Справа № 823/6072/13-а
Суддя: Губська О.А.
Дата ухвалення: 2014-07-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
Головуючий у 1-й інстанції: Волков А.С.
Суддя-доповідач:
У Х В А Л А

Іменем України

10 липня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючого судді
Губської О.А.

суддів
Парінова А.Б., Грибан І.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Києві апеляційну
скаргу управління Пенсійного фонду
України у м. Славутичі Київської
області на постанову Київського
окружного адміністративного суду від 20
листопада 2013 року у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_2 до
управління Пенсійного фонду України у
м. Славутичі Київської області про
визнання протиправними та скасування
вимог та рішення, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду з позовом до
управління Пенсійного фонду України у
м. Славутичі Київської області, в якому
просила суд визнати протиправними та
скасувати: вимоги від 11.04.2013 № Ф-312,
згідно з якою Пенсійний фонд вимагає
від позивача сплати недоїмки за єдиним
внеском на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування у сумі
4572,42 грн.; вимоги від 05.07.2013 № Ф-444, згідно
з якою Пенсійний фонд вимагає від
позивача сплати недоїмки за єдиним
внеском на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування у сумі
1194,03 грн.; рішення від 11.04.2013 № 239, згідно
з яким Пенсійний фонд застосував до
позивача штрафні санкції у сумі 170,00
грн. Крім того позивач просив стягнути
з відповідача надлишково сплачені
кошти на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у розмірі 2000,00
грн.

Постановою Київського окружного
адміністративного суду від 20 листопада
2013 року позов задоволено частково.

Визнано протиправними та скасовано
вимоги від 11.04.2013 № Ф-312, згідно з якою
Пенсійний фонд вимагає від позивача
сплати недоїмки за єдиним внеском на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у сумі 4572,42 грн.;
вимоги від 05.07.2013 № Ф-444, згідно з якою
Пенсійний фонд вимагає від позивача
сплати недоїмки за єдиним внеском на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у сумі 1194,03 грн.;
рішення від 11.04.2013 № 239, згідно з яким
Пенсійний фонд застосував до позивача
штрафні санкції у сумі 170,00 грн.

У задоволенні решти позовних вимог
відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням
суду першої інстанції, відповідач
подав апеляційну скаргу, в якій,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права,
просив його скасувати та ухвалити нову
постанову, якою в задоволенні позову
відмовити повністю.

Колегія суддів враховує, що в частині
відмови у задоволенні позовних вимог
рішення суду сторонами не оскаржено, в
силу ч. 1 ст. 195 КАС України, суд
апеляційної інстанції переглядає
судові рішення суду першої інстанції в
межах апеляційної скарги.

Сторони, будучи належним чином
повідомлені про дату, час та місце
апеляційного розгляду справи, в судове
засідання не з'явилися. Відповідач
просив розглянути апеляційну скаргу за
відсутності його представника. Позивач
про причини неявки суд не повідомила.

Враховуючи, що в матеріалах справи
достатньо письмових доказів для
правильного вирішення апеляційної
скарги, а особиста участь сторін в
судовому засіданні - не обов'язкова,
колегія суддів у відповідності до ч. 4
ст. 196 КАС України визнала можливим
проводити апеляційний розгляд справи
за відсутності представників сторін.

Згідно ст. 41 КАС України фіксування
судового засідання за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
залишенню без задоволення, постанова
суду - без змін з таких підстав.

Як вірно встановлено судом першої
інстанції та підтверджується
матеріалами справи, позивач,
зареєстрована як фізична
особа-підприємець (а.с. 17), з 1 січня 2012
року перебуває на спрощеній системі
оподаткування (а.с. 18), при цьому, є
пенсіонером за віком, що
підтверджується в тому числі копією
пенсійного посвідчення серії НОМЕР_1
(а.с. 16).

В той же час, позивачу відповідно до
положень Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" з листопада 2010 року була
призначена пенсія за віком із
зменшенням пенсійного віку,
встановленого статтею 26 Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування", оскільки
позивач постійно проживала на
території зони посиленого
радіоекологічного контролю у 1987 році,
їй присвоєно 4 категорію, що
підтверджується копією посвідчення
серії НОМЕР_2 (а.с. 16).

Також, зі змісту позовної заяви
вбачається, що позивач відмовилася
брати добровільну участь у системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування.

У квітні 2013 року територіальний орган
Пенсійного фонду визначив позивачу
зобов'язання зі сплати єдиного
соціального внеску за 2012 рік у сумі 4572,42
грн. та надіслав їй вимогу від 11.04.2013 №
Ф-312 про сплату вказаної суми недоїмки.

Також у липні 2013 року територіальний
орган Пенсійного фонду визначив
позивачу зобов'язання зі сплати
єдиного соціального внеску за 2013 рік у
сумі 1194,03 грн. та надіслав їй вимогу від
05.07.2013 № Ф-444 про сплату вказаної суми
недоїмки.

Крім того, Управлінням Пенсійного
фонду України в місті Славутичі
Київської області прийнято рішення від
11.04.2013 № 239, згідно з яким до позивача
застосовано штрафні санкції у сумі 170,00
грн. за неподання , несвоєчасне подання
або подання не за встановленою формою
звітності, передбаченої законом.

Не погоджуючись з вказаними вимогами і
рішенням, позивач звернувся до суду з
даним адміністративним позовом.

Суд першої інстанції дійшов висновку
про часткове задоволення позову, при
цьому виходив з того, що оскільки
позивач є фізичною особою -
підприємцем, яка перебуває на
спрощеній системі оподаткування, і
належить до належить до кола осіб, які
отримують на пенсію за віком, то в силу
положень пункту 4 частини першої статті
4 Закону України від 08.07.2010 № 2464-VI "Про
збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування" вона звільнена
від сплати за себе єдиного соціального
внеску, таким чином, вимоги
територіального органу Пенсійного
фонду щодо сплати недоїмки за єдиним
внеском на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування у сумі
4572,42 грн. та у сумі 1194,03 є незаконними і
підлягають скасуванню.

Відповідач з таким рішенням не
погодився, в обґрунтування апеляційної
скарги зазначив, що критерієм
звільнення від сплати єдиного внеску
разом з фактом отримання пенсії, у тому
числі пенсії за віком на пільгових
умовах, є наявність у особи, яка обрала
спрощену систему оподаткування
статусу пенсіонера за віком, що
встановлюється за відповідності всім
умовам, визначеним законом, зокрема
досягнення певного віку, після якого
вона має право на призначення
відповідної пенсії, а наявність у особи
пенсійного посвідчення підтверджує
лише право на одержання пенсії та факт
її призначення, а не статус пенсіонера
за віком. У зв'язку із наведеним
відповідач просив оскаржувану
постанову суду скасувати та ухвалити
нову постанову, якою відмовити у
задоволенні позовних вимог.

Надаючи правову оцінку висновкам суду
першої інстанції та доводам
апеляційної скарги, виходячи з наявних
у справі матеріалів, колегія суддів
зазначає наступне.

Право чоловіків на пенсію за віком, що
було передбачене частиною першою
статті 12 Закону України від 5 листопада
1991 року № 1788-XII «Про пенсійне
забезпечення» (далі по тексту - Закон №
1788-XII) та частиною першою статті 26
Закону України від 9 липня 2003 року №
1058-IV «Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» (далі по тексту -
Закон № 1058-IV) у редакції, чинній на час
виникнення спірних відносин,
пов'язується, зокрема, з досягненням
встановленого вказаними нормами
пенсійного віку (для жінок - 55 років).

Пунктом першим частини першої статті 9
Закону № 1058-ІV передбачено такий вид
пенсій, як пенсія за віком.

У пункті 13 Прикінцевих положень Закону
№ 1058-ІV зазначено, що у разі якщо особа
має право на отримання пенсії,
щомісячного грошового утримання,
зокрема й відповідно до Закону України
від 28 лютого 1991 року № 796-XII "Про статус
і соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" (далі по тексту - Закон №
796-XII), призначається одна пенсія,
щомісячне довічне грошове утримання за
її вибором.

Разом з тим відповідно до статті 15
Закону № 1788-ХІІ умови, норми та порядок
пенсійного забезпечення громадян, які
постраждали від Чорнобильської
катастрофи, визначаються Законом №
796-ХІІ або їм надається право на
одержання пенсії на підставах,
передбачених цим Законом. Статтею 2
Закону № 1788-ХІІ (у редакції, що була
чинною на час виникнення спірних
відносин) передбачено такі види пенсій:
трудові пенсії (за віком; по
інвалідності; в разі втрати
годувальника; за вислугу років),
соціальні пенсії.

Частиною першою статті 55 Закону № 796-XII
особам, які працювали або проживали на
територіях радіоактивного
забруднення, пенсії надаються із
зменшенням пенсійного віку,
встановленого статтею 26 Закону № 1058-ІV.

Згідно з пунктом 4 частини першої
статті 4 Закону України від 8 липня 2010
року № 2464-VI «Про збір та облік єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» (далі по тексту
- Закон № 2464-VI) платниками єдиного
внеску є фізичні особи-підприємці, у
тому числі ті, які обрали спрощену
систему оподаткування, та члени сімей
цих осіб, які беруть участь у
провадженні ними підприємницької
діяльності.

За приписами частини четвертої статті 4
зазначеного Закону (зі змінами та
доповненнями, внесеними Законом № 3609-VI,
які набрали чинності 6 серпня 2011 року)
особи, зазначені у пункті 4 частини
першої цієї статті, які обрали спрощену
систему оподаткування, звільняються
від сплати за себе єдиного внеску, якщо
вони є пенсіонерами за віком або
інвалідами та отримують відповідно до
закону пенсію або соціальну допомогу.
Такі особи можуть бути платниками
єдиного внеску виключно за умови їх
добровільної участі у системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування.

На підставі аналізу зазначених норм
права, колегія суддів дійшла висновку,
що статтею 26 Закону № 1058-ІV та статтею 12
Закону № 1788-ХІІ для громадян України
встановлений загальний пенсійний вік,
з настанням якого вони можуть
претендувати на виплату пенсії за
віком (зокрема для жінок він становив 55
років). Відповідно до статті 55 Закону
№ 796-XII особам, які працювали або
проживали на територіях
радіоактивного забруднення, пенсії
надаються із зменшенням пенсійного
віку, встановленого статтею 26 Закону №
1058-ІV.

Отже, особи, яким призначені пенсії зі
зменшенням пенсійного віку відповідно
до статті 55 Закону № 796-XII, є
пенсіонерами за віком, і це відповідає
Прикінцевим положенням Закону № 1058-ІV.
Таким чином, фізичні особи-підприємці,
які отримують зазначену пенсію і які
обрали спрощену систему оподаткування,
звільняються від сплати за себе
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування на
підставі частини четвертої статті 4
Закону № 2464-VI, проте не позбавлені
права сплачувати цей внесок на
добровільній основі.

Аналогічну правову позицію щодо
застосування наведених норм
матеріального права викладено у
судових рішеннях Верховного Суду
України у подібних правовідносинах
(постанова від 03 червня 2014 року 21-199а14,
постанова від 20 травня 2014 року № 21-149а14,
постанова від 15 квітня 2014 року № 21-25а14).

Відповідно до частини першої статті 244-2
Кодексу адміністративного судочинства
України рішення Верховного Суду
України, прийняте за результатами
розгляду заяви про перегляд судового
рішення з мотивів неоднакового
застосування судом (судами) касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права у подібних
правовідносинах, є обов'язковим для
всіх суб'єктів владних повноважень, які
застосовують у своїй діяльності
нормативно-правовий акт, що містить
зазначені норми права, та для всіх
судів України. Суди зобов'язані
привести свою судову практику у
відповідність з рішенням Верховного
Суду України.

Підсумовуючи викладене, на думку
колегії суддів, суд першої інстанції
дійшов вірного висновку про
задоволення позовних вимог щодо
визнання протиправними та скасування
вимог відповідача від 11.04.2013 № Ф-312, від
05.07.2013 № Ф-444 та рішення від 11.04.2013 № 239,
виходячи з того, що позивач є фізичною
особою - підприємцем, яка перебуває на
спрощеній системі оподаткування, і
належить до належить до кола осіб, які
отримують на пенсію за віком, то в силу
положень пункту 4 частини першої статті
4 Закону України від 08.07.2010 № 2464-VI "Про
збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування" вона звільнена
від сплати за себе єдиного соціального
внеску, таким чином, вимоги
територіального органу Пенсійного
фонду щодо сплати недоїмки за єдиним
внеском на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування у сумі
4572,42 грн. та у сумі 1194,03 є незаконними і
підлягають скасуванню.

Доводи апеляційної скарги висновків
суду першої інстанції не спростовують,
посилання апелянта на порушення судом
норм матеріального права, а також
неповне з'ясування судом обставин, що
мають значення для справи, не знайшли
свого підтвердження.

Таким чином, оцінивши докази, які є у
справі за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на їх
безпосередньому, всебічному, повному
та об'єктивному дослідженні, та
враховуючи всі наведені обставини,
колегія суддів дійшла висновку, що
судом першої інстанції вірно
встановлено обставини справи і
оскаржувана постанова прийнята
відповідно до норм матеріального та
процесуального права, а тому підстави
для задоволення апеляційної скарги
відсутні.

Відповідно до ст. 200 КАС України - суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Оскільки судове рішення ухвалене судом
першої інстанції відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права, на підставі
повно і всебічно з'ясованих обставин в
справі, підтвердженими доказами, а
доводи апеляційної скарги висновків
суду не спростовують, то колегія суддів
апеляційної інстанції підстав для його
скасування не вбачає.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254
КАС України, суд

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України у м. Славутичі
Київської області на постанову
Київського окружного
адміністративного суду від 20 листопада
2013 року у справі за адміністративним
позовом ОСОБА_2 до управління
Пенсійного фонду України у м. Славутичі
Київської області про визнання
протиправними та скасування вимог та
рішення - залишити без задоволення, а
постанову Київського окружного
адміністративного суду від 20 листопада
2013 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів з дня складання
ухвали в повному обсязі шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя

Судді

Головуючий суддя
Губська О.А.

Судді:
Грибан І.О.

Парінов А.Б.