Справа № 809/860/13-а
Суддя: Шавель Р.М.
Дата ухвалення: 2014-07-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 липня 2014 року
Справа №
9972/13/876

Колегія суддів Львівського
апеляційного адміністративного суду в
складі:

головуючого судді Шавеля Р.М.,

суддів Костіва М.В. та
Савицької Н.В.,

розглянувши в порядку письмового
провадження у м.Львові апеляційну
скаргу Фізичної особи - підприємця
ОСОБА_2 на постанову
Івано-Франківського окружного
адміністративного суду від 08.05.2013р. в
адміністративній справі за позовом
Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 до
Державної податкової інспекції у
Надвірнянському районі
Івано-Франківської обл. Державної
податкової служби про визнання
протиправними та скасування
податкових повідомлень-рішень щодо
збільшення суми грошового зобов'язання
з єдиного податку та податку на доходи
фізичних осіб, -

В С Т А Н О В И Л А:

15.03.2013р. позивач Фізична особа -
підприємець /ФОП/ ОСОБА_2 звернувся до
суду з адміністративним позовом, в
якому просив визнати протиправним та
скасувати податкові
повідомлення-рішення Державної
податкової інспекції /ДПІ/ у
Надвірнянському районі
Івано-Франківської обл. Державної
податкової служби №№ та ,
які винесені від 22.02.2013р. (а.с.5-7).

Постановою Івано-Франківського
окружного адміністративного суду від
08.05.2013р. у задоволенні заявленого
позову відмовлено (а.с.183-189).

Не погодившись з винесеним судовим
рішенням, постанову суду оскаржив
позивач ФОП ОСОБА_2, який покликаючись
на неповне з'ясування судом обставин,
що мають значення для справи,
невідповідність висновків суду
обставинам справи, порушення судом
норм матеріального та процесуального
права, що призвело до неправильного
вирішення справи, просить суд
апеляційної інстанції скасувати
постанову суду першої інстанції та
прийняти нове рішення, яким заявлений
позов задоволити (а.с.194-196).

В обґрунтування вимог апеляційної
скарги покликається на те, що акт
перевірки податкового органу
складений із порушенням Порядку
оформлення результатів документальних
перевірок з питань дотримання
податкового, валютного та іншого
законодавства, затв. наказом ДПА
України № 984 від 22.12.2010р., не містить
чіткого та об'єктивного викладення
фактів виявлених порушень із
посиланням на первинні бухгалтерські
документи. За таких обставин прийняті
на підставі цього акту податкові
повідомлення-рішення слід вважати
протиправними.

Також під час судового розгляду не
застосовані приписи ст.250
Господарського кодексу /ГК/ України,
п.102.1 ст.102 Податкового кодексу /ПК/
України оскільки проведеною
перевіркою охоплено період часу з
01.01.2009р. по 31.01.2013р., тобто, за чотири
роки.

Окрім цього, достовірних доказів про
трудову діяльність вказаних в акті
перевірки осіб судом не здобуто, при
цьому свідок ОСОБА_3 під час допиту в
суді спростовував факт праці у ФОП
ОСОБА_2 у спірні періоди.

Особи, які беруть участь у справі, в
судове засідання на виклик суду не
з'явилися, а відтак на підставі п.2 ч.1
ст.197 КАС України суд прийшов до
висновку про можливість розгляду
справи в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та
апеляційну скаргу в межах наведених у
них доводів, колегія суддів дійшла
висновку, що апеляційна скарга не
підлягає до задоволення, з наступних
підстав.

Як слідує з матеріалів справи, протягом
12.02.2013р.-14.02.2013р. ревізорами ДПІ у
Надвірнянському районі
Івано-Франківської обл. проведено
документальну позапланову виїзну
перевірку дотримання вимог
податкового, валютного та іншого
законодавства ФОП ОСОБА_2 за період з
01.01.2009р. по 31.01.2013р., за результатами якої
складено Акт перевірки № 118/17/НОМЕР_3
від 14.02.2013р. (а.с.63-67).

Перевіркою встановлено порушення,
зокрема, вимог:

пп.4.2.1, 4.2.12 п.4.2 ст.4, п.7.1 ст.7, п.8.1 ст.8
Закону України «Про податок з доходів
фізичних осіб», пп.164.2.1, 164.2.18 ст.164, п.167.1
ст.167, п.168.1.1 ст.168 ПК України, а саме: не
утримано та не перераховано до бюджету
податок з доходів фізичних осіб із
зарплати найманого працівника за
період з 01.01.2009р. по 31.01.2013р. в сумі 6098
грн. 12 коп.;

п.2 Указу Президента України № 746/99 від
28.06.1999р. «Про спрощену систему
оподаткування, обліку та звітності
суб'єктів малого підприємництва», у
зв'язку з чим до бюджету не сплачено
єдиний податок за використання праці
найманого працівника в сумі 286 грн. 40
коп.

На підставі вказаного Акта перевірки
податковим органом прийняті такі
податкові повідомлення-рішення:

№ від 22.02.2013р. про збільшення суми
грошових зобов'язань з податку з
доходів фізичних осіб в загальному
розмірі 7878 грн. 38 коп., в тому числі 6098
грн. 12 коп. за основним платежем та 1780
грн. 26 коп. за штрафними (фінансовими)
санкціями (а.с.62);

№ від 22.02.2013р. про збільшення суми
грошових зобов'язань з єдиного податку
в загальному розмірі 309 грн. 60 коп., в
тому числі 286 грн. 40 коп. за основним
платежем та 23 грн. 20 коп. за штрафними
(фінансовими) санкціями (а.с.61).

Відмовляючи у задоволенні заявленого
позову, суд першої інстанції виходив з
того, що позивач, перебуваючи на
спрощеній системі оподаткування, у
період з лютого по серпень 2011 року,
використовував найману працю ОСОБА_3 та
не сплатив до бюджету єдиний податок за
використання праці цього найманого
працівника в розмірі 286 грн. 40 коп. Також
позивач не утримав та не перерахував до
бюджету податок з доходів фізичних
осіб із виплачених доходів працівниці
ОСОБА_4 за період роботи з 01.03.2012р. по
30.11.2012р. в розмірі 1952 грн. 10 коп. та
працівнику ОСОБА_3 за період роботи з
01.10.2009р. по 28.08.2012р. у розмірі 4146 грн. 02
коп. ФОП ОСОБА_2 надавав відомості про
доходи за формою 1-ДФ за І-IV квартали 2010
року, І-IV квартали 2011 року, І-ІІІ
квартали 2012 року не в повному обсязі та
вказував недостовірні дані щодо
нарахування та виплати заробітної
плати найманим працівникам ОСОБА_4 та
ОСОБА_3

Колегія суддів вважає наведені
висновки про безпідставність
заявленого позову такими, що
відповідають фактичним обставинам
справи та нормам чинного
законодавства.

Підставою для винесення вказаних
податкових повідомлень-рішень є
висновки податкового органу по
результатам проведеної перевірки, які,
на думку колегія суддів, повністю
підтверджуються матеріалами справи та
не спростовані доводами позивача.

Зокрема, як слідує з матеріалів справи,
позивач не утримав та не перерахував до
бюджету податок з доходів фізичних
осіб із виплачених доходів працівниці
ОСОБА_4 за період роботи з 01.03.2012р. по
30.11.2012р. в розмірі 1952 грн. 10 коп. та
працівнику ОСОБА_3 за період роботи з
01.10.2009р. по 28.08.2012р. в розмірі 4146 грн. 02
коп. Позивач надавав відомості про
доходи за формою 1-ДФ за І-IV квартали 2010
року, І-IV квартали 2011 року, І-ІІІ
квартали 2012 року не в повному обсязі та
вказував недостовірні дані щодо
нарахування та виплати заробітної
плати найманим працівникам ОСОБА_4 та
ОСОБА_3

Крім того, позивачем не сплачено до
бюджету єдиний податок за використання
праці найманого працівника ОСОБА_3 за
період з лютого по серпень 2011 року в
розмірі 286 грн. 40 коп.

Відповідно до п.2 Указу Президента
України № 727/98 від 03.07.1998р. «Про спрощену
систему оподаткування, обліку та
звітності суб'єктів малого
підприємництва» суб'єкти малого
підприємництва - фізичні особи мають
право самостійно обрати спосіб
оподаткування доходів за єдиним
податком шляхом отримання свідоцтва
про сплату єдиного податку. Ставка
єдиного податку для суб'єктів малого
підприємництва - фізичних осіб
встановлюється місцевими радами за
місцем їх державної реєстрації залежно
від виду діяльності і не може становити
менше 20 гривень та більше 200 гривень на
місяць.

У разі коли платник єдиного податку
здійснює підприємницьку діяльність з
використанням найманої праці або за
участю у підприємницькій діяльності
членів його сім'ї, ставка єдиного
податку збільшується на 50 відсотків за
кожну особу.

Під час судового розгляду з'ясовано, що
позивач, перебуваючи на спрощеній
системі оподаткування, в період часу з
лютого по серпень 2011 року
використовував найману працю ОСОБА_3 та
не сплатив до бюджету єдиний податок за
використання праці даного найманого
працівника в розмірі 286 грн. 40 коп.

Вказана обставина підтверджується
поясненнями ОСОБА_3, наданими під час
проведення податковим органом
перевірки. При цьому, судом першої
інстанції підставно надано критичну
оцінку показанням свідка ОСОБА_3 в
судовому засіданні, оскільки такі
суперечать поясненням ОСОБА_3, що були
надані податковому інспектору, якими
він підтвердив факт своєї роботи
фотографом у ФОП ОСОБА_2 впродовж
лютого-серпня 2011 року (а.с.24); останній
не зміг пояснити суду причини
розбіжностей у його поясненнях та
показаннях.

Також показання цього свідка про
знаходження у вказаний період на
заробітках в м.Києві спростовуються
трудовими договорами між працівником і
фізичною особою, яка використовує
найману працю, від 28.03.2011р., 18.08.2011р. та
26.08.2011р., укладеними між ОСОБА_3 та ФОП
ОСОБА_2 (розірвані відповідно 31.03.2011р.,
18.08.2011р. та 28.08.2011р.) та зареєстрованими у
Надвірнянському районному центрі
зайнятості (а.с.69, 117, 118, 121).

За таких обставин податкове
повідомлення-рішення № від
22.02.2013р., яким збільшено ФОП ОСОБА_2
грошове зобов'язання по єдиному
податку з фізичних осіб відповідає
вимогам закону, винесено відповідачем
обгрунтовано та підставно.

Відповідно до пп.4.2.1 п.4.2 ст.4 Закону
України «Про податок з доходів
фізичних осіб» (в редакції, чинній на
момент виникнення спірних
правовідносин) до складу загального
місячного оподатковуваного доходу
включаються доходи у вигляді
заробітної плати, інші виплати та
винагороди, нараховані (виплачені)
платнику податку відповідно до умов
трудового або цивільно-правового
договору.

Ставка податку становить 15 відсотків
від об'єкта оподаткування, крім
випадків, визначених у пунктах 7.2-7.4
цієї статті (п.7.1 ст.7 цього Закону).

Згідно із пп.8.1.1 п.8.1 ст.8 вказаного
Закону податковий агент, який
нараховує (виплачує) оподатковуваний
дохід на користь платника податку,
утримує податок від суми такого доходу
за його рахунок, використовуючи ставку
податку, визначену у відповідних
пунктах статті 7 цього Закону.

Відповідно до пп.164.1.2 п.164.1 ст.164 ПК
України (в редакції, чинній на момент
виникнення спірних правовідносин)
загальний місячний оподатковуваний
дохід складається із суми
оподатковуваних доходів, нарахованих
(виплачених, наданих) протягом такого
звітного податкового місяця.

Приписами п.167.1 ст.167 ПК України
передбачено, що ставка податку
становить 15 відсотків бази
оподаткування щодо доходів,
нарахованих (виплачених, наданих) (крім
випадків, визначених у пунктах 167.2 - 167.5
цієї статті), у тому числі, але не
виключно у формі заробітної плати,
інших заохочувальних та
компенсаційних виплат або інших виплат
і винагород, які нараховуються
(виплачуються, надаються) платнику у
зв'язку з трудовими відносинами та за
цивільно-правовими договорами; виграшу
в державну та недержавну грошову
лотерею, виграш гравця (учасника),
отриманий від організатора азартної
гри.

Податковий агент, який нараховує
(виплачує, надає) оподатковуваний дохід
на користь платника податку,
зобов'язаний утримувати податок із
суми такого доходу за його рахунок,
використовуючи ставку податку,
визначену в статті 167 цього Кодексу
(пп.168.1.1 п.168.1 ст.168 ПК України).

Відповідно до п.119.2 ст.119 ПК України
неподання, подання з порушенням
встановлених строків, подання не у
повному обсязі, з недостовірними
відомостями або з помилками податкової
звітності про суми доходів,
нарахованих (сплачених) на користь
платника податків, суми утриманого з
них податку тягнуть за собою
накладення штрафу у розмірі 510 гривень.
Ті самі дії, вчинені платником
податків, до якого протягом року було
застосовано штраф за таке саме
порушення, тягнуть за собою накладення
штрафу у розмірі 1020 гривень.

Під час судового розгляду встановлено,
що позивач не утримав та не перерахував
до бюджету податок з доходів фізичних
осіб із виплачених доходів працівниці
ОСОБА_4 за період роботи з 01.03.2012р. по
30.11.2012 року в розмірі 1952 грн. 10 коп. та
працівнику ОСОБА_3 за період роботи з
01.10.2009р. по 28.08.2012р. в розмірі 4146 грн. 02
коп. ФОП ОСОБА_2 надавав відомості про
доходи за формою 1-ДФ за І-IV квартали 2010
року, І-IV квартали 2011 року, І-ІІІ
квартали 2012 року не в повному обсязі та
вказував недостовірні дані щодо
нарахування та виплати заробітної
плати найманим працівникам ОСОБА_4 та
ОСОБА_3

Вказані обставини підтверджуються
поясненнями ОСОБА_4, наданими під час
проведення податковим органом
перевірки, та показаннями даного
свідка, наданими у судовому засіданні
(а.с.23, 137-139). З наведеного вбачається, що
вказана особа в період з 01.03.2012р. по
30.11.2012р. працювала продавцем у ФОП
ОСОБА_2, отримувала заробітну плату,
однак без належного оформлення на
роботу та внесення відповідних
відомостей до трудової книжки, у
зв'язку з чим позивач, будучи
податковим агентом, не здійснював
утримання та перерахування до бюджету
податку з доходів фізичних осіб щодо
даної особи.

Також з'ясовано, що ОСОБА_3 працював у
ФОП ОСОБА_2 фотографом з жовтня 2009 року
по серпень 2012 року, при цьому в період з
листопада 2010 року по серпень 2011 року -
без укладення трудового договору.
Зазначені обставини підтверджуються
поясненнями ОСОБА_3, наданими під час
проведення податковим органом
перевірки.

При цьому, судом першої інстанції
підставно надано критичну оцінку
показанням свідка ОСОБА_3 в судовому
засіданні, оскільки такі суперечать
поясненням ОСОБА_3, що були надані
податковому інспектору, якими він
підтвердив факт своєї роботи
фотографом у ФОП ОСОБА_2 впродовж
лютого-серпня 2011 року (а.с.24); останній
не зміг пояснити суду причини
розбіжностей у його поясненнях та
показаннях.

Також показання цього свідка про
знаходження у вказаний період на
заробітках в м.Києві спростовуються
трудовими договорами між працівником і
фізичною особою, яка використовує
найману працю, від 28.03.2011р., 18.08.2011р. та
26.08.2011р. укладеними між ОСОБА_3 та ФОП
ОСОБА_2 (розірвані відповідно 31.03.2011р.,
18.08.2011р. та 28.08.2011р.) та зареєстрованими у
Надвірнянському районному центрі
зайнятості (а.с.69, 117, 118, 121).

Крім того, в періоди роботи ОСОБА_3 у ФОП
ОСОБА_2 на підставі укладених трудових
договорів заробітну плату він
отримував заробітну плату у розмірі
більшому від зазначеної підприємцем у
звітах (а.с.46-57), що стверджується
поясненнями та показаннями ОСОБА_3, а
також показаннями свідка ОСОБА_5

Зазначені докази спростовують
твердження позивача про те, що вказаний
працівник не працював у підприємця з
листопада 2010 року по серпень 2011 року та
отримував зарплату у розмірі, який
зазначений у звітах форми 1-ДФ.

З наведеного вбачається, що ОСОБА_3 в
період з 01.11.2010р. по 30.08.2011р. працював
фотографом у ФОП ОСОБА_2 і отримував
заробітну плату, однак без належного
оформлення на роботу та внесення
відповідних відомостей до трудової
книжки, а в інші періоди роботи позивач
вказував недостовірні дані щодо
нарахування та виплати заробітної
плати даному найманому працівнику, у
зв'язку з чим позивач як податковий
агент не здійснював утримання та
перерахування до бюджету податку з
доходів фізичних осіб щодо ОСОБА_3

Крім того, постановою Надвірнянського
районного суду від 14.03.2013р. ОСОБА_2
визнаний винним у вчиненні
правопорушення, передбаченого ч.1 ст.163-4
КУпАП, а саме за порушення подання
відомостей про виплачені доходи
(а.с.70-71).

Відповідно до ч.4 ст.72 КАС України вирок
суду у кримінальній справі або
постанова суду у справі про
адміністративний проступок, які
набрали законної сили, є обов'язковими
для адміністративного суду, що
розглядає справу про правові наслідки
дій чи бездіяльності особи, щодо якої
ухвалено вирок або постанова суду, лише
в питаннях, чи мало місце діяння та чи
вчинено воно цією особою.

За таких обставин суд першої інстанції
прийшов до вірного висновку про
правомірність винесення податкового
повідомлення-рішення № від
22.02.2013р. про збільшення грошового
зобов'язання ФОП ОСОБА_2 з податку на
доходи з фізичних осіб, що сплачуються
податковими агентами, із доходів
платника податку у вигляді заробітної
плати.

В частині тверджень апелянта про
недотримання податковим органом
строків визначення грошових
зобов'язань колегія суддів виходить з
того, що відповідно до п.102.1 ст.102 ПК
України контролюючий орган, крім
випадків, визначених пунктом 102.2 цієї
статті, має право самостійно визначити
суму грошових зобов'язань платника
податків у випадках, визначених цим
Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня,
що настає за останнім днем граничного
строку подання податкової декларації
та/або граничного строку сплати
грошових зобов'язань, нарахованих
контролюючим органом, а якщо така
податкова декларація була надана
пізніше, - за днем її фактичного
подання. Якщо протягом зазначеного
строку контролюючий орган не визначає
суму грошових зобов'язань, платник
податків вважається вільним від такого
грошового зобов'язання, а спір стосовно
такої декларації та/або податкового
повідомлення не підлягає розгляду в
адміністративному або судовому
порядку.

Позивачем за IV квартал 2009 року
подавався податковий розрахунок сум
доходу, нарахованого (сплаченого) на
користь платника податку, і сум
утриманого з них податку у І кварталі
2010 року. Порядок подачі вказаної
звітності визначений приписами наказу
ДПА України № 451 від 29.09.2003р. «Про
затвердження форми податкового
розрахунку сум доходу, нарахованого
(сплаченого) на користь платників
податку, і сум утриманого з них податку
(ф. № 1ДФ) та Порядку заповнення та
подання податковими агентами
податкового розрахунку сум доходу,
нарахованого (сплаченого) на користь
платників податку, і сум утриманого з
них податку» (в редакції, чинній на
момент виникнення спірних
правовідносин).

Пунктом 2.1 цього наказу визначено, що
податковий розрахунок подається
окремо за кожний квартал (податковий
період) протягом 40 календарних днів,
наступних за останнім календарним днем
звітного кварталу. Окремий податковий
розрахунок за календарний рік не
подається. Якщо останній день терміну
подання податкового розрахунку
припадає на вихідний чи святковий день,
то останнім днем терміну вважається
наступний за вихідним або святковим
операційний (банківський) день. Якщо до
закінчення терміну подання
податкового розрахунку податковий
агент виявляє помилки в раніше
поданому за поточний звітний період
податковому розрахунку, він
зобов'язаний подати новий податковий
розрахунок. При цьому штрафні санкції
та адміністративні штрафи не
застосовуються, а раніше поданий
податковий розрахунок скасовується.

З урахуванням наведеного, а також
враховуючи час винесення спірних
податкових повідомлень-рішень, колегія
суддів приходить до переконання про те,
що відповідачем не пропущено вказаний
строк.

Також норми ст.250 ГК України на
розглядувані правовідносини не
поширюються, оскільки останні
регулюються спеціальним
законодавством, а саме приписами ПК
України.

Інші висновки постанови суду першої
інстанції колегія суддів вважає
вірними, оскільки такі відповідають
вимогам Закону України «Про податок з
доходів фізичних осіб», Указу
Президента України № 746/99 від 28.06.1999р.
«Про спрощену систему оподаткування,
обліку та звітності суб'єктів малого
підприємництва» та ПК України (в
редакції, чинній на момент виникнення
спірних правовідносин).

Доводи апелянта в іншій частині на
правомірність прийнятої постанови не
впливають та висновків суду не
спростовують.

Оцінюючи в сукупності
вищевикладене, колегія суддів
приходить до переконливого висновку
про те, що заявлений позов є
безпідставним та необґрунтованим, а
тому не підлягає до задоволення, з
вищевикладених мотивів.

З огляду на викладене, суд першої
інстанції правильно і повно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права,
доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків рішення суду, а
тому підстав для скасування постанови
колегія суддів не вбачає і вважає, що
апеляційну скаргу на неї слід залишити
без задоволення.

Керуючись ст.ст.94, 160, 195-197, п.1 ч.1 ст.198,
ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 254 КАС України,
колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Фізичної особи -
підприємця ОСОБА_2 на постанову
Івано-Франківського окружного
адміністративного суду від 08.05.2013р. в
адміністративній справі № 809/860/13-а
залишити без задоволення, а вказану
постанову суду - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили через п'ять днів після
направлення її копій особам, які беруть
участь у справі, але може бути
оскаржена у касаційному порядку шляхом
подачі касаційної скарги
безпосередньо до адміністративного
суду касаційної інстанції протягом
двадцяти днів з дня набрання ухвалою
законної сили.

Головуючий суддя:
Р.М.Шавель

Судді:
М.В.Костів

Н.В.Савицька