Справа № 2а-5643/10/1670
Суддя: Ланченко Л.В.
Дата ухвалення: 2014-07-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"07" липня 2014 р. м. Київ
К/9991/12234/11

Вищий адміністративний суд України в
складі колегії суддів:

головуючого Ланченко Л.В.

суддів Пилипчук
Н.Г.

Цвіркуна
Ю.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні касаційну скаргу

Товариства з обмеженою
відповідальністю «Прання»

на постанову Полтавського окружного
адміністративного суду від 02.12.2010 та
ухвалу Харківського апеляційного
адміністративного суду від 08.02.2011

у справі №2а-5643/10/1670

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «Прання»

до Кременчуцької об'єднаної державної
податкової інспекції у Полтавській
області

про визнання дій протиправними,
скасування податкових
повідомлень-рішень , -

ВСТАНОВИВ:

Постановою Полтавського окружного
адміністративного суду від 02.12.2010,
залишеною без змін ухвалою
Харківського апеляційного
адміністративного суду від 08.02.2011, у
задоволенні позову відмовлено.

У справі відкрито касаційне
провадження за касаційною скаргою
позивача, у якій ставиться питання про
скасування рішення суду першої та
апеляційної інстанції та прийняття
нового про задоволення позову з
підстав невірного застосування норм
матеріального права.

Сторони представників у судове
засідання касаційної інстанції не
направили, про час та місце розгляду
справи повідомлені, просили здійснити
розгляд справи за їх відстуності.
Відповідно до ст.41 Кодексу
адміністративного судочинства України
фіксування судового засідання за
допомогою звукозаписувального
технічного засобу не здійснювалось.

Перевіривши повноту встановлення
обставин справи та правильність їх
юридичної оцінки в судових рішеннях, в
межах доводів касаційної скарги,
колегія суддів дійшла висновку, що
касаційна скарга підлягає
задоволенню, виходячи з такого.

Відповідачем проведено документальну
невиїзну перевірку податкової
декларації з орендної плати за
земельні ділянки державної та
комунальної власності з питання
правильності нарахування та сплати
позивачем орендної плати за земельні
ділянки державної та комунальної
власності з питання правильності
нарахування та сплати позивачем
орендної плати за земельну ділянку
згідно податкових декларацій за 2008 рік
та договорів оренди земельної ділянки,
за результатами якої складено акт від
11.06.2010 №2944/15-277/32738409.

За висновками акта перевірки позивачем
допущено порушення ст.21 Закону України
«Про оренду землі» із змінами
внесеними Законом України «Про
Державний бюджет України на 2008 рік» та
про внесення змін до деяких
законодавчих актів України», Законом
України «Про внесення змін до деяких
законодавчих актів України» від 03.06.2008,
внаслідок чого позивачем занижено суму
орендної плати за землю на загальну
суму 7603,21 грн.

За висновками акта перевірки дане
порушення виникло в результаті того, що
орендна плата за договором оренди
земельної ділянки комунальної
власності у 2008 році позивачем
нараховувалась та сплачувалась в
розмірі 1,5% від грошової оцінки землі,
замість встановлених 3% від грошової
оцінки землі.

На підставі акта перевірки винесено
податкове повідомлення-рішення
№/0/2005 від 21.06.2010, яким позивачу
визначено суму податкового
зобов'язання з орендної плати за землю
в розмірі 11404,81 грн., в т.ч. за основним
платежем 7603,21 грн. та за штрафними
(фінансовими) санкціями 3801,60 грн.

За наслідками адміністративного
узгодження скарга позивача залишена
без задоволення, прийнято податкове
повідомлення-рішення від 06.09.2010
відповідним індексом, яким доведено
нові граничні строки сплати
податкового зобов?язання.

Суди попередніх інстанцій, підтримуючи
правову позицію податкового органу,
дійшли висновку, що орендна плата за
земельні ділянки державної та
комунальної власності є
загальнодержавним податком, розмір та
порядок сплати якого визначається
законами у сфері оподаткування, а
відтак не може змінюватись за взаємною
згодою сторін, у зв'язку з чим
визначений договором оренди земельної
ділянки від 04.06.2007, укладеним між
позивачем та Кременчуцькою міською
радою, розмір орендної плати (1,5% від
грошової оцінки земельної ділянки
щорічно) підлягав застосуванню, з
врахуванням законодавчо внесених змін
щодо мінімального розміру земельного
податку.

Судова колегія вважає висновки судів
попередніх інстанцій помилковими з
огляду на таке.

Відповідно до частин першої та другої
статті 83 Земельного кодексу України
(далі - ЗК) землі, які належать на праві
власності територіальним громадам сіл,
селищ, міст, є комунальною власністю. У
комунальній власності перебувають усі
землі в межах населених пунктів, крім
земель приватної та державної
власності, а також земельні ділянки за
їх межами, на яких розташовані об'єкти
комунальної власності.

До повноважень сільських, селищних,
міських рад у галузі земельних
відносин на території сіл, селищ, міст
належить, зокрема, надання земельних
ділянок у користування із земель
комунальної власності відповідно до
цього Кодексу (пункт «в» статті 12 ЗК).

Згідно зі статтею другою Закону
України «Про плату за землю»
використання землі в Україні є платним.
Плата за землю справляється у вигляді
земельного податку або орендної плати,
що визначається залежно від грошової
оцінки земель. За земельні ділянки,
надані в оренду, справляється орендна
плата.

Граничний розмір орендної плати за
земельні ділянки, які перебувають у
державній або комунальній власності,
встановлено Законом України «Про
оренду землі» та є обов'язковим при
укладанні відповідних договорів.

Відповідно до частини першої статті 21
цього ж Закону орендна плата - це
платіж, який орендар вносить
орендодавцеві за користування
земельною ділянкою.

Підставою нарахування земельного
податку відповідно до статті 13 Закону
України «Про плату за землю» є дані
державного земельного кадастру, а
орендної плати за земельну ділянку, яка
перебуває у державній або комунальній
власності, - договір оренди такої
земельної ділянки.

Частиною четвертою статті 21 Закону
України «Про оренду землі» річна
орендна плата за земельні ділянки, які
перебувають у державній або
комунальній власності, надходить до
відповідних бюджетів. Розподіляється і
використовується відповідно до закону
і не може бути меншою для земель
сільськогосподарського призначення -
розміру земельного податку, що
встановлюється Законом України «Про
плату за землю»; для інших категорій
земель - трикратного розміру
земельного податку, що встановлюється
Законом України «Про плату за землю».

Згідно з пунктом 8 частини першої
статті 14 Закону України «Про систему
оподаткування», до загальнодержавних
платежів належать такі податки і збори
(обов'язкові платежі), як плата за землю
(земельний податок, а також орендна
плата за земельні ділянки державної і
комунальної власності).

Статтею 21 Закону України «Про оренду
землі2 та статтею 8 Закону України «Про
плату за землю» передбачено внесення
змін у розмір орендної плати за
земельні ділянки, які перебувають у
державній або комунальній власності.

Разом із тим, статтею 30 Закону України
«Про оренду землі» встановлено, що
зміна умов договору оренди землі
здійснюється за взаємною згодою
сторін. У разі недосягнення згоди щодо
зміни умов договору оренди землі спір
вирішується в судовому порядку.

При цьому статтею 654 Цивільного кодексу
України передбачено, що зміна договору
вчиняється в такій самій формі, що й
договір, що змінюється, якщо інше не
встановлено договором або законом чи
не випливає зі звичаїв ділового
обороту.

Вищезазначені положення законодавчих
актів знайшли своє відображення і в
умовах укладеного позивачем з
міськрадою договорі оренди.

Відповідно до статті 2 Закону України
«Про державну податкову службу в
Україні» державна податкова інспекція
наділена повноваженнями зі здійснення
контролю за додержанням податкового
законодавства, правильністю
обчислення, повнотою і своєчасністю
сплати до бюджетів, державних цільових
фондів податків і зборів (обов'язкових
платежів), а також неподаткових
доходів, установлених законодавством,
проте ініціативою вносити зміни в
договори оренди землі відповідно до
статей 12, 80, 83 ЗК, статті 21, 30 Закону
України «Про оренду землі» наділена
одна зі сторін цих договорів, якою у
справі, що розглядається, є міська рада
- орган місцевого самоврядування, через
яку відповідною територіальною
громадою реалізовано право власності
на передані в оренду земельні ділянки,
що знаходяться у комунальній
власності.

Договір оренди землі є
цивільно-правовим, а отже, йому
притаманні такі ознаки, як свобода
договору, обов'язковість його
виконання сторонами тощо. Суб'єкт
владних повноважень, який не є
учасником договору, не може
здійснювати владні управлінські
функції шляхом втручання у відносини
сторін договору, але має право
контролювати належність виконання
договору та відповідність його умов
чинному законодавству України, зокрема
стежити, щоб такі умови не суперечили
інтересам суспільства.

Таким чином, зміна розміру земельного
податку згідно із Законом України «Про
внесення змін до деяких законодавчих
актів України» від 03.06.2008 №309-УІ є
підставою для перегляду встановленого
розміру орендної плати шляхом внесення
відповідних змін до договорів оренди
землі його учасниками, зазначене не
тягне автоматичну зміну умов договорів
щодо розміру орендної палати, а відтак
і відповідного донарахування
податковим органом суми податкового
зобов'язання з орендної плати із
застосуванням штрафних санкцій за
оспорюваним податковим
повідомленням-рішенням.

Таке застосування норм матеріального
права відповідає практиці Верховного
Суду України викладеній в постанові
від 11.06.2013 за позовом ЗАТ «Кримвтормет»
до ДПІ у Балаклавському районі
м.Севастополя про скасування
податкового повідомлення-рішення.

З огляду на викладене, постановлені у
справі рішення підлягають скасуванню,
з прийняттям нового рішення про
задоволення позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 220, 221, 223, 229, 230 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю «Прання»
задовольнити.

Постанову Полтавського окружного
адміністративного суду від 02.12.2010 та
ухвалу Харківського апеляційного
адміністративного суду від 08.02.2011
скасувати. Ухвалити нову постанову.

Позов задовольнити. Скасувати
податкові повідомлення-рішення
Кременчуцької об?єднаної державної
податкової інспекції №/0/2005 від
21.06.2010 та №/1/2845 від 06.09.2010.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь Товариства з обмеженою
відповідальністю «Прання» (39600,
Полтавська область, м.Кременчук, вул.29
Вересня,7, ) судові
витрати в розмірі 6 (Шість) грн. 80 коп.

Постанова вступає в законну силу з
моменту проголошення. Заява про
перегляд судового рішення в
адміністративній справі Верховним
Судом України може бути подана з
підстав, в порядку та у строки
встановлені ст.ст.236-238 КАС України.

Головуючий
Л.В.Ланченко

Судді
Н.Г.Пилипчук

Ю.І.Цвіркун