Справа № 815/3496/14
Суддя: Токмілова Л. М.
Дата ухвалення: 2014-07-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/3496/14
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 липня 2014 року
м. Одеса

Одеський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді - Токмілової Л.М.

за участю: секретаря - Музики А.О.

представника позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - Телеги О.Ф.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м.Одесі справу
за адміністративним позовом ОСОБА_3 до
Головного управління Держземагенства
в Одеській області про скасування
рішення та зобов'язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

До Одеського окружного
адміністративного суду звернувся
ОСОБА_3 з позовом до Держземагентства в
Одеській області про: скасування
рішення Головного управління
Держземагентства в Одеській області
викладене у відповіді від 05 березня 2014
року за Вих. №19-15-0.9-1533/2-14 про відмову у
затвердженні документації та передачі
земельної ділянки у власність;
зобов'язання Головного управління
Держземагентства в Одеській області
здійснити в межах, покладених на
Головного управління Держземагентства
в Одеській області, обов'язків весь
комплекс юридичних дій, спрямованих на
затвердження документації землеустрою
та передачу безоплатно у власність
ОСОБА_3 для ведення
сільськогосподарського виробництва
земельної ділянки НОМЕР_1 розміром 2,0000
га, розташованої за адресою АДРЕСА_1.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_3
посилається на наступне. 03.09.2010
розпорядженням Овідіопольської
районної державної адміністрації №984
ОСОБА_3 надано дозвіл на розроблення
проекту землеустрою щодо відведення у
власність земельної ділянки НОМЕР_1
орієнтовною площею 2,0000 га, із земель
сільськогосподарського призначення,
які не надані у власність або
користування і перебувають у запасі
для ведення особистого селянського
господарства на масиві АДРЕСА_1 та
рекомендовано надати проект
землеустрою до Овідіопольської
районної державної адміністрації для
розгляду та затвердження у
встановленому законодавством порядку.
14.10.2010 громадянином ОСОБА_3 укладено
договір про розроблення проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки для ведення особистого
селянського господарства з МПП
«ГІЛЕЯ». 11.07.2013 МПП «ГІЛЕЯ» надано
висновок Відділу Держземагентсва в
Овідопольському районі Одеської
області ( вих. №18-1817п/992), яким погоджено
проект землеустрою щодо відведення
земельної ділянки у власність
громадянину України ОСОБА_3 для ведення
особистого селянського господарства
за адресою: масив АДРЕСА_1 (за межами
населених пунктів).

Державна реєстрація земельної ділянки
здійснена 23.08.2013 (Витяг з Державного
земельного кадастру про земельну
ділянку, виданий 23.08.2013 Відділом
Держземагентсва в Овідопольському
районі Одеської області). 14.02.2014 позивач
звернувся із заявою до Головного
управління Держземагентства в
Одеській області про затвердження
документації із землеустрою та
передачі йому безоплатно у власність
земельної ділянки для ведення
особистого селянського господарства,
загальною площею 2,00 га за рахунок
земель сільськогосподарського
призначення на території Йосипівської
сільської ради, Овідіопольського
району Одеської області (за межами
населеного пункту).

05.03.2014р. Головне управління
Держземагентства в Одеській області
листом за вих. №19-15-0.9-1533/2-14 відмовило
позивачеві у затвердженні проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки, посилаючись на те, що
відповідно до наявної інформації
Головного управління Держземагентства
в Одеській області, вказана земельна
ділянка відводиться за рахунок земель
колективної власності, які перебувають
у колишньому КСП «Йосипівське», а
згідно ч.4 ст. 122 Земельного кодексу
України Центральний орган виконавчої
влади з питань земельних ресурсів у
галузі земельних відносин та його
територіальні органи передають
земельні ділянки
сільськогосподарського призначення
державної власності, крім випадків,
визначених частиною восьмою цієї
статті, у власність або у користування
для всіх потреб.

Представник позивача в судовому
засіданні позовні вимоги підтримав,
обставини викладені у позові
підтвердив. Просив суд позов
задовольнити у повному обсязі.

Відповідач подав до суду заперечення
на адміністративний позов, яким у
задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до
Головного управління Держземагентства
в Одеській області просить відмовити у
повному обсязі з огляду на те, що
вказана земельна ділянка
передбачається для відведення за
рахунок земель колективної власності,
які перебувають в колишньому КСП
«Йосипівське», а до повноважень
Головного управління Держземагентства
в Одеській області належить передача
відповідно до закону земельні ділянки
сільськогосподарського призначення
державної власності у власність або
користування для всіх потреб в межах
області, а також з огляду на те, що в
позовній заяві позивач просить
здійснити в межах, покладених на
Головне управління Держземагентства в
Одеській області, обов'язків весь
комплекс юридичних дій, спрямованих на
затвердження документації землеустрою
та передачу безоплатно у власність
ОСОБА_3 для ведення
сільськогосподарського виробництва в
той час, як чинним законодавством
України не передбачене такого режиму
використання земель.

Заслухавши пояснення представника
позивача, заперечення представника
відповідача, дослідивши матеріали
справи, суд приходить до наступного
висновку.

Судом встановлено, що 03.09.2010
розпорядженням Овідіопольської
районної державної адміністрації №984
ОСОБА_3 надано дозвіл на розроблення
проекту землеустрою щодо відведення у
власність земельної ділянки НОМЕР_1
орієнтовною площею 2,0000 га, із земель
сільськогосподарського призначення,
які не надані у власність або
користування і перебувають у запасі
для ведення особистого селянського
господарства на масиві АДРЕСА_1 та
рекомендовано надати проект
землеустрою до Овідіопольської
районної державної адміністрації для
розгляду та затвердження у
встановленому законодавством порядку.

На підставі розпорядження
Овідіопольської районної державної
адміністрації №984 від 03.09.2010 №984
позивачем замовлено проект відведення
земельної ділянки для ведення
особистого селянського господарства.
14.10.2010 громадянином ОСОБА_3 укладено
договір про розроблення проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки для ведення особистого
селянського господарства з МПП
«ГІЛЕЯ». На виконання умов договору МПП
«ГІЛЕЯ» розроблено проект землеустрою
щодо відведення у власність земельної
ділянки.

Як вбачається з матеріалів справи,
Проект відведення земельної ділянки
погоджено позивачем із відповідними
державними органами, про що свідчать
висновки відповідних державних
органів, а саме висновок Відділу
Держземагентсва в Овідопольському
районі Одеської області вих. №18-1817п/992
від 11.07.2013.

В ході судового розгляду судом
встановлено, що проект землеустрою
позивача щодо відведення земельної
ділянки поданий державному
кадастровому реєстратору Відділу
Держземагентства в Овідіопольскому
районі Одеської області, був
перевірений державним кадастровим
реєстратором Відділу Держземагентства
в Овідіопольскому районі Одеської
області відповідно до вимог Порядку
ведення Державного земельного
кадастру, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 17
жовтня 2012 р. № 1051, про що свідчить
присвоєння земельній ділянці
кадастрового номеру та проставляння на
титульному аркуші документації із
землеустрою позначки про проведення
перевірки електронного документа та
внесення відомостей до Державного
земельного кадастру від 23.08.2013р.

Відповідно до даних, що містяться у
Витягу з Державного земельного
кадастру про земельну ділянку, виданий
23.08.2013 Відділом Держземагентсва в
Овідопольському районі Одеської
області, інформація про зареєстроване
право в Державному земельному кадастрі
відсутня.

Ухвалою Господарського суду Одеської
області від « 21» січня 2008 р. у справі
№21/378-06/11426 затверджено звіт
ліквідатора Колективного
сільськогосподарського підприємства
«Йосипівське» від 21.01.2008р. №05-08. За
даними звіту, в ході проведення
ліквідатором ліквідаційної процедури
майна та інших активів банкрута КСП
«Йосипівське» не виявлено.

Судом встановлено, що з метою
затвердження проекту землеустрою щодо
відведення зазначеної земельної
ділянки у власність для ведення
особистого селянського господарства
ОСОБА_3 звернувся до Головного
управління Держземагентства в
Одеській області із відповідною
заявою. У відповідь на подану заяву
позивач отримав листа №19-15-0.9-1533/2-14 від
05.03.2014, яким зазначено, що вказана
земельна ділянка відводиться за
рахунок земель колективної власності,
які перебувають у колишньому КСП
«Йосипівське» у зв'язку з чим в
затвердженні проекту землеустрою
позивачеві відмовлено.

Спірні правовідносини, що виникли між
сторонами, регулюються нормами
Земельного кодексу України від 25.10.2001 №
2768-III, Законом України «Про порядок
виділення в натурі (на місцевості)
земельних ділянок власникам земельних
часток (паїв)» від 05.06.2003 № 899-IV та іншими
нормативно-правовими актами.

Відповідно до ч.6 ст. 118 Земельного
кодексу України, громадяни,
зацікавлені в одержанні безоплатно у
власність земельної ділянки із земель
державної або комунальної власності
для ведення фермерського господарства,
ведення особистого селянського
господарства, ведення садівництва,
будівництва та обслуговування жилого
будинку, господарських будівель і
споруд (присадибної ділянки),
індивідуального дачного будівництва,
будівництва індивідуальних гаражів у
межах норм безоплатної приватизації,
подають клопотання до відповідного
органу виконавчої влади або органу
місцевого самоврядування, який передає
земельні ділянки державної чи
комунальної власності у власність
відповідно до повноважень, визначених
статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні
зазначаються цільове призначення
земельної ділянки та її орієнтовні
розміри. До клопотання додаються
графічні матеріали, на яких зазначено
бажане місце розташування земельної
ділянки, погодження землекористувача
(у разі вилучення земельної ділянки, що
перебуває у користуванні інших осіб) та
документи, що підтверджують досвід
роботи у сільському господарстві або
наявність освіти, здобутої в аграрному
навчальному закладі (у разі надання
земельної ділянки для ведення
фермерського господарства). У разі якщо
земельна ділянка державної власності
розташована за межами населених
пунктів і не входить до складу певного
району, заява подається до Ради
міністрів Автономної Республіки Крим.
Верховній Раді Автономної Республіки
Крим, Раді міністрів Автономної
Республіки Крим, органам виконавчої
влади або органам місцевого
самоврядування, які передають земельні
ділянки державної чи комунальної
власності у власність відповідно до
повноважень, визначених статтею 122
цього Кодексу, забороняється вимагати
додаткові матеріали та документи, не
передбачені цією статтею.

Відповідно до ч. 7 ст. 118 Земельного
кодексу України, відповідний орган
виконавчої влади або орган місцевого
самоврядування, який передає земельні
ділянки державної чи комунальної
власності у власність відповідно до
повноважень, визначених статтею 122
цього Кодексу розглядає клопотання у
місячний строк і дає дозвіл на
розроблення проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки або надає
мотивовану відмову у його наданні.
Проект землеустрою щодо відведення
земельної ділянки розробляється за
замовленням громадян суб'єктами
господарювання, що є виконавцями робіт
із землеустрою згідно із законом, у
строки, що обумовлюються угодою сторін.

Частиною 8 ст. 118 Земельного кодексу
України встановлено, що проект
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки погоджується в порядку,
встановленому статтею 186-1 Земельного
кодексу України.

Згідно пункту ч.1 ст. 121 Земельного
кодексу України громадяни України
мають право на безоплатну передачу їм
земельних ділянок із земель державної
або комунальної власності в таких
розмірах: а) для ведення фермерського
господарства - в розмірі земельної
частки (паю), визначеної для членів
сільськогосподарських підприємств,
розташованих на території сільської,
селищної, міської ради, де знаходиться
фермерське господарство. Якщо на
території сільської, селищної, міської
ради розташовано декілька
сільськогосподарських підприємств,
розмір земельної частки (паю)
визначається як середній по цих
підприємствах. У разі відсутності
сільськогосподарських підприємств на
території відповідної ради розмір
земельної частки (паю) визначається як
середній по району; б) для ведення
особистого селянського господарства -
не більше 2,0 гектара;

в) для ведення садівництва - не більше
0,12 гектара; г) для будівництва і
обслуговування жилого будинку,
господарських будівель і споруд
(присадибна ділянка) у селах - не більше
0,25 гектара, в селищах - не більше 0,15
гектара, в містах - не більше 0,10 гектара;

ґ) для індивідуального дачного
будівництва - не більше 0,10 гектара; д)
для будівництва індивідуальних
гаражів - не більше 0,01 гектара.

Згідно ч.4 ст. 122 Земельного кодексу
України центральний орган виконавчої
влади з питань земельних ресурсів у
галузі земельних відносин та його
територіальні органи передають
земельні ділянки
сільськогосподарського призначення
державної власності, крім випадків,
визначених частиною восьмою цієї
статті, у власність або у користування
для всіх потреб.

Відповідно до ч. 1 ст. 186-1 Земельного
кодексу України, проект землеустрою
щодо відведення земельних ділянок усіх
категорій та форм власності підлягає
обов'язковому погодженню з
територіальним органом центрального
органу виконавчої влади, що здійснює
реалізацію державної політики у сфері
земельних відносин.

Частиною 5 ст. 186-1 Земельного кодексу
України передбачено, що органи,
зазначені в частинах першій-третій
цієї статті, зобов'язані протягом
десяти робочих днів з дня одержання
проекту землеустрою щодо відведення
земельної ділянки або копії такого
проекту безоплатно надати або
надіслати рекомендованим листом з
повідомленням розробнику свої
висновки про його погодження або про
відмову в такому погодженні з
обов'язковим посиланням на закони та
прийняті відповідно до них
нормативно-правові акти, що регулюють
відносини у відповідній сфері.

Відповідно до ч. 6 ст. 186-1 Земельного
кодексу України, підставою для відмови
у погодженні проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки може бути
лише невідповідність його положень
вимогам законів та прийнятих
відповідно до них нормативно-правових
актів, документації із землеустрою або
містобудівній документації.

Особливий порядок формування
земельної ділянки як об'єкта цивільних
прав передбачений Законом України «Про
порядок виділення в натурі (на
місцевості) земельних ділянок
власникам земельних часток (паїв)»,
який полягає в тому, що земельні
ділянки виділяються із земель, що
належали колективним
сільськогосподарським підприємствам,
сільськогосподарським кооперативам,
сільськогосподарським акціонерним
товариствам на праві колективної
власності.

Статтею 9 Закону України «Про порядок
виділення в натурі (на місцевості)
земельних ділянок власникам земельних
часток (паїв)» передбачено, що розподіл
земельних ділянок у межах одного
сільськогосподарського підприємства
між власниками земельних часток (паїв),
які подали заяви про виділення
належних їм земельних часток (паїв) у
натурі (на місцевості), проводиться
відповідною сільською, селищною,
міською радою чи районною державною
адміністрацією за місцем розташування
земельних ділянок на зборах власників
земельних часток (паїв) згідно з
проектом землеустрою щодо організації
території земельних часток (паїв).
Розподіл земельних ділянок між
власниками земельних часток (паїв) у
межах одного сільськогосподарського
підприємства проводиться за згодою не
менш як двох третин власників
земельних часток (паїв), а за її
відсутності - шляхом жеребкування.
Результат розподілу земельних ділянок
між власниками земельних часток (паїв)
у межах одного сільськогосподарського
підприємства оформляється відповідним
протоколом, що підписується власниками
земельних часток (паїв), які взяли
участь у їх розподілі. До протоколу про
розподіл земельних ділянок між
власниками земельних часток (паїв)
додаються проект землеустрою щодо
організації території земельних
часток (паїв), список осіб, які взяли
участь у їх розподілі. Протокол про
розподіл земельних ділянок між
власниками земельних часток (паїв)
затверджується відповідною сільською,
селищною, міською радою чи районною
державною адміністрацією і є підставою
для прийняття рішення щодо виділення
земельних часток (паїв) у натурі (на
місцевості) та видачі державних актів
на право власності на земельну ділянку
власникам земельних часток (паїв).

Відповідно до п.1 Положення про
Державне агентство земельних ресурсів
України, затверджене Указом Президента
України №445/2011 від 8 квітня 2011 року,
Державне агентство земельних ресурсів
України (Держземагентство України) є
центральним органом виконавчої влади з
питань земельних ресурсів та
топографо-геодезичної і
картографічної діяльності, діяльність
якого спрямовується і координується
Кабінетом Міністрів України через
Міністра аграрної політики та
продовольства України (далі - Міністр),
входить до системи органів виконавчої
влади і забезпечує реалізацію
державної політики у сфері земельних
відносин та топографо-геодезичної і
картографічної діяльності.

У частині першій статті 81 Земельного
кодексу України визначені способи
набуття громадянами України права
власності на земельні ділянки, якими є:
а) придбання за договором
купівлі-продажу, ренти, дарування, міни,
іншими цивільно-правовими угодами; б)
безоплатної передачі із земель
державної і комунальної власності;в)
приватизації земельних ділянок, що
були раніше надані їм у користування;г)
прийняття спадщини; ґ) виділення в
натурі (на місцевості) належної їм
земельної частки (паю).

У частині першій та другій статті 79-1
Земельного кодексу України визначено,
що формування земельної ділянки
полягає у визначенні земельної ділянки
як об'єкта цивільних прав. Формування
земельної ділянки передбачає
визначення її площі, меж та внесення
інформації про неї до Державного
земельного кадастру. Формування
земельних ділянок здійснюється: у
порядку відведення земельних ділянок
із земель державної та комунальної
власності; шляхом поділу чи об'єднання
раніше сформованих земельних ділянок;
шляхом визначення меж земельних
ділянок державної чи комунальної
власності за проектами землеустрою
щодо впорядкування територій
населених пунктів.

Одночасно, у частині дев'ятій статті 79-1
Земельного кодексу України
передбачено, що земельна ділянка може
бути об'єктом цивільних прав виключно з
моменту її формування (крім випадків
суборенди, сервітуту щодо частин
земельних ділянок) та державної
реєстрації права власності на неї.

Згідно з ч.1 ст.69 та ч.1 ст.70 Кодексу
адміністративного судочинства України
доказами в адміністративному
судочинстві є будь-які фактичні дані,
на підставі яких суд встановлює
наявність або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
осіб, які беруть участь у справі, та
інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи. Ці дані
встановлюються судом на підставі
пояснень сторін, третіх осіб та їхніх
представників, показань свідків,
письмових і речових доказів,
висновків експертів. Належними є
докази, які містять інформацію щодо
предмету доказування.

Відповідно до ч.2 ст.71 КАС України в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
позову.

Відповідно до ст.86 КАС України, суд
оцінює докази, які є у справі, за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні.

Відповідно до ч.1 ст.9 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд при вирішенні справи
керується принципом законності,
відповідно до якого органи державної
влади, органи місцевого
самоврядування, їхні посадові і
службові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов
такого висновку, що позовні вимоги
позивача щодо зобов'язання Головного
управління Держземагентства в
Одеській області здійснити в межах,
покладених на Головне управління
Держземагентства в Одеській області
обов'язків, весь комплекс юридичних
дій, спрямованих на затвердження
документації землеустрою та передачу
безоплатно у власність ОСОБА_3 для
ведення сільськогосподарського
виробництва земельної ділянки НОМЕР_1
розміром 2,0000 га, розташованої за
адресою АДРЕСА_1 підлягають
задоволенню частково.

В той же час чинним законодавством не
передбачено передачу земель державної
або комунальної власності у власність
громадян для ведення
сільськогосподарського виробництва.

Судові витрати розподілити відповідно
до приписів ст. 94 Кодексу
адміністративного судочинства
України, якою передбачено, що якщо
судове рішення ухвалене на користь
сторони, яка не є суб'єктом владних
повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України (або
відповідного місцевого бюджету, якщо
іншою стороною був орган місцевого
самоврядування, його посадова чи
службова особа).

На підставі вимог частини 3 статті 160
КАС України, в судовому засіданні 15
липня 2014 року проголошено вступну та
резолютивну частини постанови.

Керуючись ст.ст. 7, 8, 9, 11, 14, 71, 86, 128, 158- 163,
167 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд, -

П О С Т А Н ОВ И В:

Адміністративний позов ОСОБА_3 до
Головного управління Держземагенства
в Одеській області про скасування
рішення та зобов'язання вчинити дії,-
задовольнити частково

Скасувати рішення Головного
управління Держземагенства в Одеській
області №19-15-0.9-1533/2-14 від 05.03.2014 про
відмову у затвердженні проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки для ведення особистого
селянського господарства ОСОБА_3

Зобов'язати Головне управління
Держземагенства в Одеській області
повторно розглянути заяву щодо
затвердження проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки для
ведення особистого селянського
господарства ОСОБА_3

В задоволенні решти позовних вимог -
відмовити.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку шляхом подачі до
Одеського апеляційного
адміністративного суду через Одеський
окружний адміністративний суд
апеляційної скарги протягом десяти
днів з дня отримання копії постанови.
Копія апеляційної скарги на постанову
суду одночасно надсилається особою,
яка її подає, до Одеського апеляційного
адміністративного суду.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, встановленого ст. 186 КАС
України, якщо таку скаргу не було
подано.

Повний текст постанови виготовлено та
підписано суддею 21 липня 2014 року

Суддя
Л.М.Токмілова

21 липня 2014 року