Суддя: Ємельянова В.І.
Дата ухвалення: 2014-07-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"16" липня 2014 р.
К/800/12873/14

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

Ємельянової В.І.,

Олексієнка М.М., Рецебуринського Ю.Й.,

розглянувши у порядку письмового
провадження касаційну скаргу
Управління Пенсійного фонду України в
Малиновському районі м. Одеси на
постанову Одеського апеляційного
адміністративного суду від 28 березня
2013 року по справі №
2а/1570/8098/2011

за позовом Управління Пенсійного
фонду України в Малиновському районі

м. Одеси (далі - Управління)

до Відкритого акціонерного
товариства «Одеський завод

будівельно-обробних машин» (далі -
Товариство)

про стягнення
заборгованості по відшкодуванню
витрат на виплату та

доставку пенсій, призначених на
пільгових умовах,

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2011 року Управління звернулось
до суду з позовом до Товариства про
стягнення заборгованості по
відшкодуванню витрат на виплату та
доставку пенсій, призначених на
пільгових умовах.

Позивач просив стягнути суму
невідшкодованих витрат на виплату та
доставку пенсій призначених на
пільгових умовах за період з 1 липня 2011
року по 31 серпня 2011 року у розмірі 33049,12
грн.

Постановою Одеського окружного
адміністративного суду від 30 липня 2012
року позов задоволено повністю.

Стягнуто з Товариства на користь
Управління заборгованість по
відшкодуванню витрат на виплату та
доставку пенсій, призначених на
пільгових умовах у розмірі
33049,12 грн.

Постановою Одеського апеляційного
адміністративного суду від 28 березня
2013 року рішення суду першої інстанції
змінено, резолютивну частину постанови
викладено в наступній редакції:

«Позов Управління задовольнити
частково.

Стягнути з Товариства на користь
Управління заборгованість по
відшкодуванню витрат на виплату та
доставку пенсій, призначених на
пільгових умовах у розмірі
24182,05 грн.

В решті позовних вимог відмовити.».

В іншій частині постанову Одеського
окружного адміністративного суду
від 30 липня 2012 року залишено
без змін.

Не погоджуючись із рішенням суду
апеляційної інстанції, Управління
подало касаційну скаргу, в якій,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права,
просить скасувати судове рішення
апеляційної інстанції та залишити в
силі постанову Одеського окружного
адміністративного суду від 30 липня 2012
року.

Перевіривши правильність застосування
судом апеляційної інстанції норм
матеріального та процесуального права,
юридичної оцінки обставин справи,
доводи касаційної скарги суд
касаційної інстанції вважає, що скарга
задоволенню не підлягає з наступних
підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій
встановлено, що Товариство перебуває
на обліку в Управлінні як платник
страхових внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування з 9 вересня 1997 року.

Управлінням було надіслано Товариству
розрахунки сум фактичних витрат на
виплату на доставку пільгових пенсій
колишнім працівникам Товариства, проте
відповідач зобов'язань по покриттю
витрат на виплату та доставку
пільгових пенсій не виконав.

За змістом пункту 2 Прикінцевих
положень Закону України від 9 липня 2003
року № 1058-IV «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» (далі -
Закон №1058-IV) пенсійне забезпечення
застрахованих осіб, які працювали або
працюють на підземних роботах, роботах
з особливо шкідливими й важкими
умовами праці за списком № 1 та на інших
роботах із шкідливими і важкими
умовами праці за списком № 2
виробництв, робіт, професій, посад і
показників, затверджених Кабінетом
Міністрів України, та за результатами
атестації робочих місць, на посадах, що
дають право на призначення пенсії за
віком на пільгових умовах або за
вислугу років, які відповідно до
законодавства, що діяло раніше, мали
право на пенсію на пільгових умовах або
за вислугу років, здійснюється згідно з
окремим законодавчим актом через
професійні та корпоративні фонди. До
запровадження пенсійного забезпечення
через такі фонди особам, зазначеним в
абзаці першому цього пункту, пенсії
призначаються за нормами цього Закону
в разі досягнення пенсійного віку та
наявності трудового стажу,
передбаченого Законом України від 5
листопада 1991 року № 1788-XII «Про пенсійне
забезпечення» (далі - Закон №1788-XII). У
цьому випадку розміри пенсій
визначаються відповідно до статті 27 та
з урахуванням норм статті 28 Закону №
1058-IV. При цьому зберігається порядок
покриття витрат на виплату і доставку
цих пенсій, що діяв до набрання
чинності цим Законом.

На момент набрання чинності Законом №
1058-IV питання щодо відшкодування витрат
на виплату та доставку пенсій,
призначених відповідно до пункту «б»
статті 13 Закону № 1788-XII було
врегульовано Законом України від 26
червня 1997 року № 400/97-ВР «Про збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування» (далі - Закон № 400/97-ВР)
відповідно до пунктів 1 та 2 статті 1
якого відповідач є платником збору на
обов'язкове державне пенсійне
забезпечення.

Згідно ж з абзацом 4 пункту 1 статті 2
Закону № 400/97-ВР для платників збору,
визначених пунктами 1 та 2 статті 1 цього
Закону, об'єктом оподаткування є також
фактичні витрати на виплату і доставку
пенсій, призначених відповідно до
пунктів «б» ? «з» статті 13 Закону
України «Про пенсійне забезпечення» до
досягнення працівниками пенсійного
віку, передбаченого статтею 12 Закону
України «Про пенсійне забезпечення».

Абзацом 3 пункту 1 статті 4 Закону №
400/97-ВР встановлено ставку на
обов'язкове державне пенсійне
страхування у розмірі 100 відсотків від
об'єкта оподаткування, визначеного
абзацом четвертим пункту 1 статті 2
цього Закону.

Відповідно до абзацу 4 підпункту 1
пункту 2 Прикінцевих положень Закону
№ 1058-IV підприємства та
організації з коштів, призначених на
оплату праці, вносять до Пенсійного
фонду плату, що покриває фактичні
витрати на виплату і доставку пенсій
особам, які були зайняті повний робочий
день на підземних роботах, на роботах з
особливо шкідливими і особливо важкими
умовами праці за списком № 1
виробництв, робіт, професій, посад і
показників, затверджених Кабінетом
Міністрів України, крім тих, що були
безпосередньо зайняті повний робочий
день на підземних роботах (включаючи
особовий склад гірничорятувальних
частин) з видобутку вугілля, сланцю,
руди та інших корисних копалин, на
будівництві шахт та рудників за
списком робіт і професій, затвердженим
Кабінетом Міністрів України, починаючи
з дня набрання чинності цим Законом, у
розмірі 20 відсотків з наступним
збільшенням її щороку на 10 відсотків до
100-відсоткового розміру відшкодування
фактичних витрат на виплату і доставку
цих пенсій до набуття права на пенсію
за віком відповідно до цього Закону.

Аналіз наведених положень дає підстави
для висновку про те, що витрати на
виплату та доставку пенсій,
призначених особам, відповідно до
пунктів "а", "б" частини першої статті 13
Закону № 1788-XII за списком № 1 та списком
№ 2, покриваються підприємствами та
організаціями. При цьому обов'язок
підприємств та організацій з
відшкодування цих витрат, понесених
ПФУ після 1 січня 2004 року, не пов'язаний
із датою призначення такої пенсії чи
часом набуття необхідного для цього
пільгового стажу (до чи після набрання
чинності Законом № 1058-IV).

Винятком із цього правила є лише
відшкодування витрат на виплату та
доставку пенсій особам, що були
безпосередньо зайняті повний робочий
день на підземних роботах (включаючи
особовий склад гірничорятувальних
частин) з видобутку вугілля, сланцю,
руди та інших корисних копалин, на
будівництві шахт та рудників за
списком робіт і професій, затвердженим
Кабінетом Міністрів України,
призначених з урахуванням вимог статті
14 Закону № 1788-ХІІ.

Таким чином, висновок суду апеляційної
інстанції про обов'язок Товариства
відшкодувати Управлінню витрати на
виплату та доставку пенсій у розмірі
24182,05 грн., які згідно з
розрахунком, складеним останнім
відповідно до Інструкції, призначені
працівникам цього Товариства
відповідно до пунктів «а», «б» частини
першої статті 13 Закону № 1788-XII
ґрунтується на правильному
застосуванні норм матеріального права.

Суд касаційної інстанції також вважає
обґрунтованим висновок суду
апеляційної інстанції щодо
протиправності включення Управлінням
витрат на виплату та доставку
пільгових пенсій в період з 1 липня 2011
року по 31 серпня 2011 року пенсіонерам
ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 з
огляду на наступне.

Відповідно до пункту «б» частини
першої статті 13 Закону № 1788-ХІІ мають
право на пенсію за віком на пільгових
умовах, незалежно від місця останньої
роботи, працівники, зайняті повний
робочий день на інших роботах зі
шкідливими і важкими умовами праці, - за
списком № 2 виробництв, робіт, професій,
посад і показників, затверджуваним
Кабінетом Міністрів України, і за
результатами атестації робочих місць:
чоловіки - після досягнення 55 років і
при стажі роботи не менше 25 років, з них
не менше 12 років 6 місяців на зазначених
роботах; жінки - після досягнення 50
років і при стажі роботи не менше 20
років, з них не менше 10 років на
зазначених роботах.

Атестація робочих місць здійснюється
на підприємствах, в організаціях та
установах незалежно від форм власності
і господарювання згідно з Порядком та
розробленими на виконання постанови №
442 Методичними рекомендаціями для
проведення атестації робочих місць за
умовами праці, затвердженими
постановою Міністерства праці України
(далі - Мінпраці) від 1 вересня 1992 року №
41.

Відповідно до зазначених нормативних
актів основна мета атестації полягає у
регулюванні відносин між власником або
уповноваженим ним органом і
працівниками у галузі реалізації права
на здорові й безпечні умови праці,
пільгове забезпечення, пільги та
компенсації за роботу у несприятливих
умовах.

За правилами пунктів 6.1 та 6.2 Інструкції
про порядок обчислення і сплати
страхувальниками та застрахованими
особами внесків на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування до
Пенсійного фонду України, затвердженої
Постановою Пенсійного фонду України
від 19 грудня 2003 року №21-1 відшкодуванню
підлягають витрати Пенсійного фонду
України на виплату і доставку пенсій,
призначених особам, які працювали на
роботах, передбачених списками №1 №2,
затверджених Кабінетом Міністрів
України, та за результатами атестації
робочих місць.

Як встановлено судом апеляційної
інстанції, ОСОБА_4, ОСОБА_5,
ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 працювали на
роботах за списками №1 і №2 до 1 січня 1992
року і по цим роботам не була проведена
атестація робочих місць, а тому
підстави для відшкодування витрат на
виплату та доставку пенсій в цій
частині відсутні.

Доводи касаційної скарги висновків
суду апеляційної інстанції не
спростовують і не дають підстав для
висновку, що судом при розгляді справи
неправильно застосовано норми
матеріального права, які регулюють
спірні правовідносини, чи порушено
норми процесуального права.

Суд апеляційної інстанції не допустив
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судового рішення чи вчиненні
процесуальних дій, а тому у
відповідності до статті 224 Кодексу
адміністративного судочинства України
касаційну скаргу слід залишити без
задоволення, а постанову Одеського
апеляційного адміністративного суду
від 28 березня 2013 року - без змін.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд -

У Х В А Л И В:

Касаційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в
Малиновському районі м. Одеси залишити
без задоволення.

Постанову Одеського апеляційного
адміністративного суду від 28 березня
2013 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили протягом
п'яти днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, та
може бути переглянута з підстав,
встановлених статтею 237 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий
Ємельянова В.І.

Судді
Олексієнко М.М.

Рецебуринський Ю.Й.