному суді
Автономної Республіки Крим пред'явив
позов до Кореїзської селищної ради
Автономної Республіки Крим, Управління
Держкомзему у м. Ялті Автономної
Республіки Крим, треті особи: Державна
адміністрація парків-пам'яток
садово-паркового мистецтва
загальнодержавного значення
"Лівадійський", "Масандрівський",
"Місхорський", ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_5,
ОСОБА_8, ОСОБА_4 про визнання незаконним
та скасування рішення, спонукання до
виконання певних дій.

Позовні вимоги обгрунтовані тим, що
рішення Кореїзської селищної ради
суперечить вимогам Земельного кодексу
України та нормам статей 7, 38 Закону
України "Про природно-заповідний фонд
України", воно прийнято відповідачем з
перевищенням наданих законодавством
повноважень.

Крім того, надана вказаним рішенням
ради у власність громадян земельна
ділянка розташована на території
земель об'єкту природно-заповідного
фонду Місхорского парку-пам'яток
загальнодержавного значення і
віднесена до земель
природно-заповідного фонду, які згідно
із статтею 150 Земельного кодексу
України віднесені до особливо цінних
земель і вилучення таких земель
допускається тільки для конкретно
встановлених законом потреб за
постановою Кабінету Міністрів України
або за рішенням відповідної місцевої
ради, якщо питання про вилучення (викуп)
земельної ділянки погоджується
Верховною Радою України. Оскільки
відповідачем не були дотримані
положення діючого закону рішення
підлягає скасуванню.

Просив визнати незаконним та скасувати
рішення Кореїзької селищної ради від 07
грудня 2007 року № 616 "Про надання
громадянам ОСОБА_5,

ОСОБА_7, ОСОБА_6, ОСОБА_8 в спільну
сумісну власність земельної ділянки за
адресою: АДРЕСА_1", а також зобов'язати
Управління Державного комітету по
земельних ресурсах України в м. Ялті
Автономної Республіки Крим скасувати
реєстрацію державних актів на землю,
виданих, на підставі вищевказаного
рішення.

Постановою Окружного
адміністративного суду Автономної
Республіки Крим від 21 грудня 2011 року
відмовлено у задоволенні позовних
вимог.

Постановою Севастопольського
апеляційного адміністративного суду
від 15 травня 2012 року скасоване рішення
суду першої інстанції та ухвалене нове
судове рішення про задоволення
позовних вимог.

Вищий адміністративний суд України
ухвалою від 02 квітня 2013 року рішення
суду апеляційної інстанції залишив без
змін.

Постановою Верховного Суду України від
01 жовтня 2013 року заяви ОСОБА_5 та ОСОБА_4
про перегляд ухвали Вищого
адміністративного суду України
ухвалою від 02 квітня 2013 року
задоволено.

Ухвалу Вищого адміністративного суду
України від 02 квітня 2013 року скасовано,
справу направлено на новий розгляд до
суду касаційної інстанції.

У касаційних скаргах ОСОБА_4 та ОСОБА_5
просять скасувати рішення суду
апеляційної інстанції та залишити в
силі рішення суду першої інстанції,
посилаючись на порушення апеляційним
судом норм матеріального та
процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача,
дослідивши матеріали справи та доводи
касаційної скарги, колегія суддів
дійшла висновку, що касаційна скарга
підлягає задоволенню з таких підстав.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що 07 грудня 2007 року
Кореїзькою селищною радою Автономної
Республіки Крим було прийняте рішення
№ 616 "Про надання громадянам ОСОБА_5,

ОСОБА_7, ОСОБА_6, ОСОБА_8 в спільну
сумісну власність земельної ділянки за
адресою: АДРЕСА_1". На підставі
вказаного рішення ОСОБА_5 отримав
державний акт на право власності на
земельну ділянку серії ЯД № 630131; ОСОБА_8
отримав державний акт на право
власності на земельну ділянку серії ЯД
№ 630132; ОСОБА_7 отримав державний акт на
право власності на земельну ділянку
серії ЯД № 630134; ОСОБА_6 отримала
державний акт на право власності на
земельну ділянку серії ЯД № 630133.

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог суд першої інстанції виходив із
того, що при прийнятті оскаржуваного
рішення відповідач діяв в межах
наданих йому повноважень, оскільки
земельна ділянка, яка була надана
громадянам, розташована в межах
населеного пункту і її надання
віднесене до повноважень відповідача.
Розташування спірної земельної
ділянки на території парку-пам'ятника
садово-паркового мистецтва
"Місхорський" не свідчить про прийняття
оскаржуваного рішення протиправно,
оскільки межі природно-заповідного
фонду Місхорського парку-пам'ятника
садово-паркового мистецтва не були
встановлені в натурі.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції та задовольняючи позовні
вимоги прокурора, суд апеляційної
інстанції виходив із того, що
оскаржуване рішення радою прийнято
поза межами наданих йому повноважень.

Колегія суддів вважає, що суд
апеляційної інстанції помилково
скасував рішення суду першої інстанції
з огляду на таке.

Відповідно до частини другої статті 19
Конституції України органи державної
влади, органи місцевого самоврядування
та їх посадові особи зобов'язані діяти
лише на підставі, в межах повноважень
та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.

Як видно з матеріалів справи, між
сторонами виник спір щодо наявності у
Кореїзької селищної ради Автономної
Республіки Крим повноважень щодо
розпорядження землями у межах
Місхорського парку, який відноситься
до державних парків-пам'яток
садово-паркового мистецтва
республіканського значення. На думку
прокурора при прийнятті рішення від 07
грудня 2007 року № 616 "Про надання
громадянам ОСОБА_5, ОСОБА_7, ОСОБА_6,
ОСОБА_8 в спільну сумісну власність
земельної ділянки за адресою:
АДРЕСА_1" рада не мала таких
повноважень.

16 лютого 2010 року набрав чинності Закон
України від 21 січня 2010 року

№ 1826-VI "Про внесення змін до Закону
України "Про природно-заповідний фонд"
(далі - Закон № 1826-VI), яким, зокрема,
статтю 7 Закону від 16 червня 1992 року №
2456-ХІІ "Про природно-заповідний фонд
України" (далі - Закон

№ 2456-ХІІ), після частини третьої
доповнено новою частиною такого
змісту: "Межі територій та об'єктів
природно-заповідного фонду
встановлюються в натурі відповідно до
законодавства. До встановлення меж
територій та об'єктів
природно-заповідного фонду в натурі їх
межі визначаються відповідно до
проектів створення територій та
об'єктів природно-заповідного фонду". У
зв'язку з цим частини четверту і п'яту
вважати відповідно частинами п'ятою і
шостою (підпункт 3 пункту 2 розділу І
Закону).

З урахуванням вимог частини першої
статті 58 Конституції України колегія
суддів дійшла висновку, що оскільки
закони та інші нормативно-правові акти
не мають зворотної дії в часі, то є
помилковим застосування судом
апеляційної інстанції положення
частини четвертої статті 7 Закону №
2456-ХІІ, оскільки на час прийняття
Селищною радою спірного рішення (07
грудня 2007 року) нова редакція вказаної
норми матеріального права ще не діяла,
а отже, й не могла бути врахована
останньою.

На час прийняття цього рішення межі
Місхорського парку не були встановлені
в натурі, а діючим на той момент
законодавством не передбачалося
визначення меж об'єктів
природно-заповідного фонду на підставі
проектів створення територій та
об'єктів природно-заповідного фонду.

За таких обставин, у суду апеляційної
інстанції не було підстав для
задоволення позову прокурора.

Відповідно до частини першої статті 159
Кодексу адміністративного судочинства
України судові рішення повинні бути
законними і обґрунтованими.

Суд апеляційної інстанції не виконав
вказаних вимог процесуального
законодавства й ухвалив у цій справі
незаконне і не обґрунтоване рішення.

Тому, постанова Севастопольського
апеляційного адміністративного суду
від 15 травня 2012 року як така, що
прийнята з порушенням норм
матеріального права, підлягає
скасуванню.

Водночас постанова Окружного
адміністративного суду Автономної
Республіки Крим від 21 грудня 2011 року є
законною і обґрунтованою, а отже, є
такою, що судом апеляційної інстанції
скасована помилково.

На підставі викладеного, керуючись
статтями 210, 220, 230 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_9 - представника
ОСОБА_4, ОСОБА_5 задовольнити.

Постанову Севастопольського
апеляційного адміністративного суду
від 15 травня 2012 року в адміністративній
справі за позовом заступника прокурора
м. Ялти Автономної Республіки
Крим в інтересах Республіканського
комітету Автономної Республіки Крим з
охорони навколишнього природного
середовища до Кореїзської селищної
ради Автономної Республіки Крим,
управління Держкомзему у м. Ялті
Автономної Республіки Крим, треті
особи: Державна адміністрація
парків-пам'яток садово-паркового
мистецтва загальнодержавного значення
"Лівадійський", "Масандрівський",
"Місхорський", ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_5,
ОСОБА_8, ОСОБА_4 про визнання незаконним
та скасування рішення, спонукання до
виконання певних дій скасувати, а
постанову Окружного адміністративного
суду Автономної Республіки Крим від 21
грудня 2011 року залишити без зміни.

Ухвала є остаточною і оскарженню не
підлягає.

Судді
Горбатюк С.А.

Мороз Л.Л.

Швед Е.Ю.