Справа № 2а-4171/10/1370
Суддя: Сірош М.В.
Дата ухвалення: 2014-04-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 квітня 2014 року
м. Київ К/800/18602/13

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

головуючого судді: Сіроша
М.В.,

суддів:
Блажівської Н.Є.,

Карася О.В.,

розглянувши у порядку попереднього
розгляду касаційну скаргу
Золочівського районного центру
зайнятості Львівської області (далі -
Центр) на постанову Львівського
окружного адміністративного суду від 30
червня 2010 року та ухвалу Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 13 березня 2013 року у справі за
адміністративним позовом Прокурора
Золочівського району Львівської
області (далі - Прокурор) в інтересах
держави в особі Центру до ОСОБА_2,

про стягнення незаконно отриманої
допомоги по безробіттю, -

В С Т А Н О В И Л А :

У травні 2010 року Центр звернувся до
суду з адміністративним позовом про
стягнення незаконно отриманої
допомогу з безробіття, у розмірі 2 009,01
грн.

30 червня 2010 року постановою
Львівського окружного
адміністративного суду, залишеною без
змін ухвалою Львівського апеляційного
адміністративного суду від 13 березня
2013 року, у задоволенні позову
відмовлено.

Центр звернувся із касаційною скаргою
про скасування постанови Львівського
окружного адміністративного суду та
ухвали Львівського апеляційного
адміністративного суду і ухвалення
нової постанови про задоволення
позову, посилаючись на порушення
судами норм матеріального та
процесуального права.

Перевіривши правильність застосування
судами норм матеріального та
процесуального права, обговоривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів вважає, що касаційна скарга не
підлягає задоволенню з таких підстав.

Як встановлено судами першої та
апеляційної інстанцій, 13.10.2009 року
ОСОБА_2 звернулася із заявою до Центру
щодо надання їй статусу безробітної з
виплатою допомоги з безробіття
відповідно до Закону України «Про
зайнятість населення» в якій
зазначала, що не зареєстрована, як
суб'єкт підприємницької діяльності,
трудовою діяльністю не займається,
пенсію не отримує і в цей же день їй був
наданий статус безробітної та
призначена відповідна допомога.

З жовтня 2009 року до квітень 2010 року
ОСОБА_2 отримана допомогу з безробіття,
у розмірі 2 009,01 грн.

Центром було здійснене розслідування
страхових випадків, за наслідками
якого 7.04.2010 року складений акт про
розслідування страхових випадків та
обґрунтованість виплат матеріального
забезпечення відповідно до Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування на
випадок безробіття».

Відповідно до зазначеного акту ОСОБА_2
у період з 12.04.2007 року до 17.11.2007 року
перебувала на обліку в Центрі, як
незастрахована особа і після цього не
працювала, про зазначені обставини
вона Центр не повідомила.

7 квітня 2010 року наказом Центру № 61
ОСОБА_2 була припинена виплата допомоги
з безробіття та знято її з обліку
відповідно до п. 20 Порядку реєстрації,
перереєстрації та ведення обліку
громадян, які шукають роботу і
безробітних у зв'язку з виявленням
факту надання недостовірних даних.
Зобов'язано повернути незаконно
отриману допомогу з безробіття, у
розмірі 2 009,01 грн.

Згідно з п. 3 Порядку реєстрації,
перереєстрації та ведення обліку
громадян, які шукають роботу і
безробітних, затвердженого наказом
Кабінету Міністрів України № 219 від
14.02.2007 року, за відсутності трудової
книжки громадянин, який вперше шукає
роботу, повинен пред'явити паспорт,
диплом або інший документ про освіту чи
професійну підготовку, а
військовослужбовці, звільнені
військової служби, також військовий
квиток.

Відповідно до ч. 1 ст. 33 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття» особам, які шукають роботу
вперше, та іншим незастрахованим
особам, визнаним у встановленому
порядку безробітними, допомога по
безробіттю встановлюється у розмірі
прожиткового мінімуму, встановленого
законом.

Згідно з ч. 2 ст. 36 зазначеного Закону
застраховані особи, зареєстровані в
установленому порядку як безробітні,
зобов'язані своєчасно подавати
відомості про обставини, що впливають
на умови виплати їм забезпечення та
надання соціальних послуг.

У разі виїзду особи, зареєстрованої в
установленому порядку як безробітна,
за межі України з метою
працевлаштування чи здійснення іншої
діяльності, спрямованої на отримання
прибутку, така особа зобов'язана
повідомити про це державну службу
зайнятості.

Відповідно до п. 6.14 Порядку надання
допомоги по безробіттю, у тому числі
одноразової її виплати для організації
безробітними підприємницької
діяльності, затвердженої наказом
Міністерства праці та соціальної
політики України № 307 від 20.11.2000 року
(далі - Порядок № 307), якщо під час
одержання допомоги по безробіттю
безробітний своєчасно не подав
відомості про обставини, що впливають
на умови її виплати, у тому числі
встановлені під час розслідування
страхових випадків та обґрунтованості
виплати матеріального забезпечення, з
безробітного стягується сума
виплаченої допомоги по безробіттю з
моменту виникнення цих обставин.

Якщо безробітний відмовився
добровільно повернути зазначені кошти,
питання щодо їх повернення вирішується
у судовому порядку.

Згідно з п. 8 ч. 1 ст. 31 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття» та підпункту 8 пункту 5.5
Порядку № 307 виплата допомоги по
безробіттю припиняється у разі
призначення виплати на підставі
документів, що містять неправдиві
відомості.

Суди попередніх інстанцій
обґрунтовано зазначили, що Центром не
були надані суду докази щодо надання
ОСОБА_2 неправдивих відомостей при
зверненні до нього за допомогою в
працевлаштуванні у жовтні 2010 року.

Згідно з п. 6.14 Порядку № 307 під час
одержання допомоги по безробіттю
безробітний своєчасно не подав
відомості про обставини, що впливають
на умови її виплати, у тому числі
встановлені під час розслідування
страхових випадків та обґрунтованості
виплати матеріального забезпечення, з
безробітного стягується сума
виплаченої допомоги по безробіттю з
моменту виникнення цих обставин.

ОСОБА_2 при отриманні допомоги з
безробіття не повинна була повідомляти
про перебування її на обліку та
отримання в 2007 році такої допомоги,
оскільки ця обставина не виникла при
отриманні допомоги та не впливала на
умови її виплати.

Відповідно до п. 5.5 Порядку № 307 якщо під
час першої реєстрації безробітному
було скорочено виплату допомоги по
безробіттю відповідно до пунктів 5.3 та
5.4 цього Порядку і він був знятий в цей
період з обліку та не був
працевлаштований, то в разі повторної
реєстрації (перереєстрації) у межах
двох років строк скорочення продовжує
тривати. Увесь строк скорочення
зараховується до загальної тривалості
виплати допомоги по безробіттю.

Враховуючи вище викладене,
законодавство України не забороняє
особам, при працевлаштуванні
звертатися до органів зайнятості
повторно.

Якщо така особа працевлаштувалась та в
черговий раз визнана безробітною в
межах двох років з дня призначення
допомоги по безробіттю, то строк
скорочення не продовжується, а до
загальної тривалості виплати допомоги
по безробіттю зараховується строк
скорочення до зняття особи з обліку.

Висновки судів попередніх інстанцій
про відмову у задоволенні позову є
обґрунтованими.

Згідно з ч. 1 ст. 224 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права під час ухвалення
судових рішень чи вчинення
процесуальних дій.

Колегія суддів дійшла висновку, що
судові рішення ухвалені з дотриманням
норм матеріального та процесуального
права, правова оцінка обставинам у
справі дана правильно, підстав для їх
скасування з мотивів, викладених в
касаційній скарзі, немає.

Керуючись ст., ст. 220-1, 223, 224, 230, 231 Кодексу
адміністративного судочинства
України,

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу Золочівського
районного центру зайнятості
Львівської області відхилити.

Постанову Львівського окружного
адміністративного суду від 30 червня 2010
року та ухвалу Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 13 березня 2013 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі і
оскарженню не підлягає, але може бути
переглянута Верховним Судом України з
підстав, визначених ст. 237 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Судді:
Сірош М.В.

Блажівська Н.Є.

Карась О.В.