Справа № 821/2153/14
Суддя: Кузьменко Н.А.
Дата ухвалення: 2014-07-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

821/2153/14

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

___________________________________________________________________

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 липня 2014 р.

м. Херсон

Справа № 821/2153/14

Херсонський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Кузьменко Н.А., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом публічного акціонерного товариства "Акціонерний комерційний промислово - інвестиційний банк" в особі обласного відділення ПАТ "Промінвестбанк" в м. Херсон до Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Херсонській області про визнання бездіяльності неправомірною та зобов'язання вчинити певні дії,-

встановив:

24 червня 2014 року до Херсонського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява публічного акціонерного товариства "Акціонерний комерційний промислово - інвестиційний банк" в особі обласного відділення ПАТ "Промінвестбанк" в м. Херсон (далі – позивач, ПАТ «Промінвестбанк») до Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Херсонській області (далі – відповідач, УДВС) з позовними вимогами про визнання бездіяльності неправомірною та зобов'язання вчинити певні дії, а саме:

- визнати неправомірною бездіяльність відповідача щодо не проведення щотижневих конкурсів з передачі реалізацію майна боржників спеціалізованим організаціям, з якими укладено генеральні договори про реалізацію арештованого майна, на яке звернено стягнення державними виконавцями при примусовому виконанні рішень;

- зобов'язати відповідача протягом 3 (трьох) днів з дня набрання законної сили даної постанови суду розпочати проведення щотижневих конкурсів з передачі реалізацію майна боржників спеціалізованим організаціям, з якими укладено Генеральні договори про реалізацію арештованого майна, на яке звернено стягнення державними виконавцями при примусовому виконанні рішень.

Обґрунтовуючи свою правову позицію, позивач зазначив, що на виконанні УДВС перебуває зведене виконавче провадження №35196130 про стягнення з дочірнього підприємства «Слобожанське» товариства з обмеженою відповідальністю «Славія» (далі – ДП «Слобожанське» ТОВ «Славія», боржник) на користь юридичних та фізичних осіб заборгованості на загальну суму 902866,11 грн. Серед виконавчих документів знаходиться наказ господарського суду Херсонської області №7/520-08 від 30.01.2009 року про стягнення з боржника на користь банку 841527,56 грн. В процесі виконання даного наказу державним виконавцем накладено арешт на все майно боржника, в тому числі і на майно яке є предметом застави за договором застави №02-159/450 від 18.11.2005 року (предметом застави є врожай зібраний з предметів застави). 11 червня 2014 року позивач звернувся до відповідача листом №122-01-6/112 про здійснення опису та арешту врожаю з метою задоволення майнових вимог банку. В даному листі до УДВС ставилось питання про термінову організацію конкурсу з метою визначення спеціалізованої торгуючої організації з реалізації описаного врожаю. УДВС листом №5697/02.2-21 від 13.06.2014 повідомив, що станом на 13 червня 2014 року в Україні запроваджуються електронні торги з реалізації арештованого майна і дана форма згодом буде використовуватись в Херсонській області. Позивач стверджує, що бездіяльність відповідача порушує його права та інтереси. З посиланням на ст.ст. 19, 121 Конституції України, Закон України «Про виконавче провадження», п.5.12 Інструкції з організації примусового виконання рішень та Тимчасове положення про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна №68/5 від 27.10.1999 року обґрунтовує правомірність своїх вимог. З наведеного позивач робить висновок про наявність підстав для постановлення судового рішення про визнання бездіяльності неправомірною та зобов'язання вчинити певні дії.

Позивач позивача в судове засідання не прибув, але 09 липня 2014 року надіслав клопотання про розгляд справи в порядку письмового провадження.

Представник відповідача в судове засідання не прибув, але 09 липня 2014 року надіслав клопотання про розгляд справи в порядку письмового провадження.

Відповідно до положень ч.4 ст. 122 КАС України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі особи, які беруть участь у справі, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши надані сторонами документи, з’ясувавши фактичні обставини справи, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду спору по суті, проаналізувавши норми законодавства які регулюють спірні відносини та їх застосування сторонами, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Судом встановлено, що на виконанні у відповідача знаходиться зведене виконавче провадження про стягнення з дочірнього підприємства «Слобожанське» товариства з обмеженою відповідальністю «Славія» на користь юридичних та фізичних осіб заборгованості на загальну суму 902866,11 грн., в тому числі наказ господарського суду Херсонської області №7/520-08 від 30.01.2009 року про стягнення з ДП "Слобожанське" ТОВ "Агрофірми "Славія" на користь АК "Промінвестбанку" боргу у розмірі 841527,56 грн.

11 червня 2014 року позивач звернувся до відповідача з листом №122-01-6/112, в якому зазначив, що станом на 11.06.2014 боржником здійснюється збір та реалізація врожаю, гроші від його реалізації на погашення боргу не надходять. В зв’язку з чим просив відповідача здійснити опис та арешт врожаю зібраного з садових насаджень, які розташовані за адресою: м. Херсон, смт. Антонівка, Снігурівське шосе, 3 км, що належить ДП «Слобожанське» ТОВ «Славія». Також, просив провести тендер на обрання торгівельної організації з метою подальшої реалізації врожаю.

УДВС листом №5697/02.2-21 від 13 червня 2014 року повідомив банк, що право на реалізацію арештованого майна мали ПП «СП «Юстиція», ТОВ «Укрспецторг Групп» та ПП «Нива –В.Ш.». Згідно листа ДВС України №4.1-08/4.1/1397 від 28.11.2013 року наказом ДВС України №113/2 від 28.11.2013 та №114/2 від 28.11.2013 року ПП «СП «Юстиція» та ТОВ «Укрспецторг Групп» виключені з переліку спеціалізованих організацій, з якими органами державної виконавчої служби можуть укладатися договори про реалізацію арештованого майна за порушення вимог Генерального договору №1 та №3 про реалізацію арештованого майна на яке звернуто стягнення державними виконавцями при примусовому виконанні рішень. Договори з даними підприємствами УДВС розірвало в односторонньому порядку.

УДВС також повідомило банк про перспективу проведення в майбутньому в Херсонській області електронних торгів та запропонувало скористатись правами передбаченими ст. 82 Закону України «Про виконавче провадження».

Наявність або відсутність підстав для проведення відповідачем щотижневих конкурсів з передачі на реалізацію майна боржника спеціалізованій організації є предметом судового розгляду в даній справі.

Спірні правовідносини врегульовані Конституцією, Законом України «Про виконавче провадження».

Частина 2 статті 19 Конституції України встановлює, що органи державної влади, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 7 Положення «Про Державну виконавчу службу України», затвердженого Указом Президента України від 6 квітня 2011 року N 385/2011, Державна виконавча служба України здійснює свої повноваження безпосередньо та через структурні підрозділи, що забезпечують реалізацію повноважень ДВС України.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначені Законом України "Про виконавче провадження".

Згідно з преамбулою до Закону України «Про виконавче провадження» цей Закон визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку.

Відповідно до вимог ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Статтею 2 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що примусове виконання рішень в Україні покладається на Державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України. Примусове виконання рішень здійснюють державні виконавці, визначені Законом України «Про державну виконавчу службу».

Боржник зобов'язаний утримуватися від вчинення дій, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; надавати у строк, установлений державним виконавцем, достовірні відомості про свої доходи та майно, у тому числі про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах; своєчасно з'являтися за викликом державного виконавця; письмово повідомляти державному виконавцю про майно, що перебуває в заставі або в інших осіб, а також про кошти та майно, належні боржникові від інших осіб (ч.6 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження»).

Державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії (ч.1 ст.11 Закону України «Про виконавче провадження»).

З моменту завершення збору врожаю з предмету застави, фактично зібраний врожай є також предметом застави (п.1.3 договір застави майна від 18.11.2005 року №02-159/450).

Звернення стягнення на заставлене майно в порядку примусового виконання допускається за виконавчими документами для задоволення вимог стягувача-заставодержателя (ч.1 ст. 54 Закону України «Про виконавче провадження»).

Спори, що виникають під час виконавчого провадження щодо звернення стягнення на заставлене майно, вирішуються судом (ч.7 ст. 54 Закону України «Про виконавче провадження»).

Вилучення арештованого майна з передачею його для реалізації здійснюється у строк, встановлений державним виконавцем, але не раніше ніж через п'ять днів після накладення арешту. Продукти та інші речі, що швидко псуються, вилучаються і передаються для продажу негайно після накладення арешту (ч.7 ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження»).

Реалізація арештованого майна, крім майна, вилученого з обігу згідно із законом, та майна, зазначеного в частині восьмій статті 57 цього Закону, здійснюється шляхом його продажу на прилюдних торгах, аукціонах або на комісійних умовах (ч.1 ст.62 Закону України «Про виконавче провадження»).

У разі відсутності у боржника - юридичної особи коштів у обсязі, достатньому для покриття заборгованості, стягнення звертається на інше майно, належне такому боржникові або закріплене за ним, у тому числі на майно, що обліковується на окремому балансі філії, представництва та іншого відокремленого підрозділу боржника - юридичної особи (крім майна, вилученого з обороту або обмежуваного в обороті) незалежно від того, хто фактично використовує це майно (ч.1 ст.66 Закону України «Про виконавче провадження»).

У разі якщо на зазначене майно накладається арешт, воно реалізується в такій черговості: у першу чергу - майно, що безпосередньо не використовується у виробництві (цінні папери, легковий автотранспорт, предмети дизайну офісів та інше майно, готова продукція (товари); у другу чергу - об'єкти нерухомого майна, верстати, обладнання, інші основні засоби, а також сировина і матеріали, призначені для використання у виробництві (ч.2 ст.66 Закону України «Про виконавче провадження»).

З наведених норм суд робить висновок, що законодавець розподіляє майно за ознаками нерухоме майно та рухомі речі, а також встановлює певну черговість реалізації майна боржника. Порушення вищенаведених норм відповідачем позивач не довів.

Суд не може погодиться з позицією банку стосовно застосування до спірних правовідносин вимог Тимчасового положення про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна (затверджений наказом Міністерства юстиції України № 68/5 від 27.10.1999).

Так, п.1.1. Тимчасового положення про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна передбачає, що це Положення визначає умови і порядок проведення прилюдних торгів з продажу квартир, будинків, підприємств як цілісного майнового комплексу, інших приміщень, земельних ділянок, що є нерухомим майном, на які звернено стягнення відповідно до чинного законодавства, а також розрахунків за придбане майно.

Зібраний врожай є рухомою річчю в розумінні ст. 181 та є майном в розумінні ст. 190 Цивільного кодексу України. Отже, наведений порядок не можливо застосувати до даних правовідносин.

Згідно з Інструкцією з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 №512/5 втратила чинність Інструкція про проведення виконавчих дій, затверджена наказом Міністерства юстиції України від 15.12.1999 №74/5, зареєстрована в Міністерстві юстиції України 15.12.1999 за № 865/4158, крім пункту 5.11 глави 5, підпункту 5.12.5, абзаців першого - дев'ятого, одинадцятого - двадцять п'ятого підпункту 5.12.6 пункту 5.12 глави 5 пункту 5.12 глави 5 щодо підготовки до проведення та проведення щотижневих конкурсів з визначення спеціалізованих організацій для реалізації арештованого державними виконавцями майна, які продовжують діяти до набрання чинності порядком реалізації арештованого державними виконавцями майна.

Підпункт 5.11 глави 5 Інструкції регулює підготовку та проведення державним виконавцем прилюдних торгів з реалізації нерухомого майна, що не можливо застосувати до спірних правовідносин.

Продукти та інші речі, що швидко псуються, передаються на реалізацію негайно після накладення на них арешту. Оцінка такого майна проводиться у строк не більше трьох днів з моменту призначення суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання (абз.4 пп.5.12.5 п.5.12глави 5 Інструкції від 15.12.1999 №74/5).

Спеціальний статус даного майна передбачає спеціальну процедуру його реалізації, а саме: накладення арешту; оцінка майна в триденний строк з дня призначення суб’єкта оціночної діяльності; реалізація.

Доказів опису врожаю (які саме овочі або ягоди описано, кількість) та його оцінки позивач не надав, а з наявних в справі матеріалів суд не знаходить підтвердження цих дій. Відсутність перших двох елементів процедури реалізації виключають третій елемент - саму реалізацію.

Відділ державної виконавчої служби регіонального управління юстиції після отримання документів щодо передачі майна на реалізацію у термін до п'яти днів перевіряє ці документи на відповідність вимогам чинного законодавства та у разі виявлення порушень надає доручення щодо їх усунення у строк до п'яти робочих днів та забезпечує контроль за виконанням цього доручення. У разі встановлення відповідності документів вимогам чинного законодавства чи після приведення їх у відповідність із вимогами чинного законодавства відділ державної виконавчої служби регіонального управління юстиції у строк до п'яти робочих днів повідомляє спеціалізовані торговельні організації, з якими укладено договори відповідно до пункту 5.12.4 цієї Інструкції, про наявність арештованого майна, його місцезнаходження (місце зберігання), оцінку, за якою воно виставляється на продаж, при необхідності (за попереднім погодженням з державним виконавцем) установлює дату огляду арештованого майна, а також повідомляє дату проведення конкурсу з передачі на реалізацію цього майна (абз.1 пп.5.12.6 п.5.12глави 5 Інструкції від 15.12.1999 №74/5).

Без отримання документів на реалізацію врожаю (позовні вимоги стосуються саме реалізації описаного врожаю боржника) дії відповідача щодо проведення щотижневих конкурсів з передачі реалізацію майна боржників спеціалізованим організаціям, з якими укладено Генеральні договори про реалізацію арештованого майна, на яке звернено стягнення державними виконавцями при примусовому виконанні рішень є передчасними.

Доказів отримання відповідачем документів щодо передачі врожаю на реалізацію позивач не надав.

За змістом частин 4, 5 ст. 11 КАС України суд повинен визначити характер спірних правовідносин та зміст правової вимоги, матеріальний закон, який їх регулює, а також факти, що підлягають встановленню і лежать в основі вимог та заперечень, з'ясувати, які є докази на підтвердження зазначених фактів.

Положення ст. 9 КАС України передбачає, що суди при вирішенні справи керуються принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов’язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 86 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Частиною 2 ст. 71 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб’єкта владних повноважень обов’язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Частиною 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Позивач належними доказами не підтвердив правомірність своїх вимог, натомість наявні в матеріалах справи докази не дають суду підстав для висновку про протиправність дій відповідача.

Враховуючи вищевикладене та оцінюючи наявні у матеріалах справи докази в сукупності, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 7, 8, 9, 14, 71, 86, 94, 122, 158 – 163 КАС України, суд, -

постановив:

Адміністративний позов публічного акціонерного товариства "Акціонерний комерційний промислово - інвестиційний банк" в особі обласного відділення ПАТ "Промінвестбанк" в м. Херсон до Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Херсонській області про визнання бездіяльності неправомірною та зобов'язання вчинити певні дії - залишити без задоволення.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі до Одеського апеляційного адміністративного суду через Херсонський окружний адміністративний суд апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги на постанову суду одночасно надсилається особою, яка її подає, до Одеського апеляційного адміністративного суду.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого ст. 186 КАС України, якщо таку скаргу не було подано.

Суддя Кузьменко Н.А.

кат. 11.5.