Справа № 344/19246/13-а, 2а-344/113/14
Суддя: Мікула О.І.
Дата ухвалення: 2014-07-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

16 липня 2014 року Справа № 876/3323/14

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого - судді -
Мікули О.І.,

суддів -
Качмара В.Я., Курильця А.Р.,

розглянувши в порядку письмового
провадження в м.Львові апеляційну
скаргу управління Пенсійного фонду
України в м.Івано-Франківську на
постанову Івано-Франківського
міського суду Івано-Франківської
області від 13 лютого 2014 року за позовом
ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду
України в м.Івано-Франківську про
визнання дій протиправними та
зобов'язання призначити пенсію, -

в с т а н
о в и в :

29 листопада 2013 року позивач - ОСОБА_1
звернулася в суд з позовом до
відповідача - управління Пенсійного
фонду України в м.Івано-Франківську, в
якому просила визнати протиправними
дії відповідача щодо відмови у
призначенні їй пенсії за віком;
зобов'язати відповідача зарахувати
стаж роботи продавцем в кооперативі
«Розвиток» в період з 10 травня 1988 року
по 08 листопада 1993 року; зобов'язати
управління Пенсійного фонду України в
м.Івано-Франківську призначити та
виплатити пенсію з 08 липня 2013 року.

Постановою Івано-Франківського
міського суду Івано-Франківської
області від 13 лютого 2014 року позов
задоволено частково. Визнано
протиправними дії Управління
Пенсійного фонду України в м.
Івано-Франківську щодо відмови ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1, жительці АДРЕСА_1 в
призначенні пенсії за віком.
Зобов'язано Управління Пенсійного
фонду України в м. Івано-Франківську
зарахувати ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1,
жительці АДРЕСА_1 для призначення
пенсії за віком стаж роботи продавцем в
кооперативі «Розвиток» в період з 10
травня 1988 року по 08 листопада 1993 року.
Зобов'язано Управління Пенсійного
фонду України в м. Івано-Франківську
призначити, нарахувати та виплатити
ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, жительці АДРЕСА_1
пенсію за віком з дня звернення за
призначенням пенсії - 16 липня 2013 року.

Не погоджуючись з вказаним рішенням
суду, відповідач оскаржив його в
апеляційному порядку. Вважає, що
оскаржувана постанова прийнята з
неповним з'ясуванням обставин, що мають
значення для справи, з порушенням норм
матеріального і процесуального права
та підлягає скасуванню, покликаючись
на те, що судом першої інстанції не
надано належної правової оцінки тому
факту, що позивачем не надано
підтверджуючих документів про стаж
роботи в кооперативі «Розвиток» у
період з 10 травня 1988 року по 08 листопада
1993 року, а тому вказаний період не може
бути зарахований до страхового стажу
роботи. Згідно з представленими
документами загальний страховий стаж
позивача складає 10 років 11 місяців 11
днів та є недостатнім для призначення
пенсії за віком на підставі ст.26 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування».
Просить скасувати оскаржувану
постанову та прийняти нову, якою
відмовити в задоволенні позовних
вимог.

Особи, які беруть участь у справі, в
судове засідання не прибули, про дату,
час та місце розгляду справи
повідомлені належним чином, тому
відповідно до положень п.2 ч.1 ст.197 КАС
України, суд вважає можливим
проведення розгляду справи в їхній
відсутності в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами та на основі наявних у ній
доказів.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги в їх сукупності,
колегія суддів дійшла висновку, що
апеляційну скаргу необхідно
задовольнити частково, а оскаржувану
постанову - скасувати з наступних
підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
16 липня 2013 року позивач - ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1, звернулася в управління
Пенсійного фонду України в
м.Івано-Франківську з заявою про
призначення їй пенсії на підставі ст.26
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування».

23 жовтня 2013 року управління Пенсійного
фонду України в м.Івано-Франківську у
відповіді № 3780/03 відмовило заявникові
у призначенні вказаної пенсії,
покликаючись на те, шо запис в трудовій
книжці ОСОБА_1 про роботу продавцем в
кооперативі «Розвиток» у період з 10
травня 1988 року по 08 листопада 1993 року
викликає сумніви щодо достовірності
такого запису, оскільки вказаний
кооператив був зареєстрований лише у
1990 році. Заявником не надано
підтверджуючих документів про стаж
роботи в кооперативі «Розвиток» у
період з 10 травня 1988 року по 08 листопада
1993 року, а тому вказаний період не може
бути зарахований до страхового стажу
роботи. Таким чином, стаж роботи ОСОБА_1
на момент звернення складає 10 років 11
місяців 11 днів, що є недостатнім для
пенсії за віком на підставі ст.26 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» (а.с.5-6).

Задовольняючи частково позовні вимоги,
суд першої інстанції виходив з того, що
на час звернення про призначення
пенсії за віком на підставі ст.26 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування»
позивач досягла 56 років, її загальний
страховий стаж перевищував 15 років,
такий підтверджується записом в
трудовій книжці, яка є основним
документом, що підтверджує стаж роботи,
а тому відмова у призначенні пенсії
ОСОБА_1 є неправомірною.

Даючи правову оцінку висновкам суду
першої інстанції, колегія суддів
виходить з наступного.

П.1 ч.1 ст.8 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» передбачає, що право на
отримання пенсій та соціальних послуг
із солідарної системи мають громадяни
України, які застраховані згідно із цим
Законом та досягли встановленого цим
Законом пенсійного віку і мають
необхідний для призначення
відповідного виду пенсії страховий
стаж.

Відповідно до ст.26 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» жінки мають право на
призначення пенсії за віком за
наявності страхового стажу не менше 15
років і досягнення віку: 56 років - які
народилися з 01 квітня 1957 року по 30
вересня 1957 року.

Згідно з ч.2 ст.24 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» страховий стаж
обчислюється територіальними органами
Пенсійного фонду відповідно до вимог
цього Закону за даними, що містяться в
системі персоніфікованого обліку, а за
періоди до впровадження системи
персоніфікованого обліку - на підставі
документів та в порядку, визначеному
законодавством, що діяло до набрання
чинності цим Законом.

Приписами ст.62 Закону України "Про
пенсійне забезпечення", п.1 постанови
Кабінету Міністрів України від 12
серпня 1993 року № 637 "Про затвердження
Порядку підтвердження наявного
трудового стажу для призначення пенсій
за відсутності трудової книжки або
відповідних записів у ній" передбачено,
що основним документом, який
підтверджує стаж роботи, є трудова
книжка. За відсутності трудової книжки
або відповідних записів у ній трудовий
стаж встановлюється на підставі інших
документів, виданих за місцем роботи,
служби, навчання, а також архівними
установами.

Як вбачається з матеріалів справи, у
період з 10 травня 1988 року по 08
листопада 1993 року ОСОБА_1 працювала на
посаді продавця в кооперативі
«Розвиток».

Вказаний період страхового стажу
позивача підтверджений відповідними
записами у її трудовій книжці, які
вчинені на підставі виданих
підприємством наказів (а.с.11).

Колегія суддів критично оцінює
покликання апелянта - управління
Пенсійного фонду України в
м.Івано-Франківську на недостовірність
та неточність вищевказаного записів у
трудовій книжці позивача, оскільки
такі мають характер припущень та в
розумінні КАС України не є належними
доказами, виходячи з наступних підстав

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Зазначений конституційний принцип, у
тому числі, означає диференціацію
повноважень окремих державних органів
та неможливість виходу за їх межі.

Так, органи Пенсійного фонду вправі
здійснювати перевірку поданих для
обчислення пенсії документів, проте
позбавлені права робити висновки про
їх підробку. Позбавлені такого права і
адміністративні суди. У разі
виникнення певних сумнівів, у органів
Пенсійного фонду є право звернутися до
правоохоронних органів для проведення
компетентної перевірки.

В протилежному випадку усі твердження
управління Пенсійного фонду щодо
недостовірності певних документів та
записів мають характер припущень, які,
за загальним правилом, не можуть бути
покладені в основу судового рішення.

Тому, на підставі встановлених
обставин у справі, з урахуванням вимог
вищевказаних нормативно-правових
актів, колегія суддів вважає, що суд
першої інстанції дійшов правильного
висновку про те, що записи у трудовій
книжці та наявні в матеріалах справи
докази, підтверджують право ОСОБА_1 на
врахування спірного періоду роботи до
страхового стажу, визнання за
позивачем права на пенсію відповідно
до положень ст.26 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», та зобов'язання
відповідача призначити, нарахувати та
виплачувати позивачу таку пенсію.

Таким чином, доводи апеляційної скарги
є безпідставними та не спростовують
висновків суду першої інстанції.

Разом з тим, відповідно до ст.45 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» пенсія
призначається з дня звернення за
пенсією, окрім випадку, коли зокрема
звернення за пенсією відбулося не
пізніше трьох місяців з дня досягнення
особою пенсійного віку, що тягне за
собою призначення такої з дня, що
настає за днем досягнення пенсійного
віку особою, тобто з більш раннього
строку.

Таким чином, оскільки позивач
звернулася до відповідача за
призначенням пенсії за віком не
пізніше трьох місяців з дня досягнення
пенсійного віку, а саме: 16 липня 2013 року,
то така повинна бути призначена з дня,
що настає за днем досягнення нею
пенсійного віку, тобто з 09 липня 2013
року.

Крім того, колегія суддів звертає увагу
на те, що судове рішення має бути
категоричним, тобто повинне дати таку
відповідь на позовні вимоги, яка б
зняла невизначеність у
взаємовідносинах між сторонами спору.
Це завдання суду забезпечується шляхом
закріплення у резолютивній частині
постанови ясного і однозначного за
формулюванням способу її виконання,
тобто суд повинен зазначити конкретну
норму закону, на підставі якого ОСОБА_1
необхідно призначити пенсію за віком.

Наведене в силу вимог ст. 202 КАС України
є підставою для скасування постанови,
що оскаржується, в частині дати
призначення ОСОБА_1 пенсії за віком на
підставі ст.26 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», а в решті постанова суду
першої інстанції винесена з
додержанням норм матеріального та
процесуального права.

Керуючись ст.ст. 195, 197, п.3 ч.1 ст.198, п.п.1, 4
ч.1 ст.202, 205, 207, 254 КАС України, суд, -

п о с т а н о в
и в :

Апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в м.
Івано-Франківську задовольнити
частково.

Постанову Івано-Франківського
міського суду Івано-Франківської
області від 13 лютого 2014 року у справі №
344/19246/13-а, 2а-344/113/14 - скасувати в частині
зобов'язання управління Пенсійного
фонду України в м.Івано-Франківську
призначити, нарахувати та виплатити
ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, жительці АДРЕСА_1
пенсію за віком з дня звернення за
призначенням пенсії - 16 липня 2013 року та
прийняти в цій частині нову постанову:

«Зобов'язати управління Пенсійного
фонду України в м.Івано-Франківську
призначити, нарахувати та виплачувати
ОСОБА_1 пенсію за віком на підставі ст.26
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», починаючи з 09 липня 2013
року».

В решті постанову суду залишити без
змін.

Постанова набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі та
може бути оскаржена у касаційному
порядку шляхом подачі касаційної
скарги безпосередньо до
адміністративного суду касаційної
інстанції протягом двадцяти днів після
набрання нею законної сили.

Головуючий
О.І. Мікула

Судді
В.Я. Качмар

А.Р. Курилець