Справа № 522/6615/14-а
Суддя: Погрібний С. О.
Дата ухвалення: 2014-06-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 522/6615/14-а
Провадження № 2а/522/604/14
П О С Т А Н О В А

Іменем УКРАЇНИ

« 25» червня 2014 року

Приморський районний суд м. Одеси як
адміністративний суд в складі:

Головуючого - судді Погрібного С.О.,

за секретаря судового засідання -
Мітяєвої А.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті Одесі
справу адміністративної юрисдикції за
адміністративним позовом ОСОБА_1 до
Управління Пенсійного фонду України в
Приморському районі міста Одеси про
визнання неправомірними дій та
зобов'язання вчинити певні дії, -

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду із вказаним
адміністративним позовом, просив
визнати протиправними дії та
бездіяльність Управління Пенсійного
фонду України в Приморському районі
міста Одеси щодо непроведення
своєчасного перерахунку пенсії
позивачу та зобов'язати відповідача
здійснити перерахунок вказаної пенсії
з урахуванням нової форми,
затвердженої постановами Правління
Пенсійного фонду України від 14.02.2011 №
5-1, від 04.09.2013 № 15-1, з урахуванням інших
виплат, на які нараховані та з яких
утримані страхові внески до Пенсійного
фонду України починаючи з 02 лютого 2011
року. З огляду на вказане позивач
вважає, що має право на перерахунок
пенсії з більшого розміру, враховуючи
розмір інших виплат.

Ухвалою судді Приморського районного
суду м. Одеси від 25 червня 2014 року
адміністративний позов ОСОБА_1 до
Управління Пенсійного фонду України в
Приморському районі міста Одеси про
визнання неправомірними дій та
зобов'язання вчинити певні дії, в
частині вимог, що стосуються пенсійних
виплат, які мали бути здійснені раніше
14 жовтня 2013 року, - залишено без
розгляду у зв'язку зі спливом строків
звернення до суду з відповідним
адміністративним позовом.

Представник відповідача Головного
управління Пенсійного фонду України в
Одеській області подав письмові
заперечення, вимагав відмовити у
задоволенні пред'явленого позивачем
адміністративного позову у зв'язку із
його безпідставністю та
необґрунтованістю, просив суд
розглядати справу за його відсутності.

Дослідивши надані сторонами документи
та матеріали справи, з'ясувавши
фактичні обставини, на яких
ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно
оцінивши докази, що мають юридичне
значення для розгляду справи і
вирішення спору, суд приходить до
наступних висновків та вважає вимоги
позивача такими, що не підлягають
задоволенню з наступних підстав.

За обставинами справи, позивачем
заявлено вимоги про визнання
неправомірною бездіяльність
Управління Пенсійного фонду України в
Приморському районі щодо непроведення
перерахунку пенсії з урахуванням
збільшення розміру інших виплат.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 одержує
пенсію в Управлінні Пенсійного фонду
України в Приморському районі м. Одеси,
яка призначена у відповідності із
Законом України «Про державну службу»,
починаючи з 21.09.2003 року.

Відповідно до ст. 33 Закону України «Про
державну службу» заробітна плата
державних службовців складається з
посадових окладів, премій, доплати за
ранг, надбавки за вислугу років на
державній службі та інших надбавок
(частина друга). Державним службовцям
можуть установлюватися надбавки за
високі досягнення у праці і виконання
особливо важливої роботи, доплати за
виконання обов'язків тимчасово
відсутніх працівників та інші надбавки
і доплати, а також надаватися
матеріальна допомога для вирішення
соціально-побутових питань (частина
шоста). Умови оплати праці державних
службовців, розміри їх посадових
окладів, надбавок, доплат і
матеріальної допомоги визначаються
Кабінетом Міністрів України.

За змістом статті 37 Закону № 3723-XII «Про
державну службу» (у редакції, чинній на
час виникнення спірних відносин)
пенсія державним службовцям
призначається в розмірі 80 відсотків
від сум їх заробітної плати, на які
нараховується збір на обов'язкове
державне пенсійне страхування.

У частині першій статті 1 Закону
України від 24 березня 1995 року № 108/95 ВР
"Про оплату праці" встановлено, що
заробітна плата - це винагорода,
обчислена, як правило, у грошовому
виразі, яку за трудовим договором
власник або уповноважений ним орган
виплачує працівникові за виконану ним
роботу.

Правилом статті 2 цього Закону
визначено структуру заробітної плати,
до якої входить: основна та додаткова
заробітна плата, а також заохочувальні
та компенсаційні виплати.

Аналіз наведених положень дає підстави
для висновку, що матеріальна допомога
на оздоровлення та допомога для
вирішення соціально-побутових питань
входила до системи оплати праці
державного службовця.

Крім того, статтею 66 Закону України від
5 листопада 1991 року № 1788-XII "Про пенсійне
забезпечення" врегульовано види оплати
праці, що враховуються при обчисленні
пенсій.

Відповідно до частини першої статті 66
цього Закону до заробітку для
обчислення пенсії включаються всі види
оплати праці (виплат, доходу), на які
відповідно до Закону України "Про збір
на обов'язкове державне пенсійне
страхування" нараховується збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування, в межах максимальної
величини фактичних витрат на оплату
праці найманих працівників,
оподатковуваного доходу (прибутку),
сукупного оподатковуваного доходу
(граничної суми заробітної плати
(доходу), з яких справляються страхові
внески (збори) до соціальних фондів, що
діяла на день одержання зазначеного
заробітку (виплат, доходу).

Стаття 41 Закону України від 9 липня 2003
року № 1058-IV "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування" (далі -
Закон № 1058-IV) визначає виплати (доходи),
що враховуються в заробітну плату
(дохід) застрахованої особи для
обчислення пенсії. Так, зокрема до
такого доходу (заробітної плати)
враховуються: суми виплат, отримуваних
застрахованою особою після набрання
чинності цим Законом, з яких згідно з
цим Законом були фактично нараховані
(обчислені) та сплачені страхові
внески; суми виплат, отримуваних
застрахованою особою до набрання
чинності цим Законом, у межах сум, на
які відповідно до законодавства, що
діяло раніше, нараховувалися внески на
державне соціальне страхування або
збір на обов'язкове державне пенсійне
страхування.

За змістом наведених норм отримувані
застрахованою особою суми виплат, з
яких були фактично нараховані та
сплачені страхові внески або збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування, враховуються в заробіток
(дохід) застрахованої особи для
обчислення пенсії, незалежно від того,
чи входять вони до структури
заробітної плати.

Така правова позиція сформульована
колегією суддів Судової палати в
адміністративних справах Верховного
Суду України від 20 лютого 2012 року,
ґрунтується на однаковому
застосуванні тих самих норм права до
подібних правових ситуацій, а тому не
може бути переглянута (змінена) цим
судом у досліджуваних відносинах.

Формуючи власну правову позицію
Верховним Судом України встановлено,
що висновок касаційного суду про те, що
матеріальна допомога, на яку
нараховувався збір на обов'язкове
державне пенсійне страхування, однак
яка не включається до складу
заробітної плати державного службовця,
не враховується при обчисленні розміру
його пенсії, є наслідком порушення
правил застосування норм права:
перевагу було надано положенням
законів № 3723-XII та № 108/95-ВР, які щодо
спірних відносин є загальними. У той же
час перевагу мають спеціальні норми, що
визначають виплати (доходи) для
обчислення пенсії, за наведених
обставин - стаття 41 Закону № 1058-IV та
стаття 66 Закону № 1788.

Зазначена правова позиція має для
вирішення цієї судової справи
обов'язкове значення, оскільки її
сформульовано згідно з положеннями
статті 244-2 КАС України. Відповідно до
частин 1 та 2 зазначеної статті рішення
Верховного Суду України, прийняте за
результатами розгляду заяви про
перегляд судового рішення з мотивів
неоднакового застосування судом
(судами) касаційної інстанції одних і
тих самих норм матеріального права у
подібних правовідносинах, є
обов'язковим для всіх суб'єктів владних
повноважень, які застосовують у своїй
діяльності нормативно-правовий акт, що
містить зазначені норми права, та для
всіх судів України. Суди зобов'язані
привести свою судову практику у
відповідність з рішенням Верховного
Суду України. Невиконання судових
рішень тягне за собою
відповідальність, установлену законом.

З огляду на викладене, суд приходить до
висновку про наявність правих підстав
для часткового задоволення заявлених
позивачем вимог.

Керуючись ст.ст. 7-9, 11, 71, 158, 160, 162, 163, 167, п.
1. ч. 1 ст. 256 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд -

П О С Т А Н О В И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до
Управління Пенсійного фонду України в
Приморському районі міста Одеси про
визнання неправомірними дій та
зобов'язання вчинити певні дії -
задовольнити частково.

Визнати неправомірною відмову
Управління Пенсійного фонду України в
Приморському районі м. Одеси врахувати
при розрахунку ОСОБА_1 пенсії - інші
види виплат, на які нараховані та з яких
утримані й сплачені страхові внески до
Пенсійного фонду України за останні 24
календарні місяці роботи або за
будь-які 60 календарних місяців роботи
підряд перед зверненням за пенсією.

Зобов'язати Управління Пенсійного
фонду України в Приморському районі м.
Одеси перерахувати та виплатити ОСОБА_1
пенсію, як державному службовцю, з
урахуванням сум матеріальної допомоги
та індексації з 14 жовтня 2013 року, з
урахуванням раніше виплачених сум.

Звернути постанову суду до негайного
виконання в межах суми стягнень за один
місяць.

У задоволенні решти позовних вимог -
відмовити.

Апеляційна скарга подається до
адміністративного суду апеляційної
інстанції через суд першої інстанції,
який ухвалив оскаржуване судове
рішення. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до суду апеляційної інстанції.
Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 КАС України
(проголошення вступної та резолютивної
частини рішення), а також прийняття
постанови у письмовому провадженні
апеляційна скарга подається протягом
десяти днів з дня отримання копії
постанови.

СУДДЯ: С. О. ПОГРІБНИЙ

25.06.2014