Справа № 2а-16195/10/17/0170
Суддя: Весельська Т.Ф.
Дата ухвалення: 2014-07-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 липня 2014 року м. Київ
К/9991/972/12

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

Весельської Т.Ф.,

Амєліна С.Є.,

Заїки М.М.,

провівши у порядку касаційного
провадження попередній розгляд
адміністративної справи

за позовною заявою Управління
Пенсійного фонду України в Київському
районі міста Сімферополя Автономної
Республіки Крим до Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України у місті
Сімферополі Автономної Республіки
Крим про стягнення коштів,

провадження в якій відкрито за
касаційними скаргами Управління
Пенсійного фонду України в Київському
районі міста Сімферополя Автономної
Республіки Крим та Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України у місті
Сімферополі Автономної Республіки
Крим на постанову Окружного
адміністративного суду Автономної
Республіки Крим від 7 червня 2011 року та
ухвалу Севастопольського апеляційного
адміністративного суду від 9 листопада
2011 року,-

в с т а н о в и л а:

У грудні 2010 року Управління Пенсійного
фонду України в Київському районі
міста Сімферополя Автономної
Республіки Крим (далі - Управління ПФУ)
пред'явило в суді позов, в якому просило
суд стягнути з Відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України у місті
Сімферополі Автономної Республіки
Крим (далі - Відділення Фонду) витрати
по особових справах потерпілих, яким
виплачено пенсії по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання (втраті годувальника) за
листопад 2010 року у розмірі 6 485 гривень 36
копійок.

Постановою Окружного
адміністративного суду Автономної
Республіки Крим від 7 червня 2011 року,
залишеною без змін ухвалою
Севастопольського апеляційного
адміністративного суду від 9 листопада
2011 року позовні вимоги задоволено
частково. Стягнуто з Відділення Фонду
на користь Управління ПФУ суми
невідшкодованих витрат на виплату та
доставку пенсій по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання та пенсій у зв'язку з
втратою годувальника, який помер
внаслідок нещасного випадку на
виробництві чи професійного
захворювання, в розмірі 1 000 гривень 97
копійок. В задоволенні решти позовних
вимог відмовлено.

В обґрунтування касаційних скарг
сторони посилаються на порушення
судами норм матеріального та
процесуального права, у зв'язку з чим
Управління ПФУ ставить питання про
скасування прийнятих судами
попередніх інстанцій рішень та
ухвалення нового рішення про
задоволення позову, а Відділення Фонду
- про скасування судових рішень та
ухвалення нової постанови про відмову
в задоволенні позову.

Заслухавши доповідь судді,
обговоривши доводи касаційних скарг,
перевіривши матеріали справи та
рішення, що приймалися під час її
розгляду, колегія суддів вважає, що
касаційна скарга задоволенню не
підлягає з таких підстав.

Судами встановлено, що спірні
правовідносини у даній справі виникли
у зв`язку з відмовою Відділення Фонду
відшкодувати Управлінню ПФУ витрати
на виплату пенсій по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання та пенсії у зв'язку з
втратою годувальника, який помер
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання громадянам ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9,
ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12 за листопад 2010
року у розмірі 6 485 гривень 36 копійок, з
яких: основний розмір пенсії - 1 095
гривень 64 копійки; державна адресна
допомога - 5 389 гривень 72 копійки.

Свою відмову відповідач
мотивував відсутністю у нього особових
справ зазначених потерпілих, а також
тим, що при здійсненні вибіркової
перевірки пенсійних справ ним виявлено
невідповідність даних про особу
потерпілого ОСОБА_12 у документах, які
підтверджують причинний зв'язок його
інвалідності з нещасним випадком на
виробництві.

Задовольняючи позовні вимоги лише в
частині стягнення основного розміру
пенсій та витрат на їх доставку, суд
першої інстанції, з висновком якого
погодився апеляційний суд, виходив з
того, що пенсія по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання є наслідком страхування
від нещасного випадку на виробництві
та професійного захворювання. Належним
страховиком, який має надавати
застрахованій особі матеріальну
допомогу чи соціальні послуги
відповідно до статті 25 Закону України
від 23 вересня 1999 року № 1105-XIV "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності" (далі - Закон № 1105-XIV), є
Фонд соціального страхування від
нещасних випадків. Суди стягнули з
Відділення Фонду лише витрати на
виплату основного розміру пенсій, а в
задоволенні позовних вимог про
стягнення державної адресної допомоги
відмовили.

Також суди відмовили у задоволенні
позовних вимог у частині стягнення
витрат на виплату і доставку пенсії по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві ОСОБА_12,
посилаючись на те, що Управління ПФУ
під час розгляду справи не довело
наявність підстав для призначення
зазначеній особі такої пенсії.

Колегія суддів погоджується з
зазначеним висновком судів.

Відповідно до частини першої статті 21
Закону № 1105-ХІV у разі настання
страхового випадку Фонд соціального
страхування від нещасних випадків
зобов'язаний у встановленому
законодавством порядку своєчасно та в
повному обсязі відшкодовувати шкоду,
заподіяну працівникові внаслідок
ушкодження його здоров'я або в разі
його смерті, виплачуючи йому або
особам, які перебували на його
утриманні: допомогу у зв'язку з
тимчасовою непрацездатністю до
відновлення працездатності або
встановлення інвалідності; одноразову
допомогу в разі стійкої втрати
професійної працездатності або смерті
потерпілого; щомісяця грошову суму в
разі часткової чи повної втрати
працездатності, що компенсує
відповідну частину втраченого
заробітку потерпілого; пенсію по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання; пенсію у
зв'язку з втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання.

Згідно з пунктом 4 Порядку
відшкодування Фондом соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України Пенсійному фонду
витрат, пов'язаних з виплатою пенсій по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсій у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, затвердженого
постановою правління Пенсійного фонду
України та правління Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України від 4 березня 2003
року № 5-4/4 (далі - Порядок № 5-4/4),
відшкодуванню підлягають суми, що
виплачуються відповідно до Законів
України "Про пенсійне забезпечення",
"Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності" та інших
нормативно-правових актів, а саме: сума
основного розміру пенсії по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсії у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання; щомісячна цільова
грошова допомога на прожиття, якщо така
надавалася пенсіонеру, який одержував
вищезазначену пенсію; допомога на
поховання сім'ї померлого або особі,
яка здійснила поховання особи, яка
отримувала вищезазначену пенсію; сума
витрат Пенсійного фонду з виплати і
доставки вищезазначених пенсій.

Крім того, статтею 24 Закон № 1105-ХІV
передбачено, що якщо після призначення
застрахованій особі матеріальної
допомоги чи надання соціальних послуг
між Фондом соціального страхування від
нещасних випадків і страховиками з
інших видів соціального страхування
виникають спори щодо понесених витрат,
виплата здійснюється страховиком, до
якого звернувся застрахований. При
цьому страховик, до якого звернувся
застрахований, має право звернутися до
відповідного страховика з інших видів
соціального страхування щодо
відшкодування понесених ним витрат.

Відповідно до статті 7 Закону України
від 22 лютого 2001 року № 2272-IIІ "Про
страхові тарифи на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності"
(далі - Закон № 2272-IIІ), згідно з якою Фонд
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України сплачує страхові
виплати і надає соціальні послуги
працівникам (членам їх сімей), які
потерпіли на виробництві до 1 квітня 2001
року, з того часу, коли відповідні
підприємства передали йому в
установленому порядку документи, що
підтверджують право цих працівників
(членів їх сімей) на такі страхові
виплати та соціальні послуги, або коли
таке право встановлено в судовому
порядку.

Потерпілі, документи яких не були
передані до Фонду, продовжують
отримувати належні виплати і соціальні
послуги від свого роботодавця,
Пенсійного фонду України та Фонду
соціального страхування України. При
цьому кошти, виплачені потерпілому
страхувальником, зараховуються Фондом
у рахунок його страхових внесків на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, а між страховиками з
інших видів страхування і Фондом у
подальшому відбуваються відповідні
розрахунки.

Аналіз наведених правових норм
дає підстави для висновку, що,
незалежно від наявності особової
справи потерпілого, Відділення Фонду, у
разі виплати Управлінням ПФУ пенсії
особам, яким призначено пенсії по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві, професійного
захворювання, або у зв`язку з втратою
годувальника, який помер внаслідок
нещасного випадку на виробництві,
професійного захворювання, зобов`язане
провести відповідні розрахунки, тобто
відшкодувати Управлінню ПФУ ці
виплати.

Також колегія судів касаційної
інстанції погоджується з висновками
судів попередніх інстанцій щодо
неправомірності включення позивачем
до суми виплати пенсії по інвалідності
адресної допомоги.

Статтею 1 Основ Законодавства України
про загальнообов`язкове державне
соціальне страхування від 14 січня 1998
року № 16/98-ВР (далі - Основи)
встановлено, що загальнообов'язкове
державне соціальне страхування - це
система прав, обов'язків і гарантій, яка
передбачає надання соціального
захисту, що включає матеріальне
забезпечення громадян у разі хвороби,
повної, часткової або тимчасової
втрати працездатності, втрати
годувальника, безробіття з незалежних
від них обставин, а також у старості та
в інших випадках, передбачених законом,
за рахунок грошових фондів, що
формуються шляхом сплати страхових
внесків власником або уповноваженим
ним органом, громадянами, а також
бюджетних та інших джерел,
передбачених законом.

Відповідно до статті 4 Основ, залежно
від страхового випадку є такі види
загальнообов'язкового державного
соціального страхування:

- пенсійне страхування;

- страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими похованням;

- медичне страхування;

- страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності;

- страхування на випадок
безробіття;

- інші види страхування,
передбачені законами України.

Відносини, що виникають за
зазначеними видами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування, регулюються
окремими законами, прийнятими
відповідно до цих Основ.

Перелік соціальних послуг та
виплат, які здійснюються та
відшкодовуються Відділенням Фонду,
наведено у статті 21 Закону України від
23 вересня 1999 року № 1105-XIV "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності" (далі - Закон
№ 1105-XIV). Відповідно до цієї статті,
Фонд зобов'язаний у встановленому
законодавством порядку своєчасно та в
повному обсязі відшкодовувати шкоду,
заподіяну працівникові внаслідок
ушкодження його здоров'я, в тому числі
пенсію по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсії у
зв'язку з втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, у разі настання
страхового випадку.

Статтею 81 Закону України від 5
листопада 1991 року № 1788-XII "Про пенсійне
забезпечення" визначено, що
призначення та виплата пенсій, у тому
числі пенсій по інвалідності внаслідок
трудового каліцтва або професійного
захворювання, здійснюється органами
ПФУ. Механізм відшкодування Фондом
витрат, пов`язаних з виплатою пенсій по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсій у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, визначено Порядком № 5-4/4.

Пунктом 4 Порядку № 5-4/4 встановлено
перелік виплат, які відшкодовуються
Фондом соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України
Пенсійному фонду, до яких, зокрема,
відносяться:

- сума основного розміру пенсії по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсії у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання;

- щомісячна цільова грошова
допомога на прожиття, якщо така
надавалася пенсіонеру, який одержував
вищезазначену пенсію;

- допомога на поховання сім'ї
померлого або особі, яка здійснила
поховання особи, яка отримувала
вищезазначену пенсію;

- сума витрат Пенсійного фонду з
виплати і доставки вищезазначених
пенсій.

Цим Порядком не передбачено
відшкодування Управлінню ПФУ витрат,
пов'язаних з виплатою державної
адресної допомоги.

Зазначена правова позиція була
висловлена Верховним Судом України у
постановах від 20 листопада 2011 року
(справа № 21- 361а12), від 20 червня 2011
року (справа № 21-118а11), яка, відповідно
до приписів статті 244-2 КАС України, є
обов`язковою для всіх судів України.

З огляду на вказане, колегія суддів
погоджується з рішеннями судів
попередніх інстанцій щодо задоволення
позову в частині стягнення з
Відділення Фонду на користь Управління
ПФУ лише не відшкодованих витрат на
виплату і доставку основної пенсії з
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві чи професійного
захворювання (втраті годувальника)
громадянам ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6,
ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9,
ОСОБА_10, ОСОБА_11 у розмірі 1 000 гривень 97
копійок.

Що ж стосується висновку судів про
безпідставність позовних вимог в
частині зобов'язання Відділення Фонду
відшкодувати Управлінню ПФУ витрати на
виплату пенсії по інвалідності
громадянину ОСОБА_12, то колегія суддів
погоджується з ним з огляду на таке.

Судами встановлено, що підставою для
призначення ОСОБА_12, який народився
ІНФОРМАЦІЯ_1, пенсії по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві є акт про нещасний випадок
на виробництві від 24
листопада 1962 року. Однак, у акті
Кримської обласної лікарсько-трудової
експертної комісії від 10 січня 1969 року
№ 48, яка встановила причинний зв'язок
захворювання з виробничою травмою, рік
народження ОСОБА_12 зазначено як 1932. У
зв'язку з виявленням зазначеної
невідповідності, Відділення Фонду
відмовилося відшкодувати Управлінню
ПФУ витрати на виплату пенсії
зазначеній особі.

Оскільки для вирішення питання про
стягнення витрат на виплату пенсій по
інвалідності, яка наступила внаслідок
нещасного випадку на виробництві,
визначальною обставиною є
причинно-наслідковий зв'язок між
відповідним випадком на виробництві та
інвалідністю особи, а Управління ПФУ
доказів на його підтвердження не
надало, розбіжність у первинних
документах не усунуло, суди
обґрунтовано відмовили йому в
задоволенні позовних вимог в частині
відшкодування пенсії ОСОБА_12

З огляду на те, що доводи касаційних
скарг наведених висновків не
спростовують, суди під час розгляду
справи правильно застосували норми
матеріального та процесуального права
при ухваленні судових рішень, то,
згідно з правилами частини першої
статті 224 Кодексу адміністративного
судочинства України, підстави для їх
скасування відсутні.

Керуючись статтями 220-1, 224, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Касаційні скарги Управління
Пенсійного фонду України в Київському
районі міста Сімферополя Автономної
Республіки Крим та Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України у місті
Сімферополі Автономної Республіки
Крим відхилити, а постанову Окружного
адміністративного суду Автономної
Республіки Крим від 7 червня 2011 року та
ухвалу Севастопольського апеляційного
адміністративного суду від 9 листопада
2011 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
сторонам у справі та оскарженню не
підлягає.

Судді
Т.Ф. Весельська

С.Є. Амєлін

М.М. Заїка