Справа № 872/10004/13
Суддя: Юхименко О.В.
Дата ухвалення: 2014-05-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

29 травня 2014 рокусправа № 2а/0470/10542/12

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Юхименка О.В.

суддів: Мельника
В.В. Нагорної Л.М.

секретар судового засідання:
Федосєєва Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні

апеляційну скаргу
Дніпропетровського обласного
відділення

Фонду соціального
захисту інвалідів,

на постанову
Дніпропетровського окружного
адміністративного суду

від 17 жовтня 2012 року

у справі № 2а/0470/10542/12

за позовом
Дніпропетровського обласного
відділення

Фонду соціального
захисту інвалідів,

вул. Чкалова, 11,
м. Дніпропетровськ, 49101;

до відповідача Обласного
комунального підприємства культури

«Дніпропетровський академічний театр
опери та балету»,

пр. К. Маркса,72А,
м. Дніпропетровськ, 49070;

про стягнення
адміністративно-господарських санкцій
та пені,

встановив: Дніпропетровським обласним
відділенням Фонду соціального захисту
інвалідів подано позов до Обласного
комунального підприємства культури
«Дніпропетровський академічний театр
опери та балету» про стягнення 488.732,53
грн. адміністративно-господарських
санкцій за невиконання нормативу
робочих місць для працевлаштування
інвалідів та 97,75 грн. пені.

Дніпропетровський окружний
адміністративний суд (суддя
Павловський Д.П.) своєю постановою від
17.10.2012р. у позові відмовив.

Постанова суду мотивована відсутністю
вини в діях Відповідача. товариством
було вжито всіх необхідних заходів для
недопущення господарського
правопорушення, були проведені всі
організаційні заходи щодо створення
робочих місць для працевлаштування
інвалідів та були надані суду належні
докази щодо спростування позиції
Позивача, викладеної в
адміністративному позові.

Не погоджуючись з прийнятим у справі
судовим актом, у поданій апеляційній
скарзі Дніпропетровське обласне
відділення Фонду соціального захисту
інвалідів, Позивач, вказує на порушення
норм матеріального права, що призвело
до неправильного вирішення справи.

В обґрунтування вимог апеляційної
скарги її заявник посилається на те, що
виконанням нормативу робочих місць у
кількості, визначеній згідно з
частиною першою статті 19 Закону
України «Про основи соціальної
захищеності інвалідів в Україні» від 21
березня 1991 року N 875-XII, вважається
працевлаштування інвалідів, для яких
це місце роботи є основним.

З огляду на приписи статті 20 цього
Закону підприємства, установи,
організації, де середньооблікова
чисельність працюючих інвалідів менша,
ніж установлено нормативом,
передбаченим статтею 19 цього Закону,
щороку сплачують відповідним
відділенням Фонду соціального захисту
інвалідів санкції, сума яких
визначається в розмірі середньої
річної заробітної плати на
відповідному підприємстві, за кожне
робоче місце, призначене для
працевлаштування інваліда і не зайняте
інвалідом. При цьому, сплата зазначених
санкцій не ставиться в залежність від
того, чи вживав роботодавець
необхідних, передбачених
законодавством заходів, щодо
працевлаштування інвалідів.

Порушення термінів сплати
адміністративно-господарських санкцій
тягне за собою нарахування пені.

Просить постанову окружного
адміністративного суду скасувати та
ухвалити нове рішення. Позов
задовольнити.

Процесуальним правом на участь
представника в судовому засіданні
Сторони не скористались.

З огляду на приписи статті 41 Кодексу
адміністративного судочинства України
після перерви, відповідно, фіксування
судового засідання за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснювалось.

Обставини справи: За даними «Звіту про
зайнятість і працевлаштування
інвалідів за 2011 рік» (форма 10-ПІ річна)
Обласного комунального підприємства
культури «Дніпропетровський
академічний театр опери та балету»

- середньооблікова чисельність штатних
працівників облікового складу 430 осіб;

- кількість робочих місць для
забезпечення працевлаштування
інвалідів, відповідно до 4% нормативу - 17
осіб;

фактично на підприємстві
працевлаштовані 6 інвалідів;

середньорічна заробітна плата
штатного працівника у 2011 році - 44.430,00
грн.

З огляду на те, що середньооблікова
чисельність працюючих інвалідів є
меншою, ніж установлено нормативом,
стягнення 488.732,53 грн. санкцій за
нестворені в 2011 році робочі місця для
інвалідів, та 97,75 грн. пені,
розрахованої за 18.04.2012р., було предметом
судового позову.

Колегія суддів, проаналізувавши на
підставі фактичних обставин справи
застосування судом першої інстанції
норм матеріального і процесуального
права при винесені оскарженої
постанови, виходить з наступного.

Основи соціальної захищеності
інвалідів в Україні визначені Законом
України «Про основи соціальної
захищеності інвалідів в Україні» від 21
березня 1991 року N 875-XII. І відповідно до
вимог статті 19 цього Закону (875-XII) для
підприємств, установ, організацій, які
використовують найману працю,
установлюється норматив робочих місць
для працевлаштування інвалідів у
розмірі чотирьох відсотків
середньооблікової чисельності штатних
працівників облікового складу за рік.

У відповідності зі статтею 20 Закону
України «Про основи соціальної
захищеності інвалідів в Україні» від 21
березня 1991 року N 875-XII, чим обґрунтовує
свої вимоги заявник апеляційної
скарги, підприємства, установи,
організації <…> де середньооблікова
чисельність працюючих інвалідів менша,
ніж установлено нормативом,
передбаченим статтею 19 цього Закону,
щороку сплачують відповідним
відділенням Фонду соціального захисту
інвалідів
адміністративно-господарські санкції,
сума яких визначається в розмірі
середньої річної заробітної плати на
відповідному підприємстві, установі,
організації.

Адміністративно-господарські санкцій,
в силу статті 238 Господарського кодексу
України, є заходами
організаційно-правового або майнового
характеру, спрямованими на припинення
правопорушення суб'єкта
господарювання та ліквідацію його
наслідків, та за порушення
встановлених законодавчими актами
правил здійснення господарської
діяльності. Підставою
господарсько-правової
відповідальності учасника
господарських відносин, стаття 218 цього
Кодексу, є вчинене ним правопорушення у
сфері господарювання.

Відтак, при вирішенні питання про
правомірність стягнення
адміністративно-господарських санкцій
слід виходити із загальних норм права
відносно відповідальності за
порушення зобов'язань та встановлення
в діях або бездіяльності роботодавця
складу правопорушення з метою
застосування юридичної
відповідальності.

Елементами правопорушення є вина та
наявність причинного зв'язку між самим
порушенням та його наслідками.

Так, згідно до статті 18 Закону України
«Про основи соціальної захищеності
інвалідів в Україні» від 21 березня 1991
року N 875-XII забезпечення прав інвалідів
на працевлаштування та оплачувану
роботу, в тому числі з умовою про
виконання роботи вдома, здійснюється
шляхом їх безпосереднього звернення до
підприємств, установ, організацій чи до
державної служби зайнятості.

В силу частини 3 статті 18-1 цього Закону
державна служба зайнятості здійснює
пошук підходящої роботи відповідно до
рекомендацій МСЕК, наявних у інваліда
кваліфікації та знань, з урахуванням
його побажань.

Інформацію про наявність вільних
робочих місць (вакантних посад) для
працевлаштування інвалідів, з огляду і
на приписи Порядку подання
підприємствами, установами,
організаціями та фізичними особами, що
використовують найману працю, звітів
про зайнятість і працевлаштування
інвалідів та інформації, необхідної
для організації їх працевлаштування,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 31 січня 2007 року N
70, роботодавці подають центру
зайнятості за місцем їх реєстрації як
платників страхових внесків на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття за формою, затвердженою
Мінпраці за погодженням з
Держкомстатом.

Товариство в 2011 році письмово
зверталось до Жовтневого районного
центру зайнятості міста
Дніпропетровська з проханням
допомогти у підборі кадрів із числа
осіб з обмеженими фізичними
можливостями з метою працевлаштування
/а. с. 31-43, 45-58/.

Протягом 2011 року центром зайнятості до
Товариства направлено 3 особи-інваліда,
які відмовились від запропонованої
вакансії машиніста /а. с. 78-83/.

Відповідач у 2011 році щомісячно подавав
до центру зайнятості звіти про
наявність вільних робочих місць за
формою 3-ПН, в яких були заявлені
вакантні посади для працівників, яким
встановлена інвалідність.

Отже, за відсутності направлених для
працевлаштування інвалідів створення
робочого місця не видається можливим.

Таким чином, якщо роботодавець вживав
необхідних заходів для недопущення
господарського правопорушення, то
застосування юридичної
відповідальності у вигляді
адміністративно-господарських
санкцій, у зв'язку з наявністю
вакантних робочих місць для
працевлаштування інвалідів, не є
правильним.

В межах апеляційної скарги підстави
для скасування або зміни постанови
суду першої інстанції відсутні.

Керуючись ст. 195, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200
Кодексу адміністративного судочинства
України, Дніпропетровський
апеляційний адміністративний суд, -

У Х В А Л И В

Апеляційну скаргу Дніпропетровського
обласного відділення Фонду
соціального захисту інвалідів
залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 17
жовтня 2012 року у справі № 2а/0470/10542/12 -
без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції за
наслідками перегляду набирає законної
сили з моменту проголошення. Касаційна
скарга подається безпосередньо до
адміністративного суду касаційної
інстанції у порядку та у строки,
визначені статтею 212 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий:
О.В. Юхименко

Суддя:
В.В. Мельник

Суддя:
Л.М. Нагорна