Справа № 805/7281/14
Суддя: Давиденко Т.В.
Дата ухвалення: 2014-07-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний
суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 липня 2014 р.
Справа № 805/7281/14

приміщення суду за адресою: 83052,
м.Донецьк, вул. 50-ої Гвардійської
дивізії, 17

Суддя Донецького окружного
адміністративного суду Давиденко Т.В.

розглянувши в порядку письмового
провадження позовну заяву Управління
Пенсійного

фонду України в Орджонікідзевському
районі м. Маріуполя Донецької області

до відповідача Відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від

нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України в

Орджонікідзевському районі м.
Маріуполя Донецької області

про стягнення заборгованості в сумі 433
грн. 98 коп.

ВСТАНОВИВ:

Управління Пенсійного фонду України в
Орджонікідзевському районі м.
Маріуполя Донецької області
звернулось до Донецького окружного
адміністративного суду з позовною
заявою до Відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в
Орджонікідзевському районі м.
Маріуполя Донецької області про
стягнення сум витрат на виплату пенсій,
призначених у зв'язку з інвалідністю
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання за період з 01.03.2014 року по
31.05.2014 року в розмірі 433 грн. 98 коп.

Доводи позовної заяви обґрунтовує тим,
що у зв'язку з набранням чинності
Законом України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, що спричинили втрату
працездатності» обов'язок
відшкодування шкоди, заподіяної
працівникові внаслідок ушкодження
його здоров'я або в разі його смерті
при настанні страхового випадку,
зокрема, виплати йому або особам, які
перебувають на його утриманні, пенсій,
призначених у зв'язку з інвалідністю
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання та пенсії у зв'язку з
втратою годувальника, який помер
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання покладений на Фонд
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань.

Зазначає, що п. п. «г», «д» п. 1 ст. 21
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності» на органи Фонду
соціального страхування покладені
обов'язки по своєчасному та повному
відшкодуванню шкоди, заподіяної
застрахованій особі внаслідок
ушкодження його здоров'я або в разі
його смерті, виплачуючи йому або
особам, які перебували на його
утриманні, пенсію по інвалідності (у
зв'язку із втратою годувальника)
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання.

Вказує на те, що згідно ст. 7 Закону
України «Про страхові тарифи на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань, які спричинили втрату
працездатності» органи виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві починаючи з 01.04.2001 року
відшкодовують органам Пенсійного
Фонду України витрати на виплату
пенсій, призначених у зв'язку з
інвалідністю внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсії у
зв'язку з втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання.

Постановою правління Пенсійного фонду
України та правління Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України від 04.03.2003 року №
5-4/4 затверджений Порядок відшкодування
Фондом соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України
Пенсійному фонду України витрат,
пов'язаних з виплатою пенсій по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання,
зареєстрований в Міністерстві юстиції
України 16 травня 2003 року за № 376/7697,
відповідно до частини четвертої пункту
4 якого відшкодуванню підлягають суми
допомоги на поховання сім'ям померлого
або особі, яка здійснила поховання
особи, яка отримувала вищезазначену
пенсію, суми витрат Пенсійного фонду з
виплати і доставки вищезазначених
пенсій.

Враховуючи наведене, вважає, що
невключення Фондом соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в
Орджонікідзевському районі м.
Маріуполя Донецької області сум таких
витрат до складу акту звірки та
невідшкодування таких сум порушує
права Пенсійного Фонду, оскільки
Пенсійний Фонд не зобов'язаний
самостійно нести такі витрати, тому
просить стягнути з Фонду соціального
страхування суму зазначених витрат за
період з 01.03.2014 року по 31.05.2014 року в
розмірі 433 грн. 98 коп.

В запереченнях на позовну заяву
відповідач вказав на її
безпідставність та зазначив, що
положення ст. 21 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності», відповідно до якого
Фонд здійснює соціальні послуги та
виплати в разі настання страхового
випадку, в тому числі і виплату пенсій.
У цій статті йде мова саме про
застрахованих осіб, за яких
сплачуються страхові внески до Фонду.

Пунктом 2 статті 7 вказаного Закону
встановлено, що Фонд сплачує страхові
виплати та надає соціальні послуги
працівникам, які потерпіли на
виробництві до 01.04.2001 року, з того часу,
коли відповідні підприємства передали
в установленому порядку фонду
документи, що підтверджують право цих
працівників на такі страхові виплати
та соціальні послуги, або коли таке
право встановлено в судовому порядку.

Потерпілі, документи яких не передані
до фонду, продовжують отримувати
належні виплати та соціальні послуги
від свого роботодавця, Пенсійного
фонду України та Фонду соціального
страхування України. При цьому кошти,
виплачені потерпілому
страхувальником, зараховуються фондом
у рахунок його страхових внесків на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, а між страховиками з
інших видів страхування і фондом у
подальшому відбуваються відповідні
розрахунки.

Вказує на те, що здійснення відповідних
розрахунків провадиться виключно на
централізованому рівні, між Головним
Управлінням Пенсійного фонду та
Управлінням виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування.

Враховуючи наведене, просить в
задоволені позовної заяви відмовити.

Представник позивача у судове
засідання не з'явився, про дату, час та
місце розгляду справи повідомлений
належним чином, надав заяву про розгляд
справи без його участі.

Згідно ч. 6 ст. 128 Кодексу
адміністративного судочинства України
якщо немає перешкод для розгляду
справи у судовому засіданні,
визначених цією статтею, але прибули не
всі особи, які беруть участь у справі,
хоча і були належним чином повідомлені
про дату, час і місце судового розгляду,
суд має право розглянути справу у
письмовому провадженні у разі
відсутності потреби заслухати свідка
чи експерта.

Враховуючи наведене, суд розглядає
справу в порядку письмового
провадження на підставі наявних у ній
доказів.

Дослідивши матеріали справи, доводи
позовної заяви, заперечень, суд
встановив.

УПФУ в Орджонікідзевському районі м.
Маріуполя Донецької області
нараховані та виплачені пенсії,
призначені у зв'язку з інвалідністю
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійних
захворювань, та направлені на адресу
Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України в
Орджонікідзевському районі м.
Маріуполя Донецької області акти
звірки розрахунків за період з 01.03.2014
року по 31.05.2014 року на загальну суму 433
грн. 98 коп., яка складається з витрат на
виплату та доставку пенсій,
призначених у зв'язку з інвалідністю
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання отриманого громадянам
ОСОБА_2 на суму 158 грн. 58 коп. та ОСОБА_3 на
суму 275 грн. 40 коп. за період з 01.03.2014 року
по 31.05.2014 року в сумі 433 грн. 98 коп.

Як вбачається з акту про нещасний
випадок на виробництві від 12.02.1981 року
№1, ОСОБА_3 отримав трудове каліцтво
внаслідок нещасного випадку, не
пов'язаного з виробництвом, під час
його навчання в ПТУ № 13 м.Жданова у віці
17,5 років, про що зазначено в акті про
нещасний випадок, що не пов'язаний з
виробництвом (а.с. 13-16).

Як вбачається з акту про нещасний
випадок на виробництві від 01.04.1988 року
б/н, ОСОБА_2 у віці 16 років він працював
учнем столяра стройцеху колгоспу
«Родина» с Новотроїцьке Волноваського
району Донецької області та 01.04.1988 року
отримав трудове каліцтво внаслідок
нещасного випадку на виробництві (а.с.
25-27).

Відповідно до акту від 01.04.1988 року
постраждалий закінчив роботу о 16-00
годині, вийшов із стройцеха та пішов
додому. Біля стройцеху зустрів
молодшого брата та повернувся з
останнім до стройцеху. У відсутності
інших працівників стройцеху ОСОБА_2 для
власних потреб взяв дошку та почав її
обробляти на деревооброблювальному
станку при цьому його ліва рука
потрапила в ножі валу станка, що
спричинило травмування лівої руки
останнього.

Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України в
Орджонікідзевському районі м.
Маріуполя Донецької області не
прийняло до заліку суму витрат в
загальному розмірі 433 грн. 98 коп., в тому
числі по особам: ОСОБА_2 в сумі 158 грн. 58
коп. та ОСОБА_3 в сумі 275 грн. 40 коп.

Між сторонами немає розбіжностей щодо
обставин справи, встановлених судом, в
позовній заяві позивач просить
стягнути суму витрат на виплату пенсій,
призначених у зв'язку з інвалідністю
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання в розмірі 433 грн. 98 коп.

Проаналізувавши встановлені обставини
справи та норми законодавства України,
яке регулює спірні правовідносини, суд
вважає позовну заяву такою, що
задоволенню не підлягає, з наступних
підстав.

Статтею 19 Конституції України
встановлено, що правовий порядок в
Україні ґрунтується на засадах,
відповідно до яких ніхто не може бути
примушений робити те, що не передбачено
законодавством. Органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції
України органи державної влади,
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачений Конституцією
та Законами України.

Згідно ст. 2 Кодексу адміністративного
судочинства України завданням
адміністративного судочинства є
захист прав, свобод та інтересів
фізичних та юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку у тому числі органів
державної влади. У справах щодо
оскарження рішень суди перевіряють чи
прийняті вони на підставі, у межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 58 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», Положення «Про
управління Пенсійного фонду України в
районах, містах і районах у містах»,
Пенсійний фонд України, управління
Пенсійного фонду України у районах,
містах і районах у містах є органом,
який здійснює керівництво та
управління солідарною системою,
провадить збір, акумуляцію та облік
страхових внесків, призначає пенсії та
готує документи для її виплати,
забезпечує своєчасне і в повному
обсязі фінансування та виплату пенсій,
допомоги на поховання, здійснює
контроль за цільовим використанням
коштів Пенсійного фонду.

Правові та організаційні засади
забезпечення збору та обліку єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, умови та
порядок його нарахування і сплати та
повноваження органу, що здійснює його
збір та ведення обліку визначає Закон
України «Про збір та облік єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування», пунктом 7
частини 1 статті 1 якого визначено, що
Пенсійний фонд України - орган,
уповноважений відповідно до цього
Закону вести реєстр застрахованих осіб
Державного реєстру та виконувати інші
функції, передбачені законом.

Таким чином, позивач у справі - орган
владних повноважень, який виконує
владні управлінські функції, надані
йому чинним законодавством, відносно
платників страхових внесків.

Згідно ч. 4 п. 4 Порядку відшкодування
Фондом соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України
Пенсійному фонду України витрат,
пов'язаних з виплатою пенсій по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсій у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, затвердженого
Постановою Правління Пенсійного Фонду
України та Правління Фонду Соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України від 04.03.2003 року №
5-4/4, зареєстрованої в Міністерстві
юстиції України 16.05.2003 року за № 376/7697,
відшкодуванню підлягають суми, що
виплачуються відповідно до Законів
України «Про пенсійне забезпечення»,
«Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності» та інших
нормативно-правових актів, а саме: сума
основного розміру пенсії по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсії у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання; допомога на поховання
сім'ї померлого або особі, яка
здійснила поховання особи, яка
отримувала вищезазначену пенсію.

З набранням чинності Законом України
«Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, що спричинили втрату
працездатності» обов'язок
відшкодування шкоди, заподіяної
працівникові внаслідок ушкодження
його здоров'я або в разі його смерті при
настанні страхового випадку, зокрема,
виплати йому або особам, які
перебувають на його утриманні пенсій,
призначених у зв'язку з інвалідністю
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання та пенсії у зв'язку з
втратою годувальника, який помер
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, покладений на Фонд
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань.

Тобто, чинним законодавством на
відповідача у справі - Фонд соціального
страхування покладений обов'язок щодо
відшкодування шкоди при настанні
страхового випадку.

Як вбачається з позовної заяви, вона
містить вимогу про стягнення з
відповідача витрат на виплату та
доставку пенсії по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, отриманого за межами
України, виплачену громадянам ОСОБА_2,
ОСОБА_3 з 01.03.2014 року по 31.05.2014 року в сумі
433 грн. 98 коп.

Згідно з п.п. 3, 4 Порядку відшкодування
Фондом соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України
Пенсійному фонду України витрат,
пов'язаних з виплатою пенсій по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсій у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, затвердженого
Постановою правління Пенсійного фонду
України, правління Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України від 04.03.2003 року №
5-4/4, відшкодування Фондом соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України Пенсійному фонду
України витрат, пов'язаних з виплатою
пенсій по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсій у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, затвердженого
постановою правління Пенсійного фонду
України, правління Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України від 04 березня 2003
року № 5-4/4, відшкодуванню підлягають
пенсії, призначені відповідно до
пунктів «а», «в», «г» ст. 26, ст. 37, ст. 38, та
пенсії, виплачені відповідно до статей
91, 92 Закону України "Про пенсійне
забезпечення" в разі настання
страхових випадків, визначених
Переліком обставин, за яких настає
страховий випадок державного
соціального страхування громадян від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання,
затвердженим постановою Кабінету
Міністрів України від 21.08.2001 року №1094.

Відшкодуванню підлягають суми, що
виплачуються відповідно до Законів
України «Про пенсійне забезпечення»,
«Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності» та інших
нормативно-правових актів, а саме: сума
основного розміру пенсії по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсії у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання; щомісячна цільова
грошова допомога на прожиття, якщо така
надавалася пенсіонеру, який одержував
вищезазначену пенсію; допомога на
поховання сім'ї померлого або особі,
яка здійснила поховання особи, яка
отримувала вищезазначену пенсію; сума
витрат Пенсійного фонду з виплати і
доставки вищезазначених пенсій.

Розмір допомоги на поховання в частині,
що підлягає відшкодуванню Фондом
соціального страхування від нещасних
випадків, визначається управліннями
Пенсійного фонду України в районах,
містах і районах у містах, виходячи з
основного розміру вищезазначеної
пенсії померлого пенсіонера та
щомісячної цільової грошової допомоги
на прожиття, якщо така надавалася
пенсіонеру, який отримував
вищезазначену пенсію.

Суму витрат з виплати і доставки пенсій
визначають органи Пенсійного фонду на
підставі Граничних тарифів на основні
послуги зв'язку, затверджених наказом
Державного комітету зв'язку та
інформатизації України від 07.06.2002 року
№120.

Відповідно до ст.8 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності» обов'язковому
страхуванню від нещасного випадку
підлягають особи, які працюють на
умовах трудового договору (контракту)
або на інших підставах, передбачених
законодавством про працю.

Абзацом 1 статті 14 вказаного Закону
встановлено, що нещасний випадок - це
обмежена в часі подія або раптовий
вплив на працівника небезпечного
виробничого фактора чи середовища, що
сталися у процесі виконання ним
трудових обов'язків, внаслідок яких
заподіяно шкоду здоров'ю або настала
смерть.

Перелік обставин, за яких настає
страховий випадок, визначається
Кабінетом Міністрів України за
поданням спеціально уповноваженого
центрального органу виконавчої влади.

Відповідно до Положення про
розслідування та облік нещасних
випадків на виробництві, затвердженого
постановою Президії ВЦРПС від 20 травня
1966 року, та Положення про розслідування
та облік нещасних випадків на
виробництві, затвердженого постановою
Президії ВЦРПС від 13 серпня 1982 року, в
редакції, що діяла на час нещасних
випадків (ОСОБА_3 - ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_2 -
ІНФОРМАЦІЯ_2), що нещасний випадок може
бути визнаний не пов'язаним з
виробництвом, якщо за результатами
розслідування встановлено, що він
стався при виготовлені постраждалим в
особистих інтересах без дозволу
адміністрації будь-яких предметів або
самовільному використанні в особистих
інтересах транспортних засобів,
механізмів, обладнання, інструменту, що
належать підприємству. Якщо
адміністрація підприємства прийде до
висновку про відсутність зв'язку
нещасного висновку з виробництвом вона
зобов'язана винести це питання на
розгляд профспілкового комітету. При
згоді профспілкового комітету з
висновками адміністрації в акті форми
Н-1 (в правому верхньому куту) робиться
запис: «Нещасний випадок не пов'язаний
з виробництвом. Постанова
профспілкового комітету від _ ,
протокол _». Цей запис посвідчується
печаткою.

Отже, нещасні випадки із зазначеними
особами не пов'язані з виробництвом.

Таким чином, суд приходить до висновку,
що відповідач не має правових підстав
для відшкодування органу Пенсійного
фонду України витрат, пов'язаних з
виплатою пенсій по інвалідності
внаслідок нещасного випадку, який
стався не на виробництві.

В розумінні норм статті 94 Кодексу
адміністративного судочинства України
питання про розподіл судових витрат у
справі не розглядається.

На підставі викладеного, керуючись
Конституцією України, Законом України
«Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, що спричинили втрату
працездатності», Законом України «Про
пенсійне забезпечення», Постановою
Правління Пенсійного Фонду України та
Правління Фонду Соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України від 04.03.2003 року №
5-4/4 «Про затвердження Порядку
відшкодування Фондом соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України Пенсійному фонду
України витрат, пов'язаних з виплатою
пенсій по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсій у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання», ст. 2, ст. 7-14, ст. 17-20, ст.
69-72, ст. 86, ст. 94, ст. 122-154, ст. 160-163, ст. 167,
ст. 185, ст. 186, ст. 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

В задоволенні адміністративного
позову Управління Пенсійного фонду
України в Орджонікідзевському районі
м. Маріуполя Донецької області до
Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України в
Орджонікідзевському районі м.
Маріуполя Донецької області про
стягнення сум витрат на виплату пенсій,
призначених у зв'язку з інвалідністю
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання за період з 01.03.2014 року по
31.05.2014 року в сумі 433 грн. 98 коп. -
відмовити повністю.

Постанова Донецького окружного
адміністративного суду може бути
оскаржена в апеляційному порядку.
Апеляційна скарга подається до
адміністративного суду апеляційної
інстанції через суд першої інстанції,
який ухвалив оскаржуване судове
рішення. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 цього Кодексу, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 цього
Кодексу, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Суддя
Давиденко Т.В.