Справа № 2а-6937/11
Суддя: Мороз Л.Л.
Дата ухвалення: 2014-07-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 липня 2014 року м.
Київ К/800/20754/13

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі

головуючого: Мороз Л.Л.,

суддів: Горбатюка С.А.,

Шведа Е.Ю.

розглянула у порядку попереднього
розгляду касаційну скаргу
Білоцерківської міської ради на
постанову Білоцерківського
міськрайонного суду Київської області
від 07.06.2012 року та ухвалу Київського
апеляційного адміністративного суду
від 21.03.2013 року у справі за позовом
Прокуратури м. Біла Церква Київської
області до Білоцерківської міської
ради, третя особа: Білоцерківська
об'єднана державна податкова інспекція
Київської області Державної
податкової служби про визнання
протиправним та скасування рішення,

ВСТАНОВИЛА:

Прокурор м. Біла Церква Київської
області звернувся до суду із
адміністративним позовом до
Білоцерківської міської ради
Київської області у якому просив
визнати протиправним та скасувати
пункт 2.1 рішення № 201-10-VІ від 01.07.2011 року.

Постановою Білоцерківського
міськрайонного суду Київської області
від 07.06.2012 року адміністративний позов
задоволено. Визнано протиправним та
скасовано пункт 2.1 рішення № 201-10-VІ від
01.07.2011 року.

Ухвалою Київського апеляційного
адміністративного суду від 21.03.2013 року
постанову Білоцерківського
міськрайонного суду Київської області
від 07.06.2012 року залишено без змін.

Не погоджуючись з рішеннями судів
першої та апеляційної інстанції,
Білоцерківська міська рада подала до
Вищого адміністративного суду України
касаційну скаргу у якій, посилаючись на
порушення судами норм матеріального та
процесуального права, просить
скасувати вказані судові рішення та
закрити провадження у справі.

Відповідно до частини 2 статті 220
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд касаційної інстанції
переглядає судові рішення судів першої
та апеляційної інстанцій у межах
касаційної скарги.

Заслухавши доповідь судді Вищого
адміністративного суду України
стосовно обставин, необхідних для
прийняття рішення судом касаційної
інстанції, перевіривши і обговоривши
доводи касаційної скарги,
проаналізувавши правильність
застосування судом апеляційної
інстанції норм матеріального та
процесуального права, колегія суддів
дійшла висновку, що касаційна скарга
підлягає залишенню без задоволення з
таких підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій
встановлено, що на підставі договору
купівлі-продажу від 25.03.2011 року ОСОБА_2
продала, а ОСОБА_3 купила металевий
кіоск площею 5,0 кв.м., що знаходиться за
адресою: АДРЕСА_1.

13.04.2011 року ФОП ОСОБА_3 звернулася із
заявою до міського голови про надання
дозволу на розробку технічної
документації із землеустрою щодо
складання документів, що посвідчують
право на оренду земельної ділянки під
розміщення кіоску по продажу
продовольчих товарів.

Білоцерківською міською радою 01.07.2011
року було прийняте рішення №201-10-VI «Про
надання дозволів на розробку технічних
документацій із землеустрою щодо
складання документів, що посвідчують
право на оренду земельних ділянок»
пунктом 2.1 якого було відмовлено у
наданні дозволу на розробку технічної
документації із землеустрою щодо
складання документів, що посвідчують
право на оренду земельної ділянки
фізичній особі-підприємцю під
розміщення кіоску.

Прокуратурою м. Біла Церква було
проведено перевірку та внесено протест
на рішення Білоцерківської міської
ради від 01.07.2011 року № 201-10-VI «Про
надання дозволів на розробку технічних
документацій із землеустрою щодо
складання документів, що посвідчують
право на оренду земельних ділянок» в
частині п. 2.1.

Оскарженим у цій справі рішенням №
201-10-VІ від 01.07.2011 року відповідач
відмовив у наданні дозволу з
посиланням на пункт «д» статті 141 ЗК
України, відповідно до якого
підставами припинення права
користування земельною ділянкою є
систематична несплата земельного
податку або орендної плати.

Колегія суддів погоджується з
висновками судів попередніх інстанцій
про неправомірність п 2.1 рішення №
201-10-VІ від 01.07.2011 року.

Як встановлено судами попередніх
інстанцій, ФОП ОСОБА_3 не є ні власником,
ні землекористувачем, ні орендарем
земельної ділянки на якій розміщений
кіоск в АДРЕСА_1, орієнтовною площею 0,0012
га., таким чином до цих правовідносин не
може бути застосовано положення закону
щодо припинення права користування
земельною ділянкою.

Крім того, згідно з ст. 269 п.п. 269.1, 269.1.1,
269.1.2 Податкового кодексу України
платниками податку є: власники
земельних ділянок, земельних часток
(паїв); землекористувачі.

Згідно зі ст. 270 п.п. 270.1, 270.1.1, 270.1.2
Податкового кодексу України
об'єктами оподаткування є: земельні
ділянки, які перебувають у власності
або користуванні; земельні частки (паї),
які перебувають у власності.

У зв'язку з тим, що ФОП ОСОБА_3 не є ні
власником, ні землекористувачем, ні
орендарем земельної ділянки, у
останнього відсутній обов'язок сплати
земельного податку.

За приписами ч. 2 ст. 19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції та
вважає, що оскаржуване рішення
підлягає скасуванню, оскільки
відповідач відмовив у наданні дозволу
з підстав, не передбачених законом.

Крім того, колегія суддів зазначає, що
відповідно до пункту 1 частини першої
статті 17 КАС до компетенції
адміністративних судів віднесено
спори фізичних чи юридичних осіб із
суб'єктом владних повноважень щодо
оскарження його рішень
(нормативно-правових актів або
правових актів індивідуальної дії), дій
чи бездіяльності. Ужитий у цій
процесуальній нормі термін "суб'єкт
владних повноважень" означає орган
державної влади, орган місцевого
самоврядування, їхню посадову чи
службову особу, інший суб'єкт при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, у тому
числі на виконання делегованих
повноважень (пункт 7 частини першої
статті 3 КАС). Таким чином, до
компетенції адміністративних судів
належать спори фізичних чи юридичних
осіб з органом державної влади, органом
місцевого самоврядування, їхньою
посадовою або службовою особою,
предметом яких є перевірка законності
рішень, дій чи бездіяльності цих
органів (осіб), відповідно, прийнятих
або вчинених ними при здійсненні
владних управлінських функцій.

Отже, до компетенції адміністративних
судів не віднесено ті спори, у яких
відповідач владних управлінських
функцій не здійснював і суб'єктом
владних повноважень у цих відносинах
не був.

Тобто не може бути розглянутий за
правилами, встановленими КАС той позов,
предметом якого є перевірка
правильності формування волі однієї із
сторін стосовно розпорядження землею.

Проте, у цій справі предметом позову не
є перевірка правильності формування
волі однієї із сторін стосовно
розпорядження землею, оскільки спір
стосується прийняття рішення щодо
надання дозволу дозволу на розробку
технічної документації із землеустрою
щодо складання документів, що
посвідчують право на оренду земельної
ділянки.

Отже, у даному випадку, відповідач
зобов'язаний реалізовувати свою
компетенцію у порядку, встановленому
законом і він наділений владними
управлінськими функціями.

Враховуючи зазначене, спір, який виник
між сторонами, є адміністративним.

Касаційну скаргу слід відхилити,
оскільки рішення судів першої та
апеляційної інстанції ухвалено з
додержанням норм матеріального та
процесуального права, правова оцінка
обставинам у справі дана вірно, а
доводи касаційної скарги висновків
судів не спростовують, підстави для
призначення справи до розгляду в
судовому засіданні відсутні.

Доводи касаційної скарги не дають
підстав для висновку, що при розгляді
справи судами допущено неправильне
застосування норм матеріального чи
порушення норм процесуального права,
які передбачені ст.ст. 225 - 229 Кодексу
адміністративного судочинства України
як підстави для зміни, скасування
судового рішення, залишення позовної
заяви без розгляду або закриття
провадження у справі.

Керуючись ст. ст. 220, 220-1, 230 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу Білоцерківської
міської ради на постанову
Білоцерківського міськрайонного суду
Київської області від 07.06.2012 року та
ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 21.03.2013 року
відхилити, постанову Окружного
адміністративного суду міста Києва від
04.02.2013 року та ухвалу Київського
апеляційного адміністративного суду
від 16.05.2013 року у цій справі залишити
без змін.

Ухвала є остаточною і оскарженню не
підлягає.

Судді: