Справа № 2а-7505/11
Суддя: Вівдиченко Т.Р.
Дата ухвалення: 2014-05-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: № 2а-7505/11
у 1-й інстанції: Бабко В.В.
Суддя-доповідач: Вівдиченко Т.Р.
ПОСТАНОВА

Іменем України

30 травня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

Головуючого судді:
Вівдиченко Т.Р.

Суддів:
Бєлової Л.В.

Міщука М.С.

розглянувши в порядку письмового
провадження адміністративну справу за
апеляційною скаргою Управління
Пенсійного фонду України в
Деснянському районі міста Києва на
постанову Деснянського районного суду
м.Києва від 02 листопада 2011 року у
справі за адміністративним позовом
ОСОБА_3 до Управління Пенсійного фонду
України в Деснянському районі міста
Києва про зобов"язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до
Управління Пенсійного фонду України в
Деснянському районі міста Києва про
визнання дій відповідача
неправомірним та переведення на пенсію
по інвалідності відповідно до Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Постановою Деснянського районного
суду м.Києва від 02 листопада 2011 року
адміністративний позов задоволено.

Визнано неправомірною відмову
Управління Пенсійного фонду України в
Деснянському районі міста Києва щодо
переведення ОСОБА_3 на пенсію по
інвалідності відповідно до Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Зобов'язано Управління Пенсійного
фонду України в Деснянському районі
міста Києва перевести ОСОБА_3 на пенсію
по інвалідності відповідно до Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Зобов'язано Управління Пенсійного
фонду України в Деснянському районі
міста Києва призначити ОСОБА_3
державну пенсію, згідно ст. 54 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»,
що повинна становити 8 мінімальних
пенсій за віком з 10 жовтня 2011 року.

Не погоджуючись з постановою суду,
відповідач звернувся з апеляційною
скаргою, в якій просить скасувати
постанову суду першої інстанції та
ухвалити нове рішення, яким у
задоволенні адміністративного позову
відмовити.

Згідно п. 2 ч. 1 статті 197 КАС України суд
апеляційної інстанції може розглянути
справу в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами, якщо справу може бути
вирішено на основі наявних у ній
доказів.

Судом першої інстанції встановлено, що
позивач належить до І категорії осіб,
які постраждали від наслідків на ЧАЕС,
є інвалідом II групи, перебуває на
обліку в Управлінні Пенсійного фонду
України в Деснянському районі міста
Києва та отримує пенсію згідно Закону
України «Про загальнообов'язкове
пенсійне страхування».

Приймаючи рішення про задоволення
позову, суд першої інстанції виходив з
того, що відповідачем було
неправомірно відмовлено позивачу в
призначенні пенсії, відповідно до
положень ст. 54 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи».

Колегія суддів не погоджується з таким
висновком суду першої інстанції, з
огляду на наступне.

Згідно п. 13 Прикінцевих положень Закону
України «Про загальнообов'язкове
пенсійне страхування», у разі, якщо
особа має право на отримання пенсії
відповідно до Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» та цього
Закону, призначається одна пенсія, за
її вибором. При цьому різниця між
розміром пенсії, на який має право
особа відповідно до зазначених
законодавчих актів, та розміром пенсії
із солідарної системи відповідно до
цього Закону фінансується за рахунок
коштів Державного бюджету України.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивач отримує пенсію відповідно до
Закону України «Про
загальнообов'язкове пенсійне
страхування», а також має право на
отримання пенсії відповідно до Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Статтею 45 Закону України «Про
загальнообов'язкове пенсійне
страхування» передбачено, що пенсія
призначається з дня звернення за
пенсією, крім таких випадків, коли
пенсія призначається з більш раннього
строку.

Пенсія призначається довічно або на
період, протягом якого пенсіонер має
право на виплату пенсії відповідно до
цього Закону.

Відповідно до ч.3 ст. 45 вищевказаного
Закону, переведення з одного виду
пенсії на інший здійснюється з дня
подання заяви на підставі документів
про страховий стаж, заробітну плату
(дохід) та інших документів, що
знаходяться на час переведення з
одного виду пенсії на інший в пенсійній
справі, а також додаткових документів,
одержаних органами Пенсійного фонду.

Крім того, механізм переведення пенсії
врегульовано Порядком подання та
оформлення документів для призначення
(перерахунку) пенсій відповідно до
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», що затверджений
постановою правління Пенсійного фонду
України від 25 листопада 2005 року № 22-1.

Згідно п. 3 даного Порядку, заява про
переведення з одного виду пенсії на
інший, про перерахунок пенсії
подається до органу, що призначає
пенсію, заявником за місцем проживання
(реєстрації), а при необхідності - його
законним представником (батьки або
опікун (піклувальник)) за місцем
проживання (реєстрації) представника.

Таким чином, на законодавчому рівні
встановлено певний перелік обставин та
передумов для переведення з одного
виду пенсії на інший, серед яких заява
особи та підтверджуючі документи на
право отримання такого виду пенсії.

З огляду на те, що матеріали справи не
містять доказів звернення позивача до
Управління Пенсійного фонду України в
Деснянському районі міста Києва із
заявою та всіма необхідними
документами про переведення з одного
виду пенсії на інший, колегія суддів
вважає, що висновок суду першої
інстанції про задоволення позовних
вимог є необґрунтованим.

Крім того, як вбачається з листа
Управління Пенсійного фонду України в
Деснянському районі міста Києва від 10
жовтня 2011 року № 21090/06-1, переведення
позивача на пенсію по інвалідності є
недоцільним, оскільки це призведе до
зменшення розміру пенсії.

Враховуючи викладене, колегія суддів
вважає, що порушення норм
матеріального права призвели до
неправильного вирішення справи, тому
постанова суду першої інстанції
підлягає скасуванню з прийняттям нової
постанови про відмову у задоволенні
позовних вимог.

Відповідно до ч.10 ст.183-2 КАС України,
судове рішення апеляційної інстанції
є остаточним та оскарженню не підлягає,
як таке, що постановлене за наслідками
апеляційного перегляду рішення суду
першої інстанції в справах, розгляд
яких передбачено п. 2 ч. 1 статті 183-2
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 202 КАС України
підставами для скасування постанови
або ухвали суду першої інстанції та
ухвалення нового рішення є, зокрема,
порушення норм матеріального або
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи або
питання.

Керуючись ст.ст. 183-2,195, 197, 198, 202, 205, 207, 212,
254 КАС України,

П О С ТА Н О В И В :

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в
Деснянському районі міста Києва
задовольнити.

Постанову Деснянського районного суду
м.Києва від 02 листопада 2011 року
скасувати та прийняти нове рішення.

У задоволенні адміністративного
позову ОСОБА_3 відмовити.

Постанова набирає законної сили з
моменту постановлення, є остаточною та
оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя:
Вівдиченко Т.Р.

Судді:
Бєлова Л.В.

Міщук М.С.

Головуючий суддя

Вівдиченко Т.Р.

Судді:

Гром Л.М.

Міщук М.С.

Головуючий суддя

Вівдиченко Т.Р.

Судді:

Бєлова Л.В.