Справа № 255/2570/14-а
Суддя: Попов В.В.
Дата ухвалення: 2014-07-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Цукуров В.П.
Суддя-доповідач - Попов В.В.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 липня 2014 року
справа №255/2570/14-а

приміщення суду за адресою:83017, м.
Донецьк, бул. Шевченка, 26

Донецький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючого Попова В.В.,

суддів Сухарька М.Г., Блохіна А.В.,

секретар Сульженко А.В.,

за участю сторін: представника
Товариства з обмеженою
відповідальністю "ІНТЕРПЛАСТ
ПЛЮС"Багрій Д.С., представника
Управління житлового господарства
Донецької міської ради, Рибалко С.О.,
третіх осіб ОСОБА_5, ОСОБА_6,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_5,
апеляційну скаргу Управління
житлового господарства Донецької
міської ради на постанову
Ворошиловського районного суду м.
Донецька від 06 червня 2014 року у справі
№ 255/2570/14-а за позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю
"ІНТЕРПЛАСТ ПЛЮС" до Управління
житлового господарства Донецької
міської ради, треті особи: які не
заявляють самостійних вимог, на боці
відповідача - Донецька міська рада,
ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_4, ОСОБА_7 про
скасування наказу Управління
житлового господарства Донецької
міської ради №220-ос від 21.11.2013 року,-

В С Т
А Н О В И В :

Постановою Ворошиловського
районного суду м. Донецька від 06 червня
2014 р. у справі № 255/2570/14-а позовні
вимоги Товариства з обмеженою
відповідальністю «ІНТЕРПЛАСТ ПЛЮС» до
Управління житлового господарства
Донецької міської ради, треті особи,
які не заявляють самостійних вимог, на
боці відповідача - Донецька міська
рада, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_4, ОСОБА_7,
про скасування наказу Управління
житлового господарства Донецької
міської ради № 220-ос від 21.11.2013 року -
задоволено. Наказ Управління житлового
господарства Донецької міської ради №
220-ос від 21.11.2013 року - скасовано.
Стягнуто з Управління житлового
господарства Донецької міської ради на
користь Товариства з обмеженою
відповідальністю «ІНТЕРПЛАСТ ПЛЮС»
судовий збір у розмірі 73 (сімдесят три)
гривень 08 копійок.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням,
третя особа - ОСОБА_5, подала апеляційну
скаргу, в якій просить скасувати
вищевказану постанову та постановити
нове рішення, яким відмовити в
задоволенні позову у повному обсязі.
Мотивами апеляційної скарги особа, яка
її подала, зазначає порушення судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права, а також
невідповідність висновків суду
обставинам справи та неповне
з'ясування обставин, що мають значення
для справи.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням,
відповідач - Управління житлового
господарства Донецької міської ради,
подало апеляційну скаргу, в якій
просить скасувати вищевказану
постанову та постановити нове рішення,
яким відмовити в задоволенні позову у
повному обсязі. Мотивами апеляційної
скарги особа, яка її подала, зазначає
порушення судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права,
а також невідповідність висновків суду
обставинам справи та неповне
з'ясування обставин, що мають значення
для справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь
судді - доповідача, перевіривши
матеріали справи і обговоривши доводи
апеляційних скарг вважає, що
апеляційні скарги не підлягають
задоволенню виходячи з наступного.

Судами першої та апеляційної інстанції
встановлено, що відповідно до договору
купівлі-продажу вбудованого
нежитлового приміщення від 19.04.2013 року,
посвідченого приватним нотаріусом
Донецького міського нотаріального
округу ОСОБА_8, зареєстрованого у
реєстрі за № 436, ОСОБА_9 є власником
вбудованого нежитлового приміщення за
адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 47,4
кв. м., розташованого у житловому
будинку літ. А-4 (а.с.64-65).

Право власності ОСОБА_9 зареєстроване у
Державному реєстрі речових прав на
нерухоме майно, що підтверджується
відповідним витягом (а.с.66-67).

Як вбачається з матеріалів справи,
ОСОБА_9 є директором Товариства з
обмеженою відповідальністю
«ІНТЕРПЛАСТ ПЛЮС».

15.11.2013 року ТОВ «ІНТЕРПЛАСТ ПЛЮС»
звернулося до експерта ОСОБА_10 із
заявою про обстеження вбудованих
нежитлових приміщень загальною площею
41, 5 кв.м., які знаходяться за адресою:
АДРЕСА_1, зокрема, просило з'ясувати, чиє
дане приміщення технічним чи
допоміжним, чи стосується дане
приміщення обслуговування житлового
будинку чи прибудинкової території.

Відповідно до експертного
будівельно-технічного обстеження №
126/13 від 19.11.2013 року, у приміщеннях
підвального поверху загальною площею
41,5 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1, згідно
плануванню, представленому в
інвентарній справі станом на 1947 рік,
могли розташовуватися приміщення
цивільного призначення (контора).
Відповідно до ГСН В.2.2-15-2005 подібні
об'єкти не відносяться до допоміжних чи
технічних приміщень житлового будинку,
їхнє призначення не пов'язано з
обслуговуванням будинку та
прибудинкової території (а.с.5-10).

27.11.2013 року ТОВ «ІНТЕРПЛАСТ ПЛЮС»
звернулося до Донецького міського
голови ОСОБА_11 із заявою про внесення
до програми приватизації суміжного
благоустроєного приміщення площею 41,5
кв.м., розташованого за адресою:
АДРЕСА_1. При цьому зазначалося, що
позивач виконав комплекс робіт по
відновленню даного приміщення:
осушення підвалу за допомогою
спеціальної техніки, демонтаж старої
штукатурки, штукатурення цементним
розчином стін підвалу, бетонна стяжка
підлоги із застосуванням
гідроізоляції, влаштування вентиляції
(а.с.14).

Листом Управління житлового
господарства Донецької міської ради №
09/4-2358 від 27.12.2013 року позивачу
повідомлено, що наказом № 220 - ос від
21.11.2103 року проведено закріплення даних
приміщень за квартирами №№ 2,4,5,6 (а.с.15).

Як вбачається зі спірного наказу,
Управлінням житлового господарства
Донецької міської ради було закріплено
комори у напівпідвальному приміщенні
житлового будинку АДРЕСА_1 : за
квартирою №2 - площею 6,2 кв.м., за
квартирою №4 - площею 9,7 кв.м., за
квартирою №5 - площею 6,2 кв.м., за
квартирою №6 - площею 8,5 кв.м. (а.с.17).

Згідно зі ст. 19 Конституції України
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до ч. 4 ст. 29 Закону України
«Про місцеве самоврядування в
Україні», до відання виконавчих
органів сільських, селищних, міських
рад належать повноваження щодо
управління комунальною власністю, а
саме - підготовка і внесення на розгляд
ради пропозицій щодо порядку та умов
відчуження комунального майна,
проектів місцевих програм
приватизації та переліку об'єктів
комунальної власності, які не
підлягають приватизації; організація
виконання цих програм; підготовка і
внесення на розгляд ради пропозицій
щодо визначення сфер господарської
діяльності та переліку об'єктів, які
можуть надаватися у концесію, подання
раді письмових звітів про хід та
результати відчуження комунального
майна.

Як вбачається з Положення про
Управління житлового господарства
Донецької міської ради, яке
затверджене рішенням міської ради від
30.03.2012 року № 15/22, у даного виконавчого
органу міської ради відсутні
повноваження щодо розпорядження,
оформлення прав та будь-яких дій,
направлених на відчуження прав
комунальної власності на нерухомість.

Так, відповідно до п. 5.14 Положення,
завданням Управління житлового
господарства Донецької міської ради є
проведення обліку, інвентаризації
нежилих приміщень на відповідній
території незалежно від форм
власності.

У той же час, відповідачем не надано
суду жодного належного та допустимого
доказу на підтвердження того, що
Управлінням житлового господарства
Донецької міської ради проводилась
інвентаризація вказаного приміщення
загальною площею 41,5 кв.м.

Крім того, суд звертає увагу, що
експертне будівельно-технічне
обстеження № 126/13 від 19.11.2013 року не
містить жодних зазначень про існування
у даному приміщенні ані «сараїв», ані
«комор».

Тобто Управління житлового
господарства Донецької міської ради
всупереч нормам, визначеним ст. 29
Закону України «Про місцеве
самоврядування в Україні», без
здійснення процедури підготовки і
внесення на розгляд ради пропозицій
щодо порядку та умов відчуження
комунального майна, без прийняття
рішення міської ради щодо передачі у
власність комунальної власності, поза
межами своїх повноважень, фактично
відмовилось від прав комунальної
власності на нерухоме майно, та тим
самим позбавило можливості участі ТОВ
«ІНТЕРПЛАСТ ПЛЮС» у приватизації
підвального приміщення.

Суд зазначає також, що діюче
законодавство не містить поняття
«закріплення» об'єктів нерухомого
майна. Всупереч нормам законодавства
фактично було передано об'єкт
нерухомого на підставі наказу органу
місцевого самоврядування, без
зазначення суттєвих умов (строк,
оплата). Зазначений документ не містить
конкретних фізичних чи юридичних осіб,
яким було передано об'єкт нерухомості.
Комори закріплено за квартирами без
зазначення власників чи користувачів
зазначених квартир, без проведення
технічної інвентаризації, без
складання актів прийому передачі, без
врахування експертного висновку щодо
цільового призначення відповідного
приміщення.

Суд також не приймає до уваги посилання
представника відповідача та третьої
особи на рішення Конституційного суду
України № 1-2/2004 від 02.03.2004 р., яким було
роз'яснено, що допоміжні приміщення
передаються безоплатно у спільну
власність громадян одночасно з
приватизацією ними квартир у
багатоквартирних будинках, виходячи з
наступного.

Відповідно до будівельно-технічного
обстеження № 126/13 від 19.11.2013 року, спірні
приміщення не відносяться до
допоміжних чи технічних приміщень
житлового будинку, їхнє призначення не
пов'язано з обслуговуванням будинку та
прибудинкової території.

Таким чином, правові позиції вказаного
рішення Конституційного суду України
не розповсюджуються на спірні
приміщення, оскільки вони не є
допоміжними. Крім того, дане рішення
визначає, що допоміжні приміщення
передаються безоплатно у спільну
власність громадян одночасно з
приватизацією ними квартир, у той час
як спірне приміщення було закріплене
за певними квартирами лише 21 листопада
2013 року, а не передано у спільну
власність власників квартир у будинку
АДРЕСА_1 одночасно з приватизацією ними
квартир.

Відповідно до ст. 2 КАС України
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ.

До адміністративних судів можуть бути
оскаржені будь-які рішення, дії чи
бездіяльність суб'єктів владних
повноважень, крім випадків, коли щодо
таких рішень, дій чи бездіяльності
Конституцією чи законами України
встановлено інший порядок судового
провадження.

Згідно частини 2 статті 17 КАС України
юрисдикція адміністративних судів
поширюється на публічно-правові спори,
зокрема спори фізичних чи юридичних
осіб із суб'єктом владних повноважень
щодо оскарження його рішень
(нормативно-правових актів чи правових
актів індивідуальної дії), дій чи
бездіяльності.

Як передбачає ч. 2 ст. 71 КАС України, в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Однак представником відповідача та
третьої особи не надано належних та
допустимих доказів правомірності
наказу Управління житлового
господарства Донецької міської ради №
220 - ос від 21.11.2103 року.

За таких обставин, суд приходить до
висновку, що відповідачем доводи
позивача не спростовані, є достатні
правові підстави для задоволення
даного позову та необхідно скасувати
наказ Управління житлового
господарства Донецької міської ради №
220-ос від 21.11.2013 року.

Колегія суддів дійшла висновку, що
судом першої інстанції правильно
встановлені обставини справи та
постанова прийнята з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Відповідно до ч.1 ст.200 КАС України, суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального та
процесуального права.

Керуючись ст.ст. 185, 195, 198, 200, 205, 206, 211, 212,
254 КАС України, суд,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 -
залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу Управління
житлового господарства Донецької
міської ради - залишити без
задоволення.

Постанову Ворошиловського
районного суду м. Донецька від 06 червня
2014 року у справі № 255/2570/14-а - залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, та може бути оскаржена
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили судовим рішенням суду
апеляційної інстанції.

Ухвала в повному обсязі складена та
підписана колегією суддів 15.07.2014 р.

Колегія суддів :
В.В. Попов

М.Г. Сухарьок

А.В. Блохін