Справа № 675/2422/13-а
Суддя: Білоус О.В.
Дата ухвалення: 2014-07-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 675/2422/13-а
Головуючий у 1-й інстанції: Пашкевич
Суддя-доповідач: Білоус О.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 липня 2014 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого-судді: Білоуса О.В.

суддів: Курка О. П. Совгири Д. І.

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
Управління Пенсійного фонду України в
Ізяславському районі Хмельницької
області на ухвалу Ізяславського
районного суду Хмельницької області
від 22 листопада 2013 року у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_2 до
Управління Пенсійного фонду України в
Ізяславському районі Хмельницької
області, за участю Відділу примусового
виконання рішень ГУЮ у Хмельницькій
області про перерахунок пенсії , -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 звернувся до Ізяславського
районного суду Хмельницької області з
позовом до УПФУ в Ізяславському районі
про перерахунок пенсії. Постановою
Ізяславського районного суду
Хмельницької області від 25.10.2010 року
позов задоволено повністю. Постановою
Львівського апеляційного
адміністративного суду від 04.06.2013 року
рішення суду першої інстанції
скасовано та прийняте нове рішення.

У листопаді 2013 року державний
виконавець Відділу примусового
виконання рішень ГУЮ у Хмельницькій
області звернувся до суду із заявою
про зміну способу та порядку виконання
судового рішення. Суд першої інстанції
ухвалою від 22.11.2013 року подання
державного виконавця задовольнив. Не
погоджуючись із рішенням суду першої
інстанції, відповідач подав апеляційну
скаргу, в якій просить суд скасувати
ухвалу Ізяславського районного суду та
прийняти нове рішення, яким відмовити у
задоволенні подання, посилаючись при
цьому на неповне з'ясування судом
першої інстанції обставин, які мають
значення для справи та порушення норм
матеріального права, що призвело до
неправильного вирішення питання.

В судове засідання представники
сторін, Державної виконавчої служби
України не з'явилися, хоча про час та
місце розгляду справи повідомлялися
своєчасно та належним чином. У зв'язку з
неприбуттям жодної з осіб, які беруть
участь у справі, у судове засідання,
хоча вони були належним чином
повідомлені про його дату, час і місце,
а також враховуючи те, що їх явка в
судове засідання не визнавалась
обов'язковою, колегія суддів визнала за
можливе розглянути справу в порядку
письмового провадження, відповідно до
п. 2 ч. 1 ст. 197 КАС України, за наявними у
справі матеріалами, при цьому, згідно
частини 6 статті 12, частини 1 статті 41
КАС України, повне фіксування судового
засідання за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не відбувається.

Заслухавши суддю-доповідача,
дослідивши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
задоволенню, а рішення суду першої
інстанції - скасуванню, з наступних
підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України,
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
Законами України.

Частиною 1 ст. 195 КАС України визначено,
що суд апеляційної інстанції
переглядає судові рішення суду першої
інстанції в межах апеляційної
скарги.

Як встановлено судом першої інстанції,
та підтверджується матеріалами справи,
Постановою Ізяславського районного
суду Хмельницької області від 25.10.2010
року позов ОСОБА_2 та інших задоволено.
Постановою Львівського апеляційного
адміністративного суду від 04.06.2013 року
рішення суду першої інстанції
скасовано та прийняте нове рішення, у
тому числі й стосовно зобов'язання
відповідача здійснити позивачу
перерахунок пенсії з підвищенням її на
30% мінімальної пенсії за віком з
розміру, встановленого ч. 1 ст. 28 Закону
України "Про загальнообов'язкове
пенсійне страхування" та провести
відповідні виплати за період з 18.02. 2010
року по 31.08.2010 року з урахуванням
проведених виплат.

За приписами пункту другого частини
четвертої статті 105 КАС України
адміністративний позов може містити
вимоги про зобов'язання відповідача -
суб'єкта владних повноважень прийняти
рішення або вчинити певні дії. У разі
задоволення адміністративного позову
суд може прийняти постанову про
зобов'язання відповідача вчинити певні
дії (п. 2 ч. 2 ст. 162 КАС України).

Аналіз резолютивної частини постанови
Львівського апеляційного
адміністративного суду від 04.06.2013 року
та синтез наведених процесуальних норм
дають підстави зробити висновок про те,
що зобов'язання, покладені на
відповідача судом, є позовними
вимогами як обраним судом видом
захисту порушених прав позивача, які
суд задовольнив.

За таких обставин заявник просив
змінити не спосіб виконання постанови
суду, а судове рішення по суті позовних
вимог і вирішити додаткову позовну
вимогу про стягнення коштів, яка не
була предметом розгляду та дослідження
адміністративного суду під час
прийняття цієї постанови. Хоча в
адміністративному судочинстві
повноваження щодо зміни постанови суду
в частині задоволення позовних вимог
мають тільки адміністративні суди
апеляційної та касаційної інстанцій
(ст. 198, 223 КАС України).

Відтак суд першої інстанції,
задовольняючи заяву про зміну способу
виконання рішення, не звернув увагу та
не врахував відмінності між позовною
вимогою як обраним судом видом захисту
порушених прав позивача від способу
виконання судового рішення як одного з
його заходів, чим змінив постанову суду
по суті за відсутності на це
процесуальних повноважень.

Крім того, частиною першою статті 263 КАС
України встановлено, що за наявності
обставин, що ускладнюють виконання
судового рішення (відсутність коштів
на рахунку, відсутність присудженого
майна в натурі, стихійне лихо тощо),
державний виконавець може звернутися
до адміністративного суду першої
інстанції, незалежно від того, суд якої
інстанції видав виконавчий лист, що
видав виконавчий лист, із поданням, а
особа, яка бере участь у справі, та
сторона виконавчого провадження - із
заявою про відстрочення або
розстрочення виконання, зміну чи
встановлення способу і порядку
виконання судового рішення. Питання
про відстрочення або розстрочення
виконання, зміну чи встановлення
способу і порядку виконання судового
рішення може бути розглянуто також за
ініціативою суду.

Підставою для застосування правил цієї
норми є обставини, що перешкоджають
належному виконанню судового рішення в
адміністративній справі: ускладнюють
його виконання або роблять неможливим.
Для відстрочення чи розстрочення
виконання судового рішення такою
обставиною може бути недостатність
коштів на рахунку, стихійне лихо, для
зміни способу чи порядку виконання
судового рішення - неможливість
виконання судового рішення внаслідок
відсутності, пошкодження або знищення
об'єкта стягнення або з інших причин.

Таким чином, для відстрочення,
розстрочення виконання рішення та
зміни способу його є такі підстави: для
розстрочення та відстрочення -
обставини, що ускладнюють виконання, а
для зміни способу і порядку виконання -
обставини, які роблять виконання
неможливим.

З матеріалів справи вбачається, що
виконання постанови суду неможливе
через відсутність коштів, виплата яких
буде здійснена за наявності
відповідного фінансування з
Державного бюджету України.

Отже, виконання постанови суду
фактично можливе, хоча й за певних умов,
тому відсутні підстави для зміни
способу виконання рішення суду першої
інстанції.

Також колегія суддів наголошує, що
"захист порушеного права у судовому
рішенні" і "спосіб виконання судового
рішення" не є тотожними поняттями
(процесуальними інститутами).

Аналіз оскаржуваного рішення суду
першої інстанції свідчить про те, що
суд першої інстанції, змінюючи спосіб
виконання постанови суду, фактично
змінив її суть, що належить до
повноважень суду апеляційної або
касаційної інстанції.

Згідно ст. 199 КАС України, за наслідками
розгляду апеляційної скарги на ухвалу
суду першої інстанції суд апеляційної
інстанції має право скасувати ухвалу
суду та прийняти нову ухвалу (п. 6 ч. 1 ст.
199 КАС України). При цьому, підставами
для скасування ухвали суду та
прийняття нового рішення є неповне
з'ясування судом обставин, що мають
значення для справи; недоведеність
обставин, що мають значення для справи,
які суд першої інстанції вважає
встановленими; невідповідність
висновків суду обставинам справи;
порушення норм матеріального чи
процесуального права, які призвели до
неправильного вирішення питання (ст. 202
КАС).

Таким чином, колегія суддів вважає, що
суд першої інстанції допустив
порушення норм процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення
питання, тому оскаржувана ухвала
підлягає скасуванню, а у задоволенні
подання необхідно відмовити.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 199, 202, 205,
206, 212, 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в
Ізяславському районі Хмельницької
області задовольнити .

Ухвалу Ізяславського районного суду
Хмельницької області від 22 листопада
2013 року у справі за адміністративним
позовом ОСОБА_2 до Управління
Пенсійного фонду України в
Ізяславському районі Хмельницької
області, за участю Відділу примусового
виконання рішень ГУЮ у Хмельницькій
області про перерахунок пенсії, -
скасувати.

Постановити нову ухвалу , якою
відмовити у задоволенні подання
Відділу примусового виконання рішень
ГУЮ у Хмельницькій області про зміну
способу і порядку виконання постанови
Львівського апеляційного
адміністративного суду від 04.06.2013 року.

Ухвала суду набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржена в касаційному порядку
згідно ст 212 КАС України.

Головуючий
Білоус О.В.

Судді
Курко О. П.

Совгира Д. І.