Справа № К/9991/20703/12-С
Суддя: Сірош М.В.
Дата ухвалення: 2014-06-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 червня 2014 року
м. Київ К/9991/20703/12

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

головуючого судді: Сіроша
М.В.,

суддів:
Блажівської Н.Є.,

Костенка М.І.,

розглянувши у порядку попереднього
розгляду касаційну скаргу ОСОБА_2, як
фізичної особи-підприємця, на
постанову Окружного адміністративного
суду м. Севастополя від 13 жовтня 2011 року
та ухвалу Севастопольського
апеляційного адміністративного суду
від 22 лютого 2012 року у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_2, як
фізичної особи-підприємця, до
Управління у справах захисту прав
споживачів м. Севастополя (далі -
Управління),

про визнання недійсними та скасування
припису та постанови, -

В С Т А Н О В И Л А :

У липні 2011 року ОСОБА_2, як фізична
особа-підприємець, звернувся до суду з
адміністративним позовом про визнання
недійсними та скасування припису
Управління № 139 від 11.03.2011 року та
постанови Управління № 42 від 5.04.2011 року
(далі - Постанова № 42) щодо накладення
стягнення, у розмірі 3 490,00 грн., за
відмову ОСОБА_3 у реалізації його права,
передбаченого п. 1 ст. 8 Закону України
«Про захист прав споживачів» та штрафу,
у розмірі 340,00 грн., за невиконання
припису.

На обґрунтування позову зазначив, що не
порушував вимоги Закону України «Про
захист прав споживачів», оскільки
ОСОБА_3 у 14 денний термін не скористався
своїм правом на повернення або обмін
товару.

13 жовтня 2011 року постановою Окружного
адміністративного суду м Севастополя,
залишеною без змін ухвалою
Севастопольського апеляційного
адміністративного суду від 22 лютого 2012
року, у задоволенні позову відмовлено.

ОСОБА_2 звернувся з касаційною скаргою
про скасування постанови Окружного
адміністративного суду м Севастополя
та ухвали Севастопольського
апеляційного адміністративного суду,
посилаючись на порушення судами норм
матеріального та процесуального права.

Перевіривши правильність застосування
судами норм матеріального та
процесуального права, обговоривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів вважає, що касаційна скарга не
підлягає задоволенню з таких підстав.

Як встановлено судами першої та
апеляційної інстанцій, 10.03.2011 року
Управлінням була здійснена
позапланова перевірка магазину
торгівельної мережі «ІНФОРМАЦІЯ_1» на
АДРЕСА_1 який належить фізичній
особі-підприємцю ОСОБА_2, у зв'язку з
надходженням 14.02.2011 року заяви ОСОБА_3
відповідно до якої останній зазначає,
що придбав у магазині модем CDMA НОМЕР_1,
який не підійшов до його комп'ютеру, та
про відмову суб'єкта господарювання
від повернення грошей за придбаний
товар, за наслідками перевірки
складений акт.

Відповідно до зазначеного акту
встановлено, що 23.01.2011 року ОСОБА_3
придбав у магазині «ІНФОРМАЦІЯ_1» модем
CDMA НОМЕР_1 вартістю 349,00 грн., однак він
не підійшов до його комп'ютера і 26.01.2011
року він звернувся до ОСОБА_2 із заявою
щодо повернення коштів за придбаний
товар.

29 січня 2011 року ОСОБА_2 відмовив ОСОБА_3
у поверненні коштів, посилаючись на
порушення ним вимог ст. 5 Закону України
«Про звернення громадян».

За наслідками перевірки 11.03.2011 року
Управлінням прийнятий припис № 139
відповідно до якого зобов'язано ОСОБА_2
розглянути заяву ОСОБА_3 та
задовольнити його вимоги відповідно до
ст. 9 Закону України «Про захист права
споживачів», а також надати документи,
підтверджуючі якість та безпеку
товару.

23 березня 2011 року ОСОБА_3 повторно
звернувся до Управління із заявою, у
якої зазначив, що ОСОБА_2 кошти за модем
йому не повернув.

Управлінням 23.03.2011 року був направлений
ОСОБА_2 лист з запрошенням його на 4.04.2011
року до Управління для розгляду
повторної заяви ОСОБА_3, в зазначений
час ОСОБА_2 не з'явився, вимоги
споживача не задовольнив.

5 квітня 2011 року Управлінням прийнята
постанова № 42 щодо застосування до
ОСОБА_2 стягнень, передбачених ст. 23
Закону України «Про захист прав
споживачів», у 10-ти кратному розмірі
вартості товару - 3 490,00 грн. та у розмірі
20 неоподатковуваних податком
мінімумів доходів громадян - 340,00 грн.

Колегія суддів, погоджується з
висновками судів першої та апеляційної
інстанції про відмову у задоволенні
позову, з таких підстав.

Відповідно до ст.,ст. 4, 5 Закону України
«Про захист прав споживачів» споживачі
під час придбання, замовлення або
використання продукції, яка
реалізується на території України, для
задоволення своїх особистих потреб
мають право на: 1) захист своїх прав
державою; 2) належну якість продукції та
обслуговування; 3) безпеку продукції; 4)
необхідну, доступну, достовірну та
своєчасну інформацію про продукцію, її
кількість, якість, асортимент, а також
про її виробника (виконавця, продавця);
5) відшкодування майнової та моральної
шкоди, завданої внаслідок недоліків
продукції (дефекту в продукції),
відповідно до закону;6) звернення до
суду та інших уповноважених органів
державної влади за захистом порушених
прав; 7) об'єднання в громадські
організації споживачів (об'єднання
споживачів).

Держава забезпечує споживачам захист
їх прав, надає можливість вільного
вибору продукції, здобуття знань і
кваліфікації, необхідних для прийняття
самостійних рішень під час придбання
та використання продукції відповідно
до їх потреб, і гарантує придбання або
одержання продукції іншими законними
способами в обсязі, що забезпечує
рівень споживання, достатній для
підтримання здоров'я і
життєдіяльності.

Захист прав споживачів здійснюють
спеціально уповноважений центральний
орган виконавчої влади у сфері захисту
прав споживачів та його територіальні
органи, Рада міністрів Автономної
Республіки Крим, місцеві державні
адміністрації, органи і установи, що
здійснюють державний
санітарно-епідеміологічний нагляд,
інші державні органи, органи місцевого
самоврядування згідно із
законодавством, а також суди.

Відповідно до ст. 9 цього Закону
споживач має право обміняти
непродовольчий товар належної якості
на аналогічний у продавця, в якого він
був придбаний, якщо товар не
задовольнив його за формою, габаритами,
фасоном, кольором, розміром або з інших
причин не може бути ним використаний за
призначенням.

Споживач має право на обмін товару
належної якості протягом чотирнадцяти
днів, не рахуючи дня купівлі, якщо
триваліший строк не оголошений
продавцем.

Обмін товару належної якості
провадиться, якщо він не
використовувався і якщо збережено його
товарний вигляд, споживчі властивості,
пломби, ярлики, а також розрахунковий
документ, виданий споживачеві разом з
проданим товаром.

Якщо на момент обміну аналогічного
товару немає у продажу, споживач має
право або придбати будь-які інші товари
з наявного асортименту з відповідним
перерахуванням вартості, або розірвати
договір та одержати назад гроші у
розмірі вартості повернутого товару,
або здійснити обмін товару на
аналогічний при першому ж надходженні
відповідного товару в продаж.
Продавець зобов'язаний у день
надходження товару в продаж повідомити
про це споживача, який вимагає обміну
товару.

При розірванні договору
купівлі-продажу розрахунки із
споживачем провадяться виходячи з
вартості товару на час його купівлі.
Гроші, сплачені за товар, повертаються
споживачеві у день розірвання
договору, а в разі неможливості
повернути гроші у день розірвання
договору - в інший строк за
домовленістю сторін, але не пізніше ніж
протягом семи днів.

Згідно з ст. 17 Закону України «Про
захист прав споживачів» за всіма
споживачами однаковою мірою
визнається право на задоволення їх
потреб у сфері торговельного та інших
видів обслуговування. Встановлення
будь-яких переваг, застосування прямих
або непрямих обмежень прав споживачів
не допускається, крім випадків,
передбачених нормативно-правовими
актами.

Споживач має право на вільний вибір
продукції у зручний для нього час з
урахуванням режиму роботи продавця
(виконавця).

Продавець (виконавець) зобов'язаний
всіляко сприяти споживачеві у вільному
виборі продукції.

Забороняється примушувати споживача
придбавати продукцію неналежної
якості або непотрібного йому
асортименту.

У разі порушення прав споживача на
підприємствах сфери обслуговування
продавець (виробник, виконавець) і
працівники цих підприємств несуть
відповідальність, встановлену законом.

Відповідно до ст. 21 зазначеного Закону
крім інших випадків порушень прав
споживачів, які можуть бути
встановлені та доведені виходячи з
відповідних положень законодавства у
сфері захисту прав споживачів,
вважається, що для цілей застосування
цього Закону та пов'язаного з ним
законодавства про захист прав
споживачів права споживача вважаються
в будь-якому разі порушеними, якщо: 1)
при реалізації продукції будь-яким
чином порушується право споживача на
свободу вибору продукції; 2) при
реалізації продукції будь-яким чином
порушується свобода волевиявлення
споживача та/або висловлене ним
волевиявлення; 3) при наданні послуги,
від якої споживач не може відмовитись,
а одержати може лише в одного
виконавця, виконавець нав'язує такі
умови одержання послуги, які ставлять
споживача у нерівне становище
порівняно з іншими споживачами та/або
виконавцями, не надають споживачеві
однакових гарантій відшкодування
шкоди, завданої невиконанням
(неналежним виконанням) сторонами умов
договору; 4) порушується принцип
рівності сторін договору, учасником
якого є споживач; 5) будь-яким чином
(крім випадків, передбачених законом)
обмежується право споживача на
одержання необхідної, доступної,
достовірної та своєчасної інформації
про відповідну продукцію; 6) споживачу
реалізовано продукцію, яка є
небезпечною, неналежної якості,
фальсифікованою; 7) ціну продукції
визначено неналежним чином; 8)
документи, які підтверджують виконання
договору, учасником якого є споживач,
своєчасно не передано (надано)
споживачу.

Відповідно до ст. 26 Закону України «Про
захист прав споживачів» спеціально
уповноважений центральний орган
виконавчої влади у сфері захисту прав
споживачів та його територіальні
органи в областях, містах Києві та
Севастополі, а на території Автономної
Республіки Крим - орган виконавчої
влади Автономної Республіки Крим у
сфері захисту прав споживачів
здійснюють державний контроль за
додержанням законодавства про захист
прав споживачів, забезпечують
реалізацію державної політики щодо
захисту прав споживачів і мають право
серед іншого: давати суб'єктам
господарювання обов'язкові для
виконання приписи про припинення
порушень прав споживачів; перевіряти у
суб'єктів господарювання сфери
торгівлі і послуг, у тому числі
ресторанного господарства, якість
продукції, додержання обов'язкових
вимог щодо безпеки продукції, а також
додержання правил торгівлі та надання
послуг; накладати на винних осіб у
випадках, передбачених законодавством,
адміністративні стягнення; накладати
на суб'єктів господарювання сфери
торгівлі і послуг, у тому числі
ресторанного господарства, стягнення,
передбачені статтею 23 цього Закону, в
порядку, що визначається Кабінетом
Міністрів України.

У разі порушення законодавства про
захист прав споживачів відповідно до
пункту 1 частини першої статті 23 Закону
суб'єкти господарювання сфери
торговельного та інших видів
обслуговування, у тому числі
ресторанного господарства, за відмову
споживачу в реалізації його прав,
установлених частиною першою статті 8,
частиною першою статті 9 і частиною
третьою статті 10 цього Закону, несуть
відповідальність у десятикратному
розмірі вартості продукції виходячи з
цін, що діяли на час придбання цієї
продукції, але не менше п'яти
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян.

За невиконання або несвоєчасне
виконання припису посадових осіб
спеціально уповноваженого органу
виконавчої влади у сфері захисту прав
споживачів про усунення порушень прав
споживачів, згідно з пунктом 9 частини
першої статті 23 Закону до порушника
застосовуються санкції у розмірі
двадцяти неоподатковуваних мінімумів
доходів громадян.

Враховуючи вище викладене, законом
покладено на Управління у справах
захисту прав споживачів обов'язок із
здійснення державного контролю за
дотриманням законодавства України про
захист прав споживачів та надано йому
право притягнення до відповідальності
за порушення, передбачені статтею 23
Закону. При цьому законодавець надає
перевагу споживачу щодо задоволення
його потреб при виборі товару, вільного
вибору продукції, та надає йому
можливість повернення або обміну
товару у встановлений законом строк у
разі, якщо придбана їм продукція не
задовольнила його за формою,
габаритами, фасоном, кольором, розміром
або з інших причин не може бути ним
використаний за призначенням.

Суди попередніх інстанцій
обґрунтовано зазначили, що ОСОБА_2 були
порушенні вимоги Закону України «Про
захист прав споживачів», у зв'язку з чим
Управлінням правомірно застосовані до
нього стягнення у вигляді штрафів.

Згідно з ч. 1 ст. 224 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права під час ухвалення
судових рішень чи вчинення
процесуальних дій.

Колегія суддів дійшла висновку, що
судові рішення ухвалені з дотриманням
норм матеріального та процесуального
права, правова оцінка обставинам у
справі дана правильно, підстав для їх
скасування з мотивів, викладених в
касаційній скарзі, немає.

Керуючись ст., ст. 220-1, 223, 224, 230, 231 Кодексу
адміністративного судочинства
України,

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Постанову Окружного адміністративного
суду м. Севастополя від 13 жовтня 2011 року
та ухвалу Севастопольського
апеляційного адміністративного суду
від 22 лютого 2012 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі і
оскарженню не підлягає, але може бути
переглянута Верховним Судом України з
підстав, визначених ст. 237 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Судді:
Сірош М.В.

Блажівська Н.Є.

Костенко М.І.