Справа № 808/1444/13-а
Суддя: Моторний О.А.
Дата ухвалення: 2014-07-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"14" липня 2014 р. м. Київ
К/800/23069/14

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

Головуючого
Моторного О.А.,

Суддів
Вербицької О.В.,

Кошіля В.В.,

розглянувши в порядку письмового
провадження касаційну скаргу фізичної
особи - підприємця ОСОБА_2

на постанову Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 03.04.2014

у справі № 808/1444/13-а

за позовом фізичної особи - підприємця
ОСОБА_2

до Бердянської об'єднаної державної
податкової інспекції Запорізької
області Державної податкової служби

треті особи: Бердянська міська рада
Запорізької області; Управління
Держкомзему у м.Бердянську Запорізької
області

про визнання протиправним та
скасування податкового
повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИВ:

Постановою Запорізького окружного
адміністративного суду від 23.04.2013
задоволено позовні вимоги: визнано
протиправним та скасовано податкове
повідомлення-рішення від 18.01.2013 №.

Постановою Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 03.04.2014 скасовано постанову
Запорізького окружного
адміністративного суду від 23.04.2013 та
прийнято нову постанову, якою в
задоволенні позову відмовлено.

В касаційній скарзі позивач просить
скасувати постанову
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду від 03.04.2014,
залишивши в силі рішення суду першої
інстанції, посилаючись на порушення
апеляційним судом норм матеріального
та процесуального права.

Перевіривши правильність застосування
судами попередніх інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
юридичної оцінки обставин справи,
колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
приходить до висновку, що касаційна
скарга підлягає задоволенню, з огляду
на наступне.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що за результатами
проведеної податковим органом
невиїзної документальної позапланової
перевірки позивача з питань дотримання
вимог податкового законодавства в
частині сплати орендної плати за землю
за період з 01.01.2010 по 30.09.2012 по земельній
ділянці площею 0,3220 га, розташованій за
адресою: АДРЕСА_1, складено акт від
25.12.2012 №758/17-10/НОМЕР_1, у висновках якого
встановлено порушення позивачем:
розділу 7 Наказу № 548 від 23.07.2010, п.1.4
«Порядку нормативної грошової оцінки
земель сільськогосподарського
призначення та населених пунктів»,
затвердженого Наказом №18/15/21/11 від
27.01.2006 (із змінами та доповненнями) та
ст.271 Податкового кодексу України від
02.12.2010 №2755-VI, що призвело до заниження
бази оподаткування з орендної плати за
землю та відповідно до заниження
податкових зобов'язань з орендної
плати за землю на загальну суму 125 180,87
грн.

Як вбачається з акта перевірки, надана
в оренду земельна ділянка для
розміщення та обслуговування
туристичного притулку, фактично
протягом 2009-2012 років використовувалась
для отримання доходу від здійснення
підприємницької діяльності, а саме -
здавання кімнат притулку та,
відповідно, платником було занижено
базу оподаткування, оскільки земля
використовувалась для комерційного
використання.

Отже, при обчисленні суми орендної
плати за земельну ділянку, яка
знаходиться в користуванні ФОП ОСОБА_2
за адресою АДРЕСА_1, при визначенні
нормативної грошової оцінки
коефіцієнт функціонального
використання землі повинен
застосовуватися, виходячи з її
комерційного використання, тобто,
повинен становити 2,5.

На підставі висновків акта перевірки
відповідачем 18.01.2013 прийнято податкове
повідомлення-рішення № , яким
позивачу донараховано грошове
зобов'язання по орендній платі з
фізичних осіб на суму 125 180,87 грн. та
застосовано штрафні (фінансові)
санкції на суму 25 611,18 грн.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд
апеляційної інстанції дійшов висновку,
що податковий орган при розрахунку
суми грошового зобов'язання з орендної
плати з фізичних осіб правомірно
використав коефіцієнт функціонального
використання 2,5, а, відтак, визначена
сума зобов'язання та штрафних санкцій є
правомірними.

Однак, колегія суддів, переглядаючи
рішення судів попередніх інстанцій в
касаційному порядку, погоджується з
висновком суду першої інстанції про
скасування спірного податкового
повідомлення-рішення від 18.01.2013, беручи
до уваги наступне.

Матеріалами справи свідчать, що
протягом всієї діяльності позивач
сплачував податок з орендної плати на
землю, виходячи з розрахунків, які були
зроблені на підставі нормативної
оцінки землі Бердянським міським
управлінням земельних ресурсів.

Так, між Бердянською міською радою та
позивачем укладено договір оренди
землі від 25.05.2006, який був
зареєстрований у Бердянському
районному відділі Запорізької
регіональної філії ДП «Центр ДЗК при
Держкомземі України, про що у
Державному реєстрі земель вчинено
запис № 02 від 11.07.2006. За умовами
договору земельна ділянка виділена в
строкове платне володіння і
користування для розміщення та
обслуговування туристичного притулку.

Відповідно до договору оренди,
позивач здійснював розрахунок
орендної плати з земельного податку
відповідно до довідки Бердянського
міського управління земельних
ресурсів Запорізької області № 874 від
19.07.2006, а також, у відповідності до умов
договору оренди землі від 25.05.2006.

Згідно зі ст. 21 Закону України від 06.10.1998
№ 161-XIV "Про оренду землі", орендна плата
за землю - це платіж, який орендар
вносить орендодавцеві за користування
земельною ділянкою. Розмір, форма і
строки внесення орендної плати за
землю встановлюються за згодою сторін
у договорі оренди (крім строків
внесення орендної плати за земельні
ділянки державної та комунальної
власності, які встановлюються
відповідно до Закону України "Про плату
за землю").

Відповідно до ст. 30 Закону України "Про
оренду землі", зміна умов договору
оренди землі здійснюється за взаємною
згодою сторін. У разі недосягнення
згоди щодо зміни умов договору оренди
землі спір вирішується в судовому
порядку.

Згідно зі ст. 13 Закону України "Про
оренду землі", підставою для
нарахування земельного податку є дані
державного земельного кадастру, а
орендної плати за земельну ділянку, яка
перебуває у державній або комунальній
власності - договір оренди такої
земельної ділянки.

Відповідно до п.286.2 ст.286 Податкового
кодексу України, платники плати за
землю (крім фізичних осіб) самостійно
обчислюють суму податку щороку станом
на 1 січня і до 1 лютого поточного року
подають відповідному органу державної
податкової служби за
місцезнаходженням земельної ділянки
податкову декларацію на поточний рік
за формою, встановленою у порядку,
передбаченому статтею 46 цього Кодексу,
з розбивкою річної суми рівними
частками за місяцями. Подання такої
декларації звільняє від обов'язку
подання щомісячних декларацій. При
поданні першої декларації (фактичного
початку діяльності як платника плати
за землю) разом з нею подається довідка
(витяг) про розмір нормативної грошової
оцінки земельної ділянки, а надалі така
довідка подається у разі затвердження
нової нормативної грошової оцінки
землі.

Крім того, ст. 289 Податкового кодексу
України також встановлено, що для
визначення розміру податку та орендної
плати використовується нормативна
грошова оцінка земельних ділянок.
Центральний орган виконавчої влади з
питань земельних ресурсів здійснює
управління у сфері оцінки земель та
земельних ділянок.

Як було вірно встановлено судом першої
інстанції, під час початку діяльності
як платника податку орендної плати з
фізичних осіб, позивачем було надано до
Бердянської ОДПІ податкову декларацію
на поточний 2006 рік за встановленою
формою. До декларації додано довідку
Бердянського міського управління
земельних ресурсів від 19.07.2006 №874 щодо
нормативної грошової оцінки земель,
відповідно до якої загальна грошова
оцінка земель складає 292 239,18 грн.
Відповідно до зазначеної довідки
підприємцем було зроблено розрахунок
орендної плати.

Також, встановлено, що рішенням
Бердянської міської ради було
затверджено технічну документацію з
нормативної грошової оцінки земель м.
Бердянська. Відповідно до цієї
документації Бердянська міська рада
затвердила величини коефіцієнту
функціонального використання для
земель різних категорій, зокрема для
земель комерційного використання
встановлений розмір коефіцієнта 2,5, а
для земель рекреаційного призначення,
в тому числі для земель, які
використовуються для експлуатації
туристичного притулку, встановлено
розмір цього коефіцієнту рівним 0,5.

За наведених обставин, оскільки
встановлено, що міська рада не
розглядала питання щодо зміни
нормативно-грошової оцінки спірної
ділянки, сплата податку у вигляді
орендної плати у збільшеному розмірі
буде можливою лише після зміни
нормативно-грошової оцінки земельної
ділянки, однак, міською радою за
поданням земресурсів, а не через
перевірку податковим органом.

Відповідно до статті 226 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд касаційної інстанції
скасовує судове рішення суду
апеляційної інстанції та залишає в
силі рішення суду першої інстанції, яке
ухвалено відповідно до закону і
скасоване або змінене помилково.

Враховуючи вищевикладене, постанова
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду від 03.04.2014
підлягає скасуванню із залишенням в
силі постанови Запорізького окружного
адміністративного суду від 23.04.2013.

Керуючись статтями 222, 223, 226, 230, 231, ч. 5 ст.
254 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу фізичної особи -
підприємця ОСОБА_2 задовольнити.

Постанову Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 03.04.2014 скасувати, а постанову
Запорізького окружного
адміністративного суду від 23.04.2013
залишити в силі.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, та
може бути переглянута з підстав, у
порядку та в строки, встановлені
статтями 236 238 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий суддя: (підпис) О.А.
МоторнийСудді(підпис) О.В. Вербицька
(підпис) В.В. Кошіль