Справа № К/9991/2455/12-С
Суддя: Заїка М.М.
Дата ухвалення: 2014-07-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"10" липня 2014 р. м. Київ
К/9991/2455/12

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

головуючого
Заїки М.М.,

суддів
Стародуба О.П.,

Штульман І.В.,

розглянувши в порядку письмового
провадження касаційну скаргу ОСОБА_2 на
постанову Київського апеляційного
адміністративного суду від 09 червня 2011
року у справі за позовом ОСОБА_2 до
Територіального управління Державної
судової адміністрації в Чернігівській
області, Державної судової
адміністрації України, Державного
казначейства України, третя особа -
Державна податкова адміністрація
України, про визнання дій незаконними
та повернення незаконно утриманого
податку з доходів фізичних осіб,

в с т а н о в и л а:

У січні 2011 року ОСОБА_2 звернувся до
суду з позовом до Територіального
управління Державної судової
адміністрації в Чернігівській області,
Державної судової адміністрації
України, Державного казначейства
України, третя особа - Державна
податкова адміністрація України, про
визнання дій незаконними та стягнення
незаконно утриманого податку з доходів
фізичних осіб. Свій позов позивач
мотивує тим, що Державною судовою
адміністрацією України неправомірно
утримано з його вихідної допомоги
податок з доходу фізичних осіб в
розмірі 41829,79 грн.

Постановою Чернігівського окружного
адміністративного суду від 28 лютого 2011
року позов ОСОБА_2 задоволено частково.
Визнано незаконними дії Державної
судової адміністрації України щодо
незаконно утриманого податку з доходів
фізичних осіб з вихідної допомоги
судді у відставці ОСОБА_2 Зобов'язано
Державну судову адміністрацію України
повернути судді у відставці ОСОБА_2
незаконно утриманий податок з доходів
фізичних осіб в розмірі 41829,79 грн. В
задоволенні іншої частини позовних
вимог відмовлено.

Постановою Київського апеляційного
адміністративного суду від 09 червня 2011
року було скасовано постанову
Чернігівського окружного
адміністративного суду від 28
лютого 2011 року та прийнято нове
рішення, яким відмовлено ОСОБА_2 у
задоволенні позовних вимог.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить
постанову Київського апеляційного
адміністративного суду від 09 червня 2011
року скасувати, а постанову
Чернігівського окружного
адміністративного суду від 28 лютого 2011
року залишити в силі, посилаючись на
порушення судом апеляційної інстанції
норм матеріального та процесуального
права.

Перевіривши доводи касаційної скарги,
рішення судів першої та апеляційної
інстанцій щодо правильності
застосування ними норм матеріального
та процесуального права, колегія
суддів вважає, що касаційна скарга
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Відповідно до статті 220 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд касаційної інстанції переглядає
судові рішення судів першої та
апеляційної інстанцій у межах
касаційної скарги.

Судами першої та апеляційної інстанцій
встановлено, що Постановою Верховної
Ради України «Про звільнення суддів»
від 02 грудня 2010 року №2764-УІ ОСОБА_2
звільнено з посади судді Бобровицького
районного суду Чернігівської області у
зв'язку з поданням заяви про відставку.

Наказом голови Бобровицького
районного суду Чернігівської області
від 22 грудня 2010 року №56-к відраховано
ОСОБА_2, суддю Бобровицького районного
суду Чернігівської області, 22 грудня 2010
року зі штату суду у зв'язку з поданням
заяви про відставку, зобов'язано
припинити виплату щомісячного
грошового утримання та виплатити
вихідну допомогу в розмірі місячного
заробітку позивача на посаді судді
Бобровицького районного суду
Чернігівської області за 34 роки роботи
на посаді судді.

Судами попередніх інстанцій також було
встановлено, що згідно довідки
Територіального управління Державної
судової адміністрації в Чернігівській
області від 12 січня 2011 року
№03-38/57 позивач працював у
Бобровицькому районному суді
Чернігівської області на посаді судді
і у зв'язку з виходом у відставку йому
була виплачена вихідна допомога в
розмірі 278865,28 грн, з якої утримано
податок з доходів фізичних осіб в
розмірі 15% на суму 41829,79 грн.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції виходив з того, що
Законом, який визначає статус суддів і
засади матеріального та
соціально-побутового забезпечення
суддів і підлягає застосуванню в даних
правовідносинах є Закон України «Про
статус суддів» від 15 грудня 1992 року
№2862, статтею 43 якого (була чинною до 31
грудня 2010 року) встановлено право судді
на відставку, і якою не було
передбачено утримання прибуткового
податку з вихідної допомоги.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції та ухвалюючи нове рішення
про відмову у позові, суд апеляційної
інстанції виходив з того, що Закон
України «Про податок з доходів
фізичних осіб» не встановлює пільги
щодо звільнення від оподаткування
податком з доходів фізичних осіб
такого виду виплат як вихідна допомога,
а його норми є пріоритетними по
відношенню до інших законів, які
містять правила оподаткування доходів
(прибутків) фізичних осіб і суперечать
нормам Закону України «Про податок з
доходів фізичних осіб».

Проте, з таким висновком суду
апеляційної інстанції не можна
погодитись з огляду на наступне.

Положеннями пункту 2 розділу XII
«Прикінцеві положення» Закону України
«Про судоустрій і статус суддів»
передбачено, що стаття 43, частина п'ята
-тринадцята статті 44 Закон України «Про
статус суддів» втрачають чинність з 01
січня 2011 року.

Відповідно до частини третьої статті 43
Закону України «Про статус суддів»,
чинної на час виникнення спірних
правовідносин, встановлено, що судді,
який пішов у відставку, виплачується
вихідна допомога без сплати податку у
розмірі місячного заробітку за
останньою посадою за кожен повний рік
роботи на посаді судді, але не менше
шестимісячного заробітку.

Згідно з підпунктом 4.3.1 пункту 4.3 статті
4 Закону України «Про податок з доходів
фізичних осіб» до складу загального
місячного або річного
оподатковуваного доходу платника
податку не включаються такі доходи (що
не підлягають відображенню в його
річній податковій декларації) сума
державної матеріальної та соціальної
допомоги у вигляді адресних виплат
коштів та надання соціальних послуг
відповідно до закону, житлових та інших
субсидій або дотацій, компенсацій
(включаючи допомогу по вагітності та
пологах), винагород та страхових
виплат, які отримуються платником
податку відповідно з бюджетів та
фондів загальнообов'язкового
державного соціального страхування
згідно із законом.

Оскільки вихідна допомога судді, який
пішов у відставку, має разовий характер
та відноситься до державної
матеріальної допомоги, утримання з
позивача прибуткового податку в
розмірі є неправомірним та суперечить
положенням закону.

Крім цього, у рішенні Конституційного
Суду України від 18 червня 2007 року
№4-рп/2007 (справа про гарантії
незалежності суддів) зазначено:
«Конституційний Суд України
неодноразово розглядав проблему,
пов'язану з реалізацією права на
соціальний захист, неприпустимістю
обмеження конституційного права
громадян на достатній життєвий рівень,
і сформулював правову позицію, згідно з
якою Конституція та закони України
виокремлюють певні категорії громадян
України, що потребують додаткових
гарантій соціального захисту з боку
держави. До них, зокрема, належать
громадяни, яким пенсія призначається
за спеціальними законами. У рішеннях
Конституційного Суду України
підкреслюється, що пільги, компенсації,
гарантії є видом соціальної допомоги і
необхідною складовою конституційного
права на достатній життєвий рівень,
тому звуження змісту та обсягу цього
права шляхом прийняття нових законів
або внесення змін до чинних законів за
статтею 22 Конституції України не
допускається (рішення Конституційного
Суду України від 6 липня 1999 року №8-рп/99,
від 20 березня 2002 року №5-рп/2002, від 17
березня 2004 року №7-рп/2004, від 1 грудня 2004
року №20-рп/2004)».

Аналіз наведених правових актів, з
врахуванням правової позиції
Конституційного Суду України, дає
підстави вважати, що вихідна допомога
судді в разі виходу його у відставку є
видом соціальної допомоги в розумінні
Закону України «Про податок з доходів
фізичних осіб», а тому не підлягає
оподаткуванню. При цьому, на думку суду,
у правовідносинах щодо оподаткування
вихідної допомоги судді, який пішов у
відставку, з огляду на вказану правову
позицію Конституційного Суду України,
спеціальною нормою є положення статті
43 Закон України «Про статус суддів»,
яка виключає можливість оподаткування
вихідної допомоги.

Отже, виходячи з обставин справи,
встановлених судами, та наведених
вимог законодавства, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції про обґрунтованість
позовних вимог ОСОБА_2 щодо повернення
йому надмірно сплаченого податку з
вихідної допомоги при звільнені у
відставку.

За таких обставин, колегія суддів
приходить до висновку, що касаційна
скарга підлягає задоволенню. Постанову
Київського апеляційного
адміністративного суду від 09
червня 2011 року необхідно скасувати, так
як вона постановлена з порушенням норм
матеріального права, а постанову
Чернігівського окружного
адміністративного суду від 28
лютого 2011 року необхідно залишити в
силі, так як вона є законною і
обґрунтованою та постановлена з
дотриманням норм матеріального та
процесуального права.

Керуючись ст.ст. 220, 222, 223, 226, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Постанову Київського апеляційного
адміністративного суду від 09 червня 2011
року у справі за позовом ОСОБА_2 до
Територіального управління Державної
судової адміністрації в Чернігівській
області, Державної судової
адміністрації України, Державного
казначейства України, третя особа -
Державна податкова адміністрація
України, про визнання дій незаконними
та повернення незаконно утриманого
податку з доходів фізичних осіб -
скасувати, а постанову Чернігівського
окружного адміністративного суду від 28
лютого 2011 року - залишити в силі.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий - суддя
М.М. Заїка

судді:
О.П. Стародуб

І.В. Штульман