Справа № 2а-306/11
Суддя: Ліщинський А.М.
Дата ухвалення: 2014-07-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 липня 2014 р.
Справа № 38425/11/9104

Колегія суддів Львівського
апеляційного адміністративного суду в
складі :

головуючого судді:
Ліщинського А.М.,

суддів:
Довгої О.І., Запотічного І.І.

розглянувши в порядку письмового
провадження в м.Львові апеляційну
скаргу Департаменту гуманітарної
політики Львівської міської ради на
постанову Галицького районного суду
м.Львова від 12 березня 2011 року у справі
за позовом ОСОБА_1 до Департаменту
гуманітарної політики Львівської
міської ради, треті особи Львівський
міський центр соціальних служб для
сім`ї, дітей та молоді Департаменту
гуманітарної політики Львівської
міської ради, Франківський відділ
соціального захисту Управління
соціального захисту Департаменту
гуманітарної політики Львівської
міської ради про визнання дій
протиправними,-

В С Т А Н О В
И Л А:

Позивач 16.12.2010 року звернувся до суду з
адміністративним позовом до
відповідача про визнання
неправомірними дії відповідача щодо
невизнання її сім`ї багатодітною та
щодо відмови у видачі посвідчень
багатодітної сім'ї, зобов`язання
відповідача вжити заходів для внесення
інформації про її сім`ю до Єдиного
державного автоматизованого реєстру
осіб та зобов`язання видати їй
посвідчення батьків багатодітної сім`ї
та три посвідчення її неповнолітнім
дітям як дітям з багатодітної сім`ї.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що у
вересні 2010 року подала заяву та
необхідні документи у Львівський
міський центр соціальних служб для
сім`ї, дітей та молоді Департаменту
гуманітарної політики Львівської
міської ради для отримання посвідчень
батьків та дітей з багатодітної сім`ї,
однак отримала відмову.

Постановою Галицького районного суду
м.Львова від 12 березня 2011 року
адміністративний позов задоволено
частково. Визнано протиправними дії
Департаменту гуманітарної політики
Львівської міської ради щодо
невизнання сім`ї ОСОБА_2 багатодітною
та щодо відмови у видачі посвідчень
багатодітної сім`ї. Зобов`язано
Департамент гуманітарної політики
Львівської міської ради видати ОСОБА_2
посвідчення батьків багатодітної
сім`ї, а її неповнолітнім дітям
посвідчення дітей з багатодітної сім`ї.

Відповідач постанову оскаржив, не
погодившись із зазначеним судовим
рішенням, подав апеляційну скаргу,
зазначивши, що оскаржувана постанова
винесена з порушенням норм
матеріального та процесуального права
та є незаконною, просить оскаржувану
постанову скасувати та прийняти нову,
якою відмовити в задоволенні позову
повністю.

В апеляційній скарзі покликається на
те, що відповідно до листа
Міністерства юстиції України від 05.05.2010
року №4254-0-26-10-21 багатодітною сім`єю
слід вважати сім`ю, в якій виховується
троє та більше дітей (рідних,
усиновлених та дітей на дякими
встановлено опіку та піклування).

В разі відсутності клопотань від усіх
осіб, які беруть участь у справі, про
розгляд справи за їх участю, суд
апеляційної інстанції може розглянути
справу в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами, якщо справу може бути
вирішено на основі наявних у ній
доказів (ч. 1 ст. 197 КАС України із
змінами і доповненнями, внесеними
згідно із Законом України від 07.07.2010
року N 2453-VI).

Судова колегія заслухавши доповідь
судді-доповідача, перевіривши
матеріали справи і обговоривши
підстави апеляційної скарги, вважає за
необхідне її відхилити з наступних
підстав.

Задовольняючи частково позовні вимоги
суд першої інстанції виходив з того, що
виходячи із загальних засад
пріоритетності законів над урядовими
нормативними актами, враховуючи
положення ст.1 Закону України «Про
охорону дитинства», приходить до
висновку про визнання протиправними
дій відповідача щодо невизнання сім'ї

ОСОБА_2 багатодітною та щодо відмови у
видачі посвідчень багатодітної сім'ї.

Розглядаючи спір, судова колегія
вважає, що місцевий суд повно і
всебічно дослідив і оцінив обставини
по справі, надані сторонами докази,
правильно визначив юридичну природу
спірних правовідносин і закон, який їх
регулює.

Правильність вирішення справи
відповідно до вимог ст.13 КАС України
забезпечується системою: апеляційною
та касаційною. Можливість апеляційного
та касаційного оскарження судових
рішень є принципом адміністративного
судочинства, що спрямований на
забезпечення прав осудності
(законності та обґрунтованості)
судових рішень.

Як встановлено судом та підтверджено
матеріалами справи, що згідно із
свідоцтва про народження позивачка є
матір`ю трьох дітей: ОСОБА_2
ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 та
ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 7-9)

Пунктом 6 ст.92 Конституції України
передбачено, що виключно законами
України визначаються основи
соціального захисту, форми і види
пенсійного забезпечення; засади
регулювання праці і зайнятості, шлюбу,
сім'ї, охорони дитинства, материнства,
батьківства; виховання, освіти,
культури і охорони здоров'я,
екологічної безпеки.

Законами, які містять визначення сім'ї
з дітьми є два: Закон України «Про
охорону дитинства» та Закон України
«Про державну допомогу сім'ям з
дітьми».

Станом на час виникнення спірних
правовідносин стаття 1 Закону України
«Про охорону дитинства» мала
визначення багатодітної сім'ї як сім'ї,
що складається з батьків (або одного з
батьків) і трьох та більше дітей.

Тобто вказане визначення поняття вже
на той момент не допускало іншого
тлумачення, оскільки було в певній мірі
досить чітким.

Однак Міністерство юстиції України
05.05.2010 року роз'ясненням №4554-0-26-10-11
роз'яснило, що сім'ї, які утворені
шляхом повторного шлюбу батьків та
спільного виховання трьох та більше
дітей від попередніх шлюбів без їх
усиновлення не є багатодітними, що
внесло інше тлумачення поняття ніж це
було раніше та порушило усталену
практику тлумачення поняття
«багатодітна сім'я».

Як вже зазначалось вище питання шлюбу,
сім'ї, охорони дитинства, материнства,
батьківства визначаються виключно
законами України, а отже керуватись
роз'ясненнями Міністерства юстиції
України, які за своєю суттю трактують
зміст поняття «багатодітна сім'я»
інакше ніж це викладено в Законі є
помилковим. Між тим слід зазначити, що
роз'яснення Міністерства юстиції
України носять рекомендаційний
характер, не є нормативним актом та не
мають юридичної сили.

Крім вказаного вище слід зазначити, що
16 червня 2011 року Верховною Радою
України прийнято Закон України за
№3525-VI «Про внесення зміни до статті 1
Закону України «Про охорону
дитинства», яким внесено відповідні
зміни у частині визначення термінів.

Так, багатодітна сім'я - сім'я в якій
подружжя (чоловік та жінка) перебуває у
зареєстрованому шлюбі, разом проживає
та виховує трьох і більше дітей, у тому
числі кожного з подружжя, або один
батько (одна мати), який (яка) проживає
разом з трьома і більше дітьми та
самостійно їх виховує. До складу
багатодітної сім'ї включаються також
діти, які навчаються за денною формою
навчання у загальноосвітніх,
професійно-технічних та вищих
навчальних закладах, - до закінчення
навчальних закладів, але не довше ніж
до досягнення ними 23 років.

Колегія суддів зазначає, що по суті
після внесення цих змін поняття
«багатодітна сім'я» було більше
деталізовано.

Відповідно до абзацу 2 ч.1 ст.2 закону
України «Про державну допомогу сім'ям з
дітьми» сім'я з дітьми - це поєднане
родинними зв'язками та зобов'язаннями
щодо утримання коло осіб, у якому
виховуються рідні, усиновлені діти, а
також діти, над якими встановлено опіку
чи піклування.

Згідно ч.2, 4 ст.3 СК України сім'ю
складають особи, які спільно
проживають, пов'язані спільним побутом,
мають взаємні права та обов'язки.
Дитина належить до сім'ї своїх батьків
і тоді, коли спільно з ними не проживає.
Сім'я створюється на підставі шлюбу,
кровного споріднення, усиновлення, а
також на інших підставах, не
заборонених законом і таких, що не
суперечать моральним засадам
суспільства.

Керуючись вищенаведеним колегія
суддів вважає, що оскільки позивачка
перебуває у зареєстрованому шлюбі,
разом проживає та виховує 3-ох дітей має
право на отримання статусу
багатодітної сім`ї.

За таких обставин справи колегія
суддів приходить до переконання, що суд
першої інстанції прийшов до
правильного висновку вирішуючи даний
публічно-правовий спір, правильно
встановив фактичні обставини справи та
надав їм у оскаржуваному судовому
рішенні належну правову оцінку, відтак
подана апеляційна скарга задоволенню
не підлягає.

Відповідно до ст.200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи і
ухвалив судове рішення з додержанням
норм матеріального і процесуального
права.

Судова колегія вважає, що доводи
апеляційної скарги не являються
суттєвими і не складають підстави для
висновку про неправильне застосування
судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права,
які призвели до неправильного
вирішення справи.

Керуючись статтями 160, 195, 197, 198 п.1, 200, 205,
206, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів,-

У Х В А Л И
Л А:

Апеляційну скаргу Департаменту
гуманітарної політики Львівської
міської ради залишити без задоволення,
а постанову Галицького районного суду
м.Львова від 12 березня 2011 року у справі
№2а-306/11 - без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, що беруть участь у справі, може
бути оскаржена протягом двадцяти днів
шляхом подання касаційної скарги
безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Головуючий суддя
А.М.Ліщинський

Судді
О.І.Довга

І.І.Запотічний