Справа № 589/253/13-а (2а/589/28/13)
Суддя: Мороз Л.Л.
Дата ухвалення: 2014-07-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 липня 2014 року м.
Київ К/800/37493/13

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі

головуючого: Мороз Л.Л.,

суддів: Горбатюка С.А.,

Шведа Е.Ю.

розглянула у порядку попереднього
розгляду касаційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в м. Шостці та
Шосткинському районі Сумської області
на постанову Сумського окружного
адміністративного суду від 02.04.2013 року
та ухвалу Харківського апеляційного
адміністративного суду від 17.06.2013 року
у справі за позовом ФО-П ОСОБА_2 до
Управління Пенсійного фонду України в
м. Шостці та Шосткинському районі
Сумської області про скасування
вимоги,

ВСТАНОВИЛА:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_2
звернулась до суду з позовною заявою до
управління Пенсійного фонду України в
м.Шостці та Шосткинському районі, та
уточнивши позовні вимоги, просила
визнати протиправною та скасувати
вимогу про сплату боргу від 13.02.2013року
№ Ф-910.

Постановою Сумського окружного
адміністративного суду від 02.04.2013 року,
залишеною без змін ухвалою
Харківського апеляційного
адміністративного суду від 17.06.2013 року,
адміністративний позов фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2 до управління
Пенсійного фонду України в м.Шостці та
Шосткинському районі Сумської області
про визнання протиправною та
скасування вимоги задоволено.
Визнано протиправною та скасовано
вимогу управління Пенсійного фонду
України в м.Шостці та Шосткинському
районі Сумської області про сплату
боргу від 13.02.2013року № Ф-910.

Не погоджуючись з судовими рішеннями
першої та апеляційної інстанції у
справі, Управління Пенсійного фонду
України в м. Шостці та Шосткинському
районі Сумської області подало до
Вищого адміністративного суду України
касаційну скаргу у якій, посилаючись на
порушення судами норм матеріального та
процесуального права, просить
скасувати рішення судів першої та
апеляційної інстанції та прийняти нове
рішення, яким відмовити у позові.

Відповідно до частини 2 статті 220
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
переглядає судові рішення судів першої
та апеляційної інстанцій у межах
касаційної скарги, але при цьому може
встановлювати порушення норм
матеріального чи процесуального права,
на які не було посилання в касаційній
скарзі.

Заслухавши доповідь судді Вищого
адміністративного суду України
стосовно обставин, необхідних для
прийняття рішення судом касаційної
інстанції, перевіривши і обговоривши
доводи касаційної скарги,
проаналізувавши правильність
застосування судами першої та
апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
колегія суддів дійшла висновку, що
касаційна скарга не підлягає
задоволенню з таких підстав.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що ОСОБА_2 є пенсіонером
за віком (пенсія за віком на пільгових
умовах при повному пільговому стажі (за
списом №1), зареєстрована як фізична
особа-підприємець та перебуває на
спрощеній системі оподаткування.

13.02.2013 року відповідачем сформовано
вимогу про сплату боргу №Ф 910 , а саме
єдиного внеску в розмірі 4565,83 грн.

Позивач звернувся до суду з позовом,
вважає дії відповідача неправомірними,
оскільки він є пенсіонерами за віком, а
тому звільняється від сплати єдиного
внеску.

Відповідач вважає позов
необґрунтованим та зазначає, що
оскільки позивач є пенсіонером за
віком на пільгових умовах, тому пільга
щодо звільнення від сплати єдиного
внеску на нього не поширюється.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 4
Закону України від 08 липня 2010 року
№2464-VІ «Про збір та облік єдиного
внеску за загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» платником
єдиного внеску є фізичні особи -
підприємці, в тому числі ті, які обрали
спрощену систему оподаткування.

Згідно з частиною четвертою статті 4
Закону України від 08 липня 2010 року №
2464-VІ «Про збір та облік єдиного внеску
за загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» особи,
зазначені у пункті 4 частини 1 цієї
статті, які обрали спрощену систему
оподаткування, звільняються від сплати
за себе єдиного внеску, якщо вони є
пенсіонерами за віком або інвалідами
та отримують відповідно до закону
пенсію або соціальну допомогу. Такі
особи можуть бути платниками єдиного
внеску виключно за умови їх
добровільної участі у системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування.

Тобто, зазначеною нормою встановлено
пільги для пенсіонерів за віком у
вигляді звільнення сплати за себе
єдиного внеску. Визначальним у
вирішенні цього спору є те, чи
відноситься позивач до зазначеного
виду пенсіонерів.

Позивачу призначена пенсія за віком
на пільгових умовах за списком № 1.

Відповідно до статті 9 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» призначаються
такі пенсійні виплати:

1) пенсія за віком;

2) пенсія по інвалідності внаслідок
загального захворювання (у тому числі
каліцтва, не пов'язаного з роботою,
інвалідності з дитинства);

3) пенсія у зв'язку з втратою
годувальника.

Статтею 26 вищевказаного Закону
визначено, що особи мають право на
призначення пенсії за віком після
досягнення віку 60 років та наявності
страхового стажу не менше 15 років.

Відповідно до пункту "а" частини першої
статті 13 Закону України "Про пенсійне
забезпечення" на пільгових умовах
мають право на пенсію за віком,
незалежно від місця останньої роботи
працівники, зайняті повний робочий
день на підземних роботах, на роботах з
особливо шкідливими і особливо важкими
умовами праці, - за списком № 1
виробництв, робіт, професій, посад і
показників, затверджуваним Кабінетом
Міністрів України, і за результатами
атестації робочих місць: чоловіки -
після досягнення 50 років і при стажі
роботи не менше 20 років, з них не менше 10
років на зазначених роботах.

Стаття 13 Закону України "Про пенсійне
забезпечення", яка регулює питання
призначення пенсії за віком на
пільгових умовах, міститься в розділі II
Трудові пенсії. Пенсії за віком.

З аналізу зазначених норм
законодавства слідує, що надання
позивачу законодавчо визначеної
пільги вираженої у заниженні віку,
необхідного для призначення пенсії, не
змінює виду пенсійного забезпечення та
не позбавляє права особи на
призначення пенсії (пенсії за віком)
передбаченої законом.

Таким чином, особи, яким пенсія
призначена зі зниженням пенсійного
віку (на пільгових умовах), є
пенсіонерами за віком.

Пенсійним посвідченням позивача також
підтверджується, що він отримує пенсію
за віком.

Колегія суддів погоджується з
висновками судів першої та
апеляційної інстанції, що позивач має
передбачене частиною 4 статті 4 «Про
збір та облік єдиного внеску за
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» право на
звільнення від сплати єдиного внеску,
оскільки він обрав спрощену систему
оподаткування та отримує пенсію за
віком, а тому вимога про сплату
недоїмки зі страхових внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування є незаконною та підлягає
скасуванню.

З огляду на зазначене колегія суддів
вважає, що суд першої та апеляційної
інстанцій, дійшли правильного висновку
про задоволення позову.

Враховуючи викладене, колегія суддів
вважає, що касаційну скаргу слід
відхилити, оскільки рішення судів
першої та апеляційної інстанції
ухвалено з додержанням норм
матеріального та процесуального права,
правова оцінка обставинам у справі
дана вірно, а доводи касаційної скарги
висновків судів не спростовують,
підстави для призначення справи до
розгляду в судовому засіданні
відсутні.

Доводи касаційної скарги не дають
підстав для висновку, що при розгляді
справи судами допущено неправильне
застосування норм матеріального чи
порушення норм процесуального права,
які передбачені ст.ст. 225 - 229 Кодексу
адміністративного судочинства України
як підстави для зміни, скасування
судового рішення, залишення позовної
заяви без розгляду або закриття
провадження у справі.

Керуючись ст. ст. 220, 220-1, 230 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в м. Шостці та
Шосткинському районі Сумської області
відхилити, постанову Сумського
окружного адміністративного суду від
02.04.2013 року та ухвалу Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 17.06.2013 року у цій справі залишити
без змін.

Ухвала є остаточною і оскарженню не
підлягає.

Судді: