Справа № 357/12341/13-а
Суддя: Борисюк Л.П.
Дата ухвалення: 2014-07-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий у 1-й інстанції:
Суддя-доповідач: Борисюк Л.П.
ПОСТАНОВА

Іменем України

15 липня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

Головуючого судді суддів при секретарі
за участю: представника
позивачаБорисюк Л.П., Кобаля М.І.,
Петрика І.Й. Чайка О.С. ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_6 на
постанову Білоцерківського
міськрайонного суду Київської області
від 15 листопада 2013 року у справі за
позовом ОСОБА_6 до Управління
соціального захисту населення
Білоцерківської міської ради
Київської області про скасування
відмови та зобов'язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

В серпні 2013 року ОСОБА_6 звернулася до
Білоцерківського міськрайонного суду
Київської області із позовом до
Управління соціального захисту
населення Білоцерківської міської
ради Київської області в якому просила
скасувати відмову відповідача від 24
липня 2013 року № 4852 про призначення
щомісячної грошової допомоги особі,
яка проживає разом з інвалідом І чи ІІ
групи внаслідок психічного розладу та
зобов'язати надати їй допомогу на
догляд за ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1,
інвалідом ІІ групи.

Постановою Білоцерківського
міськрайонного суду Київської області
від 15 листопада 2013 року в задоволенні
позову відмовлено.

Позивач, не погоджуючись з прийнятим
рішенням суду, звернувся з апеляційною
скаргою, в якій зазначає, що
оскаржувана постанова суду не
відповідає вимогам матеріального та
процесуального права, а саме, судом
першої інстанції неповно з'ясовано та
не доведено обставини, що мають
значення для справи, висновки суду
першої інстанції не відповідають
обставинам справи, в зв'язку з чим
просить скасувати постанову суду та
прийняти нове рішення, яким позов
задовольнити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
представника позивача, який з'явився в
судове засідання, перевіривши
матеріали справи та доводи апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 202 КАС України,
підставами для скасування постанови
або ухвали суду першої інстанції та
ухвалення нового рішення є порушення
норм матеріального або процесуального
права, що призвело до неправильного
вирішення справи або питання, а так
само розгляд і вирішення справи
неповноважним судом; участь в
ухваленні постанови судді, якому було
заявлено відвід на підставі обставин,
які викликали сумнів у неупередженості
судді, і заяву про його відвід визнано
судом апеляційної інстанції
обґрунтованою; ухвалення чи підписання
постанови не тим суддею, який розглянув
справу.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивач ОСОБА_6 проживає разом із сином
ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження,
який згідно висновку № 3 лікарської
комісії щодо необхідності постійного
стороннього догляду за інвалідом І чи
ІІ групи внаслідок психічного розладу,
потребує такого догляду, що
підтверджується копією довідки та
посвідченням інваліда ІІ групи (а.с.14-15).

08.07.2013 позивачка звернулася до
відповідача із заявою про призначення
щомісячної грошової допомоги як особі,
яка проживає разом з інвалідом І чи ІІ
групи внаслідок психічного розладу,
який за висновком лікарської комісії
медичного закладу потребує
стороннього догляду за ним.

Однак, листом відповідача від 24.07.2013 №
4852 їй було відмовлено у призначенні
вказаної грошової допомоги на тій
підставі, що вона перебуває в трудових
відносинах з Білоцерківською
загальноосвітньою школою І-ІІІ
ступенів № 20.

Не погоджуючись з вказаною відмовою
відповідача, позивачка звернулася до
суду з позовом.

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог, суд першої інстанції виходив з
того, що відмова відповідача є законною
та обґрунтованою, оскільки позивачка є
працюючою особою і відповідно, не
здатна здійснювати постійний догляд за
інвалідом ІІ групи.

З таким висновком суду колегія суддів
не може погодитися, виходячи з
наступного.

Призначення та виплата допомоги на
догляд особі, яка проживає разом з
інвалідом І чи ІІ групи внаслідок
психічного розладу, який за висновком
лікарської медичної комісії медичного
закладу потребує постійного
стороннього догляду здійснюється
органами праці та соціального захисту
населення відповідно до Порядку
надання щомісячної грошової допомоги
особі, яка проживає разом з інвалідом І
чи ІІ групи внаслідок психічного
розладу, який за висновком лікарської
медичної комісії медичного закладу
потребує постійного стороннього
догляду, на догляд за ним затверджений
постановою Кабінету Міністрів України
№ 1192 від 02 серпня 2000 року (далі -
Порядок).

У відповідності до положень Постанови
Кабінету Міністрів України від 03
листопада 2011 року № 41 Про затвердження
Положення про організацію,
забезпечення та фінансування
необхідних видів догляду за
потерпілими внаслідок нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, постійний сторонній
догляд - вид догляду, яким
забезпечуються інваліди із значно
вираженою важкістю, функціональними
порушеннями в організмі, зумовленими
професійним захворюванням, травмою, що
призводять до значного обмеження
життєдіяльності, надзвичайною
залежністю від постійного стороннього
догляду, допомоги або нагляду інших
осіб, неспроможні до
самообслуговування (не можуть
самостійно приймати їжу, забезпечувати
туалет, потребують допомоги при
прогулянках тощо).

Відповідно до п. 1 вказаного Порядку,
щомісячна грошова допомога особі, яка
проживає разом з інвалідом I чи II групи
внаслідок психічного розладу, який за
висновком лікарської комісії
медичного закладу потребує постійного
стороннього догляду, на догляд за ним
(далі - допомога на догляд) надається
відповідно до статті 5 Закону України
«Про психіатричну допомогу» у грошовій
формі.

Так, згідно зі ст. 5 Закону України «Про
психіатричну допомогу», держава
гарантує грошову допомогу в порядку,
встановленому Кабінетом Міністрів
України, особі, яка проживає разом з
інвалідом I чи II групи внаслідок
психічного розладу, який за висновком
лікарської комісії медичного закладу
потребує постійного стороннього
догляду, - на догляд за ним. Розмір
зазначеної допомоги розраховується як
різниця між трьома прожитковими
мінімумами на кожного члена сім'ї та
середньомісячним сукупним доходом
сім'ї за попередні шість місяців, але не
може бути більше, ніж мінімальна
заробітна плата.

Пунктом 4 Порядку визначено, що
допомога надається дієздатній особі,
яка зареєстрована або постійно
проживає на одній житловій площі з
інвалідом І чи ІІ групи внаслідок
психічного розладу, який за висновком
лікарської комісії медичного закладу
потребує стороннього догляду, і
здійснює догляд за ним.

Згідно п. 7 Порядку, для призначення
грошової допомоги на догляд подаються
такі документи відповідним органам
праці та соціального захисту
населення:

заява;

документ, що посвідчує особу;

довідка про склад сім'ї із зазначенням
прізвищ, імен та по батькові, родинних
зв'язків членів сім'ї;

довідки про доходи кожного члена сім'ї;

висновок лікарської комісії медичного
закладу щодо необхідності постійного
стороннього догляду за інвалідом I чи II
групи внаслідок психічного розладу;

довідки про наявність і розміри
земельних ділянок, виділених для
ведення особистого підсобного
господарства, городництва,
сінокосіння, випасання худоби, та
земельної частки, виділеної унаслідок
розпаювання землі.

Для підтвердження факту спільного
проживання з інвалідом I чи II групи
внаслідок психічного розладу та
догляду за ним у разі потреби
складається акт про проведення
обстеження сім'ї безпосередньо
органами праці та соціального захисту
населення або соціальними
інспекторами. Якщо дієздатна особа
постійно проживає на одній житловій
площі за місцем реєстрації інваліда I
чи II групи внаслідок психічного
розладу, але зареєстрована в іншому
місці, обстеження сім'ї для
встановлення факту догляду є
обов'язковим (абз.3 п. 9 Порядку).

Таким чином, аналізуючи вказані
положення законодавства, колегія
суддів дійшла висновку, що здійснення
постійного стороннього догляду за
інвалідом вимагає безпосередньої
уваги до його потреб.

Однак, колегія суддів звертає увагу на
те, що жоден нормативно-правовий акт не
містить норм щодо відмови у
призначенні допомоги особам, які
працюють.

Відповідно до п. 8 Порядку, допомога на
догляд призначається на шість місяців
і виплачується щомісяця.

У разі коли особа, яка здійснює догляд
за інвалідом I чи II групи внаслідок
психічного розладу, є непрацюючим
пенсіонером, їй призначається допомога
на догляд на 12 місяців на підставі
заяви та копії трудової книжки. У разі
виникнення обставин, які можуть
вплинути на право особи на допомогу, ця
особа повинна повідомити про такі
обставини орган, що проводить виплату
допомоги.

Таким чином, посилання суду першої
інстанції на той факт, що позивач
працює і у зв'язку з цим не має права
отримувати вказану допомогу не
відповідає вимогам закону.

Крім цього, як вбачається з наявної в
матеріалах справи копії довідки УСЗН
Білоцерківської міської ради від 15
серпня 2013 року № 1422/10 (а.с.9), позивачка в
період з січня по червень 2013 року
отримувала вказану виплату, тобто на
протязі шести місяців як того, вимагає
п. 8 Порядку і після закінчення цього
строку знову звернулася до відповідача
з відповідною заявою.

За таких підстав, колегія суддів дійшла
висновку, що відмова відповідача в
призначенні щомісячної грошової
допомоги позивачу як особі, яка
проживає разом з інвалідом І чи ІІ
групи внаслідок психічного розладу,
який за висновком лікарської комісії
медичного закладу потребує
стороннього догляду за ним на тій
підставі, що вона перебуває у трудових
відносинах з Білоцерківською
загальноосвітньою школою І-ІІІ
ступенів № 20 є неправомірною, а відтак,
позовні вимоги ОСОБА_6 підлягають
задоволенню.

Згідно зі ст. 159 КАС України, судове
рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів вважає, що постанова суду першої
інстанції не відповідає нормам
матеріального права, доводи
апеляційної скарги спростовують
висновки суду першої інстанції,
викладені у зазначеній постанові, у
зв'язку з чим є підстави для її
скасування з ухваленням нової
постанови про задоволення позовних
вимог.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 198 КАС України,
за наслідками розгляду апеляційної
скарги на постанову суду першої
інстанції суд апеляційної інстанції
має право скасувати її та прийняти нову
постанову суду.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 212,
254 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 на постанову
Білоцерківського міськрайонного суду
Київської області від 15 листопада 2013
року - задовольнити.

Постанову Білоцерківського
міськрайонного суду Київської області
від 15 листопада 2013 року - скасувати.

Прийняти нову постанову, якою позов
ОСОБА_6 задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати
відмову Управління соціального
захисту населення Білоцерківської
міської ради Київської області від 24
липня 2013 року № 4852 про призначення
щомісячної грошової допомоги особі,
яка проживає разом з інвалідом І чи ІІ
групи внаслідок психічного розладу та
зобов'язати надати їй допомогу на
догляд за ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1,
інвалідом ІІ групи з 08 липня 2013 року.

Постанова набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржена протягом двадцяти днів з дня
складання в повному обсязі, шляхом
подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий суддя
суддя суддя Л.П. Борисюк
М.І. Кобаль І.Й. Петрик

Повний текст постанови складено та
підписано - 18.07.2014

Головуючий суддя

Борисюк Л.П.

Судді:

Кобаль М.І.

Петрик І.Й.