Справа № 2-а/1615/363/2012
Суддя: Сірош М.В.
Дата ухвалення: 2014-07-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 липня 2014 року м.
Київ К/800/17311/13

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

головуючого судді:
Сіроша М.В.,

суддів:
Блажівської Н.Є.,

Юрченко В.П.,

розглянувши у порядку попереднього
розгляду касаційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в м.
Кременчуці Полтавської області (далі -
УПФУ) на постанову Крюківського
районного суду м. Кременчука
Полтавської області від 24 грудня 2012
року та ухвалу Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 5 березня 2013 року у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_2 до
УПФУ,

про визнання дій неправомірним та
зобов'язання поновити нарахування та
виплату пенсії, -

В С Т А Н О В И Л А :

У грудні 2012 року ОСОБА_2 звернувся до
суду з адміністративним позовом про
визнання дій УПФУ щодо відмови у
нарахуванні та виплаті пенсії за віком
неправомірними; зобов'язання УПФУ
нарахувати та виплатити пенсію з 7.10.2009
року.

24 грудня 2012 року постановою
Крюківського районного суду м.
Кременчука Полтавської області,
залишеною без змін ухвалою
Харківського апеляційного
адміністративного суду від 5 березня 2013
року, позов задоволений частково.

Дії УПФУ щодо відмови ОСОБА_2 у
нарахуванні та виплаті пенсії за віком
визнані неправомірними; зобов'язано
УПФУ з 3.06.2012 року поновити та
виплачувати ОСОБА_2 пенсію.

УПФУ звернулося із касаційною скаргою
про скасування постанови Крюківського
районного суду м. Кременчука
Полтавської області та ухвали
Харківського апеляційного
адміністративного суду і ухвалення
нової постанови про відмову у
задоволені позову, посилаючись на
порушення судами норм матеріального та
процесуального права.

Перевіривши правильність застосування
судами норм матеріального та
процесуального права, обговоривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів вважає, що касаційна скарга не
підлягає задоволенню з таких підстав.

Як встановлено судами першої та
апеляційної інстанцій, ОСОБА_2 є
громадянином України, який постійно
мешкає в Німеччині.

ОСОБА_2 перебував на обліку в УПФУ та
отримував призначену пенсію за віком
на підставі його заяви відповідно до
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування».

З лютого 2005 року виплата йому пенсії
була припинена відповідно до ст. 49
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування».

25 жовтня 2012 року ОСОБА_2 звернувся до
УПФУ із заявою щодо поновлення виплати
пенсії за віком, на що йому УПФУ
відмовило у задоволенні його заяви з
підстав неможливості перерахування
пенсії, оскільки він проживає за межами
України.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 49 Закону
України «Про загальнообов'язкове
пенсійне страхування» виплата пенсії
за рішенням територіальних органів
Пенсійного фонду або за рішенням суду
припиняється на весь час проживання
пенсіонера за кордоном, якщо інше не
передбачено міжнародним договором
України, згода на обов'язковість якого
надана Верховною Радою України.

Згідно з ст. 51 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» (в редакції, чинній на
момент виникнення правовідносин) у
разі виїзду пенсіонера на постійне
місце проживання за кордон пенсія,
призначена в Україні, за заявою
пенсіонера може бути виплачена йому за
шість місяців наперед перед від'їздом,
рахуючи з місяця, що настає за місяцем
зняття з обліку за місцем постійного
проживання. Під час перебування за
кордоном пенсія виплачується в тому
разі, якщо це передбачено міжнародним
договором України, згода на
обов'язковість якого надана Верховною
Радою України.

Рішенням Конституційного Суду України
№ 25-рп/2009 від 7 жовтня 2009 року пункт 2
частини 1 статті 49, другого речення
статті 51 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» щодо припинення виплати
пенсії пенсіонерам на час постійного
проживання за кордоном у разі, якщо
Україна не уклала з відповідною
державою міжнародний договір з питань
пенсійного забезпечення і якщо згода
на обов'язковість такого міжнародного
договору не надана Верховною Радою
України було визнано таким, що не
відповідає Конституції України (є
неконституційним).

Отже, з 7.10.2009 року порядок виплати
пенсії громадянам, які виїхали на
постійне місце проживання за кордон,
регулюється нормами Закону України
«Про загальнообов'язкове пенсійне
страхування» з урахуванням рішення
Конституційного Суду України щодо
неконституційності положень п.2 ч.1 ст.
49, другого речення ст. 51 Закону України
«Про загальнообов'язкове пенсійне
страхування».

Після прийняття даного рішення
Конституційного Суду України інші
закони, які регламентують виплату
пенсій пенсіонерам, які постійно
проживають у державах, з якими Україною
не укладено відповідного договору, не
прийняті.

Суди першої та апеляційної інстанцій
обґрунтовано зазначили, що УПФУ
неправомірно припинила нарахування та
виплату ОСОБА_2 пенсії.

Висновки судів попередніх
інстанцій про часткове задоволення
позову є обґрунтованими.

Згідно з ч. 1 ст. 224 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права під час ухвалення
судових рішень чи вчинення
процесуальних дій.

Колегія суддів дійшла висновку, що
судові рішення ухвалені з дотриманням
норм матеріального та процесуального
права, правова оцінка обставинам у
справі дана правильно, підстав для їх
скасування з мотивів, викладених в
касаційній скарзі, немає.

Керуючись ст.,ст. 220-1, 223, 224, 230, 231 Кодексу
адміністративного судочинства
України,

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в м.
Кременчуці Полтавської області
відхилити.

Постанову Крюківського районного суду
м. Кременчука Полтавської області від 24
грудня 2012 року та ухвалу Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 5 березня 2013 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі і
оскарженню не підлягає, але може бути
переглянута Верховним Судом України з
підстав, визначених ст. 237 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Судді:
Сірош М.В.

Блажівська Н.Є.

Юрченко В.П.