Справа № 813/4251/14
Суддя: Сидор Наталія Теодозіївна
Дата ухвалення: 2014-07-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
№ 813/4251/14
Львівський окружний адміністративний
суд в складі:
головуючого - судді Сидор Н.Т.,
за участю секретаря судового засідання
представників позивача Тодорович О.В.,
представника відповідача Сторожук Н.Б.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові адміністративну
справу за позовом Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в м. Червонограді
до Державної податкової інспекції у м.
Червонограді Головного управління
Міндоходів у Львівській області про
визнання протиправним та скасування
податкового-повідомлення рішення,
До Львівського окружного
адміністративного суду з позовом до
Державної податкової інспекції у м.
Червонограді Головного управління
Міндоходів у Львівській області (далі -
відповідач, ДПІ у м. Червонограді)
звернулось Відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в м. Червонограді,
в якому просить визнати протиправним
та скасувати податкове
Позов мотивований тим, що прийняте
відповідачем податкове
повідомлення-рішення є протиправне з
тих причин, що податковий розрахунок
сум доходу, нарахованого (сплаченого)
на користь платників податків, і сум
утриманого з них податку, форма 1-ДФ
направлявся на адресу відповідача в
електронному вигляді, однак з
незалежних від позивача обставин, а
саме, як стверджує позивач, з технічних
причин, відповідачем не приймалась.
Зазначає, що позивач подавав податкову
звітність в паперовому виді, але
відповідач відмовився таку приймати,
мотивуючу таку відмову тим, що на
позивача покладається обов'язок
надавати таку звітність у цифровому
У судовому засідання представник
позивача просив позовні вимоги
задовольнити повністю, з підстав
Відповідач проти позову заперечив,
подав суду письмові заперечення, в
котрих зазначає, що рішення прийнято
ним правомірно, підстав для скасування
такого немає, оскільки податкова
звітність, що надсилалась позивачем не
була прийнята податковим органом в
строки такого надіслання, так як
позивач при надісланні податкової
звітності не зазначав усіх необхідних
реквізитів, що є обов'язковою умовою за
котрої є можливе її прийняття на
центральному рівні ДПС України, а
відтак податкова звітність вчасно
В судовому засіданні представник
відповідача проти позову заперечив,
покликаючись на висновки викладені в
акті перевірки та на подані письмові
заперечення, в задоволенні позовних
вимог просив відмовити повністю.
Заслухавши пояснення представників
сторін, дослідивши матеріали справи,
суд встановив наступні правовідносини.
20.05.2014 року ДПІ у м. Червонограді
проведено камеральну перевірку
податкового розрахунку сум доходу,
нарахованого (сплаченого) на користь
платників податків, і сум утриманого з
них податку, форма 1-ДФ по податку з
доходів фізичних осіб, за 4 квартал 2013
року, результат проведення котрої
оформлено актом від 20.05.2014 року №456/17-
01/25258320, в котрому встановлено, що
платником податків несвоєчасно подано
податковий розрахунок сум доходу,
нарахованого (сплаченого) на користь
платників податків, і сум утриманого з
них податку, форма 1-ДФ чим порушено
вимоги п.119.2 ст.119 Податкового кодексу
України (далі-ПК України).
Позивачем було реалізовано право
адміністративної процедури оскарження
винесеного податкового повідомлення
рішення, проте позитивного результату
для нього не настало, оскаржуване
рішення податковим органом залишено в
силі.

Не погоджуючись з прийнятим ДПІ у м.
Червонограді податковим
повідомленням-рішенням позивач
оскаржив його до суду.

Вирішуючи спір, суд виходить з
наступного.

Відповідно до п.46.1. ст.46 ПК України
податкова декларація, розрахунок (далі
- податкова декларація) - документ, що
подається платником податків (у тому
числі відокремленим підрозділом у
випадках, визначених цим Кодексом)
контролюючому органу у строки,
встановлені законом, на підставі якого
здійснюється нарахування та/або сплата
податкового зобов'язання, чи документ,
що свідчить про суми доходу,
нарахованого (виплаченого) на користь
платників податків - фізичних осіб,
суми утриманого та/або сплаченого
податку.

За положеннями ст. 48 ПК України
податкова декларація складається за
формою, затвердженою в порядку,
визначеному пунктом 46.5 статті 46 цього
Кодексу та повинна бути підписана
керівником платника податків або
уповноваженою особою, а також особою,
яка відповідає за ведення
бухгалтерського обліку та подання
податкової декларації до
контролюючого органу. У разі ведення
бухгалтерського обліку та подання
податкової декларації безпосередньо
керівником платника податку така
податкова декларація підписується
таким керівником;

Достатнім підтвердженням справжності
документа податкової звітності є
наявність оригіналу підпису
уповноваженої особи на документі у
паперовій формі або наявність в
електронному документі електронного
цифрового підпису платника податку.

Згідно з п. 49.1 ст. 49 ПК України податкова
декларація подається за звітний період
в установлені цим Кодексом строки
контролюючому органу, в якому
перебуває на обліку платник податків.

Платник податків зобов'язаний за
кожний встановлений цим Кодексом
звітний період подавати податкові
декларації щодо кожного окремого
податку, платником якого він є,
відповідно до цього Кодексу незалежно
від того, чи провадив такий платник
податку господарську діяльність у
звітному періоді.

Пунктом 49.3 ст. 49 ПК України передбачено,
що податкова декларація подається за
вибором платника податків, якщо інше не
передбачено цим Кодексом, в один із
таких способів:

а) особисто платником податків або
уповноваженою на це особою;

б) надсилається поштою з повідомленням
про вручення та з описом вкладення;

в) засобами електронного зв'язку в
електронній формі з дотриманням умови
щодо реєстрації електронного підпису
підзвітних осіб у порядку, визначеному
законодавством.

Акредитований центр сертифікації
ключів центрального органу виконавчої
влади, що забезпечує формування та
реалізує державну податкову і митну
політику, безоплатно надає особам, які
мають намір подавати податкову
декларацію в електронній формі,
послуги у сфері електронного цифрового
підпису (п. 49.4 ст. 49 ПК України).

Відповідно до п.49.5 ст. 49 ПК України у
разі надсилання податкової декларації
поштою, платник податку зобов'язаний
здійснити таке відправлення на адресу
відповідного контролюючого органу не
пізніше ніж за десять днів до
закінчення граничного строку подання
податкової декларації, визначеного
цією статтею, а при поданні податкової
звітності в електронній формі, - не
пізніше закінчення останньої години
дня, в якому спливає такий граничний
строк.

Строки подання податкової звітності
визначені, зокрема, в п. п. 49.18.2 п. 49.18 ст.
49 ПК України, відповідно до якого
податкові декларації, крім випадків,
передбачених цим Кодексом, подаються
за базовий звітний (податковий) період,
що дорівнює календарному кварталу або
календарному півріччю (у тому числі в
разі сплати квартальних або піврічних
авансових внесків) - протягом 40
календарних днів, що настають за
останнім календарним днем звітного
(податкового) кварталу (півріччя).

Як вбачається з матеріалів справи,
позивачем податковий розрахунок сум
доходу, нарахованого (сплаченого) на
користь платників податків, і сум
утриманого з них податку, форма 1-ДФ по
податку з доходів фізичних осіб за 4
квартал 2013 року подано 17.02.2014 року попри
встановлений термін 10 лютого 2014 року.

Подання платником податків податкових
документів в електронному вигляді
засобами телекомунікаційного зв'язку
до контролюючого органу повинно
здійснюватись відповідно до Закону
України "Про електронні документи та
електронний документообіг" та
Інструкції з підготовки і подання
податкових документів в електронному
вигляді засобами телекомунікаційного
зв'язку, затвердженого наказом ДПА
України від 10.04.2008 року № 233 (надалі -
Інструкція №233).

Відповідно до пунктів 1-3 розділу 3
Інструкції №233 податкові документи в
електронному вигляді можуть бути
надіслані до органів ДПС засобами
телекомунікаційного зв'язку за звітні
періоди у терміни, визначені
законодавством для відповідних
податкових документів у паперовій
формі.

При відправленні електронних
документів платник податків
самостійно визначає кінцевий термін їх
відправлення (враховуючи час на
своєчасну доставку документів до
органів ДПС у разі можливого
пошкодження телекомунікаційного
зв'язку або ненадходження першої
квитанції).

Податкова звітність в електронному
вигляді, отримана органами ДПС пізніше
терміну, встановленого законодавством
для податкової звітності, вважається
поданою з порушенням терміну.

Згідно п. 5 розділу 3 Інструкції №233
платник податку отримує в органі ДПС за
місцем реєстрації або на WEB-сайті ДПА чи
регіональної ДПА текст примірного
договору про визнання електронних
документів (додаток 1), безкоштовне
спеціалізоване програмне забезпечення
формування та подання до органів ДПС
податкових документів в електронному
вигляді.

Ознайомившись з редакцією договору,
платник податку заповнює необхідні
реквізити, у тому числі вписує свою
електронну адресу, підписує та
скріплює печаткою два примірники
договору (для фізичної особи суб'єкта
підприємницької діяльності за
наявності печатки).

Судом встановлено, що 16.01.2014 року
позивачем отримано договір про
визнання електронних документів.

Зазначений договір та податковий
розрахунок сум доходу, нарахованого
(сплаченого) на користь платників
податків, і сум утриманого з них
податку, форма 1-ДФ по податку з доходів
фізичних осіб за 4 квартал 2013 року
позивач направив податковому органу.

Відповідно до п. 7 розділу 3 Інструкції
№233 після одержання від платника
податків податкового документа в
електронному вигляді органи ДПС
проводять його розшифрування,
перевірку ЕЦП, перевірку відповідності
електронного документа затвердженому
формату (стандарту);

За результатом надіслання електронних
документів платнику надсилається
квитанція.

Перша квитанція є підтвердженням
платнику податків передачі його
податкових документів в електронному
вигляді до органу ДПС засобами
телекомунікаційного зв'язку.
Ця квитанція надсилається
органами ДПС на електронну адресу
платника податків, з якої було
надіслано податкову звітність. Другий
примірник першої квитанції в
електронному вигляді зберігається в
органі ДПС. Якщо на електронну адресу
платника податків не надійшла перша
квитанція, то податковий документ
вважається неодержаним.

Підтвердженням платнику
податків прийняття його податкових
документів до бази даних ДПС є друга
квитанція в електронному вигляді у
текстовому форматі, в якій
визначаються реквізити прийнятого
податкового документа в електронній
формі, відповідність податкового
документа в електронній формі
затвердженому формату (стандарту)
електронного документа, результати
перевірки ЕЦП, інформація про платника
податків, дата та час приймання,
реєстраційний номер, податковий
період, за який подається податкова
звітність, та дані про відправника
квитанції. На цю квитанцію
накладається ЕЦП органу ДПС,
здійснюється її шифрування та
надсилання платнику податків засобами
телекомунікаційного зв'язку. Другий
примірник другої квитанції в
електронному вигляді зберігається в
органі ДПС.

Якщо надіслані податкові документи
сформовано з помилкою, то платнику
податків надсилається друга квитанція
в електронному вигляді у текстовому
форматі про неприйняття податкових
документів в електронному вигляді із
зазначенням причин. На цю квитанцію
накладається ЕЦП органу ДПС,
здійснюється її шифрування та
надсилання платнику податків засобами
телекомунікаційного зв'язку. Другий
примірник другої квитанції в
електронному вигляді зберігається в
органі ДПС.

Як вбачається з наявного в матеріалах
справи роздрукованого витягу з
комп'ютерної бази відповідача договору
про визнання електронних документів,
то в такому в порушення п. 5 розділу 3
Інструкції № 233 позивачем не заповнено
обов'язкових реквізитів, а саме не
заповнене поле "Адреса ДПС", у зв'язку з
чим даний договір не був прийнятий на
центральному рівні ДПС України, про що
свідчить наявна в матеріалах справи
квитанція №1 від 16.01.2014 року.

Як вбачається з даної квитанції №1, то
позивачу було зазначено про
необхідність технічних виправлень, а
саме «невірний підпис» - сертифікат
відсутній в базі сертифікатів".

20.01.2014 року позивачем повторно
відправлено податковий розрахунок сум
доходу, нарахованого (сплаченого) на
користь платників податків, і сум
утриманого з них податку, форма 1-ДФ, але
документ не прийнято на центральному
рівні Міністерства доходів і зборів
України, оскільки попередньо 16.01.2014
року був відхилений договір „Про
визнання електронних документі" у
зв'язку з не заповненням обов'язкових
реквізитів.

Наведенні обставини дають суду
змогу дійти до висновку, що позивачу
для відправки підготовлених звітів
засобами електронного зв'язку,
необхідно укласти договір „Про
визнання електронних документів"
згідно чинного законодавства, а саме
Інструкції №233.

Так згідно Інструкції №233
договір підписується особистими
ключами посадових осіб та
відправляється до Міністерства
доходів і зборів України, однак, для
уточнення реквізитів необхідних для
заповнення відповідних полів договору
необхідно звернутись в податкову
інспекцію за місцем реєстрації. Термін
розгляду договору з боку контролюючого
органу становить п'ять робочих днів.

Після отримання квитанції про успішне
прийняття договору контролюючим
органом можна відправляти електронні
звіти.

Для відправки підготовлених звітів
платнику надається можливість
скористатись онлайн сервісом подання
електронної звітності з допомогою ЕЦП
та програмним забезпеченням для
підготовки та відправки електронної
звітності.

Покликання позивача, про те, що ним
протягом січня 2014 року неодноразово
направлявся податковий розрахунок сум
доходу, нарахованого (сплаченого) на
користь платників податків, і сум
утриманого з них податку, форма 1-ДФ по
податку з доходів фізичних осіб, та
такий був отриманий відповідачем
спростовується наявним в матеріалах
справи роздрукованим витягом з
комп'ютерної бази відповідача,
договору про визнання електронних
документів, з котрого вбачається, що
позивачем не заповнено обов'язкових
реквізитів, а саме не заповнене поле
"Адреса ДПС", у зв'язку з чим даний
договір не був прийнятий на
центральному рівні ДПС України, про що
також свідчить наявна в матеріалах
справи квитанція №1 від 16.01.2014 року, а
відтак оскільки необхідною умовою
укладення договору є заповнення усіх
реквізитів, що не зроблено позивачем,
то суд за таких умов має змогу говорити
проте, що такий договір не був
позивачем укладений з його ж вини, що і
було причиною неотримання звітності
відповідачем.

А відтак, твердження позивача про
отримання відповідачем
надісланогоподаткового розрахунку сум
доходу, нарахованого (сплаченого) на
користь платників податків, і сум
утриманого з них податку, форма 1-ДФ по
податку з доходів фізичних осіб, не
знаходять свого підтвердження,
оскільки отримання позивачем
квитанції №1 від 16.01.2014 року свідчить
лише про скерування податкової
звітності електронним шляхом, а не про
отримання, оскільки належним доказом
отримання надісланої звітності є
отримання квитанції №2, як це
передбачено Інструкцією №233.

Як це свідчать матеріали справи, а
саме квитанція №2 податковий
розрахунок сум доходу, нарахованого
(сплаченого) на користь платників
податків, і сум утриманого з них
податку, форма 1-ДФ по податку з доходів
фізичних осіб за 4 квартал 2013 року
відповідачем отримано лише 17.02.2014 року,
що є прямим свідченням того, що такий
подано з порушенням встановлених
податковим законодавством строків
подання податкової звітності.

Доводи позивача, щодо чинення
відповідачем перешкод у подання
податкової звітності у друкованому
вигляді, судом відхиляються оскільки
на підтвердження таких обставин
позивачем не надано жодного належного
та допустимого доказу.

Слід врахувати, що у відповідності до
вимог п. 3 ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах
щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії).

Статтею 11 КАС України визначено,
що розгляд і вирішення справ в
адміністративних судах здійснюється
на засадах змагальності сторін та
свободи в наданні ними суду своїх
доказів і доведенні перед судом їх
переконливості.

Суд звертає увагу на те, що відповідно
до ст.71 КАС України кожна сторона
повинна довести ті обставини, на яких
ґрунтуються її вимоги та заперечення, а
суд, згідно ст. 86 КАС України оцінює
докази, які є у справі, за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні.

Всупереч наведеним вимогам позивач не
надав суду належних, необхідних та
достатніх доказів щодо
неправомірності прийняття
відповідачем оскаржуваного
податкового повідомлення-рішення.

Враховуючі викладені норми чинного
законодавства, всебічно розглянувши
матеріали адміністративної справи, суд
дійшов висновку про необґрунтованість
заявлених позовних вимог, та вважає, що
в задоволені позову слід відмовити за
безпідставністю.

Щодо судових витрат, то такі у справі
відсутні і у відповідності до ст. 94 КАС
України зі сторін не стягуються.

Керуючись ст. ст. 4, 7-11, 14, 69-72, 86, 87, 94, 158-163,
167 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд

п о с
т а н о в и в:

в задоволенні адміністративного
позову відмовити повністю.

Судові витрати стягненню зі сторін не
підлягають.

Постанова може бути оскаржена до
Львівського апеляційного
адміністративного суду. Апеляційна
скарга подається до адміністративного
суду апеляційної інстанції через суд
першої інстанції, який ухвалив
оскаржуване судове рішення. Копія
апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
суду апеляційної інстанції. Апеляційна
скарга подається протягом десяти днів
з дня отримання повного тексту
постанови.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Повний текст постанови складено
та підписано 21.07.2014 року.

Суддя
Сидор Н.Т.