Справа № 2а/1770/4605/2011
Суддя: Бучик А.Ю.
Дата ухвалення: 2014-07-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції:
Суддя-доповідач:Бучик А.Ю.
ПОСТАНОВА

іменем України

"21" липня 2014 р.
Справа № 2а/1770/4605/2011

Житомирський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді
Бучик А.Ю.

суддів:
Капустинського М.М.

Майора Г.І.,

при секретарі
Городнюк В. М. ,

за участю

представників позивача Кушнерук Л.І.,
Приходько Т.В.

представника відповідача Махаринця
М.Є.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у м.Рівному
Головного управління Міндоходів у
Рівненській області на постанову
Рівненського окружного
адміністративного суду від "02" квітня
2014 р. у справі за позовом комунального
підприємства "Теплотранссервіс"
Рівненської міської ради до
Державної податкової інспекції у
м.Рівному Головного управління
Міндоходів у Рівненській області
про скасування податкових повідомлень-
рішень ,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Рівненського окружного
адміністративного суду від 02 квітня 2014
року визнано протиправним та скасовано
податкове повідомлення-рішення ДПІ у
м.Рівне Рівненської області від 21
жовтня 2011 року №, згідно якого
Комунальному підприємству
"Теплотранссервіс" Рівненської міської
ради зменшено суму від'ємного значення
об'єкта оподаткування податком на
прибуток підприємств і організацій, що
належать до комунальної власності у
розмірі 4 275 953,00 грн. Визнано
протиправним та скасовано податкове
повідомлення- рішення ДПІ у м.Рівне
Рівненської області від 21 жовтня 2011
року №, згідно якого Комунальному
підприємству "Теплотранссервіс"
Рівненської міської ради зменшено
розмір від'ємного значення суми
податку на додану вартість у розмірі 4
234,00 грн. Визнано протиправним та
скасовано податкове повідомлення-
рішення ДПІ у м.Рівне Рівненської
області від 21 жовтня 2011 року №,
згідно якого Комунальному
підприємству "Теплотранссервіс"
Рівненської міської ради збільшено
суму грошового зобов'язання за
платежем податок на прибуток
підприємств і організацій, що належать
до комунальної власності в сумі 1 402
054,00 грн.

В апеляційній скарзі Державна
податкова інспекція у м.Рівному
Головного управління Міндоходів у
Рівненській області посилається на
порушення судом норм матеріального та
процесуального права, невідповідність
висновків суду обставинам справи та
просить скасувати оскаржуване рішення
із ухваленням нового про відмову в
позові.

Апеляційна скарга підлягає
задоволенню частково.

Судом встановлено, що з 05.09.2011 року по
30.09.2011 року Державною податковою
інспекцією у м. Рівне проведено планову
перевірку Комунального підприємства
"Теплотранссервіс" Рівненської міської
ради з питань дотримання вимог
податкового законодавства за період з
01.07.2010 року по 30.06.2011 року, валютного та
іншого законодавства за період з 01.07.2010
року по 30.06.2011 року, про що складено акт
перевірки №1177/23-100/30841056 від 07.10.2011 р.

Податковим органом винесено податкові
повідомлення-рішення від 21.10.2011 року №
, яким КП "Теплотранссервіс"
зменшено розмір від`ємного значення
суми податку на додану вартість у
розмірі 4234,00 грн.; №, яким КП
"Теплотранссервіс" зменшено суму
від`ємного значення об`єкта
оподаткування податком на прибуток
підприємств і організацій на суму 4 275
953, 00 грн.; №, яким КП
"Теплотранссервіс" збільшено суму
грошового зобов`язання за платежем
податок на прибуток підприємств і
організацій на суму 1 402 054, 00 грн., в тому
числі за основним платежем - на 1 398 083, 00
грн. та за штрафними (фінансовими)
санкціями на 3971, 00 грн.

Щодо обґрунтованості податкового
повідомлення-рішення № від 21.10.2011
р. колегія суддів зазначає наступне.

Як випливає з визначення, що міститься
у пункті 1.7 статті 1 Закону України «Про
податок на додану вартість» (який діяв
на час виникнення спірних
правовідносин) податковий кредит - це
сума, на яку платник податку має право
зменшити податкове зобов'язання
звітного періоду, визначена згідно з
цим Законом.

Відповідно до підпункту 7.4.1 пункту 7.4
статті 7 названого Закону податковий
кредит звітного періоду визначається
виходячи із договірної (контрактної)
вартості товарів (послуг), але не вище
рівня звичайних цін, у разі якщо
договірна ціна на такі товари (послуги)
відрізняється більше ніж на 20
відсотків від звичайної ціни на такі
товари (послуги), та складається із сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 6.1 статті 6 та
статтею 8-1 цього Закону, протягом
такого звітного періоду у зв'язку з
придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

За змістом підпункту 7.2.6 пункту 7.2 цієї
ж статті Закону підставою для
нарахування податкового кредиту є
податкова накладна, що видається
платником податку, який поставляє
товари (послуги), на вимогу їх
отримувача.

В силу вимог підпункту 7.4.5 пункту 7.4
цієї ж статті Закону не підлягають
включенню до складу податкового
кредиту суми сплаченого (нарахованого)
податку у зв'язку з придбанням товарів
(послуг), не підтверджені податковими
накладними чи митними деклараціями
(іншими подібними документами згідно з
підпунктом 7.2.6 цього пункту).

З наведених законодавчих положень
вбачається, що підставою виникнення у
платника права на податковий кредит є
реальне здійснення операцій з
придбання товарів (робіт, послуг) з
метою їх використання в
оподатковуваних операціях, а також
оформлення зазначених операцій
необхідними документами первинного
обліку (зокрема, податковими
накладними).

При цьому як відомості, що містяться у
податкових накладних, так і дані
первинних документів, що складаються
при здійсненні господарської операції
та подаються платником до
контролюючого органу, мають
відповідати установленим вимогам та
містити достовірну інформацію про
обставини, з якими законодавством
пов'язує реалізацію права платника на
податковий кредит.

Відмова в отриманні податкової вигоди
за наявності у документах платника
недостовірних та суперечливих
відомостей є податковим ризиком. У
цілях підтвердження обґрунтованості
заявлених податкових вигод має бути
встановлений їх об'єктивний предметний
зв'язок з фактами та результатами
реальної підприємницької або іншої
економічної діяльності, що слугує
підставою для висновку про
достовірність первинних документів, у
тому числі й відносно учасників та умов
господарських операцій.

Слід також зазначити, що обов'язок
підтвердити правомірність та
обґрунтованість податкового кредиту
первинними документами покладається
на платника, позаяк саме він виступає
суб'єктом, що використовує визначену
постачальником вартість товару та
включену постачальником до ціни товару
суму ПДВ при обчисленні суми податку,
яка підлягає перерахуванню до бюджету.

У вказаному випадку висновок
податкового органу про
недостовірність представлених
позивачем первинних документів та
невідповідність даних податкового
обліку Товариства фактичному змісту
господарських правовідносин
ґрунтується, зокрема, на висновках
вироку Рівненського міського суду від
10.12.2013 у кримінальній справі № 1-413/11,
яким визнано винними ряд осіб у скоєнні
злочину, передбаченого статтями 28, 190
,200, 205, 357, 358, 366 Кримінального Кодексу
України, в тому числі, керівника ПП
"Харлем", що не провадило будь-яких
фактичних фінансово-господарських
операцій, а створене виключно з метою
прикриття незаконної діяльності та
мало бути контрагентом позивача у
певних господарських операціях із
поставки товарно-матеріальних
цінностей.

Згідно з частиною четвертою статті 72
Кодексу адміністративного судочинства
України вирок суду у кримінальному
провадженні або постанова суду у
справі про адміністративний проступок,
які набрали законної сили, є
обов'язковими для адміністративного
суду, що розглядає справу про правові
наслідки дій чи бездіяльності особи,
щодо якої ухвалений вирок або
постанова суду, лише в питаннях, чи мало
місце діяння та чи вчинене воно цією
особою.

Тому, з урахуванням факту фіктивності
господарської діяльності спірного
контрагента позивача згідно з вироком
суду у кримінальній справі та інших
доказів у їх сукупності слід дійти
висновку щодо відсутності реального
характеру господарських операцій між
позивачем та ПП «Харлем», а первинні
документи, виписані для оформлення
господарських операцій позивача з цим
контрагентом, не мають юридичної сили
та не можуть підтверджувати
правомірність формування податкового
кредиту.

Відтак, надання податковому органу
належним чином оформлених документів
(видаткових накладних, податкових
накладних, рахунків, довіреностей на
отримання матеріалів, карток
складського обліку, тощо, на що вказано
судом першої інстанції), передбачених
законодавством про податки та збори, з
метою одержання податкової вигоди є
підставою для її одержання, якщо
податковий орган не встановив та не
довів, що відомості, які містяться в цих
документах, неповні, недостовірні та
(або) суперечливі, є наслідком
укладення нікчемних правочинів або
коли відомості ґрунтуються на інших
документах, недійсність даних в яких
установлена судом.

Щодо податкового повідомлення-рішення
№ про зменшення КП
"Теплотранссервіс" суми від`ємного
значення об`єкта оподаткування
податком на прибуток підприємств і
організацій на суму 4 275 953, 00 грн., слід
зазначити наступне.

До 1 квітня 2011 року при врахуванні
від'ємного значення об'єкта
оподаткування діяла стаття 6 Закону
України "Про оподаткування прибутку
підприємств". Згідно з п. 6.1 Закону, якщо
об'єкт оподаткування платника податку
з числа резидентів за результатами
податкового року має від'ємне значення
об'єкта оподаткування (з урахуванням
суми амортизаційних відрахувань), сума
такого від'ємного значення підлягає
включенню до складу валових витрат
першого календарного кварталу
наступного податкового року.
Розрахунок об'єкта оподаткування за
наслідками півріччя, трьох кварталів
та року здійснюється з урахуванням
від'ємного значення об'єкта
оподаткування попереднього року у
складі валових витрат таких податкових
періодів наростаючим підсумком до
повного погашення такого від'ємного
значення. В 2010 році норми вказаного
пункту діяли з урахуванням
особливостей, встановлених пунктом 22.4
статті 22 вказаного Закону, що містив
припис, що у 2010 році у складі валових
витрат платника податку враховується 20
відсотків суми від'ємного значення
об'єкта оподаткування з податку на
прибуток, яке утворилося станом на 1
січня 2010 року.

У 2011 році сума від'ємного значення, яка
відповідно до абзацу першого цього
пункту не була врахована у складі
валових витрат, та від'ємне значення
об'єкта оподаткування, яке виникло у 2010
році, підлягають включенню до складу
валових витрат у порядку,
встановленому статтею 6 цього Закону,
без обмежень, встановлених цим пунктом.

Таким чином, розраховане за підсумками
2010 року та попередніх податкових років
від'ємне значення об'єкта
оподаткування включалося, згідно з
вимогами Закону, до витрат І кварталу
2011 року та враховувалось при
розрахунку об'єкта оподаткування за
підсумками такого кварталу.

В п. 3 підрозділу 4 розділу ХХ ПКУ
вказано право платників податку на
включення до витрат ІІ кварталу 2011 року
суми від'ємного значення, отриманого за
підсумками І кварталу 2011 року.
Водночас, такий від'ємний об'єкт
містить у собі збитки минулих років
(збитки 2010 року) - які мають включатися
до об'єкта при їх відображенні у
валових витратах I кварталу. У п. 6.1 ст. 6
Закону про прибуток було вказано на те,
що "якщо об'єкт оподаткування платника
податку з числа резидентів за
результатами податкового року має
від'ємне значення об'єкта
оподаткування (з урахуванням суми
амортизаційних відрахувань), сума
такого від'ємного значення підлягає
включенню до складу валових витрат
першого календарного кварталу
наступного податкового року". Тож,
збитки минулих років були невід'ємною
частиною від'ємного об'єкта
оподаткування I кварталу, а отже, при
його перенесенні до витрат II кварталу
для виключення таких збитків підстав
немає - подібний порядок не передбачено
ані ПКУ, ані п. 22.4 Закону України "Про
оподаткування прибутку підприємств",
ні будь-яким іншим нормативно-правовим
актом.

Отже, законодавством чітко закріплено
можливість врахування в складі валових
витрат І кварталу 2011 року від'ємного
значення об'єкта оподаткування 2010 року,
а також подальше включення всього без
виключення від'ємного значення об'єкта
оподаткування І кварталу 2011 року у
витрати 2011 року.

Щодо зменшення витрат, пов'язаних з
промиванням системи теплообміну.

Відповідач вказує на те, що при
формуванні валових витрат за 2 квартал
2011 року позивачем завищено показник р.
05.1.16 додатку СВ до рядка 05.1 декларації з
податку на прибуток в сумі 6931991,0 грн., а
саме: платником віднесено витрати, що
не формують собівартість реалізованих
товарів, виконаних робіт, наданих
послуг того звітного періоду, в якому
визнано доходи від реалізації таких
товарів, виконаних робіт, наданих
послуг, чим порушено п. 138.4 ст. 138 розділу
ІІ Податкового кодексу України від
02.12.2010р. № 2755-VІ. Податковий орган
пов'язує витрати з промивання системи
теплообміну з собівартістю наданих
послуг по теплопостачанню. В
обґрунтування своєї позиції
посилається на те, що в структурі
діючого тарифу на послуги з
теплопостачання витрати на утримання
та експлуатацію основних фондів
становить 1,8% від виробничої
собівартості по послугах для населення
та 0,8% від виробничої собівартості по
послугах для іншої категорії
споживачів.

Судом встановлено, що відповідно до
рішення Рівненської міської ради від
14.04.2009р. № 60 та постанови НКРЕ від
14.12.2010р. № 1767 тарифи на послуги
теплопостачання затверджені по групах
споживачів та не містять розшифровки
по окремим статтям витрат.

Крім того, як підтверджується наданими
до матеріалів справи доказами, дані
витрати позивачем не віднесені до
собівартості реалізованих послуг по
теплопостачанню, а відображені у
складі витрат операційної діяльності,
пов'язаної з виконанням робіт по
спільній діяльності.

Відповідно до договору про спільну
діяльність № 1193/ТС від 25 листопада 2009
року Комунальне підприємство
"Теплотранссервіс" Рівненської міської
ради є учасником даного договору.
Згідно п. 1 Додаткової угоди № 7 до
договору про спільну діяльність від 04
липня 2010 року як учаснику договору про
спільну діяльність з метою досягнення
цілей спільної діяльності шляхом
використання проекту Спільного
впровадження "Реабілітація системи
комунального теплопостачання в
Рівненській області", що реалізується
відповідно до ст.6 Кіотського протоколу
до Рамкової Конвенції ООН про зміну
клімату повернення внесків, виплата
розподіленого прибутку сторонам може
здійснюватись між Сторонами у
будь-якій іншій формі, не забороненій
чинним законодавством України.

Згідно Акту приймання-передачі № 1 до
Додаткової угоди № 9 до Договору про
спільну діяльність від 12 квітня 2011 року
КП "Теплотранссервіс" РМР передало в
якості додаткового внеску до спільної
діяльності 148175 одиниць скорочення
викидів (в тонах) (за періоди
верифікації з 01.01.2010р. по 31.12.2010р.), на
суму 18753028,00 грн., у т.ч. ПДВ на суму 3125504,67
грн. Вказану суму позивачем
відображено у складі інших доходів у
рядку 01.6 декларації з податку на
прибуток за період з 01.04.2011р. по 30.06.2011р.
Даний факт не заперечується
відповідачем та підтверджується
матеріалами справи.

У Додатку № 1 до Додаткової угоди № 7
від 04.07.2010р. вказано перелік робіт, який
буде виконано в якості повернення
додаткових внесків до спільної
діяльності одиницями скорочення
викидів, за періоди верифікації з
01.01.2010р. по 31.12.2010р. Серед цих робіт є
промивання системи теплообміну та
теплопостачання із застосуванням
концентрату "САКОР К" на суму 8600000 грн. у
строк виконання квітень 2011 року.
Фактичне виконання цих робіт
підтверджено актами з виконання робіт
з промивання систем теплообміну та
теплопостачання на визначених об'єктах
у м.Рівне.

Додатковим обґрунтуванням проведення
вказаних вище робіт також є: виписка з
технологічного регламенту, експертний
висновок про використання
концентрата-реагента САКОР К для
систем теплообміну і теплопостачання,
комерційна пропозиція ТОВ
"Укргазодобування", протокол
випробувань № 387-ВП/2011 від 06.04.2011р.,
результати випробувань концентрату
"САКОР К", паспортні дані теплових мереж
2010-2011рр., висновок державної
санітарно-епідеміологічної експертизи
від 08.04.2011р. № 05.03.02-04/34067, сертифікат
відповідності, паспорт №? 16, цінова
довідка № Ц-301 від 22.07.2010р., Інструкція
по використанню концентрату САКОР для
очищення та пасування систем
теплообміну і теплопостачання (вказані
документи додані до матеріалів справи).

Дані операції відображені в
бухгалтерському обліку підприємства у
складі собівартості інших робіт,
послуг (рах. 235 Інші послуги") та
віднесені до складу валових витрат 2
кварталу 2011 року у складі р.05.1.
"Собівартість придбаних (виготовлених)
та реалізованих товарів (робіт,
послуг)".

Підтверджуючі документи та
відображення в бухгалтерському обліку
обґрунтовують те, що джерелом покриття
витрат по цих роботах є доходи по
договору про спільну діяльність, які
були включені в тому ж періоді до
складу інших доходів в Декларацію з
податку на прибуток.

Відповідно до п. 138.4 ст. 138 ПКУ витрати,
що формують собівартість реалізованих
товарів, виконаних робіт, наданих
послуг, визнаються витратами того
звітного періоду, в якому визнано
доходи від реалізації таких товарів,
виконаних робіт, наданих послуг.
Оскільки, як встановлено судом,
підприємство у 2 кварталі 2011 року
включило до складу доходів одержані
доходи по договору про спільну
діяльність, то мало всі законні
підстави, передбачені вказаною вище
нормою ПКУ, для відображення у складі
витрат 2 кварталу 2011 року суми фактично
здійснених витрат, які пов'язані з
виконанням умов договору про спільну
діяльність. Вказані витрати включені
підприємством в тому звітному періоді,
в якому визнано дохід від реалізації
таких робіт, наданих послуг.

Чинне законодавство не містить
обмежень щодо суми витрат, які
включаються до собівартості
реалізованих товарів, робіт, послуг,
податковим законодавством не
встановлено пропорційне визначення
суми валових витрат. Тому вірним є
висновок про безпідставне зменшення
суми витрат на вартість промивки
системи теплообміну.

Отже, висновок суду першої інстанції
про скасування податкового
повідомлення-рішення № від 21.10.2011
р. є хибним, а оскаржуване судове
рішення у вказаній частині підлягає
скасуванню із ухваленням нового про
відмову в позові у вказаній частині.

В решті доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду першої
інстанції та не впливають на
правильність прийнятого рішення, яке
постановлене із дотриманням судом норм
матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 202, 205, 207, 212, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у м.Рівному
Головного управління Міндоходів у
Рівненській області задовольнити
частково.

Постанову Рівненського окружного
адміністративного суду від "02" квітня
2014 р. скасувати в частині визнання
протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення ДПІ у
м.Рівне Рівненської області №
від 21.10.2011 р. та ухвалити у вказаній
частині нове рішення про відмову в
позові.

В решті постанову залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржена протягом двадцяти днів з дня
складання її в повному обсязі шляхом
подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)
А.Ю.Бучик

судді: (підпис)
М.М.
Капустинський

(підпис)
Г.І. Майор

З оригіналом згідно: суддя
________________________________ А.Ю.Бучик

Повний текст cудового рішення
виготовлено "21" липня 2014 р.

Роздруковано та надіслано:

1- в справу:

2 - позивачу: Комунальне підприємство
"Теплотранссервіс" Рівненської міської
ради вул.Д.Галицького,27,м.Рівне,33027

3- відповідачу: Державна податкова
інспекція у м.Рівному Головного
управління Міндоходів у Рівненській
області вул. Відінська,8,м.Рівне,33023

- ,