Справа № 2-а-4635/2011
Суддя: Катющенко В. П.
Дата ухвалення: 2014-03-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-4635/2011
Провадження № 6а/755/53/14
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"11" березня 2014 р. Дніпровський районний
суд м. Києва у складі:

головуючого судді -
Катющенко В.П.

при секретарі -
Нестеровському Б.Ю.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Києві
адміністративну справу за поданням
головного державного виконавця
відділу примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
місті Києві Мурихіна С.В. про зміну
способу та порядку виконання рішення
суду у адміністративній справі за
позовом ОСОБА_2 до Управління
Пенсійного фонду України у
Дніпровському районі м. Києва про
визнання дій протиправними,
зобов'язання провести перерахунок та
виплату соціальної допомоги як дитині
війни, -

В С Т А Н О В И В :

Заявник, головний державний виконавець
відділу примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
місті Києві Мурихін С.В., звернувся до
Дніпровського районного суду м. Києва з
поданням, в якому просить суд: змінити
спосіб виконання рішення
Дніпровського районного суду м. Києва
від 07 серпня 2013 року по справі №
2-а-4635/2011, шляхом стягнення з Управління
Пенсійного фонду України у
Дніпровському районі м. Києва на
користь ОСОБА_2 коштів в сумі 1350,23
гривень, які нараховані Управлінням
Пенсійного фонду України у
Дніпровському районі м. Києва.

Свої вимоги заявник обґрунтовує тим, що
в провадженні відділу примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у місті Києві
перебуває виконавчий лист
Дніпровського районного суду м. Києва
від 07 серпня 2013 року по справі №
2-а-4635/2011 про зобов'язання Управління
Пенсійного фонду України у
Дніпровському районі м. Києва провести
перерахунок та виплату ОСОБА_2
щомісячної державної соціальної
допомоги як дитині війни у розмірі 30%
мінімальної пенсії за віком відповідно
до ст. 6 Закону України «Про соціальний
захист дітей війни», починаючи з 02
грудня 2010 року по 22 липня 2011 року з
урахуванням вже виплачених сум. 10
вересня 2013 року, керуючись ст.ст. 17, 19, 20,
25 Закону України «Про виконавче
провадження», державним виконавцем
відділу примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
місті Києві винесено постанову про
відкриття виконавчого провадження,
якою боржнику надано строк на
самостійне виконання рішення суду.
Згідно повідомлення Управління
пенсійного фонду України у
Дніпровському районі м. Києва
встановлено, що бюджетні призначення
на проведення компенсаційних виплат
для забезпечення виконання судових
рішень у Державному бюджеті на 2014 рік
не передбачено. Враховуючи наведене
встановлено, що боржником рішення суду
самостійно не виконується з незалежних
від нього причин, в зв'язку із чим
відсутні правові підстави для
застосування до боржника штрафних
санкцій, передбачених ст. 89 Закону
України «Про виконавче провадження».
Водночас з 01 січня 2013 року набрав
чинності Закон України «Про гарантії
держави щодо виконання судових
рішень», яким встановлено гарантії
держави щодо виконання судових рішень
та виконавчих документів, визначених
Законом України «Про виконавче
провадження», та особливості їх
виконання.

Державний виконавець в судове
засідання не з'явився, про день, час та
місце судового розгляду повідомлявся
належним чином, в поданні просив справу
розглянути у його відсутність.

Представник Управління Пенсійного
фонду України у Дніпровському районі м.
Києва подав до суду заперечення на
подання про зміну способу та порядку
виконання рішення суду, в яких просив
суд відмовити в задоволенні подання в
повному обсязі.

Суд, вивчивши доводи поданого подання,
матеріали адміністративної справи №
2-а-4635/2011 за адміністративним позовом
ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду
України у Дніпровському районі м. Києва
про визнання дій протиправними,
зобов'язання провести перерахунок та
виплату соціальної допомоги як дитині
війни, приходить до наступного.

Як вбачається з матеріалів справи,
постановою Дніпровського районного
суду м. Києва від 19 серпня 2011 року,
позовні вимоги ОСОБА_2 до Управління
Пенсійного фонду України у
Дніпровському районі м. Києва про
визнання дій протиправними,
зобов'язання провести перерахунок та
виплату соціальної допомоги як дитині
війни були задоволені частково.
Визнано дії Управління Пенсійного
фонду України у Дніпровському районі м.
Києва щодо нарахування та виплати
несплаченої ОСОБА_2 надбавки до пенсії
в розмірі 30% відповідно до вимог ст. 6
Закону України «Про соціальний захист
дітей війни» - неправомірними,
зобов'язано Управління Пенсійного
фонду України у Дніпровському районі м.
Києва здійснити нарахування та
виплатити надбавку до пенсії ОСОБА_2
відповідно до ст. 6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни» в
розмірі 30% мінімальної пенсії за віком
з 02 грудня 2010 року, з урахуванням
проведених їй за відповідний період
виплат. В задоволенні решти позовних
вимог було відмовлено. Відшкодовано
ОСОБА_2 понесені нею у справі судові
витрати в розмірі 3 грн. 40 коп. за
рахунок коштів з Державного бюджету
України.

Постановою Київського Апеляційного
адміністративного суду від 28 вересня
2012 року, апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в
Дніпровському районі було задоволено
частково, постанову Дніпровського
районного суду м. Києва від 19 серпня 2011
року було скасовано, адміністративний
позов задоволено частково, визнано дії
Управління Пенсійного фонду України в
Дніпровському районі м. Києва по
нарахуванню та виплаті ОСОБА_2
щомісячної соціальної допомоги в
розмірі, меншому ніж встановлено ст. 6
Закону України «Про соціальний захист
дітей війни» за період з 02 грудня 2010
року до 22 липня 2011 року -
неправомірними. Зобов'язано Управління
Пенсійного фонду України в
Дніпровському районі м. Києва провести
перерахунок та виплату ОСОБА_2
щомісячної державної соціальної
допомоги як дитині війни у розмірі 30%
мінімальної пенсії за віком відповідно
до ст. 6 Закону України «Про соціальний
захист дітей війни», починаючи з 02
грудня 2010 року по 22 липня 2011 року з
урахуванням вже виплачених сум. У решті
позову було відмовлено.

07 серпня 2013 року Дніпровським районним
судом м. Києва було видано виконавчий
лист № 2-а-4635/2011.

10 вересня 2013 року головним державним
виконавцем відділу примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції було винесено
постанову про відкриття виконавчого
провадження по виконанню виконавчого
листа № 2-а-4635/2011, виданого 07 серпня 2013
року Дніпровським районним судом м.
Києва.

Відповідно до листа-повідомлення
Управління пенсійного фонду України у
Дніпровському районі м. Києва від 11
лютого 2014 року № 2359/08, Управління
Пенсійного фонду у Дніпровському
районі м. Києва здійснило гр. ОСОБА_2
нарахування надбавки до пенсії
відповідно до ст. 6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни» в
розмірі 30% мінімальної пенсії за віком
з 02 грудня 2010 року до 22 липня 2011 року з
урахуванням проведених за відповідний
період виплат, відповідно до рішення
суду та Закону України «Про соціальний
захист дітей війни» у розмірі 1350,23
гривень.

Відповідно до положень ч. 1 та ч. 2 ст. 11
Закону України «Про виконавче
провадження», державний виконавець
зобов'язаний вживати передбачених цим
Законом заходів примусового виконання
рішень, неупереджено, своєчасно і в
повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Державний виконавець, зокрема,
здійснює заходи, необхідні для
своєчасного і в повному обсязі
виконання рішення, зазначеного в
документі на примусове виконання
рішення, у спосіб та в порядку,
встановленому виконавчим документом і
цим Законом.

Згідно з ч. 1 статті 263 Кодексу
адміністративного судочинства
України, за наявності обставин, що
ускладнюють виконання судового
рішення (відсутність коштів на рахунку,
відсутність присудженого майна в
натурі, стихійне лихо тощо), державний
виконавець може звернутися до
адміністративного суду першої
інстанції, незалежно від того, суд якої
інстанції видав виконавчий лист, із
поданням, а особа, яка бере участь у
справі, та сторона виконавчого
провадження - із заявою про
відстрочення або розстрочення
виконання, зміну чи встановлення
способу і порядку виконання судового
рішення.

Наведена норма не містить виключного
переліку обставин, що є підставою для
вирішення питання про зміну чи
встановлення способу і порядку
виконання судового рішення.

Підставою для зміни чи встановлення
способу і порядку виконання судового
рішення є обставини, що роблять
виконання судового рішення неможливим.

Під порядком виконання рішення слід
розуміти законодавчу послідовність і
зміст виконавчих дій державним
виконавцем, а також права і обов'язки
суб'єктів виконавчого провадження під
час їх вчинення.

Під зміною способу та порядку
виконання рішення слід розуміти
прийняття судом нових заходів для
реалізації рішення в разі неможливості
його виконання у порядку і способом,
раніше встановленим судом.

Таким чином, суд за наявності
обґрунтованих підстав та належних
доказів, може змінити спосіб та
порядок виконання рішення суду.

Разом з тим, під обґрунтованими
підставами слід розуміти наявність
обставин, які є об'єктивно
непереборними, тобто такими, що
ускладнюють або унеможливлюють
виконання рішення суду у раніше
встановлений судом спосіб. Наявність
таких обставин має бути підтверджено
належними та допустимими доказами.

В той же час, заявником не надано
доказів існування виняткових обставин,
що можуть ускладнити або унеможливити
виконання рішення суду у раніше
встановлений судом спосіб, а тому у
суду відсутні правові підстави для
зміни способу і порядку виконання
постанови суду.

Відповідно до преамбули Закону України
«Про виконання рішень та застосування
практики Європейського суду з прав
людини», цей Закон регулює відносини,
що виникають у зв'язку з обов'язком
держави виконати рішення
Європейського суду з прав людини у
справах проти України; з необхідністю
усунення причин порушення Україною
Конвенції про захист прав людини і
основоположних свобод і протоколів до
неї; з впровадженням в українське
судочинство та адміністративну
практику європейських стандартів прав
людини; зі створенням передумов для
зменшення числа заяв до
Європейського суду з прав людини проти
України.

Згідно до ст. 17 Закону України «Про
виконання рішень та застосування
практики Європейського суду з прав
людини», суди застосовують при
розгляді справ Конвенцію та практику
Суду як джерело права.

Так, Європейським судом з прав людини у
справі «Кечко проти України»
зазначено, що органи державної влади не
можуть посилатись на відсутність
коштів як причину невиконання своїх
зобов'язань.

Таким чином, оскільки заявником не
доведено наявність обставин,
передбачених ч. 1 ст. 263 КАС України, та
не підтверджено факти виконання
боржником зобов'язальної частини
постанови Дніпровського районного
суду м. Києва від 19 серпня 2011 року, а
також наявність обставин, які
ускладнюють виконання наведеного
судового рішення, судом не вбачається
підстав для задоволення подання
головного державного виконавця
відділу примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
місті Києві Мурихіна С.В. про зміну
способу та порядку виконання рішення
суду у адміністративній справі за
позовом ОСОБА_2 до Управління
Пенсійного фонду України у
Дніпровському районі м. Києва про
визнання дій протиправними,
зобов'язання провести перерахунок та
виплату соціальної допомоги як дитині
війни.

На підставі вищевикладеного та
керуючись ст. ст. 165, 263 Кодексу
адміністративного судочинства
України, ст. 11 Закону України «Про
виконавче провадження», ст. 17 Закону
України «Про виконання рішень та
застосування практики Європейського
суду з прав людини», суд, -

У Х В А Л И В :

В задоволенні подання головного
державного виконавця відділу
примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
місті Києві Мурихіна С.В. про зміну
способу та порядку виконання рішення
суду у адміністративній справі за
позовом ОСОБА_2 до Управління
Пенсійного фонду України у
Дніпровському районі м. Києва про
визнання дій протиправними,
зобов'язання провести перерахунок та
виплату соціальної допомоги як дитині
війни - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду
першої інстанції подається протягом
п'яти днів з дня її проголошення. У разі
якщо ухвалу було постановлено без
участі особи, яка її оскаржує,
апеляційна скарга подається протягом
п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: