Справа № 607/13971/13-а
Суддя: Пліш М.А.
Дата ухвалення: 2014-07-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 липня 2014 року
Справа №
876/12236/13

Львівський апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді
Пліша М.А.,

суддів
Шинкар Т.І., Ільчишин Н.В.,

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
управління праці та соціального
захисту населення Тернопільської
районної державної адміністрації на
постанову Тернопільського
міськрайонного суду Тернопільської
області від 16 вересня 2013 року у справі
прокурора м. Тернополя в інтересах
ОСОБА_1 в особі матері ОСОБА_2 до
управління праці та соціального
захисту населення Тернопільської
районної державної адміністрації
третя особа управління Державного
казначейства у Тернопільському районі
про визнання дій протиправними та
зобов'язання поновити виплати,-

В С Т А Н О В И В :

прокурор м. Тернополя в інтересах
ОСОБА_1 в особі матері ОСОБА_2 звернувся
в суд першої інстанції з
адміністративним позовом до
управління праці та соціального
захисту населення Тернопільської
районної державної адміністрації в
якому просив визнати незаконним
рішення начальника управління праці та
соціального захисту населення
Тернопільської районної державної
адміністрації від 22 жовтня 2012 року про
зняття ОСОБА_2 з оплати допомоги при
народженні дитини ОСОБА_1. ІНФОРМАЦІЯ_1,
визнати протиправними дії посадових
осіб управління праці та соціального
захисту населення Тернопільської
районної державної адміністрації щодо
припинення виплати допомоги при
народженні дитини та відмови ОСОБА_2 у
поновленні її виплати, зобов'язати
управління праці га соціального
захисту населення Тернопільської
обласної державної адміністрації
поновити проведення виплати допомоги
при народженні дитини з 01.07.2013 року по
31.07.2016 року та здійснити перерахунок та
виплату щомісячної допомоги при
народженні дитини з 01.11.2012 року по 01.07.2013
року в сумі 7641, 68 грн.

Постановою Тернопільського
міськрайонного суду Тернопільської
області від 16 вересня 2013 року, позов
задоволено, визнано дії управління
праці га соціального захисту населення
Тернопільської районної державної
адміністрації щодо призупинення
виплат ОСОБА_2 допомоги при народженні
дитини та відмови у їх поновленні
протиправними, зобов'язано управління
праці та соціального захисту населення
Тернопільської районної державної
адміністрації поновити ОСОБА_2 виплату
допомоги при народженні дитини ОСОБА_1,
а також здійснити її перерахунок та
виплатити 7641 (сім тисяч шістсот сорок
одну) гривню 68 коп. зазначеної допомоги.

Не погодившись з таким рішенням суду
першої інстанції управління праці та
соціального захисту населення
Тернопільської районної державної
адміністрації оскаржило його в
апеляційному порядку, вважає, що
постанова прийнята з порушенням норм
матеріального та процесуального права.

В апеляційній скарзі зазначає, що
управління соціального захисту
населення на підставі Закону України
«Про державну допомогу сім'ям з
дітьми», Порядку призначення та
виплати державної допомоги сім'ям з
дітьми, затвердженого постановою КМУ
від 27 грудня 2001 року № 1751 припинило
виплати допомоги при народженні
дитини.

Порядок передбачає, що допомога при
народженні дитини надається одному з
батьків дитини, які постійно
проживають разом з дитиною на
території України, з метою створення
умов для її повноцінного утримання і
виховання.

Відповідно до п. 13 Порядку призначення
та виплати державної допомоги сім'ям з
дітьми виплата допомоги може бути
припинено у разі: позбавлення
отримувача допомоги батьківських прав;
відмови отримувача допомоги від
виховання дитини; нецільового
використання коштів і незабезпечення
отримувачем допомоги належних умов для
повноцінного утримання та виховання
дитини; відібрання дитини в отримувача
допомоги без позбавлення батьківських
прав; тимчасового влаштування дитини
на повне державне утримання, крім
дітей, які народилися під час
перебування матері в слідчому
ізоляторі або установі виконання
покарань за умови перебування дитини
разом з матір'ю; припинення опіки або
звільнення опікуна від його
повноважень щодо конкретної дитини;
перебування отримувача допомоги у
місцях позбавлення волі за рішенням
суду; усиновлення дитини-сироти або
дитини, позбавленої батьківського
піклування; смерті дитини; смерті
отримувача допомоги; виникнення інших
обставин.

Проте виплата допомоги повинна
відновитися у разі, коли особа, яка
фактично здійснює догляд за дитиною
(один з батьків дитини, усиновлювач,
опікун), звернулася протягом шести
місяців з дня припинення виплати
допомоги до органу, що призначив
допомогу, з письмовою заявою.

Відповідно п.13 Порядку у випадках,
передбачених вищезазначеним Порядком,
виплата допомоги припиняється на
підставі пропозицій органу опіки та
піклування чи державного соціального
інспектора органу праці та соціального
захисту населення.

Відповідно до п. 1. Положення про
головного державного соціального
інспектора та державного соціального
інспектора, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 25.08.2004
року №1098 державні соціальні
інспектори наділені повноваженнями із
здійснення контролю за правильністю
надання державної соціальної допомоги,
інших соціальних та компенсаційних
виплат, цільовим використанням коштів
державного бюджету, спрямованих на цю
мету.

Апелянт зазначає, що 17.10.2012 року
соціальним інспектором управління
встановлено відсутність заявниці з
дитиною і складено акт № 678, в якому
зазначено неможливість підтвердити
факт забезпечення батьками належних
умов для повноцінного утримання та
виховання дитини та внесено пропозицію
припинити виплату допомоги.

Відповідно до п. 13 Порядку призначення
та виплати державної допомоги сім'ям з
дітьми управлінням припинена виплата
допомоги з 01.11.2012 року по причині
виникнення інших обставин, що не дає
можливості соціальному інспектору
перевірити цільове використання
коштів. Крім того, кошти
перераховувалися заявниці на її
поточний рахунок, який відкрито у
відділенні Ощадбанку, який вона мала
можливість контролювати і повинна була
побачити, що допомога не
перераховується.

Порядком призначення та виплати
державної допомоги сім'ям з дітьми
встановлено, що виплата допомоги
поновлюється у випадках, передбачених
абзацами восьмим - чотирнадцятим цього
пункту, у разі, коли особа, що фактично
здійснює догляд за дитиною (один з
батьків дитини, опікун), звернулася
протягом шести місяців після
припинення виплати допомоги до органу,
що призначив допомогу, з письмовою
заявою. Якщо шестимісячний термін було
заявником пропущено, то законних
підстав для поновлення виплати
одноразової допомоги при народженні
дитини немає.

Тому апелянт вважає, що оскільки ОСОБА_2
протягом шести місяців з дня
припинення виплати допомоги, не
реалізувала своє право на відновлення
виплати, так як не звернулася з
письмовою заявою, управління не має
права здійснити перерахунок чи вчинити
будь які інші дії.

Виходячи з наведеного просить
скасувати постанову суду першої
інстанції та в задоволенні позову
відмовити.

Особи, що беруть участь у справі, в
судове засідання для розгляду
апеляційної скарги не прибули, про
дату, час та місце розгляду справи були
повідомлені належним чином, клопотань
від осіб, які беруть участь у справі,
про розгляд справи за їх участю не
поступало, а тому колегія суддів, у
відповідності до ч. 1 ст. 197 КАС України,
вважає за можливе розглянути справу в
порядку письмового провадження за
наявними у справі матеріалами,
оскільки таку може бути вирішено на
основі наявних у ній доказів.

Заслухавши суддю доповідача, вивчивши
матеріали справи та доводи апеляційних
скарг, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга задоволенню не
підлягає з наступних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено, що
22 серпня 2012 року рішенням начальника
управління праці та соціального
захисту населення Тернопільської
районної державної адміністрації на
підставі поданих ОСОБА_2 документів та
її заяви призначено з 01.07.2012 року по
31.07.2016 рік державну допомогу при
народженні дитини ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1

Судом у даній спірній ситуації
з'ясовано, що відповідно до акту
перевірки цільового використання
державної допомоги при народженні
дитини № 610, складеного 11 вересня 2012
року державним соціальним інспектором
управління Савулою Р.Р. виїздом за
місцем проживання сім'ї ОСОБА_2 в
АДРЕСА_1 встановлено, що виплачена
одноразово допомога при народженні
дитини використана батьками за
цільовим призначенням для
забезпечення належних умов, утримання
та виховання ОСОБА_1

17 жовтня 2012 року державним соціальним
інспектором управління Лесик М.М. без
виїзду за місцем проживання сім'ї
ОСОБА_2 та без обстеженням умов
проживання малолітньої ОСОБА_1,
складено акт № 678 про те, що заявниця з
дитиною за місцем реєстрації не
перебувають, а тому виплату при
народженні дитини припинити у зв'язку
із відсутністю можливості підтвердити
факт забезпечення батьками належних
умов для повноцінного утримання та
виховання дитини, цільового
використання коштів.

Судом першої інстанції також
встановлено, що 20 вересня 2012 року
ОСОБА_2 разом із дитиною виїхали
тимчасово за кордон в Італію відвідати
чоловіка.

Рішенням управління соціальної
політики виконавчого комітету
Тернопільської міської ради від 22
жовтня 2012 року припинено з 01.11.2013 року
ОСОБА_2 виплату допомоги при народженні
дитини.

Розглядаючи спір суд першої інстанції
вірно врахував, що відповідно до ст.ст.
2, 10 Закону України «Про державну
допомогу сім'ям з дітьми», п.п. 2, 10
«Порядку призначення і виплати
державної допомоги сім'ям з дітьми»,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 27 грудня 2001 року
№1751 передбачено, що державна допомога
сім'ям з дітьми призначається і
виплачується громадянам України, які
постійно проживають з дитиною.

Відповідно до ч. 1 ст.4 Закону України
«Про державну допомогу сім'ям з дітьми»
покриття витрат на виплату державної
допомоги сім'ям, із дітьми здійснюється
за рахунок коштів Державного бюджету
України на відповідний рік у вигляді
субвенцій до місцевих бюджетів.

Згідно ст. 12 Закону України «Про
державну допомогу сім'ям з дітьми», п.13
Постанови виплата допомоги при
народженні дитини здійснюється
одноразово у десятикратному розмірі
прожиткового мінімуму при народженні
дитини, решта суми допомоги на першу
дитину виплачується протягом
наступних 24 місяців, на другу дитину - 48
місяців, на третю і кожну наступну
дитину - 72 місяці рівними частинами.

Окрім того, суд вірно вказав, що пунктом
13 Постанови Кабінету Міністрів України
від 27 грудня 2001 року №1751 передбачені
підстави припинення виплати державної
допомоги, зокрема виплата допомоги
припиняється у разі: позбавлення
отримувача допомоги батьківських прав;
відмови отримувача допомоги від
виховання дитини; нецільового
використання коштів і незабезпечення
отримувачем допомоги належних умов для
повноцінного утримання та виховання
дитини; відібрання дитини в отримувача
допомоги без позбавлення батьківських
прав: тимчасового влаштування дитини
на повне державне утримання, крім
дітей, які народилися під час
перебування матері в слідчому
ізоляторі або установі виконання
покарань за умови перебування дитини
разом з матір'ю; припинення опіки або
звільнення опіку на від його
повноважень щодо конкретної дитини;
перебування отримувача допомоги у
місцях позбавлення волі за рішенням
суду; усиновлення дитини-сироти або
дитини, позбавленої батьківського
піклування: смерті дитини; смерті
отримувача допомоги: виникнення інших
обставин. Виплата допомоги
припиняється з місяця, що настає за
місяцем, в якому виникли зазначені
обставини, за рішенням органу, який
призначив допомогу.

Відповідно до вимог п.49 Постанови
Кабінету Міністрів України від 27
грудня 2001 року №1751, виїзд батьків з
дитиною тимчасово за межі України не
відносяться до обставин, які впливають
на виплату державної допомоги та
тягнуть припинення вказаних виплат.

З огляду на викладене, суд першої
інстанції правильно вважав, що мати
ОСОБА_2 є громадянкою України, постійно
проживає та здійснює догляд та
піклування за неповнолітньою
громадянкою України - дочкою ОСОБА_1.
використала державну грошову допомогу
на дитину за цільовим призначенням, а
тому рішення від 22.10.2012 року щодо
призупинення із 01.11.2012 року їй виплат
допомоги при народженні дитини
суперечить вимогам законодавства та
порушує майнові права і інтереси
дитини.

Враховуючи викладене суд апеляційної
інстанції вважає, що доводи
апеляційної скарги не спростовують
висновків суду першої інстанції, а
постанова відповідає нормам
матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. 160, ст. 197, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст.
200, ст.205, ст.206, ст. 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу управління праці та
соціального захисту населення
Тернопільської районної державної
адміністрації - залишити без
задоволення, а постанову
Тернопільського міськрайонного суду
Тернопільської області від 16 вересня
2013 року по справі № 607/13971/13-а - без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена протягом двадцяти
днів шляхом подання касаційної скарги
безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Головуючий суддя
М.А. Пліш

Судді
Т.І. Шинкар

Н.В. Ільчишин