Справа № 826/12700/13-а
Суддя: Цуркан М.І.
Дата ухвалення: 2014-07-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"15" липня 2014 р. м. Київ
К/800/19495/14

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

Цуркана М.І. (головуючий);
Мороза В.Ф.; Єрьоміна А.В.,
розглянувши в попередньому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом Приватного акціонерного
товариства «БРВ Київ» до Київської
регіональної митниці, Київської
міжрегіональної митниці Міндоходів,
третя особа - Головне управління
Державної казначейської служби у м.
Києві, про скасування рішень та
стягнення коштів, що переглядається за
касаційною скаргою Київської
міжрегіональної митниці Міндоходів на
постанову Окружного адміністративного
суду м. Києва від 1 листопада 2013 року та
ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 20 березня
2014 року,

у с т а н о в и л а :

У серпні 2013 року ПрАТ «БРВ Київ»
(Товариство) звернулося до суду з
позовом до Київської регіональної
митниці (Митниця), Київської
міжрегіональної митниці Міндоходів
про скасування рішень про визначення
митної вартості, карток відмови у
митному оформленні, та про стягнення
коштів.

Зазначали, що оскаржуваними рішеннями
Митниці від 14 червня 2013 року та від 1
липня 2014 року визначено митну вартість
ввезеного позивачем товару (столики
журнальні) за шостим (резервним)
методом, та відмовлено у прийнятті
митних декларацій у зв'язку з таким
коригуванням.

Посилаючись на те, що надали митному
органу усі необхідні документи, що
підтверджують достовірність
визначення митної вартості за ціною
контракту, а внаслідок коригування
Товариство надмірно сплатило митних
платежів на суму 214 910,12 грн, просили
стягнути вказану суму з Київської
міжрегіональної митниці Міндоходів,
скасувавши рішення Київської
регіональної митниці від 14 червня 2013
року № 100250000/2013/600135/2 та від 1 липня 2013
року № 100250000/2013/600256/2, а також картки
відмови у митному оформленні від 14
червня 2013 року № 100250000/2013/01080 та від 1
липня 2013 року № 100250000/2013/01206. Також
просили зобов'язати Київську
міжрегіональну митницю Міндоходів
здійснити митне оформлення за
відповідними деклараціями та ціною
контракту.

Постановою Окружного
адміністративного суду м. Києва від 1
листопада 2013 року, залишеною без змін
ухвалою Київського апеляційного
адміністративного суду від 20 березня
2014 року, позов задоволено частково.
Скасовано рішення Київської
регіональної митниці від 14 червня 2013
року № 100250000/2013/600135/2 та від 1 липня 2013
року №
100250000/2013/600256/2, а також картки відмови у
митному оформленні від 14 червня 2013 року
№ 100250000/2013/01080 та від 1 липня 2013 року
№ 100250000/2013/01206. У задоволенні решти
вимог відмовлено.

У касаційній скарзі Київська
міжрегіональна митниця Міндоходів,
посилаючись на порушення судами норм
матеріального та процесуального права,
просить оскаржувані рішення скасувати,
а у задоволенні позову відмовити.

Заслухавши доповідача, перевіривши
оскаржувані рішення судів та матеріали
справи в межах доводів касаційної
скарги, колегія суддів вважає, що
скарга задоволенню не підлягає.

Судами встановлено, що відповідно до
зовнішньоекономічного контракту з
фірмою «PUH SIGNAL» (Польща) у червні та
липні 2013 року позивачем ввезено на
митну територію України дві партії
журнальних столів, країна походження -
Китай. Задекларована позивачем митна
вартість, обчислена за ціною договору з
додаванням вартості транспортних
витрат, склала 13 303,47 доларів США (перша
партія) та 30 540 доларів США (друга
партія).

На підтвердження заявленої вартості,
окрім митної декларації, Товариство
надало Митниці щодо кожної з партій
товару такі документи: міжнародну
автомобільну накладну (CMR); коносамент;
рахунок-фактуру (інвойс) та
специфікацію до нього;
зовнішньоекономічний контракт з
додатковими угодами; договір
перевезення та довідку про вартість
транспортних витрат; довідку про
проведення декларування валютних
цінностей, доходів та майна; інформацію
про позитивні результати здійснення
санітарно-епідеміологічного контролю
товару; інформацію про позитивні
результати здійснення радіологічного
контролю товару транспортних засобів;
сертифікат походження товару.

Митницею проводились консультації з
декларантом, в результаті яких
Товариством додатково подані прайси
постачальника та виробника товару,
декларації країни відправлення,
експертний висновок
Торгово-промислової палати,
бухгалтерські документи щодо оплати
товару.

Після проведення консультацій в
митному оформленні ввезеного товару
відмовлено та винесено оскаржувані
рішення про визначення митної
вартості: від 14 червня 2013 року №
100250000/2013/600135/2 та від 1 липня 2013 року №
100250000/2013/600256/2, а також картки відмови у
митному оформленні від 14 червня 2013 року
№ 100250000/2013/01080 та від 1 липня 2013 року №
100250000/2013/01206. Вартість першої партії
товару визначено на рівні 21 242,32 долара
США, другої - 89 200 доларів США.

Застосовано шостий (резервний) метод
визначення вартості на підставі
відомостей Єдиної автоматизованої
інформаційної системи Держмитслужби.

Митниця обґрунтувала свої рішення тим,
що у прайс-листі виробника товару
неможливо зіставити артикули товару,
крім того у контракті та інвойсі
містяться різні правила щодо
відстрочки оплати - в контракті - 30 днів,
а у інвойсі - 90 днів.

Задовольнивши позов частково, суд
першої інстанції, а апеляційний суд
погодившись з таким висновком,
виходили з того, що подані позивачем
документи не викликають сумніву щодо
достовірності контрактної вартості
товару. Відмовивши у задоволенні вимог
про стягнення коштів, суди послались на
недодержання позивачем порядку
повернення надмірно сплачених
платежів. Також суди зазначили про
неможливість втручання у повноваження
митного органу шляхом зобов'язання
здійснити розмитнення товару за ціною
контракту.

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України вважає,
що доводи, викладені в касаційній
скарзі, висновків судів не
спростовують.

Відповідно до статті 49 Митного кодексу
(МК) України від 13 березня 2012 року № 4496-VI
митною вартістю товарів, які
переміщуються через митний кордон
України, є вартість товарів, що
використовується для митних цілей, яка
базується на ціні, що фактично сплачена
або підлягає сплаті за ці товари.

Статтею 54 МК України передбачено, що
контроль правильності визначення
митної вартості товарів здійснюється
органом доходів і зборів під час
проведення митного контролю і митного
оформлення шляхом перевірки числового
значення заявленої митної вартості.

Контроль правильності визначення
митної вартості товарів за основним
методом - за ціною договору (контракту)
щодо товарів, які ввозяться на митну
територію України відповідно до
митного режиму імпорту (вартість
операції), здійснюється органом
доходів і зборів шляхом перевірки
розрахунку, здійсненого декларантом.

Відповідно до частини третьої статті 54
МК України за результатами здійснення
контролю правильності визначення
митної вартості товарів орган доходів
і зборів визнає заявлену декларантом
або уповноваженою ним особою митну
вартість чи приймає письмове рішення
про її коригування відповідно до
положень статті 55 цього Кодексу.

Згідно з частиною шостою статті 54 МК
України орган доходів і зборів може
відмовити у митному оформленні товарів
за заявленою декларантом або
уповноваженою ним особою митною
вартістю виключно за наявності
обґрунтованих підстав вважати, що
заявлено неповні та/або недостовірні
відомості про митну вартість товарів, у
тому числі невірно визначено митну
вартість товарів, у разі: невірно
проведеного декларантом або
уповноваженою ним особою розрахунку
митної вартості; неподання декларантом
або уповноваженою ним особою
документів згідно з переліком та
відповідно до умов, зазначених у
частинах другій - четвертій статті 53
цього Кодексу, або відсутності у цих
документах всіх відомостей, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості товарів, чи
відомостей щодо ціни, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті за ці
товари; невідповідності обраного
декларантом або уповноваженою ним
особою методу визначення митної
вартості товару умовам, наведеним у
главі 9 цього Кодексу; надходження до
органу доходів і зборів документально
підтвердженої офіційної інформації
органів доходів і зборів інших країн
щодо недостовірності заявленої митної
вартості.

З матеріалів справи вбачається що у
процесі консультацій з декларантом,
митний орган витребував додаткові
документи, а позивач виконав таку
вимогу. У висновку торгово-промислової
палати встановлена відповідність
контрактної вартості товару ринковим
цінам.

З огляду на те, що у митному оформленні
після надання додаткових документів
було відмовлено, такі консультації
митного органу з декларантом
вбачаються формальними.

Колегія суддів звертає увагу, що
відповідачем надано до суду інформацію
з Єдиної автоматизованої
інформаційної системи Держмитслужби,
на підставі якої здійснювалось
коригування. Як вбачається з
відомостей за митною декларацією №
100250000/2013/57303 (на яку послався митний
орган при здійсненні коригування)
ввозились меблі - стільці з металевим
каркасом та штучною шкірою.

З огляду на те, що позивач ввозив столи
з скляною поверхнею, висновок
відповідача про можливість
коригування їх вартості на підставі
відомостей про вартість одиниці
вимірювання (кілограму) вартості
стільців є таким, що суперечить вимогам
розсудливості та обґрунтованості.

Тому висновки судів про задоволення
цього позову є правильними, а доводи,
викладені в касаційній скарзі,
повторюють аналогічні доводи
заперечень на позов та апеляційної
скарги, які належним чином досліджені
та оцінені судами, та не дають підстав
вважати судові рішення такими, що
ухвалені з порушеннями норм
матеріального або процесуального
права.

За правилами частини першої статті 224
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

На підставі викладеного, керуючись
статтями 220, 223, 230 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Київської
міжрегіональної митниці Міндоходів
залишити без задоволення, на постанову
Окружного адміністративного суду м.
Києва від 1 листопада 2013 року та ухвалу
Київського апеляційного
адміністративного суду від 20 березня
2014 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, та
може бути переглянута Верховним Судом
України з підстав, у строки та в
порядку, встановленими статтями 237, 238,
2391 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Судді
М.І.Цуркан

В.Ф.Мороз

А.В.Єрьомін