Справа № 208/3399/14-а
Суддя: Нельга Д. В.
Дата ухвалення: 2014-07-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

справа № 208/3399/14-а
№ провадження 2-а/208/120/14
ПОСТАНОВА

Іменем
України

16 липня 2014 р.
м. Дніпродзержинськ

Заводський районний суд м.
Дніпродзержинська Дніпропетровської
області у складі:

Головуючого, судді Нельге
Д.В.,

при секретарі
Севастьяновій Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в порядку, передбаченому ст.41
КАС України адміністративну справу за
позовом ОСОБА_1 до Управління
Пенсійного Фонду України в
Дніпровському районі м.
Дніпродзержинська Дніпропетровської
області «Про визнання протиправною
бездіяльність та зобов'язання вчинити
певні дії», -

в с т а н о в и в:

Позивачка звернулась до суду із
вищезазначеним позовом, у якому
просить суд визнати бездіяльність
відповідача протиправною; зобов'язати
відповідача призначити позивачу
пенсію за віком з 06.03.2014р.

В обґрунтування заявлених позовних
вимог позивачка посилається на те, що, з
липня 1999 року вона має постійне місце
проживання у державі Ізраїль. До
вказаного часу вона мешкала у АДРЕСА_1.
06.03.2014р. вона звернулась до відповідача
із заявою про призначення їй пенсії за
віком, але, отримала відмову
відповідача у призначенні їй пенсії за
віком з посиланням на відсутність
відповідного договору між Україною та
державою Ізраїль. Згідно ЗУ «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», з урахуванням набутого
нею стажу, вона має право на
призначення їй, як громадянці України,
пенсії за віком, у зв'язку з чим вважає
відмову відповідача у призначенні їй
пенсії - незаконною, та просить суд
зобов'язати відповідача призначити їй
пенсію за віком з дати її звернення до
відповідача із відповідною заявою.

В судове засідання представник
позивача ОСОБА_2 не з'явився, надав суду
письмову заяву, у якій просив суд
провести розгляд справи за його
відсутності.

В судове засідання представник
відповідача не з'явився, надав суду
письмову заяву про розгляд справи за
його відсутності, а також письмове
заперечення на позов, у якому зазначив,
що, через те, що, між Україною та
державою Ізраїль відсутній
міжнародний договір з питань
пенсійного забезпечення - підстав для
призначення позивачці, як іноземному
громадянину (або особі без
громадянства) пенсії за віком - не
існує.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши
наявні у справі доказі, суд дійшов
наступного висновку.

Як встановлено судом в ході розгляду
справи, 06.03.2014 року позивач, через свого
представника ОСОБА_2, звернулась до
відповідача із заявою про призначення
пенсії за віком.

Згідно відповіді, наданої відповідачем
позивачу 17.04.2014р. за вих.№ 1676/04-23,
розглянувши вищевказану заяву
позивача, відповідач відмовив
позивачці у призначенні пенсії за
віком, з посиланням на те, що, позивачка
не є громадянином України, у зв'язку з
чим не має права на отримання пенсійних
виплат.

Не погоджуючись із вказаним рішенням
відповідача, позивачка, посилаючись на
те, що, вона є громадянином України,
просить суд зобов'язати відповідача
призначити їй пенсію за віком на
підставі ЗУ «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування».

Відповідно до ч.3 ст.2 КАС України, у
справах щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України;

2) з використанням повноваження з метою,
з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням
усіх обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності
перед законом, запобігаючи всім формам
дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія);

9) з урахуванням права особи на участь у
процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Згідно ст.4 ЗУ «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» № 1058-IV
від 09.07.2003р., (далі - Закон),
законодавство про пенсійне
забезпечення базується на Конституції
України, складається з Основ
законодавства України про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, даного закону,
закону про недержавне пенсійне
забезпечення, законів, якими
встановлюються умови пенсійного
забезпечення, відмінні від
загальнообов'язкового державного
пенсійного страхування та
недержавного пенсійного забезпечення,
міжнародних договорів з пенсійного
забезпечення, згода на обов'язковість
яких надана Верховною Радою України, а
також інших законів та
нормативно-правових актів, прийнятих
відповідно до законів про пенсійне
забезпечення, що регулюють відносини у
сфері пенсійного забезпечення в
Україні.

Згідно ст.5 цей Закон регулює відносини,
що виникають між суб'єктами системи
загальнообов'язкового державного
пенсійного страхування. Дія інших
нормативно-правових актів може
поширюватися на ці відносини лише у
випадках, передбачених цим Законом, або
в частині, що не суперечить цьому
Закону.

Види пенсійних виплат, умови набуття
права та порядок визначення розмірів
пенсійних виплат, порядок здійснення
пенсійних виплат за
загальнообов'язковим державним
пенсійним страхуванням визначаються
виключно цим Законом.

Згідно ч.1 ст.7 вказаного Закону, одними
із принципів здійснення
загальнообов'язкового державного
пенсійного страхування є:
рівноправність застрахованих осіб
щодо отримання пенсійних виплат та
виконання обов'язків стосовно сплати
страхових внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування; державні гарантії
реалізації застрахованими особами
своїх прав, передбачених цим Законом.

При цьому, згідно ст.1 ЗУ «Про пенсійне
забезпечення» N 1788-XII від 05.11.1991р.,
громадяни України мають право на
державне пенсійне забезпечення за
віком, по інвалідності, у зв'язку з
втратою годувальника та в інших
випадках, передбачених цим Законом.

Згідно ст. 10 вказаного Закону,
пенсійне забезпечення відповідно до
цього Закону здійснюється органами
Пенсійного фонду України.

Згідно ст.12 вищезазначеного Закону,
право на пенсію за віком мають:
чоловіки - після досягнення 60 років і
при стажі роботи не менше 25 років; жінки
- після досягнення 55 років і при стажі
роботи не менше 20 років.

Відповідно до ст.81 вищезазначеного
Закону, призначення пенсій і
оформлення документів для їх виплати
здійснюється органами Пенсійного
фонду України.

За ст.83 вищевказаного Закону,
пенсії призначаються з дня звернення
за пенсією, крім таких випадків, коли
пенсії призначаються з більш раннього
строку.

При цьому, згідно ст.85 вказаного Закону,
пенсії виплачуються без урахування
одержуваного заробітку (прибутку) за
місцем проживання пенсіонера,
незалежно від реєстрації місця
проживання.

Відповідно до ст.92 вищевказаного
Закону, громадянам, які виїхали на
постійне проживання за кордон, пенсії
не призначаються. Разом з цим, як
зазначено у п.3.1. Рішення
Конституційного Суду України N 25-рп/2009
від 07.10.2009р., пенсія за віком, за вислугу
років та інші її види, що призначаються
у зв'язку з трудовою діяльністю,
заслужені попередньою працею і є
однією з форм соціального захисту. Цим
визначається зміст і характер
обов'язку держави стосовно тих
громадян, які набули право на одержання
пенсії. Закріплюючи на конституційному
рівні право на соціальний захист
кожного громадянина, без будь-яких
винятків, держава реалізує положення
статті 24 Конституції України,
відповідно до яких громадяни мають
рівні конституційні права і не може
бути обмежень за ознаками раси, кольору
шкіри, політичних, релігійних та інших
переконань, статі, етнічного та
соціального походження, майнового
стану, місця проживання, за мовними або
іншими ознаками. Крім того, Україна
гарантує піклування та захист своїм
громадянам, які перебувають за її
межами (частина третя статті 25
Конституції України) .

Крім того, вищезазначеним Рішенням
Конституційного Суду України визнані
неконституційними та втратили
чинність з дня ухвалення вищевказаного
рішення, а саме з 07.10.2009р. положення
пункту 2 частини першої статті 49,
другого речення статті 51 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування", якими
було обмежено право пенсіонера
отримувати відповідну пенсію під час
його постійного проживання за
кордоном, у разі, якщо Україна не уклала
з відповідною державою міжнародний
договір.

Як вбачається з матеріалів справи, на
час звернення позивача до відповідача
із заявою про призначення пенсії за
віком (а.с.4,5), позивачка являлась
громадянином України (а.с.7,8), та,
відповідно до ст.1 ЗУ «Про пенсійне
забезпечення» N 1788-XII від 05.11.1991р., мала
право на державне пенсійне
забезпечення за віком, яке, в свою
чергу, відповідно до ст.85 вказаного
Закону виплачується за місцем
проживання пенсіонера, незалежно від
реєстрації місця проживання.

З вищенаведених обставин суд вбачає,
що, при розгляді заяви позивача від
06.03.2014р., відповідач неправомірно
відмовив позивачу у призначенні
пенсії за віком, прийнявши оскаржуване
рішення без урахуванням усіх обставин,
що мають значення для прийняття
рішення; без дотримання принципу
рівності перед законом, та без
запобігання всім формам дискримінації.

Таким чином, враховуючи, що судом, в
ході розгляду справи встановлено факт
необґрунтованої відмови відповідача у
призначенні позивачу пенсії за віком,
суд приходить до висновку, що,
зазначені дії відповідача є
протиправними, оскільки не
відповідають Конституції України та
нормам Закону, який безпосередньо
регулює відносини, що виникають між
суб'єктами системи
загальнообов'язкового державного
пенсійного страхування.

Враховуючи вищевикладене, суд,
керуючись ЗУ «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» № 1058-IV
від 09.07.2003р., ст.ст.2, 4-12, 105, 158-163 КАС
України, -

п о с т а н о в и
в:

Позов задовольнити.

Зобов'язати Управління Пенсійного
Фонду України в Дніпровському районі
м. Дніпродзержинська
Дніпропетровської області призначити
громадянці України ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1, пенсію за віком з 06.03.2014р.

Постанова може бути оскаржена до
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду через
Заводський районний суд м.
Дніпродзержинська Дніпропетровської
області шляхом подачі апеляційної
скарги протягом десяти днів з дня її
проголошення.

Суддя
Нельга Д. В.