Справа № П/811/1960/14
Суддя: Т.М. Кармазина
Дата ухвалення: 2014-07-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Україна КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
------------------------------------------------------------------------
------------------------------------------------------------------------
------------------------------------------------------------------------
-------------------------------П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Справа № П/811/1960/14
Кіровоградський окружний
адміністративний суд
у складі: головуючого - судді
за участю секретаря - Сириці
за участю представника позивача -
відповідача - ОСОБА_2,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м.Кіровограді
справу за адміністративним позовом
Устинівського районного центру
зайнятості до ОСОБА_2 про стягнення
Позивач звернувся до суду з
адміністративним позовом, в якому
просить стягнути з ОСОБА_2 незаконно
отримані кошти у розмірі 3493,87 грн..
В обґрунтування позовних вимог позивач
посилається на те, що в період з 08.12.2010р.
по 01.07.2011р. відповідачу було нараховано
та виплачено допомогу по безробіттю у
розмірі 3493,87 грн.. Після чого, позивачем
встановлено, що ОСОБА_2, в порушення ч.2
ст.36 Закону України „Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття", не подано до центру
зайнятості відомості про обставини, що
виключають виплату їй матеріальної
допомоги по безробіттю, зокрема,
відомості щодо реєстрації її в Єдиному
державному реєстрі юридичних осіб та
фізичних осіб - підприємців, як
фізичної особи - підприємця. У зв'язку з
чим, та у відповідності до ч.3 ст.36
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття" сума виплаченої допомоги
по безробіттю відповідачу, за період у
розмірі 3493,87 грн., підлягає стягненню з
Представник позивача в судовому
засіданні підтримала позовні вимоги в
повному обсязі із зазначених підстав.
Відповідач в судовому засіданні в
обґрунтування заперечень проти позову
посилалася на те, що її підприємницька
діяльність припинена на підставі
рішення суду від 23 січня 2008 року. Також
зазначала, що органи державної влади не
повідомляли її про необхідність
вчинення певних дій стосовно державної
реєстрації припинення підприємницької
діяльності, тому вважає, що ніяких
умисних дій не вчиняла та
недостовірних даних до центру
зайнятості не подавала.

Суд, заслухавши пояснення представника
позивача, відповідача, дослідивши
письмові докази, вважає, що позовні
вимоги не підлягають задоволенню,
виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що 20.12.1996 р. ОСОБА_2
зареєстрована як фізична
особа-підприємець (а.с.35-36).

Рішенням господарського суду
Кіровоградської області від 23 січня 2008
року припинено підприємницьку
діяльність фізичної особи-підприємця
ОСОБА_2, що не пов'язано з банкрутством,
а саме на підставі пп.3 п.2 ст.46 Закону
України „Про державну реєстрацію
юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців" від 15.05.2003р. №755-IV
(далі за текстом - Закон №755-IV) (а.с.32-33).

Проте запис щодо наявності вказаного
судового рішення внесено до Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців (далі - ЄДР)
лише 07.05.2014р. (а.с.35-зв.) До того ж, суд
зазначає, що даний запис йде в розріз з
рішенням суду, в частині підстав
припинення підприємницької
діяльності.

Доказів, що доводили б факт одержання
відповідачем повідомлення про
внесення запису стосовно рішення суду
до Реєстру та роз'яснення про
обов'язкове вчинення нею певних дій, як
того вимагають приписи статей 47 і 49
Закону України "Про державну
реєстрацію юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців".

ОСОБА_2 звернулася до Устинівського
районного центру зайнятості за
сприянням у працевлаштуванні. 08.12.2010р.
подала заяву про надання їй статусу
безробітного, у якій вказала, що на
момент подання цієї заяви не
зареєстрована як суб'єкт
підприємницької діяльності, трудовою
діяльністю не займається, пенсію не
отримує. (а.с.4, 5)

Наказом Устинівського РЦЗ № НТ101208 від
08.12.2010р. відповідачу надано статус
безробітного та призначено виплату
допомоги по безробіттю. (а.с.6)

Впродовж з 08.12.2010р. по 01.07.2011р.
відповідач одержала допомогу по
безробіттю у сумі 3493,87 грн. (а.с.8).

Відповідно ч.1 ст.3 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття" від 02.03.2000р.№1533-ІІІ (далі -
Закон №1533-ІІІ в редакції на час
виникнення спірних правовідносин)
законодавство про страхування на
випадок безробіття складається з Основ
законодавства України про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, цього Закону,
Закону України "Про зайнятість
населення", інших нормативно-правових
актів, що регулюють відносини у сфері
страхування на випадок безробіття, а
також міжнародних договорів України,
згода на обов'язковість яких надано
Верховною Радою України.

Згідно до п.1 ст.6, п.1 ст.7, п.1 ст.22, ст.23
Закону №1533-ІІІ та Порядку надання
допомоги по безробіттю, у тому числі
одноразової її виплати для організації
безробітними підприємницької
діяльності, затвердженого Наказом
Міністерства праці та соціальної
політики України від 20.11.2000 р. №307 (далі -
Порядок №307), застраховані особи,
визнані у встановленому порядку
безробітними, які протягом 12 місяців,
що передували початку безробіття,
працювали на умовах повного або
неповного робочого дня (тижня) не менше
26 календарних тижнів та сплачували
страхові внески, мають право на
допомогу по безробіттю залежно від
страхового стажу. Допомога по
безробіттю надається застрахованим та
незастрахованим особам, визнаним у
встановленому порядку безробітними, та
призначається центрами зайнятості, на
які покладено функції робочих органів
виконавчої дирекції Фонду
загальнообов'язкового державного
соціального страхування України на
випадок безробіття, за місцем
перебування безробітного на обліку.

Статтею 2 Закону України „Про
зайнятість населення" від 01.03.1991 №803-XII
(далі за текстом - Закон №803-XII в
редакції чинній на час призначення
відповідачу допомоги) встановлено, що
безробітними визнаються працездатні
громадяни працездатного віку, які
через відсутність роботи не мають
заробітку або інших передбачених
законодавством доходів і
зареєстровані у державній службі
зайнятості як такі, що шукають роботу,
готові та здатні приступити до
підходящої роботи.

Відповідно до п.„б" ч.3 ст.1 Закону №803-XII
в Україні до зайнятого населення
належать громадяни, що проживають на
території держави на законних
підставах, які, зокрема, самостійно
забезпечують себе роботою, включаючи
підприємців, осіб, зайнятих
індивідуальною трудовою діяльністю,
творчою діяльністю, члени
кооперативів, фермери та члени їх
сімей, що беруть участь у виробництві.

Аналіз наведених норм законодавства
свідчить про те, що громадяни, які
самостійно забезпечують себе роботою,
в тому числі, підприємці, не можуть бути
визнані безробітними, тобто,
громадянами, які через відсутність
роботи не мають заробітку або інших
передбачених законодавством доходів.

Так, при звірці баз даних безробітних
громадян з Єдиним державним реєстром
юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців позивачем виявлено,
що відповідач у період перебування на
обліку в центрі зайнятості був
зареєстрований як фізична
особа-підприємець.

23.05.2014р. заступником директора
Устинівського районного центру
зайнятості прийнято наказ №43-д «Про
розслідування страхового випадку», в
якому зазначено стягнути з ОСОБА_2
допомогу по безробіттю в сумі 3493,87 грн.
як таку, що виплачена на підставі
недостовірних даних та направлено лист
до №154 від 26.05.2014р. (а.с.9, 10)

Згідно до ч.ч.2, 3 ст.36 Закону №1533-ІІІ
застраховані особи, зареєстровані в
установленому порядку як безробітні,
зобов'язані своєчасно подавати
відомості про обставини, що впливають
на умови виплати їм забезпечення та
надання соціальних послуг.

Сума виплаченого забезпечення та
вартості наданих соціальних послуг
застрахованій особі внаслідок
умисного невиконання нею своїх
обов'язків та зловживання ними
стягується з цієї особи відповідно до
законодавства України з моменту
виникнення обставин, що впливають на
умови виплати їй забезпечення та
надання соціальних послуг.

Вирішуючи питання про стягнення
коштів, необхідно встановити умисність
невиконання відповідачем обов'язків,
передбачених статтею 36 Закону №1533-ІІІ,
та зловживань ними.

Дослідивши матеріали справи, суд
дійшов висновку, що, звертаючись до
центру зайнятості, ОСОБА_2 не могла
знати про відсутність в Реєстрі запису
щодо державної реєстрації припинення
її підприємницької діяльності.

Так, одержавши рішення суду про
припинення підприємницької
діяльності, державний реєстратор
всупереч приписам статті 49 Закону
України "Про державну реєстрацію
юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців" не направив
повідомлення щодо внесення до Реєстру
запису про це судове рішення та не
роз'яснив положення статті 47 цього ж
Закону стосовно подання визначених
документів.

ОСОБА_2, звертаючись до позивача з
заявою про надання їй статусу
безробітного, через 2 роки після
набрання рішенням суду законної сили,
не знала, та й не могла допускати
відсутність у Реєстрі запису про
держану реєстрацію припинення її
підприємницької діяльності з огляду на
такий принцип правосуддя як
обов'язковість виконання судових
рішень.

З 10 лютого 2011 року набрали чинності
норми статті 49-1 Закону №755-IV, які
визначають порядок проведення
державним реєстратором спрощеної
процедури державної реєстрації
припинення підприємницької діяльності
фізичної особи-підприємця.

Частиною 1 статті 49-1 Закону №755-I
передбачено, що спрощена процедура
державної реєстрації припинення
підприємницької діяльності фізичної
особи-підприємця проводиться
державним реєстратором на підставі
судового рішення про припинення
підприємницької діяльності, що не
пов'язане з банкрутством, якщо таке
рішення прийнято судом після 01 липня 2004
року та у разі ненадання держаному
реєстратору протягом 3 років з дати
опублікування у спеціалізованому
друкованому засобі масової інформації
оголошення про постановлення судового
рішення щодо припинення
підприємницької діяльності фізичної
особи-підприємця, що не пов'язане з
банкрутством, документів, перелік яких
визначено частиною 11 статті 47 цього
Закону. Даною нормою не визначено строк
початку такої процедури. Однак, суд
вважає, що така процедура стосовно
відповідача повинна була б застосована
в найкоротші строки з огляду на час
прийняття рішення суду - 23.01.2008 р..

Так, як вбачається з витягу з ЄДР
процедура державної реєстрації
припинення підприємницької діяльності
відповідача розпочалась лише через 4
роки з дня виникнення обов'язку у
державного реєстратора. Тому такий
строк не можна вважати розумним з
урахуванням усіх обставин справи.

Звертаючись до суду з позовом про
стягнення коштів, центр зайнятості
фактично поставив у залежність право
ОСОБА_2 на одержання допомоги по
безробіттю з належним виконанням іншим
державним органом - державним
реєстратором, покладених на нього
обов'язків.

Така правова позиція позивача
суперечить принципу верховенства
права, який визначений статтею 8 КАС
України.

До того ж, позивачем не надано доказів
того, що відповідач в оскаржуваний
період мала роботу та отримувала
заробіток або інший дохід від зайняття
підприємницькою діяльністю, а відтак -
безпідставно отримувала допомогу по
безробіттю.

На підставі аналізу встановлених
обставин і правовідносин, що їм
відповідають, та приймаючи до уваги, що
відповідач ніяким чином не допустила
умисного невиконання своїх обов'язків,
передбачених статтею 36 Закону, та не
зловживала ними, тому заявлені
позивачем у даній адміністративній
справі позовні вимоги не підлягають
задоволенню.

Керуючись ст.ст. 86, 94, 159-163, 167 КАС
України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного
позову - відмовити.

Постанова суду набирає законної сили в
порядку, встановленому ст.254 КАС
України.

Постанова суду може бути оскаржена до
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду через
Кіровоградський окружний
адміністративний суд шляхом подання в
10-денний строк з дня її проголошення, а
у разі застосування судом частини
третьої статті 160 КАС України - протягом
десяти днів з дня отримання копії
постанови, апеляційної скарги, копія
якої одночасно надсилається особою,
яка її подає, до суду апеляційної
інстанції.

Повний текст постанови складено -
14.07.2014р.

Суддя підпис

З оригіналом згідно:

Суддя Кіровоградського окружного

адміністративного суду
Т.М.
Кармазина