Справа № П/811/1921/14
Суддя: Р.В. Жук
Дата ухвалення: 2014-07-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
Кіровоград, вул. Велика Перспективна, 40
------------------------------------------------------------------------
------------------------------------------------------------------------
------------------------------------------------------------------------
-------------------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 липня 2014 року
справа №
П/811/1921/14

Кіровоградський окружний
адміністративний суд у складі судді
Жука Р.В., розглянувши у порядку
письмового провадження
адміністративну справу

за позовомОСОБА_1доГоловного
управління Держземагенства у
Кіровоградській областіпроскасування
в частині наказу №11-1/14-14-СГ від 16.04.2014
року, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Кіровоградського
окружного адміністративного суду з
адміністративним позовом до Головного
управління Держземагенства у
Кіровоградській області про
скасування наказу Головного
управління Держземагенства №11-1/14-14-СГ
від 16.04.2014 року в частині, що відміняє
наказ від 01.11.2013 року№КР/:02:000/00000522
та визнання наказу від 01.112013 року
№КР/:02:000/00000522, таким, що є чинним.

У відповідності до вимог ст. 15? КАС
України справу передано на розгляд
судді Жуку Р.В.

Ухвалою Кіровоградського окружного
адміністративного суду від 18.06.2014 року
провадження у справі відкрито та
призначено до розгляду у судовому
засіданні.

Свої позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтовує
тим, що ГУ Держземагенства у
Кіровоградській області винесено
наказ від 01.112013 року №КР/:02:000/00000522
про надання дозволу на розроблення
проектів землеустрою щодо відведення
земельних ділянок в оренду, на
виконання яких розроблені проекти
землеустрою.

18.04.2014 року позивач отримав лист від
відповідача №02-2.1-04/1545, яким
повідомлено, що наказ від 01.112013 року
№КР/:02:000/00000522 визнано нечинним та
втратив чинність на підставі подання
прокурора.

Представник позивача надав до суду
заяву про розгляд справи без його
участі. Позовні вимоги підтримує в
повному обсязі відповідно до
адміністративного позову (а.с.48).

Відповідач заперечень на позов суду не
надав, в судове засіданні представника
не направив, про дату, час та місце
розгляду справи повідомлений належним
чином (а.с.47).

Відповідно до ч. 6 ст. 175 Кодексу
адміністративного судочинства
України, неприбуття у судове засідання
осіб, які були належним чином
повідомлені про дату, час і місце
розгляду справи, не перешкоджає
судовому розгляду.

Відповідно до частини шостої статті 128
Кодексу адміністративного судочинства
України якщо немає перешкод для
розгляду справи у судовому засіданні,
визначених цією статтею, але прибули не
всі особи, які беруть участь у справі,
хоча і були належним чином повідомлені
про дату, час і місце судового розгляду,
суд має право розглянути справу у
письмовому провадженні у разі
відсутності потреби заслухати свідка
чи експерта.

Враховуючи неприбуття представників
сторін та положення частини шостої
статті 128 Кодексу адміністративного
судочинства України, беручи до уваги
відсутність потреби заслухати свідка
чи експерта, в судовому засіданні 05
липня 2013 року суд ухвалив перейти до
розгляду справи в письмовому
провадженні.

Отже, справа вирішується судом за
наявними доказами, дослідивши які та
оцінивши пояснення позивача у позові
обставини, суд дійшов наступних
висновків.

Судом встановлено, що 23.09.2013 року ОСОБА_1
звернувся до відповідача із заявою про
надання дозволу на розроблення
документації із землеустрою щодо
відведення земельної ділянки
загальною площею 160.9000 га ріллі для
ведення фермерського господарства в
оренд) строком па 15 років за рахунок
земель сільськогосподарського
призначення на землях резервного фонду
на території Новопразької селищної
ради Олександрійського району
Кіровоградської області (а.с.8).

На підставі вищезазначеної заяви та
доданих до неї документів, відповідач
прийняв наказ від 01.11.2013 року
№КР/:02:000/00000522, якими надано дозвіл
на розробку документації із
землеустрою (а.с.9-10).

Згідно подання прокуратури
Кіровоградської області від 08.04.2014 р.
№05/3-191 вих.14 вимагалось вжити заходів
до припинення дії наказів про надання
дозволу на розробку документації із
землеустрою.

На день звернення до суду позивач
виготовив згаданий проект, який
погоджений територіальним підрозділом
Управління 16.12.2013 року (а.с.11).

05.05.2014 року відповідач листом №02-2.1-04/1545
від 18.04.2014 року повідомив, що на
виконання подання прокуратури
Кіровоградської області про усунення
порушень вимог земельного
законодавства винесено наказ від 16.04.2014
р. №11-1/14-14-СГ (а.с.16).

Пунктом 1 наказу від 16.04.2014 р. №11-1/14-14-СГ,
визнані такими, що втратили чинність
наказ ГУ Дердземагенства у
Кіровоградській області від 01.11.2013 року
№КР/:02:000/00000522 (а.с.15).

Надаючи правову оцінку відносинам, що
виникли між сторонами, суд зазначає
наступне.

Відповідно до частини 6 статті 118
Земельного кодексу України громадяни,
зацікавлені в одержанні безоплатно у
власність земельної ділянки із земель
державної або комунальної власності
для ведення особистого селянського
господарства у межах норм безоплатної
приватизації, подають клопотання до
відповідного органу виконавчої влади
або органу місцевого самоврядування,
який передає земельні ділянки
державної чи комунальної власності у
власність відповідно до повноважень,
визначених статтею 122 цього Кодексу. У
клопотанні зазначаються цільове
призначення земельної ділянки та її
орієнтовні розміри. До клопотання
додаються графічні матеріали, на яких
зазначено бажане місце розташування
земельної ділянки, погодження
землекористувача (у разі вилучення
земельної ділянки, що перебуває у
користуванні інших осіб) та документи,
що підтверджують досвід роботи у
сільському господарстві або наявність
освіти, здобутої в аграрному
навчальному закладі (у разі надання
земельної ділянки для ведення
фермерського господарства).

Як визначено у пункті 7 статті 118
Земельного кодексу України
відповідний орган виконавчої влади або
орган місцевого самоврядування, який
передає земельні ділянки державної чи
комунальної власності у власність
відповідно до повноважень, визначених
статтею 122 цього Кодексу, розглядає
клопотання у місячний строк і дає
дозвіл на розроблення проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки або надає мотивовану відмову у
його наданні.

Досліджуючи спірні правовідносини
судом встановлено, що відповідач на
підставі отриманих заяв та доданих до
них документів в межах своїх
повноважень виніс наказ про надання
дозволу на розроблення документації із
землеустрою.

На підставі отриманого дозволу позивач
уклав договір №3111 від 14.04.2014 року на
проведення Державним підприємством
«Кіровоградський науково-дослідний»
та проектний інститут землеустрою»
виготовлення технічної документації
по нормативній грошовій оцінці
земельних ділянок площею 160.9000 га
(а.с.12-13).

Державним підприємством
«Кіровоградський науково-дослідний»
та проектний інститут землеустрою»
розроблено проекти документації із
землеустрою, який погоджений
відповідачем (а.с.11).

Положеннями статті 23 Закону України
"Про прокуратуру" передбачено право
прокурора вносити подання, яке є
обов'язкове для розгляду органом, до
якого таке подання спрямоване.

Суд виходячи з аналізу наведеної норми
матеріального права дійшов висновку,
що подання прокурора, як акт
прокурорського реагування на виявлені
ним порушення, не є рішенням суб'єкта
владних повноважень, який має
обов'язкову силу для виконання, і не
спричиняє виникнення наслідків для
суб'єктів публічно-правових відносин
інакших, ніж обов'язок відповідного
органу щодо його розгляду.

Аналогічна правова позиція висловлена
Вищим адміністративним судом України в
ухвалі від 09.02.2012 року по справі №37495/09.

Так, у разі незгоди з поданням, орган
вправі прийняти рішення про його
відхилення.

Дослідивши зміст подання прокурора
Кіровоградської області, суд дійшов
висновку, що останнє не містить взагалі
посилань на протиправність прийнятого
відповідачем наказу якими надано
дозвіл на розроблення документації із
землеустрою позивачу.

Крім того суд зазначає, що Рішенням від
16 квітня 2009 року №7-рп/2009 (у справі за
конституційним поданням Харківської
міської ради щодо офіційного
тлумачення положень частини другої
статті 19, статті 144 Конституції України,
статті 25, частини чотирнадцятої статті
46, частин першої, десятої статті 59
Закону України "Про місцеве
самоврядування в Україні" (справа про
скасування актів органів місцевого
самоврядування) Конституційний Суд
України вказав, що органи місцевого
самоврядування не можуть скасовувати
свої попередні рішення, вносити до них
зміни, якщо відповідно до приписів цих
рішень виникли правовідносини,
пов'язані з реалізацією певних
суб'єктивних прав та охоронюваних
законом інтересів, і суб'єкти цих
правовідносин заперечують проти їх
зміни чи припинення. Це є "гарантією
стабільності суспільних відносин" між
органами місцевого самоврядування і
громадянами, породжуючи у громадян
впевненість у тому, що їхнє існуюче
становище не буде погіршене прийняттям
більш пізнього рішення.

Як встановлено судом, на час звернення
до суду позивач уклав договір на
проведення проектно-вишукувальних
робіт з розробкою науково-технічної
продукції, яка розроблена та по
погоджена із відповідними установами.

Таким чином, наказ про надання дозволу
на розроблення документації із
землеустрою, вже вичерпав свою дію
фактом його виконання, а тому не можуть
бути в подальшому скасований
відповідачем.

Виходячи з наведених норм права та
встановлених по справі дійсних
обставин, суд дійшов висновку, що ГУ
Держземагенство у Кіровоградській
області видавши наказ №11-1/14-14-СГ від
16.04.2014 року в частині, що відміняє наказ
від 01.11.2013 року №КР/:02:000/00000522, як
суб'єкт владних повноважень, діяло не в
межах повноважень та не у спосіб, що
передбачений чинним законодавством
України, відтак позовні вимоги в даній
частині підлягають задоволенню.

Щодо частини позовних вимог про
визнання наказу від 01.112013 року
№КР/:02:000/00000522, таким, що є чинним
суд зазначає наступне.

Суд, задовольняючи позов в частині
скасування наказу ГУ Держземагенства
№11-1/14-14-СГ від 16.04.2014 року в частині, що
відміняє наказ від 01.11.2013 року
№КР/:02:000/00000522 відновлює дію
наказу про надання від 01.112013 року
№КР/:02:000/00000522. Друга позовна
вимога фактично дублює первісну і не
створює окремих чи додаткових правових
наслідків, а тому суд не вбачає потреби
визнавати такий наказ чинним. В даній
частині позовних вимог суд відмовляє.

Відповідно до частини другої статті 19
Конституції України органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Частиною третьою статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
передбачено, що у справах щодо
оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); безсторонньо
(неупереджено); добросовісно;
розсудливо; з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації;
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення;
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Згідно з частиною першою статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідно до частини першої статті 94
Кодексу адміністративного судочинства
України якщо судове рішення ухвалене
на користь сторони, яка не є суб'єктом
владних повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України (або
відповідного місцевого бюджету, якщо
іншою стороною був орган місцевого
самоврядування, його посадова чи
службова особа).

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 69, 70, 71, 158-163 КАС України,
Кіровоградський окружний
адміністративний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати
наказ Головного управління
Держземагенства у Кіровоградській
області №11-1/14-14-СГ від 16.04.2014 року в
частині, що відміняє наказ від 01.11.2013
року №КР/:02:000/00000522.

В іншій частині позову відмовити.

Зобов'язати Державну казначейську
службу у Кіровоградській області
стягнути на користь ОСОБА_1 судові
витрати у розмірі 73 (сімдесят три) грн. 08
коп. із Державного бюджету України
шляхом їх безспірного списання із
рахунка Головного управління
Держземагенства у Кіровоградській
області.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги. У разі подання апеляційної
скарги постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після закінчення
апеляційного розгляду справи.

Постанова суду може бути оскаржена до
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду через
Кіровоградський окружний
адміністративний суд шляхом подання в
10-денний строк з дня її проголошення, а
у разі застосування судом частини
третьої статті 160 КАС України - протягом
десяти днів з дня отримання копії
постанови, апеляційної скарги, копія
якої одночасно надсилається особою,
яка її подає, до суду апеляційної
інстанції.

Суддя
Р.В. Жук