Справа № 2а-1632/11/1370
Суддя: Ліщинський А.М.
Дата ухвалення: 2014-07-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 липня 2014 р.
Справа № 39048/11/9104

Колегія суддів Львівського
апеляційного адміністративного суду в
складі :

головуючого судді:
Ліщинського А.М.,

суддів:
Довгої О.І., Запотічного І.І.

при секретарі судового засідання:
Гнатик А.З.

з участю представника відповідача:
Цебрівського Р.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Львові апеляційну скаргу
Головного управління Міністерства
внутрішніх справ України у Львівській
області на постанову Львівського
окружного адміністративного суду від 29
березня 2011 року у справі за позовом
ОСОБА_2 до Головного управління
Міністерства внутрішніх справ України
у Львівській області та Управління
Державної автомобільної інспекції
Головного управління Міністерства
внутрішніх справ України у Львівській
області про визнання протиправним
наказу,-

В С Т А Н О В
И Л А:

14.02.2011 року позивач звернувся до суду з
адміністративним позовом до
відповідачів про визнання
протиправним наказу.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що
оскаржуваний наказ, а саме наказ
начальника Головного управління
Міністерства внутрішніх справ України
у Львівській області №1432 від 22.12.2010
року про накладення на ОСОБА_2
дисциплінарного стягнення у вигляді
звільнення з посади начальника
відділення Державтоінспекції з
обслуговування адміністративної
території Мостиського району та
автомобільно-технічної інспекції при
ГУ МВС України у Львівській області, є
незаконним і таким, що підлягає
скасуванню.

Постановою Львівського окружного
адміністративного суду від 29 березня
2011 року адміністративний позов
задоволено. Визнано протиправним та
скасовано наказ начальника Головного
управління Міністерства внутрішніх
справ України у Львівській області №1432
від 22.12.2010 року в частині накладення
дисциплінарного стягнення у вигляді
звільнення ОСОБА_2 з посади начальника
відділення Державтоінспекції з
обслуговування адміністративної
території Мостиського району та
автомобільно-технічної інспекції при
ГУ МВС України у Львівській області.

Відповідач, Головне управління
Міністерства внутрішніх справ України
у Львівській області, постанову
оскаржило, не погодившись із
зазначеним судовим рішенням, подало
апеляційну скаргу, зазначивши, що
оскаржувана постанова винесена з
порушенням норм матеріального та
процесуального права та є незаконною,
просить оскаржувану постанову
скасувати та прийняти нову, якою
відмовити в задоволенні позову.

В апеляційній скарзі покликається на
те, що звільненню позивача з посади
начальника ВДАІ з ОАТ Мостиського
району та АТІ при ГУ МВС України у
Львівській області передувало
проведення службового розслідування,
згідно висновків якого виявлено, що
останнім неналежним чином проводиться
індивідуально-виховна робота з
особовим складом, відсутній дієвий
контроль за дотриманням дисципліни і
законності підлеглими працівниками та
проігнорував вимоги ст. 8
Дисциплінарного статуту органів
внутрішніх справ України.

Особи які беруть участь у справі, в
судове засідання на виклик суду не
з'явилися, що не перешкоджає розгляду
справи в їх відсутності згідно з ч.4 ст.
196 КАС України.

Судова колегія заслухавши доповідь
судді-доповідача, перевіривши
матеріали справи і обговоривши
підстави апеляційної скарги, вважає за
необхідне її відхилити з наступних
підстав.

Задовольняючи позовні вимоги позивача,
суд першої інстанції виходив з того, що
відповідачами та їх представниками не
надано суду пояснень та доказів з
приводу того у чому саме полягало
порушення позивачем службової
дисципліни, зокрема, неналежне
проведення індивідуально-виховної
роботи з особовим складом та
відсутність дієвого контролю за
дотриманням дисципліни і законності
підлеглими працівниками, як цей факт
перевірявся відповідачами та
документально підтверджений.
Натомість, відповідачами наводяться
суди виключно докази скоєння
правопорушення підлеглим працівником
позивача.

Розглядаючи спір, судова колегія
вважає, що місцевий суд повно і
всебічно дослідив і оцінив обставини
по справі, надані сторонами докази,
правильно визначив юридичну природу
спірних правовідносин і закон, який їх
регулює.

Правильність вирішення справи
відповідно до вимог ст.13 КАС України
забезпечується системою: апеляційною
та касаційною. Можливість апеляційного
та касаційного оскарження судових
рішень є принципом адміністративного
судочинства, що спрямований на
забезпечення прав осудності
(законності та обґрунтованості)
судових рішень.

Порядок проходження служби особовим
складом органів Міністерства
внутрішніх справ України регулюється
виключно спеціальним законодавством
про ці органи. Зокрема, Законом України
«Про міліцію», Положенням про
проходження служби рядовим і
начальницьким складом органів
внутрішніх справ, затвердженого
Постановою Кабінету Міністрів України
від 29.07.1991 р. № 114 (далі-Положення),
Дисциплінарним статутом органів
внутрішніх справ України,
затвердженого Законом України №
3460-IVвiд 22.02.2006 року (далі Дисциплінарний
статут).

Як встановлено судом та підтверджено
матеріалами справи, що позивач ОСОБА_2
проходив службу в органах міліції з 1997
року. З 21.05.2010 року призначений на
посаду начальника ВДАІ з ОАТ
Мостиського району та АТІ при ГУ МВСУ у
Львівській області.

Відповідно до пункту 3 наказу Головного
управління Міністерства внутрішніх
справ України у Львівській області №1432
від 22.12.2010 року «Про притягнення до
дисциплінарної відповідальності
працівників ГУ МВС України у
Львівській області» за неналежне
проведення індивідуально-виховної
роботи з особовим складом, відсутність
дієвого контролю за дотриманням
дисципліни і законності підлеглими
працівниками, керуючись вимогами
наказу МВС України від 26.03.2010 року №90 та
ст.12 Дисциплінарного статуту ОВС
України, на начальника ВДАІ з ОАТ
Мостиського району та АТІ при ГУ МВС
України у Львівській області майора
міліції ОСОБА_2 накладено
дисциплінарне стягнення звільнення з
посади.

Підставою притягнення ОСОБА_2 до
дисциплінарної відповідальності стало
те, що 20 грудня 2010 року на вул..Вигоди,62 у
м.Львові інспектор ОДР ВДАІ з ОАТ
Мостиського району та ATI при ГУМВСУ у
Львівській області лейтенант міліції
ОСОБА_3, під час виниклого конфлікту,
здійснив постріл із належного йому та
зареєстрованого пристрою для
відстрілу гумових куль «ПМР» №КПР-4790 у
дільничного інспектора міліції СДІМ
Залізничного РВ ЛМУ ГУ МВС України у
Львівській області молодшого
лейтенанта міліції ОСОБА_4, внаслідок
чого останнього госпіталізовано до 8-ої
міської клінічної лікарні м. Львова.

З вищевказаного наказу вбачається, що
молодший лейтенант міліції ОСОБА_4 та
лейтенант міліції ОСОБА_5 перебували
поза службою, у цивільному одязі, без
табельної вогнепальної зброї.
Вищенаведене стало можливим унаслідок
особистої недисциплінованості
лейтенанта міліції ОСОБА_5 та молодшого
лейтенанта міліції ОСОБА_4,
недодержання високоморальних норм
поведінки, вимог Етичного кодексу
працівників ОВС України та присяги
працівників органів внутрішніх справ
України, що призвело до створення
конфлікту між собою та дискредитації
звання рядового і начальницького
складу. При цьому, даній події сприяли
неналежний рівень індивідуально
виховної роботи з особовим складом,
відсутність дієвого контролю за
дотриманням дисципліни і законності
підлеглими працівниками зі сторони
начальника сектору ДАМ Залізничного РВ
ЛМУ ГУМВС України капітана міліції
ОСОБА_6 та начальника ВДАІ з ОАТ
Мостиського району та АТІ при ГУ МВС
України у Львівській області майора
міліції ОСОБА_2, а також недостатня
організуюча роль у зміцненні
дисципліни і законності серед
ввіреного особового складу зі сторони
заступника начальника-начальника МГБ
Залізничного РВ ЛМУ ГУМВС України
майора міліції ОСОБА_7 та інспектора ВМ
та ЮЗ УДАІ ГУ МВС майора міліції ОСОБА_8

Відповідно до ст.1 Дисциплінарного
статуту службова дисципліна -
дотримання особами рядового і
начальницького складу Конституції і
законів України, актів Президента
України і Кабінету Міністрів України,
наказів та інших нормативно-правових
актів Міністерства внутрішніх справ
України, підпорядкованих йому органів
і підрозділів та Присяги працівника
органів внутрішніх справ України.

Статтею 2 Дисциплінарного статуту
визначено, що дисциплінарний проступок
- невиконання чи неналежне виконання
особою рядового або начальницького
складу службової дисципліни.

Як вбачається з ст. 8 Дисциплінарного
статуту начальник несе персональну
відповідальність за стан службової
дисципліни і повинен постійно його
контролювати. Начальник зобов'язаний
бути прикладом у дотриманні
законності, службової дисципліни,
бездоганному виконанні вимог Присяги
працівника органів внутрішніх справ
України, статутів, наказів, норм моралі,
професійної та службової етики,
розвивати і підтримувати в підлеглих
свідоме ставлення до виконання
службових обов'язків, честь і гідність,
заохочувати розумну ініціативу,
самостійність, старанність у службі,
уміло застосовувати заходи
дисциплінарного впливу. Особливу увагу
начальник повинен приділяти вивченню
індивідуальних якостей підлеглих,
дотриманню статутних відносин між
ними, створенню здорового
морально-психологічного клімату в
колективі, його згуртуванню,
своєчасному запобіганню порушенням
службової дисципліни та виявленню
причин їх учинення, формуванню
нетерпимого ставлення до порушників,
враховуючи при цьому думку колективу
та громадськості. Начальник
зобов'язаний попередити про
неприпустимість порушення службової
дисципліни, а в разі вчинення підлеглим
таких діянь за необхідності накласти
на винного дисциплінарне стягнення або
порушити клопотання про накладення
стягнення старшим прямим начальником.
Старші за званням та посадою в усіх
випадках зобов'язані вимагати від
молодших дотримання службової
дисципліни, зокрема, правил
внутрішнього розпорядку, носіння
встановленої форми одягу, вітання та
етикету.

Статтею 12 Дисциплінарного статуту
передбачено, що на осіб рядового і
начальницького складу органів
внутрішніх справ за порушення
службової дисципліни можуть
накладатися дисциплінарні стягнення, в
тому числі звільнення з посади.

Статтею 14 Дисциплінарного статуту
встановлено порядок накладення
дисциплінарних стягнень. Зокрема,
передбачено, що з метою з'ясування всіх
обставин дисциплінарного проступку,
учиненого особою рядового або
начальницького складу, начальник
призначає службове розслідування.
Службове розслідування має бути
завершене протягом одного місяця з дня
його призначення начальником. У разі
необхідності цей термін може бути
продовжено начальником, який призначив
службове розслідування, або старшим
прямим начальником, але не більш як на
один місяць. Забороняється проводити
службове розслідування особам, які є
підлеглими порушника, а також особам -
співучасникам проступку або
зацікавленим у наслідках
розслідування. Розслідування
проводиться за участю безпосереднього
начальника порушника. Порядок
проведення службового розслідування
встановлюється міністром внутрішніх
справ України. Перед накладенням
дисциплінарного стягнення начальник
або особа, яка проводить службове
розслідування, повинні зажадати від
порушника надання письмового
пояснення. Небажання порушника
надавати пояснення не перешкоджає
накладенню дисциплінарного стягнення.
Про накладення дисциплінарного
стягнення видається наказ, зміст якого
оголошується особовому складу органу
внутрішніх справ.

Також ст. 14 Дисциплінарного статуту
передбачено, що при визначенні виду
дисциплінарного стягнення мають
враховуватися тяжкість проступку,
обставини, за яких його скоєно,
заподіяна шкода, попередня поведінка
особи та визнання нею своєї вини, її
ставлення до виконання службових
обов'язків, рівень кваліфікації тощо. У
разі вчинення незначного порушення
службової дисципліни начальник може
обмежитись усним попередженням особи
рядового або начальницького складу
щодо необхідності суворого додержання
службової дисципліни.

Зі змісту долучених відповідачем до
матеріалів справи доказів (висновку
службового розслідування,
затвердженого начальником ГУ МВС
України у Львівській області
генерал-майором міліції ОСОБА_9 28.12.2010
року) вбачається, що службове
розслідування за фактом грубого
порушення дисципліни, в тому числі
начальником ВДАІ з ОАТ Мостиського
району та АТІ при ГУ МВС України у
Львівській області майором міліції
ОСОБА_2 проведено 27.12.2010 року, тобто
після винесення начальником Головного
управління Міністерства внутрішніх
справ України у Львівській області
наказу №1432 від 22.12.2010 року, яким на
ОСОБА_2 накладено дисциплінарне
стягнення у вигляді звільнення з
посади.

Враховуючи викладене, суд приходить до
висновку, що при винесенні 22.12.2010 року
спірного наказу відповідачем не надано
об'єктивної оцінки діянням (діям чи
бездіяльності) позивача, не з'ясовано
обставин події, які мали місце 20.12.2010
року, а зроблено формальний висновок
про неналежне проведення позивачем
індивідуально-виховної роботи з
особовим складом, відсутність дієвого
контролю за дотриманням дисципліни і
законності підлеглими працівниками.
При цьому, представники відповідачів
не заперечили даного факту.

Колегія суддів погоджується з доводами
апелянта, що наказ №1432 про звільнення
позивача ОСОБА_2 був виданий 28.12.2010 року.

Також суд бере до уваги те, що
правопорушення, допущене підлеглим
працівником позивача, мало місце поза
службою, така особа була вдягнута у
цивільний одяг та при ній не було
табельної зброї, на що також
акцентовано увагу в оскаржуваному
наказі. Вказане підтверджує той факт,
що позивач не міг контролювати діяння
свого підлеглого у позаробочий час. При
цьому, при винесені оскаржуваного
наказу не звернуто уваги на ці
обставини,

Відповідно до ч. 2 ст. 61 Конституції,
юридична відповідальність особи має
індивідуальний характер.
Індивідуальний характер юридичної
відповідальності означає притягнення
до такої відповідальності конкретної
особи, яка скоїла відповідне
правопорушення. Отже, неможливо
притягнути до такої відповідальності
іншу особу, окрім тієї, яка
безпосередньо вчинила це
правопорушення.

Відповідачами та їх представниками не
надано суду пояснень та доказів з
приводу того у чому саме полягало
порушення позивачем службової
дисципліни, зокрема, неналежне
проведення індивідуально-виховної
роботи з особовим складом та
відсутність дієвого контролю за
дотриманням дисципліни і законності
підлеглими працівниками, як цей факт
перевірявся відповідачами та
документально підтверджений.
Натомість, відповідачами наводяться
суди виключно докази скоєння
правопорушення підлеглим працівником
позивача.

За таких обставин справи, колегія
суддів приходить до переконання, що суд
першої інстанції прийшов до
правильного висновку, оскільки
вирішуючи даний публічно-правовий
спір, правильно встановив фактичні
обставини справи та надав їм у
оскаржуваному судовому рішенні
належну правову оцінку.

Відповідно до ст.200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи і
ухвалив судове рішення з додержанням
норм матеріального і процесуального
права.

Судова колегія вважає, що доводи
апеляційної скарги не являються
суттєвими і не складають підстави для
висновку про неправильне застосування
судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права,
які призвели до неправильного
вирішення справи.

Керуючись статтями 160 ч.3, 195, 196, 198 п.1, 200,
205, 206, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів,-

У Х В А Л И
Л А:

Апеляційну скаргу Головного
управління Міністерства внутрішніх
справ України у Львівській області
залишити без задоволення, а постанову
Львівського окружного
адміністративного суду від 29 березня
2011 року у справі №2а-1632/11/1370 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя
А.М.Ліщинський

Судді
О.І.Довга

І.І.Запотічний