Справа № 820/5530/14
Суддя: Катунов В.В.
Дата ухвалення: 2014-07-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2014 р.Справа № 820/5530/14Колегія
суддів Харківського апеляційного
адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Катунова В.В.

Суддів: Бершова Г.Є. , Ральченка І.М.

за участю секретаря судового засідання
Кудіної Я.Г.,

в присутності:

представника позивача Голощапової Л.Л.,

представника відповідача Ковальчука
Т.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Спеціалізованої державної
податкової інспекції з обслуговування
великих платників у м. Харкові
Міжрегіонального головного управління
Міндоходів на постанову Харківського
окружного адміністративного суду від
15.05.2014р. по справі № 820/5530/14

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю фірма "Скорпіон-РП"

до Спеціалізованої державної
податкової інспекції з обслуговування
великих платників у м. Харкові
Міжрегіонального головного управління
Міндоходів

про скасування податкового
повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач - Товариство з обмеженою
відповідальністю фірма "Скорпіон-РП",
звернувся до суду з позовом до
Спеціалізованої державної податкової
інспекції з обслуговування великих
платників у м. Харкові
Міжрегіонального головного управління
Міндоходів про скасування податкового
повідомлення-рішення № від 11.01.2014
року.

В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначив, що висновки відповідача щодо
порушень податкового законодавства,
зроблені в акті перевірки є
необґрунтованими, у зв'язку з чим
просить суд скасувати податкове
повідомлення-рішення, оскільки воно не
відповідає вимогам чинного
законодавства.

Постановою Харківського окружного
адміністративного суду від 15.05.2014 року
адміністративний позов задоволено.

Не погодившись з постановою суду
першої інстанції, відповідачем подано
апеляційну скаргу, в якій він просить
скасувати оскаржувану постанову та
ухвалити нове рішення, яким в
задоволенні позовних вимог відмовити в
повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної
скарги відповідач посилається на
порушення судом першої інстанції, при
прийнятті постанови, норм
матеріального та процесуального права,
а саме: пп.14.1.228 п.14.1 ст. 14, пп. 138.1.1 п. 138.1,
п. 138.4 ст. 138 Податкового кодексу
України, що призвело до неправильного
вирішення справи, з обставин і
обґрунтувань, викладених в апеляційній
скарзі.

Позивач подав до Харківського
апеляційного адміністративного суду
письмові заперечення на апеляційну
скаргу, в яких вважає вимоги
відповідача безпідставними,
незаконними та такими, що не підлягають
задоволенню. Просить залишити
постанову суду першої інстанції без
змін, як таку, що прийнята відповідно до
норм діючого законодавства.

Представник відповідача в судовому
засіданні апеляційну скаргу підтримав
у повному обсязі, просив вимоги, що в
ній викладені, задовольнити.

Представник позивача в судовому
засіданні з вимогами апеляційної
скарги не погодилась, оскільки вважає,
що постанова суду, прийнята за
наслідками розгляду справи в суді
першої інстанції, є законною та
обґрунтованою.

Колегія суддів, заслухавши
суддю-доповідача, пояснення
представників сторін, перевіривши
рішення суду та доводи апеляційної
скарги, дослідивши матеріали справи,
вважає, що апеляційна скарга підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
СДПІ по роботі з ВПП у м. Харкові МГУ
Міндоходів проведено документальну
планову перевірку Товариства з
обмеженою відповідальністю фірма
"Скорпіон-РП" з питань дотримання вимог
податкового законодавства за період з
01.04.2012 року по 31.12.2012 року, валютного та
іншого законодавства за період з 01.04.2012
року по 31.12.2012 року.

Результати перевірки оформлені актом
від 24.12.2013 року за № 199/47-10/23317544 (а.с. 21-84,
т.1).

У висновках вказаного акту перевірки
контролюючим органом відображено
висновок про порушення позивачем
приписів, в тому числі: п. 138.4, п. 138.8 ст. 138
Податкового кодексу України, а саме:
занижено податок за 4 квартал 2012 року у
сумі 366555 грн.

З посиланням на висновки акту
перевірки від 24.12.2013 року за №
199/47-10/23317544 відповідачем прийнято
податкове повідомлення-рішення №
від 11.01.2014 року, яким ТОВ
"Скорпіон-РП" визначено податкове
зобов'язання за платежем податок на
прибуток приватних підприємств за
основним платежем 366555 грн. та штрафними
санкціями в сумі 91638,75 грн. (а.с. 18, т.1).

Також судом першої інстанції
встановлено, що фактичною підставою
для прийняття контролюючим органом
податкового повідомлення - рішення №
від 11.01.2014 року, слугував висновок
про порушення підприємством позивача
приписів п. 138.4, п. 138.8 ст. 138 Податкового
кодексу України, яке полягало у тому, що
позивачем в 4 кварталі 2012 року до складу
собівартості придбаних та
реалізованих робіт і послуг в рядку 05.1
декларації з податку на прибуток
підприємства за 2012 рік було включено
вартість будівельно-монтажних робіт у
розмірі 1745500,00 грн., придбаних у ТОВ
"Українська компанія "Модус" по
будівництву торгового комплексу з
об'єктами соцкультпобуту по вул.
Т.Шевченка, 55, 61 в м. Севастополі на
загальну суму 2094600,00 грн., в тому числі
ПДВ 349100 грн. Без здійснення у періоді з
01.04.2012 року по 31.12.2012 року реалізації
придбаних робіт. З наведеного
контролюючий орган дійшов висновку про
те, що за умови неотримання у вказаний
період доходів (від реалізації),
позивач не мав права включать до складу
собівартості придбаних та
реалізованих робіт і послуг в рядку 05.1
декларації з податку на прибуток
підприємства за 2012 рік витрати на
придбання будівельно-монтажних робіт.

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції виходив з того, що
відповідач ні документально, а ні
нормативно не довів правомірності
прийнятого рішення.

Даючи правову оцінку вищевикладеним
обставинам справи, колегія суддів
зазначає, що суд першої інстанції вірно
виходив з наступного.

За визначенням п.п. 14.1.228. п.14.1 ст.14 ПК
України собівартість реалізованих
товарів, виконаних робіт, наданих
послуг для цілей розділу III цього
Кодексу - витрати, що прямо пов'язані з
виробництвом та/або придбанням
реалізованих протягом звітного
податкового періоду товарів, виконаних
робіт, наданих послуг, які визначаються
відповідно до положень (стандартів)
бухгалтерського обліку, що
застосовуються в частині, яка не
суперечить положенням цього розділу.

Відповідно п. 138.1 ст.138 ПК України
витрати, що враховуються при
обчисленні об'єкта оподаткування,
складаються із: витрат операційної
діяльності, які визначаються згідно з
пунктами 138.4,138.6 -138.9, підпунктами 138.10.2
-138.10.4 пункту 138.10, пунктом 138.11 цієї
статті; інших витрат, визначених
згідно з пунктом 138.5, підпунктами
138.10.5,138.10.6 пункту 138.10, пунктами 138.11, 138.12
цієї статті, пунктом 140.1 статті 140 і
статтею 141 цього Кодексу; крім витрат,
визначених у пунктах 138.3 цієї статті та
у статті 139 цього Кодексу.

За правилами пп.138.1.1 п.138.1 ст.138 ПК
України витрати операційної
діяльності включають: собівартість
реалізованих товарів, виконаних робіт,
наданих послуг та інші витрати
беруться для визначення об'єкта
оподаткування з урахуванням пунктів
138.2,138.11 цієї статті, пунктів 140.2 - 140.5
статті 140, статей 142 і 143 та інших статей
цього Кодексу, які прямо визначають
особливості формування витрат
платника податку.

Пункт 138.8 ст. 138 ПК України передбачає,
що собівартість виготовлених та
реалізованих товарів, виконаних робіт,
наданих послуг складається з витрат,
прямо пов'язаних з виробництвом таких
товарів, виконанням робіт, наданням
послуг, а саме: прямих матеріальних
витрат; прямих витрат на оплату праці;
амортизації виробничих основних
засобів та нематеріальних активів,
безпосередньо пов'язаних з
виробництвом товарів, виконанням
робіт, наданням послуг;
загальновиробничі витрати, які
відносяться на собівартість
виготовлених та реалізованих товарів,
виконаних робіт, наданих послуг
відповідно до положень (стандартів)
бухгалтерського обліку; вартості
придбаних послуг, прямо пов'язаних з
виробництвом товарів, виконанням
робіт, наданням послуг; інших прямих
витрат, у тому числі витрат з придбання
електричної енергії (включаючи
реактивну).

Також згідно п. 138.4 ст.138 ПК України
витрати, що формують собівартість
реалізованих товарів, виконаних робіт,
наданих послуг, крім нерозподільних
постійних загальновиробничих витрат,
які включаються до складу собівартості
реалізованої продукції в періоді їх
виникнення, визнаються витратами того
звітного періоду, в якому визнано
доходи від реалізації таких товарів,
виконаних робіт, наданих послуг.

Як вірно встановлено судом першої
інстанції та знайшло своє
підтвердження в ході апеляційного
розгляду справи, між ТОВ фірма
«Скорпіон РП» і ТОВ «МЕТРО Кеш Кері
Україна» 20.08.2012 року укладено
попередній договір, за умовами якого
сторони зобов'язуються до 28.12.2012 року
укласти договір купівлі-продажу
об'єкту нерухомого майна, який включає
будівлю та приміщення центру оптової
торгівлі зі стоянкою для автомобілів,
збудовані та введені в експлуатацію
(а.с. 142-150, т. 1).

З метою забезпечення виконання
попереднього договору, позивачем 12.11.2012
року укладено договір підряду № 12/11-2012
з ТОВ «Українська компанія «Модус» (а.с.
87-88, т.1). Відповідно до умов договору
підряду ТОВ «Українська компанія
«Модус» зобов'язується виконати роботи
з будівництва торгового комплексу з
об'єктами соцкультпобуту по вул.
Т.Шевченко, 55, 61 в м. Севастополі, здати в
експлуатацію об'єкт. Термін виконання
робіт у період з 12.11.2012 року по 31.12.2012
року. Датою закінчення виконання робіт
підрядника за цим договором є дата
введення об'єкта в експлуатацію.

На підтвердження виконання договору
підряду, позивачем надано Ліцензію
ТОВ «МЕТРО Кеш Кері Україна» на
виконання будівельних робіт, Акти
приймання виконаних робіт по формі
КБ-2в, відомості витрачених ресурсів
витрат підрядника, Акт по формі КБ-3,
локальний кошторис, податкові
накладні, та рахунки синтетичного
бухгалтерського обліку.

Таким чином, ТОВ фірма «Скорпіон-РП»
придбало будівельно-монтажні роботи у
ТОВ "Українська компанія "Модус" () по будівництву торгового
комплексу з об'єктами соцкультпобуту
по вул. Т.Шевченка, 55, 61 в м. Севастополі
на загальну суму 2 094 600,00 грн., в тому
числі ПДВ 349100 грн.

Вартість послуг по вказаній
господарській операції підприємством
позивача віднесена до складу
собівартості придбаних та
реалізованих робіт і послуг в рядку 05.1
декларації з податку на прибуток
підприємства за 2012 рік (а.с. 164-165, т.1).

Згідно п. 138.1 ст. 138 ПК України, витрати,
що враховуються при обчисленні об'єкта
оподаткування, складаються, зокрема, з
витрат операційної діяльності, які
визначаються згідно з пунктами 138.4, 138.6 -
138.9, 138.10.2 - 138.10.4, п. 138.11 цієї статті, які
включають собівартість реалізованих
товарів, виконаних робіт, наданих
послуг та інші витрати, які беруться
для визначення об'єкта оподаткування з
урахуванням п. 138.2, п. 138.11 цієї статті,
пунктів 140.2 - 140.5 ст. 140, ст. 142 і ст. 143 та
інших статей цього Кодексу, які прямо
визначають особливості формування
витрат платника податку. Наведена
норма також встановлює, що витрати, які
враховуються для визначення об'єкта
оподаткування, визнаються на підставі
первинних документів, що підтверджують
здійснення платником податку витрат,
обов'язковість ведення і зберігання
яких передбачено правилами ведення
бухгалтерського обліку, та інших
документів, встановлених розділом II
цього Кодексу. При цьому собівартість
придбаних та реалізованих товарів
формується відповідно до ціни їх
придбання з урахуванням ввізного мита
і витрат на доставку та доведення до
стану, придатного для продажу.

В п. 14.1.228 ст. 14 ПК України наведене
поняття собівартості реалізованих
товарів, виконаних робіт, наданих
послуг для цілей розділу III цього
Кодексу як витрати, що прямо пов'язані з
виробництвом та/або придбанням
реалізованих протягом звітного
податкового періоду товарів, виконаних
робіт, наданих послуг, які визначаються
відповідно до положень (стандартів)
бухгалтерського обліку, що
застосовуються в частині, яка не
суперечить положенням цього розділу.

Зважаючи на те, що податковий облік
ґрунтується на бухгалтерському обліку,
то необхідно брати до уваги приписи
Положення (стандарту) бухгалтерського
обліку 16 «Витрати», затвердженого
наказом Мінфіну України № 318 від 31.12.99 р.
(зареєстроване в Мінюсті 19.01.00 р. за №
27/4248), де записано, що витрати
відображаються в бухгалтерському
обліку одночасно зі зменшенням активів
або збільшенням зобов'язань; витратами
звітного періоду визнаються або
зменшення активів, або збільшення
зобов'язань, що призводить до зменшення
власного капіталу підприємства (за
винятком зменшення капіталу внаслідок
його вилучення або розподілу
власниками), за умови, що ці витрати
можуть бути достовірно оцінені.
Витрати визнаються витратами певного
періоду одночасно з визнанням доходу,
для отримання якого вони здійснені.
Витрати, які неможливо прямо пов'язати
з доходом певного періоду,
відображаються у складі витрат того
звітного періоду, в якому вони були
здійснені.

Наказом Міністерства фінансів України
від 30.11.1999 року №291, зареєстрованим в
Міністерстві юстиції України 21.12.1999
року за №893/4186, затверджений "План
рахунків бухгалтерського обліку
активів, капіталу, зобов'язань і
господарських операцій" (у редакції
наказу Міністерства фінансів України
від 09.12.2011 року №1591. зареєстрованого в
Міністерстві юстиції України від 28.12.2011
року за №1557/20295), який застосовується
підприємствами, організаціями та
іншими юридичними особами (крім банків
і бюджетних установ) незалежно від
форм власності,
організаційно-правових форм і видів
діяльності, а також виділених на
окремий баланс філій, відділень та
інших відособлених підрозділів
юридичних осіб.

Синтетичні рахунки (рахунки першого
порядку) і субрахунки до них (рахунки
другого порядку) у цьому Плані рахунків
згруповані у такі класи: 1. Необоротні
активи; 2. Запаси; 3. Кошти, розрахунки та
інші активи; 4. Власний капітал і
забезпечення зобов'язань; 5.
Довгострокові зобов'язання; 6. Поточні
зобов'язання; 7. Доходи і результати
діяльності; 8. Витрати за елементами; 9.
Витрати діяльності; 0. Позабалансові
рахунки.

З матеріалів справи вбачається, що в
бухгалтерському обліку ТОВ фірма
«Скорпіон - РП» по операціям з ТОВ
"Українська компанія "Модус" зроблено
наступні записи: Дт 39 Кт 631 на суму 1745
5000,00 грн., Дт 644 Кт 631 на суму 445 000,00 грн.

Показник рядку 05.1 декларації з податку
на прибуток підприємства за період з
01.04.2012 р. по 31.12.2012 р. формувався на
підставі запису в бухгалтерському
обліку дебет рахунку 903 з кредиту 23.

Показник дебету рахунку 23 формувався
на підставі наступних записів в
бухгалтерському обліку, а саме: Дебет
рахунку 23 з кредиту рахунків 112,131, 20, 22,
372, 377, 39, 631, 650, 661, 685.

Правильність внесення записів в
бухгалтерському обліку підтверджено
податківцями в акті перевірки (а.с. 28,
т.1).

В бухгалтерському обліку сума дебету
рахунку 903 дорівнює 142 910 720,25 грн.

З цієї суми з урахуванням вимог Наказу
МФУ від 28.09.2011 p. N 1213 в декларацію з
податку на прибуток підприємства до
показника рядку 05.1 включено 140 333 990 грн.,
до показника рядку 06.4.19 «Витрати на
операції оренди/лізінгу» включено і 234
944, грн., всього на загальну суму 141 568 934
грн.

Запис дебет рахунку 23 з кредиту рахунку
39 на суму 1745 500,00 грн., що відповідає
вартості будівельно-монтажних робіт,
придбаних у ТОВ "Українська компанія
"Модус" в бухгалтерському обліку
підприємства за грудень 2012 р.
відсутній, що свідчить про відсутність
вищевказаної суми у формуванні
собівартості.

У показнику рядку 05.1 декларації з
податку на прибуток підприємства за
період з 01.04.2012 р. по 31.12.2012 р.
вищевказана сума відсутня., тому що
сума показників рядків 05.1 та 06.4.19
«Собівартість придбаних (виготовлених)
та реалізованих товарів» менша, ніж
сума, визначена у бухгалтерському
обліку.

Таким чином, сума витрат по дослідженій
операції не вплинула на визначення та
оплату податку на прибуток
підприємства за період з 01.04.2012 р. по
31.12.2012 р.

Як вбачається з матеріалів справи,
висновки відповідача ґрунтуються на
невірному формуванні та відображенні
позивачем в бухгалтерському обліку
собівартості продукції, призначеної
для реалізації.

Проте, собівартістю продукції (робіт,
послуг) є витрати підприємства,
пов'язані з виробництвом і збутом
продукції, виконанням робіт та
наданням послуг.

Як свідчать залучені до матеріалів
справи документи, позивач не виконував
послуги, а придбав їх у готовому
вигляді, оформив право власності на
збудований та прийнятий в експлуатацію
об'єкт будівництва. Також торгівельний
комплекс після здачі об'єкту в
експлуатацію з рахунку 39 «Витрати
майбутніх періодів» перенесений на 151
рахунок «Капітальне будівництво».

З урахуванням наведеного, колегія
суддів вважає вірними висновки суду
першої інстанції про відсутність у
даному випадку складових для
визначення собівартості послуг, які
позивач не виготовляв. Жодних пояснень
стосовно методики визначення
собівартості послуг, які були придбані
позивачем, використаної перевіряючими,
відповідач не надав.

З огляду на зазначені обставини справи
та вимоги діючого податкового
законодавства України, колегія судді
підтверджує висновки суду першої
інстанції про наявність достатніх
підстав та належних доказів на
підтвердження правомірності заявлених
позовних вимог.

Зважаючи на вищевикладене, колегія
суддів дійшла висновку, що постанова
Харківського окружного
адміністративного суду від 15.05.2014 року
по справі №820/5530/14 прийнята з
дотриманням норм чинного
процесуального та матеріального права
і підстав для її скасування не
виявлено.

Доводи апеляційної скарги, з наведених
підстав, висновків суду не
спростовують.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п.1 ч.1 ст. 198,
ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Спеціалізованої
державної податкової інспекції з
обслуговування великих платників у м.
Харкові Міжрегіонального головного
управління Міндоходів залишити без
задоволення.

Постанову Харківського окружного
адміністративного суду від 15.05.2014р. по
справі № 820/5530/14 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
у касаційному порядку протягом
двадцяти днів з дня складання ухвали у
повному обсязі шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Катунов В.В.Судді
Бершов Г.Є. Ральченко І.М. Повний
текст ухвали виготовлений 14.07.2014 р.