Справа № 2а-5372/08/0770
Суддя: Ліщинський А.М.
Дата ухвалення: 2014-07-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 липня 2014 р.
Справа № 10059/11/9104

Колегія суддів Львівського
апеляційного адміністративного суду в
складі :

головуючого судді:
Ліщинського А.М.,

суддів:
Довгої О.І., Запотічного І.І.

розглянувши у порядку письмового
провадження в м.Львові апеляційну
скаргу Контрольно - ревізійного
управління Закарпатської області на
постанову Закарпатського окружного
адміністративного суду від 10 лютого 2011
року у справі за позовом Контрольно -
ревізійного управління Закарпатської
області до Головного управління
юстиції у Закарпатській області про
стягнення в дохід держави коштів у сумі
11100,00 грн. та зобов'язання усунути інші
фінансові порушення,-

В С Т А Н О В
И Л А:

Позивач звернувся до суду з
адміністративним позовом до
відповідача про стягнення в дохід
держави коштів у сумі 11100,00 грн. та
зобов'язання усунути інші фінансові
порушення.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що
проведеною ревізією фінансово -
господарської діяльності відповідача
встановлено ряд порушень
законодавства. З метою усунення
виявлених порушень 06.04.2006 року ними
направлено відповідачу вимогу про
усунення фінансових порушень,
виявлених ревізією фінансово -
господарської діяльності за №07-08/858,
якою зобов'язано відповідача усунути
порушення, загальна сума порушень
становить 11100,00 грн. Однак дана вимогу
не була виконана.

Постановою Закарпатського окружного
адміністративного суду від 10 лютого 2011
року в задоволенні адміністративного
позову відмовлено.

Позивач постанову оскаржив, не
погодившись із зазначеним судовим
рішенням, подав апеляційну скаргу,
зазначивши, що оскаржувана постанова
винесена з порушенням норм
матеріального та процесуального права
та є незаконною, просить оскаржувану
постанову скасувати та прийняти нову,
якою задовольнити позовні вимоги.

В апеляційній скарзі покликається на
те, що законні вимоги службових осіб
державної контрольно-ревізійної
служби є обов'язковими до виконання
службовими особами об'єктів, що
ревізуються.

Особи які беруть участь у справі, в
судове засідання на виклик суду не
з'явилися, хоча належним чином були
повідомлені про місце та час розгляду
справи, що не перешкоджає розгляду
справи в їх відсутності згідно з п.2 ч.1
ст. 197 КАС України.

Судова колегія заслухавши доповідь
судді-доповідача, перевіривши
матеріали справи і обговоривши
підстави апеляційної скарги, вважає за
необхідне її відхилити з наступних
підстав.

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог позивача, суд першої інстанції
виходив з того, що В порушення положень
законодавства, що регулює право
органів державної
контрольно-ревізійної служби
(далі-ДКРС) на звернення до суду в
залежності від суті правовідносин, КРУ
в Закарпатській області звернулося до
суду з позовом про стягнення коштів у
відповідності до п. 8 ст. 10 Закону
України «Про державну
контрольно-ревізійну службу в Україні»
(далі-Закону №2939) (яким передбачено
право органів ДКРС в судовому порядку
стягувати у дохід держави кошти,
одержані підконтрольними установами
за незаконними угодами, без
встановлених законом підстав та з
порушенням чинного законодавства), а не
п. 10 цієї статті, тобто, не в
встановлений законодавством спосіб.

Розглядаючи спір, судова колегія
вважає, що місцевий суд повно і
всебічно дослідив і оцінив обставини
по справі, надані сторонами докази,
правильно визначив юридичну природу
спірних правовідносин і закон, який їх
регулює.

Правильність вирішення справи
відповідно до вимог ст.13 КАС України
забезпечується системою: апеляційною
та касаційною. Можливість апеляційного
та касаційного оскарження судових
рішень є принципом адміністративного
судочинства, що спрямований на
забезпечення прав осудності
(законності та обґрунтованості)
судових рішень.

Правовідносини з приводу предмету
адміністративного позову між
позивачем та відповідачам були
врегульовані положеннями Закону
України «Про державну
контрольно-ревізійну службу в
Україні», Законом України «Про
державну службу», Закону України «Про
оплату праці», Законом України «Про
охорону праці» та Указом Президента
України «Про додаткові заходи щодо
матеріального забезпечення
працівників органів юстиції» №1162 від
19.12.1995 року в редакції чинній на час їх
дії.

Як встановлено судом та підтверджено
матеріалами справи, що КРУ в
Закарпатській області проведено
ревізію фінансово господарської
діяльності Закарпатського обласного
управління юстиції, про що складено акт
від 29.03.2006 року за № 07-08/08.

Листом КРУ в Закарпатській області від
6 квітня 2006 року за № 07-08/858 начальником
КРУ в Закарпатській області направлено
начальнику Закарпатського обласного
управління юстиції вимогу про усунення
порушень, виявлених ревізією в
Закарпатському обласному управлінні
юстиції, в тому числі вимоги, виконання
яких які є предметом даного
адміністративного позову, а саме
забезпечити відшкодування:

- зайвої оплати надбавки прибиральниці
та водіям у сумі 6,76 тис. грн.. та
відрахувань до державних цільових
фондів 1,28 тис. грн..;

- виплат премій працівникам з
порушенням законодавства 2,23 тис. грн.;

- зайвої оплати доплат за виконання
обов'язків тимчасово відсутніх
працівників відповідно у сумах 3,06 тис.
грн.. та 0,8 тис. грн..;

- нецільового використання коштів
відповідно у сумах 3,64 тис. грн.. та 1,28
тис. грн.

Крім того забезпечити нарахування
премій працівникам, які підлягали
виплаті в сумі 4,63 тис. грн..

Даною вимогою зазначено про
обов'язковість її виконання, та
запропоновано подати письмову
інформацію про вжитті заходи та
виконання вимог до КРУ в Закарпатській
області до 5 травня 2006 року.

В зв'язку з невиконанням відповідачем
вимоги, позивач звернувся до суду з
позовом, яким просить стягнути з
відповідача в дохід держави коштів у
сумі 11100,00 грн. та зобов'язати його
усунути інші фінансові порушення.

Згідно п. 1.1 Положення про Контрольно
ревізійні управління в Автономній
республіці Крим, областях, містах Києві
та Севастополі (затверджене наказом
Головного контрольно-ревізійного
управління України від 09.01.2001 року за №
111, з наступними змінами та
доповненнями) контрольно-ревізійні
управління в областях є органами
виконавчої влади, входять до складу
державної контрольно-ревізійної
служби в Україні і підпорядковуються
Головному контрольно-ревізійному
управлінню України.

Статус державної
контрольно-ревізійної служби в
Україні, її функції та правові основи
діяльності визначено Законом № 2939 (з
наступними змінами та доповненнями,
далі Закон 2939). Статтею 3 Закону 2939
встановлено, що державна
контрольно-ревізійна служба у своїй
діяльності керується Конституцією
України, цим Законом, іншими
законодавчими актами, актами
Президента та Кабінету Міністрів
України.

Головним завданням державної
контрольно-ревізійної служби є
здійснення державного фінансового
контролю за використанням і
збереженням державних фінансових
ресурсів, необоротних та інших активів,
правильністю визначення потреби в
бюджетних коштах та взяття зобов'язань,
ефективним використанням коштів і
майна, станом і достовірністю
бухгалтерського обліку і фінансової
звітності в міністерствах та інших
органах виконавчої влади, в державних
фондах, у бюджетних установах і у
суб'єктів господарювання державного
сектору економіки, а також на
підприємствах і організаціях, які
отримують (отримували в період, який
перевіряється) кошти з бюджетів усіх
рівнів та державних фондів або
використовують (використовували в
період, який перевіряється) державне чи
комунальне майно, виконанням місцевих
бюджетів, розроблення пропозицій щодо
усунення виявлених недоліків та
запобігання їм у подальшому (ч. 1 ст. 2
Закону 2939).

Державний фінансовий контроль
реалізується державною
контрольно-ревізійною службою через
проведення державного фінансового
аудита, перевірки державних закупівель
та інспектування (ч. 2 ст. 2 Закону 2939),
інспектування здійснюється у формі
ревізії та полягає у документальній і
фактичній перевірці певного комплексу
або окремих питань
фінансово-господарської діяльності
підконтрольної установи, яка повинна
забезпечувати виявлення наявних
фактів порушення законодавства,
встановлення винних у їх допущенні
посадових і матеріально
відповідальних осіб. Результати
ревізії викладаються в акті (ч. 5 цієї
статті).

Закарпатське обласне управління
юстиції (правонаступником якого є
Головне управління юстиції в
Закарпатській області) станом на час
проведення ревізії - юридична особа та
підконтрольна установа, та КРУ в
Закарпатській області проведено
інспектування у формі ревізії,
результати якої викладено в акті від
29.03.2006 року за № 07-08/08, та згідно якого
виявлено факти порушення
законодавства.

Актом КРУ в Закарпатській області від
29.03.2006 року за № 07-08/08, ревізією виявлено
наступні порушення: проведена з
порушенням законодавства оплата
надбавки прибиральниці та водіям у
сумі 6,76 тис. грн. та, відповідно,
неправомірність відрахувань до
державних цільових фондів у сумі 1,28
тис. грн..; виплата премій працівникам з
порушенням законодавства у сумі 2,23 тис.
грн. та невиплата премій працівникам у
сумі 4,63 тис. грн..; проведені з
порушеннями доплати за виконання
обов'язків тимчасово відсутніх
працівників.

Щодо забезпечення відшкодування
зайвої надбавки прибиральниці та
водієві у сумі 6760 грн. та відрахувань до
державних цільових фондів у 1280,00 грн.,
колегія суддів погоджується з думкою
суду першої інстанції.

Вимога грунтується на висновку,
викладеному в акті КРУ в Закарпатській
області від 29.03.2006 року за № 07-08/08, що
Указ Президента України «Про додаткові
заходи щодо матеріального
забезпечення працівників органів
юстиції» від 19.12.1995 року № 1162 (чинний
станом на час виникнення спірних
правовідносин та проведення ревізії),
яким регулюються питання надбавки,
стосується виключно посадових осіб
організації, а не всіх його
працівників.

Згідно ст. 1 Закону України «Про
державну службу» державними
службовцями є особи, які займають
посади в державних органах та їх
апараті щодо практичного виконання
завдань і функцій держави та одержують
заробітну плату за рахунок державних
коштів.

У відповідності до ст. 1 Закону України
«Про охорону праці» працівником
визнається особа, яка працює на
підприємстві, в організації чи
установі та виконує обов'язки або
функції згідно з трудовим договором
(контрактом).

З аналізу вказаних правових норм
вбачається, що законодавство
розмежовує категорії «державний
службовець» та «працівник», оскільки
при цьому кожен державний службовець є
працівником (оскільки працює на
підприємстві, в організації чи
установі та виконує обов'язки або
функції згідно з трудовим договором
(контрактом), в той же час, не
обов'язково цей працівник має статус
державного службовця. Тобто, згідно
чинного законодавства України, всі
працюючі в державній установі є
працівниками, при цьому, частина з них є
державними службовцями, а частина - ні.

Пунктом 1 Указу Президента «Про
додаткові заходи щодо матеріального
забезпечення працівників органів
юстиції» від 19.12.1995 року № 1162
передбачено право на надбавку у
розмірі 75 відсотків від посадового
окладу всім працівникам управлінь
юстиції в областях.

Оскільки законодавством розмежовано
терміни «державний службовець»
«працівник», а вищезазначеним Указом
Президента України передбачено право
на надбавку всім працівникам управлінь
юстиції (а не виключно державним
службовцям установи) - доводи щодо
неправомірного нарахування надбавки
для водіїв та прибиральниці у розмірі 75
відсотків порушення, викладені в акті
КРУ в Закарпатській області від 29.03.2006
року за № 07-08/08 та вимозі КРУ в
Закарпатській області від 6 квітня 2006
року за № 07-08/858 суперечать чинному
законодавству, є необґрунтованими та
не підлягають до задоволення.

Щодо забезпечення відшкодування
зайвої оплати доплат за виконання
обов'язків тимчасово відсутніх
працівників у сумі 3060,00 грн., колегія
суддів зазначає слідуюче.

Наказом Міністерства юстиції України
від 30 серпня 2000 року за 36/5 (чинний
станом на час виникнення спірних
правовідносин та проведення ревізії)
затверджено Положення про Головне
управління юстиції Міністерства
юстиції України в Автономній
Республіці Крим, обласні, Київське та
Севастопольське міські управління
юстиції та Положення про районні,
районні в містах, міські, міськрайонні
та міжрайонні управління юстиції..

Згідно п. 13 цього Положення - управління
юстиції утримується за рахунок
Державного бюджету України, загальну
чисельність, фонд оплати праці, штатний
розпис та кошторис доходів і видатків
затверджує Міністр юстиції України.

Згідно ст. 13 Закону України «Про оплату
праці» (в редакції Закону станом на час
виникнення спірних правовідносин),
оплата праці працівників установ і
організацій, що фінансуються з бюджету,
здійснюється на підставі законодавчих
та інших нормативних актів України,
генеральної, галузевих, регіональних
колективних договорів в межах
бюджетних асигнувань та позабюджетних
доходів. Обсяги витрат на оплату праці
працівників установ ; організацій, що
фінансуються з бюджету, затверджуються
одночасно і бюджетом.

Статтею 105 Кодексу законів про працю
України передбачено, що працівникам,
які виконують на тому ж підприємстві, в
установі, організації поряд з своєю
основною роботою, обумовленою трудовим
договором, додаткову роботу за іншою
професією (посадою) або обов'язки
тимчасово відсутнього працівника без
звільнення від своєї основної роботи,
провадиться доплата за суміщення
професій (посад) або виконання
обов'язків тимчасово відсутнього
працівника. Розміри доплат за
суміщення професій (посад) або
виконання обов'язків тимчасово
відсутнього працівника встановлюються
на умовах, передбачених у колективному
договорі.

Виходячи з наведеного, ст. 105 КЗпП
України встановлює правові межі та
механізм здійснення доплат за
виконання обов'язків тимчасово
відсутнього працівника та наділяє
державну установу правом на проведення
такої доплати, при цьому, встановлення
розміру такої доплати відносить до
колективного договору.

Встановлення доплат працівникам
Закарпатського обласного управління
підпорядковані кошторису,
затвердженому в установленому порядку,
та відповідають вимогам роз'яснення
Державного комітету Ради Міністрів
СРСР з питань праці та заробітної плати
від 29 грудня 1965 року за № 30/39 (із змінами
і доповненнями від 11.12.1986 року № 521/30-18).

Постановою Кабінету Міністрів України
«Про впорядкування умов оплати праці
працівників апарату органів
виконавчої влади, місцевого
самоврядування та їх виконавчих
органів, органів прокуратури, судів та
інших органів» від 13 грудня 1999 року за
№ 2288 (з наступними змінами та
доповненнями) - надано право керівникам
встановлювати посадові оклади.
надбавки, доплати, здійснювати
преміювання.

Проведення доплат за виконання
обов'язків тимчасово відсутніх
працівників здійснено у відповідності
до вимог чинного законодавства, в межах
фонду оплати праці працівників та на
підставі наказів Закарпатського
обласного управління юстиції, тобто,
доводи щодо неправомірності
встановлення доплати за виконання
обов'язків тимчасово відсутнього
працівника, викладені в акті КРУ в
Закарпатській області від 29.03.2006 року
за № 07-08/08 та вимозі КРУ в Закарпатській
області від 6 квітня 2006 року за № 07-08/858
суперечать чинному законодавству, є
необґрунтованими та не підлягають до
задоволення.

Щодо забезпечення нарахування премій
працівникам, які підлягали виплаті у
4630,00 грн., колегія суддів зазначає.

Відповідно до ст. 151 КЗпП України,
протягом дії дисциплінарного
стягнення заходи заохочення до
працівників не застосовуються.

На виконання даної норми закону,
Закарпатським обласним управлінням
юстиції наказами від 25.07.2000 року за №
256/06-03 та від 08.02.2005 року за № 55/06-04
затверджені Положення про умови та
порядок преміювання працівників
апарату обласного управління юстиції,
районних, міськрайонних управлінь
юстиції та їх структурних підрозділів.
Пунктами 3 даних Положень передбачено,
що преміювання працівників
здійснюється за винятком тих, на яких
накладено дисциплінарне стягнення.

Відповідно до ст.143 КЗпП України, до
працівників можуть бути застосовані
будь-які заохочення, що містяться в
затверджених трудовими колективами
Правилах внутрішнього трудового
розпорядку. Преміювання, як вид
заохочення, передбачений розділом 6
Правил внутрішнього трудового
розпорядку для працівників та
службовців Закарпатського обласного
управління юстиції (затверджені
рішенням загальних зборів трудового
колективу Закарпатського обласного
управління юстиції від 16.05.2004 року).

Згідно ст. 1 Закону України «Про оплату
праці», заробітна плата - це винагорода,
обчислена, як правило, у грошовому
виразі, яку за трудовим договором
власник або уповноважений ним орган
виплачує працівникові за виконану ним
роботу. При цьому, згідно ст. 2 цього
Закону, заробітна плата поділяється на
основну (яка являє собою винагороду за
виконану роботу у вигляді тарифних
ставок, відрядних розцінок та
посадових окладів) та додаткову (яка є
винагородою понад установлені норми за
трудові успіхи і включає в себе
надбавки, гарантії, премії). Також
працівники можуть отримувати й інші
компенсаційні та заохочувальні
виплати у вигляді премій, винагород,
компенсаційних виплат тощо.

Виходячи з наведеного, премія - вид
додаткової заробітної плати, яка
виплачується за поліпшення основних
показників колективної та
індивідуальної праці працівників, а
також кінцевих загальних результатів
виробничої, підприємницької,
торговельної або комерційної
діяльності, виплата якої регулюється
ст. 143 КЗпП України (а не ст. 151 цього
Кодексу).

Стаття 151 КЗпП України регулює механізм
зняття дисциплінарного стягнення, при
цьому, протягом строку дисциплінарного
стягнення засоби заохочення до
працівника не застосовуються.

Колегія суддів погоджується з думкою
суду першої інстанції, що наявність
наказів управління юстиції про
преміювання (якими не передбачено
обмеження щодо преміювання
працівників з дисциплінарними
стягненнями) не приймається до уваги,
оскільки положення наказів не можуть
суперечити законодавству, в даному
випадку положенням Кодексу законів про
працю України, та відповідачем при
преміюванні працівників протягом
строку дисциплінарного стягнення
правомірно застосовано встановлені ст.
151 КЗпП України обмеження.

Суд першої інстанції правильно
зазначив, з чим погодилась колегія
суддів, оскільки законодавством
встановлено обмеження щодо
преміювання працівників протягом
строку дисциплінарного стягнення -
доводи щодо обов'язку нарахування
премій працівникам, які мали
дисциплінарні стягнення, викладені в
акті КРУ в Закарпатській області від
29.03.2006 року за № 07-08/08 та вимозі КРУ в
Закарпатській області від 6 квітня 2006
року за № 07-08/858 суперечать чинному
законодавству, є необґрунтованими та
не підлягають до задоволення.

Таким чином, відповідач скористався
своїм правом на оскарження рішення
суб'єкта владних повноважень, але в
зв'язку з закриттям провадження у
справі фактично позбавлений права
оскаржити вимогу позивача в іншому
порядку, ніж під час розгляду справи за
позовом КРУ в Закарпатській області по
суті.

Крім того, суд констатує, що обраний
позивачем спосіб захисту права шляхом
звернення до суду з позовом про
стягнення коштів не відповідає нормам
законодавства, зокрема, положенням
Закону №2939, виходячи з наступного:

Відповідно до п. 10 ст. 10 Закону №2939,
державній контрольно-ревізійній
службі, в тому числі
контрольно-ревізійним управлінням в
областях, надається право звертатися
до суду в інтересах держави, якщо
підконтрольною установою не
забезпечено виконання вимог щодо
усунення виявлених ревізією порушень
законодавства з питань збереження і
використання активів.

Наказом Головного
Контрольно-ревізійного управління
України від 03.03.2008 року за № 113
затверджено Методичні рекомендації
щодо реалізації матеріалів ревізій по
окремих видах порушень (далі Методичні
рекомендації), та пунктами 2.1.1., 3.1.1, 3.2.1,
3.3.1 Методичних рекомендацій
передбачено право органів ДКРС
звернення до суду з позовною заявою в
інтересах держави, у відповідності до
п.10 ст. 10 Закону 2939, як заходи з
реалізації матеріалів ревізії.

Пунктами 2.6.6, 3.1.12 Методичних
рекомендацій передбачено пред'явлення
керівникам та іншим посадовим особам
підконтрольних установ, які
ревізуються, вимоги щодо усунення
виявлених у ході ревізій порушень і
недоліків та здійснення контролю за їх
усуненням та вжиття в разі потреби
додаткових заходів для їх усунення,
якими, згідно п.10 ст. 10 Закону 2939 є
звернення до суду в інтересах держави
як заходи з реалізації виявлених
ревізією порушень.

Проведеною КРУ в Закарпатській області
проведено ревізію Закарпатського
обласного управління юстиції, про що
складено акт від 29.03.2006 року за № 07-08/08,
винесено та направлено вимогу про
усунення виявлених ревізією порушень
від 06.04.2006 року за № 07-08/858, вимога
відповідачем не виконана, тобто, у
відповідності до вимог Закону №2939 та
положень Методичних рекомендацій
позивач повинен звертатись до суду з
позовом в інтересах держави щодо
усунення виявлених ревізією порушень
законодавства з питань збереження і
використання активів.

В порушення положень законодавства, що
регулює право органів ДКРС на
звернення до суду в залежності від суті
правовідносин, КРУ в Закарпатській
області звернулося до суду з позовом
про стягнення коштів у відповідності
до п. 8 ст. 10 Закону 2939 (яким передбачено
право органів ДКРС в судовому порядку
стягувати у дохід держави кошти,
одержані підконтрольними установами
за незаконними угодами, без
встановлених законом підстав та з
порушенням чинного законодавства), а не
п. 10 цієї статті, тобто, не в
встановлений законодавством спосіб.

За таких обставин справи, колегія
суддів приходить до переконання, що суд
першої інстанції прийшов до
правильного висновку, оскільки
вирішуючи даний публічно-правовий
спір, правильно встановив фактичні
обставини справи та надав їм у
оскаржуваному судовому рішенні
належну правову оцінку.

Відповідно до ст.200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи і
ухвалив судове рішення з додержанням
норм матеріального і процесуального
права.

Судова колегія вважає, що доводи
апеляційної скарги не являються
суттєвими і не складають підстави для
висновку про неправильне застосування
судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права,
які призвели до неправильного
вирішення справи.

Керуючись статтями 160, 195, 197, 198 п.1, 200, 205,
206, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Контрольно -
ревізійного управління Закарпатської
області залишити без задоволення, а
постанову Закарпатського окружного
адміністративного суду від 10 лютого 2011
року у справі №2а-5372/08/0770 - без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, що беруть участь у справі, та
може бути оскаржена до касаційної
інстанції протягом двадцяти днів
шляхом подання скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя
А.М.Ліщинський

Судді
О.І.Довга

І.І.Запотічний