Справа № 203/4062/14-а
Суддя: Маймур Ф. Ф.
Дата ухвалення: 2014-07-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 203/4062/14-а
Провадження № 2-а/0203/174/2014
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10.07.2014
Кіровський
районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого - судді Маймур
Ф.Ф.,

при секретарі - Авраменко А.М.,

за участю: представника позивача -
Макаренко І.В.,

представника відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м.
Дніпропетровську адміністративну
справу за позовом ОСОБА_3 до Управління
державної виконавчої служби Головного
управління юстиції у
Дніпропетровській області про
визнання дій протиправними та
зупинення реалізації арештованого
майна, -

ВСТАНОВИВ:

18 червня 2014 року до Кіровського
районного суду м. Дніпропетровська
звернулась позивач із вищевказаним
адміністративним позовом, в
обґрунтування якого послалась на те, що
постановою Кіровського районного суду
м. Дніпропетровська від 14 листопада 2012
року її визнано винною в порушенні
митних правил за ст.467 МК України
(переміщення товарів через митний
кордон України з порушенням прав
інтелектуальної власності) із
накладенням адміністративного
стягнення у вигляді конфіскації
безпосередніх предметів порушення
митних правил - кормоподрібнювачів ДТЗ
КР-03 у кількості 699 штук. Дану постанову
направлено до примусового виконання, в
ході здійснення якого представник
позивача, як представник боржника за ВП
№36161676, при ознайомленні із матеріалами
виконавчого провадження з'ясував, що
відповідачем у даній справі товари, які
підлягають конфіскації, виставлені на
електронні торги для їх реалізації,
хоча згідно ст.243 ч.8 МК України
конфіскація таких товарів може
здійснюватись лише шляхом безоплатної
передачі для потреб лікувальних,
навчальних закладів, закладів та
установ соціально-культурної сфери,
інших закладів та установ, що
фінансуються за рахунок державного чи
місцевих бюджетів, або переробці,
утилізації чи знищенню. На підставі
викладеного, посилаючись на порушення
своїх прав, позивач просила суд визнати
протиправними дії відповідача з
розміщення на веб-сайті електронних
торгів інформаційного повідомлення
про проведення електронних торгів з
реалізації вказаних
кормоподрібнювачів, а також зупинити
реалізацію такого арештованого майна.

В судовому засіданні представник
позивача вимоги своєї довірительки
підтримала, наполягала на їх
задоволенні в повному обсязі.

Представник відповідача просила суд
відмовити у задоволенні позову, надала
суду письмові заперечення (а.с.46-48),
пославшись на те, що оцінка товарів, які
підлягають конфіскації за постановою
суду від 28 січня 2013 року, розміщення
оголошення на веб-сайті електронних
торгів інформаційного повідомлення
про проведення електронних торгів з
реалізації вказаних товарів здійснено
відповідачем у відповідності до
законодавства, яке регулює порядок
конфіскації таких товарів, до того ж на
теперішній час реалізація
кормоподрібнювачів зупинена на
підставі рішення суду. Також
представник відповідача вказала на
пропущення строку звернення позивача
до суду та просила у зв'язку із цим
залишити позов без розгляду, вважаючи,
що десятиденний строк звернення до
суду із цим позовом має
відраховуватись з 04 березня 2014 року,
тобто з дня ознайомлення сторони
позивача (боржника) зі звітом про
оцінку майна (а.с.42-43).

Вислухавши пояснення представників
сторін та дослідивши матеріали справи,
суд приходить до наступного висновку
на підставі нижчевикладеного.

Так, в судовому засіданні встановлено,
що 14 листопада 2012 року за наслідками
розгляду Кіровським районним судом м.
Дніпропетровська справи про порушення
митних правил №0418/6856/2012 ОСОБА_3 було
визнано винною в порушенні митних
правил за ст.476 МК України (ввезення на
митну територію України товарів,
призначених для підприємницької
діяльності, з порушенням охоронюваних
законом прав інтелектуальної
власності, які належать ПАТ
«Електромотор» за деклараційним
патентом України від 15 серпня 2005 року
на корисну модель НОМЕР_1) із
накладенням адміністративного
стягнення у вигляді конфіскації
товарів - безпосередніх предметів
порушення митних правил -
кормоподрібнювачів ДТЗ КР-03 у
кількості 699 штук вартістю 114535,69
гривень. Дана постанова набрала
законної сили 26 листопада 2012 року.
(а.с.6-8)

28 січня 2013 року державним виконавцем
Кіровського ВДВС ДМУЮ своєю постановою
відкрито виконавче провадження ВП
№361616176 з примусового виконання
вказаної вище постанови суду,
боржником за яким є ОСОБА_3 (а.с.5)

10 липня 2013 року Київським апеляційним
господарським судом винесено
постанову у справі №5011-58/15304-2012, якою
задоволено апеляційну скаргу ТОВ
«Укрферротрейд», рішення
господарського суду м. Києва від 24
грудня 2012 року скасовано та прийнято
нове, яким позовні вимоги вказаного
товариства задоволено частково -
зокрема визнано виданий ПАТ
«Електромотор» деклараційний патент
України на корисну модель НОМЕР_1
«Подрібнювач» недійсним повністю від
дати публікації відомостей про видачу
патенту - 18 серпня 2005 року.

За таких обставин 24 липня 2013 року
ОСОБА_3 звернулась до Кіровського
районного суду м. Дніпропетровська із
заявою про перегляд за нововиявленими
обставинами постанови районного суду
від 14 листопада 2012 року, винесеної по
справі про порушення митних правил за
ст.476 МК України №0418/6856/2012. За
наслідками розгляду цієї заяви
Кіровським районним судом м.
Дніпропетровська 09 серпня 2013 року
скасовано постанову цього ж суду від 14
листопада 2012 року, а провадження у
справі про порушення митних правил,
передбачених ст.476 МК України, відносно
ОСОБА_3 закрито за відсутністю складу
правопорушення. Однак, 04 вересня 2013
року Апеляційним судом
Дніпропетровської області своєю
постановою скасовано постанову
Кіровського районного суду м.
Дніпропетровська від 09 серпня 2013 року,
а заяву ОСОБА_3 про перегляд постанови
суду за нововиявленими обставинами
залишено без розгляду. В якості
підстави для такого рішення суд
апеляційної інстанції вказав, що
встановлений ст.294 КУпАП порядок
перегляду постанов судді не передбачає
можливості перегляду постанов у
справах про адміністративні
правопорушення (про порушення митних
правил) за нововиявленими обставинами,
в той час як аналогія закону під час
розгляду вказаної категорії справ не
допускається.

13 вересня 2013 року постановою Вищого
господарського суду України залишено
без змін постанову Київського
апеляційного господарського суду від 10
липня 2013 року по справі №5011-58/15304-2012.

Постановою Апеляційного суду
Дніпропетровської області від 30 жовтня
2013 року представнику ОСОБА_3 - ОСОБА_4
відмовлено у поновленні строку на
апеляційне оскарження постанови
Кіровського районного суду м.
Дніпропетровська від 14 листопада 2012
року по справі №0418/6856/2012.

12 червня 2014 року в ході ознайомлення із
матеріалами зазначеного виконавчого
провадження представником боржника
з'ясовано, що Управлінням ДВС ГУЮ у
Дніпропетровській області 08 травня 2014
року на веб-сайті електронних торгів
розміщено інформаційне повідомлення
про проведення електронних торгів з
реалізації кормоподрібнювачів ДТЗ КР-03
(призначений для переробки зерна,
коренеплодів, фруктів та овочів) - лот 150
(а.с.12-13).

Правовідносини, які виникли між
сторонами, врегульовані положеннями
Конституції України, Закону України
«Про виконавче провадження», КАС
України, МК України.

Так, відповідно до ст.55 Конституції
України права і свободи людини і
громадянина захищаються судом.

За змістом ст.ст.8, 12 Закону України «Про
виконавче провадження» боржник, як
сторона виконавчого провадження, має
право на оскарження рішення, дії або
бездіяльність державного виконавця з
питань виконавчого провадження.

За змістом ст.82 Закону України «Про
виконавче провадження», ст.ст.18, 181, 267
КАС України боржник за виконавчим
провадженням оскаржує рішення, дії або
бездіяльність державного виконавця,
які мали місце в ході виконавчого
провадження з примусового виконання
постанови місцевого загального суду,
винесеної у справі про адміністративне
правопорушення (про порушення митних
правил), до цього місцевого загального
суду як адміністративного суду шляхом
подання адміністративної позовної
заяви.

Разом з тим, відповідно до положень ст.55
Конституції України, ст.ст.2, 6 КАС
України судом захищаються саме дійсні
прав та свободи особи. Завданням
адміністративного судочинства є
захист прав, свобод та інтересів
фізичних осіб, прав та інтересів
юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень. Кожна особа має право в
порядку, встановленому цим Кодексом,
звернутися до адміністративного суду,
якщо вважає, що рішенням, дією чи
бездіяльністю суб'єкта владних
повноважень порушені її права, свободи
або інтереси.

Статтею 476 МК України передбачена
адміністративна відповідальність за
переміщення товарів через митний
кордон України з порушенням прав
інтелектуальної власності. Санкцією
вказаною статті в якості обов'язкового
додаткового покарання передбачена
конфіскація товарів, що переміщуються
з порушенням права інтелектуальної
власності.

Згідно ст.465 МК України конфіскація як
адміністративне стягнення за
порушення митних правил полягає у
примусовому вилученні товарів,
транспортних засобів, зазначених у
пункті 3 статті 461 цього Кодексу, і
безоплатній передачі їх у власність
держави.

Згідно ст.243 ч.8 МК України товари,
конфісковані за рішенням суду
відповідно до статті 476 цього Кодексу, у
строки, встановлені законодавством для
виконання судових рішень, підлягають
безоплатній передачі для потреб
лікувальних, навчальних закладів,
закладів та установ
соціально-культурної сфери, інших
закладів та установ, що фінансуються за
рахунок державного чи місцевих
бюджетів, або переробці, утилізації чи
знищенню.

Оцінюючи дослідженні в судовому
засіданні докази в їх сукупності, суд
вважає їх належними, допустимими та
достатніми для прийняття рішення у
справі по суті.

Аналізуючи встановлені в судовому
засіданні на підставі таких доказів
фактичні обставини в контексті
наведених положень законів, суд
приходить до висновку про відсутність
достатніх підстав для задоволення
адміністративного позову, виходячи з
того, що чинним законодавством
передбачена можливість здійснення
судового захисту лише дійсних прав,
свобод та інтересів осіб, які
порушуються, не визнаються чи
оспорюються суб'єктами владних
повноважень, а також відновлення таких
прав, свобод чи інтересів. В той же час,
позивач ОСОБА_3, її представник ані в
позовній заяві, ані під час розгляду
справи в судовому засіданні не
послались і не зазначили які саме
права, свободи та інтереси позивача
порушуються, не визначаються чи
оспрюються відповідачем при
здійсненні реалізації з електронних
торгів товарів, які мають бути
конфісковані за постановою
Кіровського районного суду м.
Дніпропетровська від 14 листопада 2012
року. Натомість сторона позивача
робить лише формальне посилання на
порушення відповідачем прав ОСОБА_3,
жодним чином не конкретизуючи його. За
таких обставин, враховуючи, що вказана
постанова суду першої інстанції у
справі про порушення митних правил
набрала законної сили, стороною
позивача оспорюється лише обраний
відповідачем спосіб конфіскації майна
(спосіб розпорядження майном після
вилучення його у позивача), не
ставиться під сумнів можливість
здійснення самої конфіскації, а також
аналізуючи зміст конфіскації як виду
адміністративного стягнення, суд
приходить до висновку, що конфіскація
товарів, яка має відбутись за
постановою суду від 14 листопада 2012 року
в межах виконавчого провадження, у
будь-якому випадку - при застосуванні
будь-якого способу здійснення такої
конфіскації (обраної відповідачем
реалізації майна з електронних торгів
чи передбаченого ст.243 МК України та
згаданого позивачем способу) матиме
один і той самий правовий наслідок для
позивача - безоплатне безповоротне
вилучення в неї майна на користь
держави. Відтак, оскаржувані позивачем
дії відповідача та обраний останнім
спосіб розпорядження вилученим у
позивача майном фактично жодним чином
не тільки не порушують прав, свобод та
інтересів позивача, зокрема майнових, а
взагалі їх не торкаються. Останнє, в
свою чергу, вказує на відсутність у
позивача підстав для звернення до суду
за судовим захистом, а отже і підстав
для задоволення позову.

Крім того, відмовляючи у задоволенні
позову, суд також керувався і тим, що на
час розгляду справи рішенням
господарського суду апеляційної
інстанції від 10 липня 2013 року визнано
недійсним повністю деклараційний
патент України на корисну модель
НОМЕР_1. Оскільки порушення саме цього
патенту покладено в основу
кваліфікації діяння ОСОБА_3 за ст.476 МК
України за ознакою порушення прав
інтелектуальної власності, немає
підстав вважати неможливим здійснення
конфіскації товарів за постановою суду
від 14 листопада 2012 року шляхом
реалізації таких товарів з електронних
торгів, тобто не у спосіб, визначений
ст.243 ч.8 МК України.

Щодо клопотання представника
відповідача про залишення позову без
розгляду з підстав пропущення
позивачем строку для звернення до суду,
то суд вважає таке клопотання
безпідставним, а отже таким, що не
підлягає задоволенню. Свою позицію суд
мотивує тим, що, виходчи з предмету
спору та дій відповідача, які
оскаржуються позивачем, строк
звернення до суду має відраховуватись
з дати, коли сторона позивача дізналась
про вчинення відповідачем таких
оскаржуваних дій, а не з дати
ознайомлення позивача з результатами
оцінки товарів, які мають бути
конфісковані, як хибно вважає
представник відповдіача. Оскільки ж
про вичнення таких оскаржуваних дій
сторона позивача дізналась 12 червня 2014
року, а звернулась до суду із позовом 18
червня 2014 року, десятиденний строк
позовної давності позивачем дотримано.

Вирішуючи питання про розподіл судових
витрат, враховуючи результата розгляду
справи та полождення ст.94 КАС України,
суд приходить до висновку, що сплачений
позивачем при зверненні до суду
судовий збір відшкодуванню не
підлягає.

На підставі викладеного та керуючись
ст.55 конституції України, ст.ст.243, 465, 476
МК України, ст.ст.8, 12, 82 Закону України
«Про виконавче провадження», ст.ст.2, 6,
11, 18, 69-71, 79, 158-163, 181, 267 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 у задоволенні позовних вимоги
до Управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Дніпропетровській області про
визнання дій протиправними та
зупинення реалізації арештованого
майна - відмовити.

Постанова суду набирає законної сили в
порядку, передбаченому ст.254 КАС
України.

Постанову суду може бути оскаржено в
апеляційному порядку через Кіровський
районний суд м. Дніпропетровська до
Адміністративного Апеляційного суду
Дніпропетровської області шляхом
подання апеляційної скарги протягом 10
днів з дня проголошення постанови з
одночасним надісланням копії
апеляційної скарги до
Адміністративного Апеляційного суду
Дніпропетровської області.

Апеляційна скарга на постанову суду,
прийняту згідно зі ст.160 ч.3 КАС України
та/або в порядку письмового
провадження, може бути подана протягом
10 днів з дня отримання копії постанови.

Суддя
Ф.Ф.
Маймур