Справа № 2а-20/2010/1231
Суддя: Стародуб О.П.
Дата ухвалення: 2014-07-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"10" липня 2014 р. м. Київ
К/9991/54033/12

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України

в складі: головуючий - Стародуб О.П.,

судді - Заїка М.М., Штульман І.В.,

розглянувши в порядку письмового
провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на
постанову Апеляційного суду
Луганської області від 24.07.2012р. у справі
за позовом ОСОБА_1 до Управління
Пенсійного фонду України в м. Стаханові
Луганської області про визнання дій
неправомірними та зобов'язання
здійснити перерахунок пенсії, -

в с т а н о в и л а:

У травні 2009 року ОСОБА_1 звернулась до
суду з позовом про визнання
протиправним припинення нарахування
пенсії з врахуванням підвищення,
передбаченого Законом України «Про
підвищення престижності шахтарської
праці» з листопада 2008 року,
зобов'язання нарахувати та виплатити
пенсію згідно вказаного Закону з
листопада 2008 року.

Постановою Стахановського міського
суду Луганської області від 08.02.2010р.
позовні вимоги задоволено.

Постановою Апеляційного суду
Луганської області від 24.07.2012р.
скасовано рішення суду першої
інстанції, у задоволенні позову
відмовлено.

З таким рішенням суду апеляційної
інстанції не погодилась позивач,
подала касаційну скаргу, в якій
посилається на порушення судом норм
матеріального та процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи. Просить скасувати постановлене
апеляційним судом рішення та залишити
в силі рішення суду першої інстанції.

Заслухавши доповідача по справі та
перевіривши матеріали справи колегія
суддів приходить до висновку, що
касаційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних мотивів та
передбачених законом підстав.

Так, відповідно до статті 1 Закону
України «Про підвищення престижності
шахтарської праці» (в редакції станом
на час виникнення спірних відносин) дія
цього Закону поширюється на
працівників, що видобувають вугілля,
залізну руду, руди кольорових і
рідкісних металів, марганцеві та
уранові руди, працівників
шахтобудівних підприємств, які зайняті
на підземних роботах повний робочий
день (далі - шахтарі), та членів їх сімей.

Відповідно до статті 8 вказаного Закону
мінімальний розмір пенсії шахтарям,
які відпрацювали на підземних роботах
не менш як 15 років для чоловіків та 7,5
років для жінок за списком N 1
виробництв, робіт, професій, посад і
показників, затвердженим Кабінетом
Міністрів України, встановлюється
незалежно від місця останньої роботи, у
розмірі 80 відсотків середньої
заробітної плати шахтаря, але не менш
як три розміри прожиткового мінімуму,
встановленого для осіб, які втратили
працездатність. Для обчислення розміру
пенсій за віком за кожний повний рік
стажу роботи на підземних роботах до
страхового стажу додатково
зараховується по одному року.

Відповідно до Списку №1 виробництв,
робіт, професій, посад і показників на
підземних роботах, на роботах з
особливо шкідливими і особливо важкими
умовами праці, зайнятість в яких повний
робочий день дає право на пенсію за
віком на пільгових умовах,
затвердженого постановою КМ України
від 16.01.2003р. № 36, підпунктом 1.1г
підрозділу 1 Розділу І Гірничі роботи
передбачено посади працівників,
зайнятих на підземних роботах 50 і
більше відсотків робочого часу на рік
(в обліковому періоді), зокрема, серед
них і посада нормувальника гірничого
на підземних роботах (дільничні).

В ході розгляду справи судами
встановлено, що в період з 18.09.1986р. по
20.04.1998р. позивач працювала у ДП Шахта
«Максимівська» м. Стаханова на посаді
дільничного гірничого нормувальника,
пов'язаній з підземними роботами.

Позивач перебуває на обліку в
Управлінні Пенсійного фонду України в
м. Стаханові Луганської
області та з 16.09.2008р. автоматизованим
способом позивачу була перерахована
пенсія відповідно до Закону України
«Про підвищення престижності
шахтарської праці», виплату якої було
припинено 01.11.2008р. після перевірки
пенсійної справи.

Задовольняючи позовні вимоги суд
першої інстанції, виходив із того, що
робота нормувальником гірничим на
підземних роботах (дільничні), за якою
працювала позивач, атестована та
передбачена пунктом «г» підрозділу 1
розділу І Списку №1 виробництв, робіт,
професій, посад і показників на
підземних роботах, на роботах з
особливо шкідливими і особливо важкими
умовами праці, зайнятість на яких
повний робочий день дає право на пенсію
за віком на пільгових умовах,
затвердженого постановою КМ України
від 16.01.2003р. №36, а тому позивач має право
на отримання пенсії у підвищеному
розмірі згідно вимог Закону України
«Про підвищення престижності
шахтарської праці».

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції та відмовляючи у задоволенні
позову, апеляційний суд виходив із
того, що професія нормувальника
гірничого на підземних роботах
(дільничні) не відноситься до роботи з
повним робочим днем під землею, а тому
норми Закону України «Про підвищення
престижності шахтарської праці» на цю
професію не розповсюджуються.

З такими висновками суду апеляційної
інстанції колегія суддів погоджується
і вважає, що вони відповідають нормам
матеріального та процесуального права
і фактичним обставинам справи.

Мотиви та доводи, наведені у касаційній
скарзі, висновки апеляційного суду не
спростовують і є безпідставними,
оскільки дія Закону України «Про
підвищення престижності шахтарської
праці» не поширюється на працівників,
які не були зайняті на підземних
роботах повний робочий день, а тому
апеляційний суд дійшов вірного
висновку про правомірність дій
відповідача у спірних правовідносинах.

Відповідно до статті 224 КАС України суд
касаційної інстанції залишає
касаційну скаргу без задоволення, а
судові рішення - без змін, якщо визнає,
що суди першої та апеляційної
інстанцій не допустили порушень норм
матеріального і процесуального права
при ухваленні судових рішень чи
вчиненні процесуальних дій.

Не може бути скасовано судове рішення з
мотивів порушення судом норм
процесуального права, якщо це не
призвело і не могло призвести до
неправильного вирішення справи.

За наведених обставин колегія суддів
приходить до висновку, що при ухваленні
оскаржуваного рішення апеляційний суд
не допустив порушень норм
матеріального і процесуального права,
а тому касаційну скаргу слід залишити
без задоволення, а судове рішення - без
змін.

Керуючись статтями 210, 220, 223, 224, 230, 231, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без
задоволення, а постанову Апеляційного
суду Луганської області від 24.07.2012р. у
даній справі - без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий:
О.П. Стародуб

Судді:
М.М. Заїка

І.В. Штульман