Справа № 824/2210/14-а
Суддя: Огородник Анатолій Петрович
Дата ухвалення: 2014-07-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
________________________________________________________________________
________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

Іменем України

04 липня 2014 р. м. Чернівці
Справа № 824/2210/14-а

Чернівецький окружний
адміністративний суд в складі
головуючого судді Огородника А.П. при
секретарі судового засідання Харабарі
А.І., розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Відділу Державної виконавчої служби
Новоселицького районного управління
юстиції

про скасування постанов

за участю:

представника позивача ОСОБА_2;

представника відповідача Менчиць Н.Є.,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 ( далі-позивач) звернувся в
Чернівецький окружний
адміністративний суд з
адміністративним позовом до Відділу
Державної виконавчої служби
Новоселицького районного управління
юстиції (далі -ДВС або відповідач), в
якому з урахуванням заяви про зміну
позовних вимог просив скасувати
постанову № 38692924 від 03.07.2013 року про
арешт майна боржника та оголошення
заборони його відчуження, прийняту
Відділом Державної виконавчої служби
Новоселицького райнного управління
юстиції, та скасувати постанову №
38692924 від 03.07.2013 року про розшук
майна боржника, прийнятої Відділом
Державної виконавчої служби
Новоселицького районного управління
юстиції.

В обґрунтування своїх позовних вимог
позивач зазначив, що 13 травня 2014 року
він звернувся із заявою до Відділу
Державної виконавчої служби
Новоселицького районного управління
юстиції за захистом своїх прав, як
заставодержатель транспортного
засобу АУДІ А6, 1996 року випуску ДНЗ
НОМЕР_2, щодо зняття арешту з майна,
яке перебуває у заставі, а саме:
автомобіля АУДІ А6, 1996 року випуску ДНЗ
НОМЕР_2, Арешт накладений Відділом
Державної виконавчої служби
Новоселицького районного управління
юстиції на підставі постанови про
арешт майна боржника від 03.07. 2014 року,
прийнятої під час виконання ухвали
господарського суду Чернівецької
області від 28.02.2013 року. Однак
відповідачем відповіді за
результатами розгляду заяви не
надано.

В судовому засіданні представник
позивача підтримав позовні вимоги в
повному обсязі (з урахуванням заяви
про зміну позовних вимог),
посилаючись на обґрунтування,
викладені в позовній заяві і просив
задовольнити позовні вимоги.

Представник відповідача в судовому
засіданні не заперечував проти
задоволення позовних вимог ОСОБА_1.

Свідок, належним чином повідомлений
про дату, час і місце розгляду справи
у судове засідання не з'явився, однак
направив суду заяву, в якій повідомив
що знаходиться за межами
Чернівецької області та не може
прибути в судове засідання, в той же
час, вказані обставини в
адміністративному позові підтверджує
повністю.

На підставі ч. 3 ст. 160 КАС України в
судовому засіданні проголошено
вступну та резолютивну частини
постанови. Про час складання постанови
у повному обсязі повідомлено після
проголошення вступної та резолютивної
частини з урахуванням вимог ст. 167 КАС
України.

Заслухавши пояснення представників
сторін, розглянувши подані документи
та матеріали, з'ясувавши фактичні
обставини, на яких ґрунтуються позовні
вимоги, оцінивши докази, які мають
юридичне значення для розгляду справи
і вирішення спору по суті, суд вважає ,
що позов підлягає задоволенняю з
наступних підстав.

Відповідно до довіреності від 06
липня 2008 року, посвідченї приватним
нотаріусом ОСОБА_4, ОСОБА_5 Василівнина
на підставі свідоцтва про реєстрацію
(технічного паспорту) ТЗ НОМЕР_3,
виданого Чернівецьким МРЕВ ВДАІ УМВС
в Чернівецькій області 08 жовтня 2004
року, легкового автомобіля марки AUDI
А6, випуску 1996 року, двигун V-6598 куб. см. В,
кузов (шасі) № НОМЕР_4, реєстраційний
номер - НОМЕР_5, уповноважила ОСОБА_6 або
ОСОБА_7 або ОСОБА_8 керувати, а також
продавати, обмінювати, передавати у
заставу, знімати з обліку в органах
ДАІ, укладати договори найму (оренди),
позички укладати договори
страхування.

01 травня 2010 року між ОСОБА_1 та
ОСОБА_9 Штефановчем укладено договір
застави.

01 травня 2010 року між ОСОБА_1 та
ОСОБА_9 Штефановчем, діючого на
підставі довіреності від 06.07.2008 року,
посвідченої приватним нотаріусом
Чернівецького міського нотаріального
округу ОСОБА_4, був укладений договір
застави транспортних засобів, де з
метою забезпечення виконання
зобов'язань за договором позики
ОСОБА_6 передав у заставу
транспортний засіб АУДІ А6, 1996 року
випуску ДНЗ НОМЕР_2.

Ухвалою Господарського суду
Чернівецької області про прийняття
заяви про порушення справи про
банкрутство від 28.02.2013 року накладено
арешт на майно фізичної
особи-підприємця ОСОБА_5 (АДРЕСА_1,
ідентифікаційний номер НОМЕР_1) за
винятком майна , на яке згідно із
законодавством України не може бути
звернено стягнення, та майна , що
перебуває в заставі з підстав, не
пов'язаних із здійснення такою особою
підприємницької діяльності.

03 липня 2013 року головним державним
виконавцем Відділу Державної
виконавчої служби Новоселицького
районного управління юстиції винесено
постанову про арешт майна боржника та
оголошення заборони на його
відчуження, якою накладено арешт та
заборонено відчуження всього майна,
яке належить боржнику ОСОБА_5 (а.с. 13).

03 липня 2013 року головним державним
виконавцем Відділу Державної
виконавчої служби Новоселицького
районного управління юстиції прийнято
постанову про розшук майна ОСОБА_5, а
саме: оголошено розшук майна
автомобіля АУДІ А6, 1996 року випуску ДНЗ
НОМЕР_2 (а.с. 14).

З метою погашення заборгованості за
договором позики між ОСОБА_1 та ОСОБА_9
досягнута домовленість про
утримання заставного автомобіля з
подальшою добровільною реалізацією
(що підтверджується заявою ОСОБА_9 від
02.07.2014р.)

Приписами ч.1 ст. 20 Закону України «Про
заставу», передбачено, що якщо в
момент настання терміну виконання
зобов'язання, забезпеченого заставою,
воно не буде виконано, якщо інше не
передбачено законом чи договором,
заставодержатель набуває право
звернення стягнення на предмет
застави.

Згідно ч.1 ст. 590 ЦК України, звернення
стягнення на предмет застави
здійснюється за рішенням суду, якщо
інше не встановлено договором або
законом.

Відповідно до ч.1 ст. 54 Закону України
«Про виконавче провадження», звернення
стягнення на заставлене
майно в порядку примусового
виконання допускається за виконавчими
документами для задоволення вимог
стягувача-заставодержателя.

З приписів ч. 3 ст. 54 Закону України
«Про виконавче провадження»,
вбачається, що стягнення на заставне
майно може бути звернено для
задоволення вимог стягувачів, які
не є заставодержателями ,у разі
наявності таких умов: виникнення права
застави після винесення судом
рішення про стягнення з боржника
коштів; якщо вартість предмета
застави перевищує розмір
заборгованості боржника
заставодержателю.

Відповідно до п.1 договору позики
від 01.05.2014 року предметом є грошові
кошти у сумі 85000 грн.

Відповідно до п.1.5 Договору застави
транспортних засобів (а.с.8) вартість
предмету застави складає 85000 грн. З
викладеного вбачається, що сума
заборгованості по договору позики є
такою самою, як і договору застави.

Отже, право застави спірного рухомого
майна, виникло у позивача з 01.05.2010 року,
тобто з моменту укладення між
позивачем та ОСОБА_9, договору позики
та договору застави рухомого майна.

Приписами ст. 28 Закону України «Про
заставу», визначені умови припинення
застави. Так, зокрема, застава
припиняється: з припиненням
забезпеченого заставою зобов'язання; в
разі загибелі заставленого майна; в
разі придбання заставодержателем
права власності на заставлене
майно; в разі примусового продажу
заставленого майна; при закінченні
терміну дії права, що складає предмет
застави; в інших випадках
припинення зобов'язань,
установлених законом.

Судом встановлено, та не заперечується
представниками сторін, що на момент
прийняття державним виконавцем
постанови № 38692924 від 03.07.2013 року про
арешт майна боржника та оголошення
заборони його відчуження та
постанови № 38692924 від 03.07.2013 року про
розшук майна боржника право застави
на зазначений автомобіль на визначених
законом підставах та в установленому
порядку не припинене, договір позики та
договір застави рухомого майна
недійсним не визнано.

З досліджених доказів по справі судом
встановлено, договір застави
транспортного засобу укладено 01
травня 2010 року , тоді, як арешт на
зазначене рухоме майно накладено
постановою державного виконавця від
03.07.2013 року та автомобіль оголошено в
розшук 03.07.2013 року, тобто набагато
пізніше укладення договору застави.

Отже, з наявних у матеріалах справи
документів вбачається, що у спірних
правовідносинах відсутні визначені ч. 3
ст. 54 Закону України «Про виконавче
провадження» умови, за яких на даний
автомобіль можливо було б звернути
стягнення для задоволення вимог
стягувача, який не є заставодержателем.

Крім того, відповідно до вимог ч.4. ст.
54 Закону України «Про виконавче
провадження» про звернення стягнення
на заставлене майно для
задоволення вимог стягувачів, які не
є заставодержателями, державний
виконавець повідомляє
заставодержателю не пізніше
наступного дня після накладення
арешту на майно або якщо йому стало
відомо, що арештоване майно боржника
перебуває в заставі, та роз'яснює
заставодержателю право на звернення
до суду з позовом про зняття арешту із
заставленого майна.

Враховуючи вище викладене, суд
приходить до висновку про необхідність
скасування постанови № 38692924 від
03.07.2013 року про арешт майна боржника
та оголошення заборони його
відчуження, прийнятої Відділом
Державної виконавчої служби
Новоселицького районного управління
юстиції та скасування постанови №
38692924 від 03.07.2013 року про розшук
майна боржника прийнятої Відділом
Державної виконавчої служби
Новоселицького районного управління
юстиції.

Відповідно до ст. 19 Конституції
України, органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією
та законами України.

Відповідно до ст. 86 КАС України, суд
оцінює докази, які є у справі, за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні.

З урахуванням наведених обставин суд
вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1
підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст. 94 КАС України
якщо судове рішення ухвалене на
користь сторони, яка не є суб'єктом
владних повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України.
Керуючись ст. ст. 94,160-163 КАС України,
суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Адміністративний позов
задовольнити повністю.

2. Скасувати постанову №38692924 від
03.07.3013 року про арешт майна боржника та
оголошення заборони про його
відчуження та постанову №38692924 від
03.07.2013 року про розшук майна боржника,
прийнятих відділом Державної
виконавчої служби Новоселицького
районного управління юстиції.

3.Стягнути з Державного бюджету України
на користь ОСОБА_1 судовий збір у
розмірі 75 грн. ( сімдесят п'ять грн.)
сплачений згідно квитанції №444 від 12
червня 2014 року.

Постанова суду першої інстанції, якщо
інше не встановлено цим Кодексом,
набирає законної сили після закінчення
строку подання апеляційної скарги,
встановленого цим Кодексом, якщо таку
скаргу не було подано.

Відповідно до частини першої статті 185
КАС України сторони та інші особи, які
беруть участь у справі, а також особи,
які не брали участі у справі, якщо суд
вирішив питання про їхні права,
свободи, інтереси чи обов'язки, мають
право оскаржити в апеляційному порядку
постанови суду першої інстанції
повністю або частково, крім випадків,
встановлених КАС України.

Відповідно до статті 186 КАС України
Апеляційна скарга подається до
Вінницького апеляційного
адміністративного суду через
Чернівецький окружний
адміністративний суд. Копія
апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
суду апеляційної інстанції. Апеляційна
скарга на постанову суду першої
інстанції подається протягом десяти
днів з дня її проголошення. У разі
застосування судом частини третьої
статті 160 КАС України, а також прийняття
постанови у письмовому провадженні
апеляційна скарга подається протягом
десяти днів з дня отримання копії
постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 КАС
України, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Постанова у повному обсязі складена 09
липня 2014 року.

Суддя
А.П.Огородник