Справа № 2а-4777/11/1470
Суддя: Тракало В.В.
Дата ухвалення: 2014-07-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"01" липня 2014 р. м. Київ
К/800/46781/13

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

головуючого - судді суддівТракало
В.В., Іваненко Я.Л., Мойсюка М.І.,

розглянувши в попередньому
судовому засіданні касаційну скаргу
ОСОБА_4 на постанову Миколаївського
окружного адміністративного суду від
22 лютого 2012 року та ухвалу
Одеського апеляційного
адміністративного суду від
28 травня 2013 року у справі за позовом
ОСОБА_4 до Державної податкової
адміністрації у Миколаївській області,
третя особа управління Пенсійного
фонду України у Миколаївській області
про скасування наказу та зобов'язання
вчинити певні дії,

в с т а н о в
и л а :

У лютому 2008 року ОСОБА_4 звернувся до
суду з із зазначеним позовом до
відповідача посилаючись на те, що
наказом Державної податкової
адміністрації у Миколаївській області
№273-0 від 16 вересня 2005 року його було
звільнено з органів податкової міліції
в Запас Збройних Сил України за
пунктом 64 "б"(за хворобою) Положення про
проходження служби рядовим та
начальницьким складом органів
внутрішніх справ Української РСР",
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів Української РСР від 29 липня
1991 року №114 (далі -Положення). Підставою
стали свідоцтво про хворобу №586 від 23
серпня 2008 року, видане
військово-лікарською комісією УМВС
України в Миколаївській області та
довідка МСЕК від 6 вересня 2005 року №
002826.

Рішенням ОВЛК УМВС України №22 від 17
січня 2007 року свідоцтво про хворобу
було доповнено висновком, що його
хвороба пов'язана з виконанням
службових обов'язків та безпосередньою
участю в охороні громадського порядку,
громадської безпеки, у боротьбі зі
злочинністю. Зазначений факт
підтверджується довідками МСЕК від 25
січня 2007 року та від 10 вересня 2007 року.
Проте відповідач відмовив у
задоволенні заяви позивача про
внесення змін до наказу №273-0 від 16
вересня 2005 року, посилаючись на те, що
надані свідоцтво про хворобу та
довідки МСЕК не скасовують попередніх
висновків зазначених органів та не
впливають на підставу звільнення -
через хворобу.

Позивач вважав такі дії відповідача
незаконними, такими, що порушують його
право на соціальний захист та просив
зобов'язати відповідача внести зміни
до наказу №273-0 від 16 вересня 2005 року
про звільнення, виклавши його у новій
редакції, що ОСОБА_4 звільнений у
зв'язку з хворобою, яка виникла
внаслідок поранення, що сталося в
період проходження служби, при
виконанні службових обов'язків,
пов'язаних з безпосередньою участю в
охороні громадського порядку,
громадської безпеки, у боротьбі зі
злочинністю.

Справа судами розглядалася
неодноразово і позивач неодноразово
уточнював та доповнював позовні
вимоги, зокрема вимогами про
зобов'язання відповідача внести зміни
до

- преамбули пункту 2 наказу про
звільнення ОСОБА_4 з органів податкової
міліції УПМ Державної податкової
адміністрації в Миколаївській області
та призначення пенсійного
забезпечення за вислугу років в
зв'язку з інвалідністю в розмірі пенсії
за вислугу років - 60 процентів
відповідних сум грошового
забезпечення (заробітку) (п.п.«а», «б»
ст. 12, п. «а» ст. 13 та ст. 23 Закону України
«Про пенсійне забезпечення осіб,
звільнених з військової служби, та
деяких інших осіб» від 9 квітня 1992 року
№ 2263-12) як інваліду війни на підставі п.
«а» ст. 20 Закону; про підвищення пенсії
на 200 процентів мінімальної пенсії за
віком як інваліду війни III групи
відповідно до ст. 25 Закону;

- підпункту 2.2 пункту 2 про
проведення повного розрахунку на час
звільнення з органів податкової
міліції Державної податкової
адміністрації в Миколаївській області;

- підпункту 2.3 пункту 2 про
внесення вказаних нарахувань до
грошового атестату, а також змін до
пенсійної справи ПС №2789, про що надати
відповідні довідки.

Постановою Миколаївського
окружного адміністративного суду від 22
лютого 2012 року, залишеною без змін
ухвалою Одеського апеляційного
адміністративного суду від
28 травня 2013 року, у задоволенні
позову відмовлено.

У касаційній скарзі ставиться питання
про скасування оскаржуваних судових
рішень судів першої та апеляційної
інстанцій з підстав порушення норм
матеріального та процесуального права
та ухвалення нового рішення про
задоволення позову.

Заслухавши доповідь судді - доповідача,
перевіривши правильність застосування
судами першої та апеляційної інстанцій
норм матеріального та процесуального
права, правової оцінки обставин у
справі у межах доводів касаційної
скарги, колегія суддів приходить до
висновку, що касаційна скарга не
підлягає задоволенню з таких підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій
встановлено, що наказом Державної
податкової адміністрації у
Миколаївській області від 16 вересня 2005
року № 273-0 ОСОБА_4 було
звільнено з органів податкової міліції
в Запас Збройних Сил України за пунктом
64 "б" (за хворобою) Положення про
проходження служби рядовим та
начальницьким складом органів
внутрішніх справ Української РСР",
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів Української РСР від 29 липня
1991 року № 114 (далі -Положення). Підставою
звільнення стали рапорт позивача,
свідоцтво про хворобу від 23
серпня 2008 року № 586, видане
військово-лікарською комісією
управління Міністерства внутрішніх
справ України в Миколаївській області,
та довідка МСЕК від 6 вересня 2005 року №
002826.

Крім того, вказаним наказом визначено
виплатити ОСОБА_4 грошову допомогу
згідно п. 10 постанови Кабінету
Міністрів України від 17 липня 1992 року
№ 393 «Про порядок обчислення
вислуги років, призначення та виплати
пенсій і грошової допомоги особам
офіцерського складу, прапорщикам,
мічманам, військовослужбовцям
надстрокової служби за контрактом,
особам начальницького і рядового
складу органів внутрішніх справ та
членам їх сімей» в розмірі 50 % місячного
грошового забезпечення за кожний
повний календарний рік служби,
провести повний розрахунок з ОСОБА_4, а
також підготувати та надати до
Управління роботи з персоналом
Державної податкової адміністрації
Миколаївської області грошовий
атестат для залучення до матеріалів та
призначення пенсії.

Рішенням ОВЛК управління Міністерства
внутрішніх справ України від
17 січня 2007 року № 22 свідоцтво
про хворобу було доповнено висновком,
що хвороба ОСОБА_4 пов'язана з
виконанням службових обов'язків та
безпосередньою участю в охороні
громадського порядку, громадської
безпеки, у боротьбі зі злочинністю.
Зазначений факт підтверджується
довідками МСЕК від 25 січня 2007 року та
від 10 вересня 2007 року.

Посилаючись на те, що надані свідоцтво
про хворобу та довідки МСЕК не
скасовують попередніх висновків
зазначених органів та не впливають на
підставу звільнення - через хворобу,
відповідач відмовив у задоволенні
заяви позивача про внесення змін до
наказу від 16 вересня 2005 року № 273-0.

Відмовляючи у задоволенні позову
суд першої інстанції, з яким погодився
суд апеляційної інстанції, виходив з
того, що формулювання підстави
звільнення позивача, вказаної в
оскаржуваному наказі, повністю
відповідає вимогам п.п. «б» п. 64
Положення про проходження служби
рядовим та начальницьким складом
органів внутрішніх справ Української
РСР, затвердженого постановою Кабінету
Міністрів Української РСР від
29 липня 1991 року № 114. Зазначений наказ
видано на підставі рапорту ОСОБА_4,
свідоцтва про хворобу від 23 серпня 2005
року № 596, виданого
військово-лікарською комісією
управління Міністерства внутрішніх
справ України в Миколаївській області,
довідки МСЕК від 6 вересня 2005 року №
002826.

Згідно п.п. «б» п. 64 Положення № 114
особи середнього, старшого і вищого
начальницького складу звільняються зі
служби в запас (з постановкою на
військовий облік) через хворобу - у разі
визнання їх непридатними до військової
служби в мирний час (у військовий час -
обмежено придатними 2-го ступеня) за
рішенням військово-лікарської комісії.

Отже, суди попередніх інстанцій
прийшли до правильного висновку, що
позовні вимоги у цій частині
задоволенню не підлягають, оскільки
відповідачем не було допущено порушень
чинного законодавства.

Суди попередніх інстанцій
обґрунтовано виходили з того, що вимоги
позивача про викладення в іншій
редакції наказу Державної податкової
адміністрації у Миколаївській області
від 16 вересня 2005 року № 273-о, зокрема, з
описом травми, отриманої ОСОБА_4,
обставинами її отримання тощо, є
необґрунтованими та не підлягають
задоволенню, як і вимоги позивача щодо
зазначення в оскаржуваному наказі
протоколу засідання ОВЛК від 17 лютого
2007 року № 22, рішення ОВЛК управління
Міністерства внутрішніх справ України
від 17 січня 2007 року № 22, акту № 18 про
нещасний випадок, затвердженого
начальником УБОЗ управління
Міністерства внутрішніх справ України
в Миколаївській області від 4 січня 2007
року, акту огляду МСЕК від 25 січня 2007
року № 009765, довідки від 25 квітня 2007
року № 42, оскільки зазначені документи
були прийняті набагато пізніше, ніж
наказ Державної податкової
адміністрації у Миколаївській області
від 16 вересня 2005 року № 273-о. Тобто,
документи датовані 2007 роком не могли
бути підставою звільнення позивача у
2005 році.

Згідно Положення про Пенсійний
фонд України, затвердженого Указом
Президента України від 6 квітня 2011 року
№ 384/2011 повноваження щодо призначення
(здійснення перерахунку) та виплати
пенсії належать саме Пенсійному фонду
України та його територіальним
підрозділам.

Відповідно до ст. 21 Закону України
«Про пенсійне забезпечення осіб,
звільнених з військової служби, та
деяких інших осіб» пенсії по
інвалідності військовослужбовцям,
особам, які мають право на пенсію за цим
Законом, призначаються в таких
розмірах, зокрема, інвалідам війни III
групи - 60 процентів відповідних сум
грошового забезпечення (заробітку).

В свою чергу, ст. 2 вказаного
Закону (в редакції, що діяла на час
звільнення позивача) встановлено, що
військовослужбовцям та особам, які
мають право на пенсію згідно із
вказаним законом, пенсії призначаються
і виплачуються лише після звільнення
їх зі служби.

Таким чином, суди дійшли вірного
висновку, що призначення пенсійного
забезпечення (пенсій, підвищення до
пенсій) не відноситься до компетенції
відповідача, а тому зобов'язання його
вказати у наказі про звільнення про
призначення пенсійного забезпечення
позивачу із зазначенням його розміру
суперечить вимогам чинного
законодавства, у зв'язку з чим позовні
вимоги щодо зміни преамбули пункту 2 та
викладення його в іншій редакції,
зміни підпункту 2.3 пункту 2 щодо
зазначення в оскаржуваному наказі про
внесення вказаних нарахувань до
грошового атестату, а також внесення
зміни до пенсійної справи ПС №2789
задоволенню не підлягають.

Правильними є й висновки судів, що
в оскаржуваному наказі відповідачем
зазначено провести повний розрахунок
з капітаном податкової міліції ОСОБА_4
Заявляючи позовні вимоги про зміну
вказаного пункту, позивач не зазначив,
яким саме чином формулювання цього
пункту наказу порушує його права чи
інтереси, а згідно вимог чинного
законодавства повний розрахунок з
особою, яка звільняється, здійснюється
саме на час її звільнення. При цьому,
призначення (перерахунок) пенсій,
визначення розміру пенсій із
врахуванням надбавок та доплат
здійснюється саме органами Пенсійного
фонду України, а не відповідачем.

Обгрунтованими, такими, що
базуються на законі та матеріалах
справи, є й висновки судів щодо решти
позовних вимог ОСОБА_4

Доводи касаційної скарги про
незаконність судових рішень, порушення
судом норм матеріального та
процесуального права безпідставні, не
ґрунтуються на доказах та законі і не
спростовують висновків судів,
викладених у судових рішеннях.

Відповідно до вимог частини 1 статті 220
КАС України суд касаційної інстанції
не може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу.

За правилами статті 224 цього Кодексу
суд касаційної інстанції залишає
касаційну скаргу без задоволення, а
судові рішення - без змін, якщо визнає,
що суди першої та апеляційної
інстанцій не допустили порушень норм
матеріального і процесуального права
при ухваленні судових рішень чи
вчиненні процесуальних дій.

За таких обставин, коли рішення судів
першої та апеляційної інстанцій
ухвалені з дотриманням норм
матеріального та процесуального права,
колегія суддів приходить до висновку,
що касаційну скаргу необхідно залишити
без задоволення, а судові рішення - без
змін.

Керуючись статтями 220, 220-1 223, 224, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без
задоволення, а постанову
Миколаївського окружного
адміністративного суду від 22 лютого 2012
року та ухвалу Одеського апеляційного
адміністративного суду від 28 травня 2013
року - без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий: Судді:В.В. Тракало Я.Л.
Іваненко М.І. Мойсюк
З оригіналом згідно