Справа № 2а-1970/404/11
Суддя: Ніколін В.В.
Дата ухвалення: 2014-07-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 липня 2014 р.
Справа № 41967/11

Колегія суддів Львівського
апеляційного адміністративного суду в
складі:

головуючого судді
Ніколіна В.В.,

суддів
Гінди О.М., Качмара В.Я.,

при секретарі судового засідання
Щербі С.Б.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові апеляційні скарги
товариства з обмеженою
відповідальністю «Авто-Сервер»,
Тернопільської об'єднаної державної
податкової інспекції на постанову
Тернопільського окружного
адміністративного суду від 21.03.2011 року
у справі за позовом товариства з
обмеженою відповідальністю
«Авто-Сервер» до Тернопільської
об'єднаної державної податкової
інспекції про визнання нечинними
податкових повідомлень-рішень №
/0 від 9 липня 2010 року, №/1 від
10 вересня 2010 року та №/0 від 28
грудня 2010 року, -

ВСТАНОВИЛА :

ТзОВ «Авто-Сервер» 14.02.2011 року
звернулося до суду з адміністративним
позовом до Тернопільської об'єднаної
державної податкової інспекції про
визнання нечинними податкових
повідомлень-рішень №/0 від 9 липня
2010 року, №/1 від 10 вересня 2010 року
та №/0 від 28 грудня 2010 року.

В позові ТзОВ «Авто-Сервер»
покликається на те, що вищенаведені
податкові повідомлення-рішення
суперечать пп. 5.1.13 п.5.1 ст. 5 Закону
України «Про податок на додану
вартість» від 03.04.1997 року, ст.31 Закону
України «Про автомобільний транспорт»,
пп. «а»п.2 ст. 28 Закону України «Про
місцеве самоврядування в України», пп.
4.1.1 п.4.1 ст.4 Закону України «Про порядок
погашення зобов'язань платників
податків перед бюджетними та
державними цільовими фондами»,
оскільки операції з надання
перевізниками не комунальної форми
власності транспортних послуг, тарифи
на які погоджуються органами місцевого
самоврядування згідно пп. 5.1.13 п.5.1 ст.5
Закону України «Про податок на додану
вартість»звільняються від
оподаткування.

Оскаржуваною постановою
Тернопільського окружного
адміністративного суду від 21.03.2011 року
позовну заяву ТзОВ «Авто-Сервер» до
Тернопільської об'єднаної державної
податкової інспекції про визнання
нечинними податкових
повідомлень-рішень № /0 від 9 липня
2010 року, №/1 від 10 вересня 2010 року
та №/0 від 28 грудня 2010 року -
задоволено частково.

У поданій апеляційній скарзі позивач
просить зазначену постанову скасувати
та прийняти нову, якою задовольнити
позовні вимоги в повному обсязі,
покликаючись на порушення судом першої
інстанції норм матеріального права.
Вимоги за апеляційною скаргою
обґрунтовує тим, що вищенаведені
податкові повідомлення-рішення
суперечать п.п. 5.1.13 п.5.1 ст. 5 Закону
України «Про податок на додану
вартість»від 03.04.1997 року, ст.31 Закону
України «Про автомобільний транспорт»,
п.п. «а»п.2 ст. 28 Закону України «Про
місцеве самоврядування в України», п.п.
4.1.1 п.4.1 ст.4 Закону України «Про порядок
погашення зобов'язань платників
податків перед бюджетними та
державними цільовими фондами»,
оскільки операції з надання
перевізниками не комунальної форми
власності транспортних послуг, тарифи
на які погоджуються органами місцевого
самоврядування згідно п.п. 5.1.13 п.5.1 ст.5
Закону України «Про податок на додану
вартість» звільняються від
оподаткування. З врахуванням
вищенаведеного, позивач вважає, що
оскільки у нього обсяги саме
оподаткованих операцій не
перевищували межі 300000 грн., а тому в
нього не було обов'язку реєструватись
платником податку на додану вартість у
2 кварталі 2008 р., як і включати вартість
таких послуг до обсягів
оподатковуваних операцій по ПДВ та
сплачувати за період з квітня 2008 р. по
березень 2010 р. суму 490279,00 грн. ПДВ. Крім
того, позивач ствердив, що рішення
виконавчого комітету Тернопільської
міської ради «Про встановлення та
погодження тарифів на перевезення
пасажирів та багажу
електротранспортом, автобусами та
маршрутними таксі» є регуляторними
актами, а визначення тарифів на
перевезення осіб пасажирським
транспортом без сумніву охоплюється
процедурою під назвою «Регулювання». З
врахуванням цього, позивач приходить
до висновку, що ціни є регульованими і
відповідно до п.п.5.1.13 Закону України
«Про податок на додану вартість»,
підприємство звільняється від сплати
податку на додану вартість, а тому
просить позов задовольнити повністю і
скасувати податкові
повідомлення-рішення Тернопільської
ОДПІ № /0 від 9 липня 2010 року,
№/1 від 10 вересня 2010 року та
№/0 від 28 грудня 2010 року.

У поданій апеляційній скарзі
відповідач просить зазначену
постанову скасувати та прийняти нову,
якою в частковому задоволенні позовних
вимог відмовити в повному обсязі,
покликаючись на порушення судом першої
інстанції норм матеріального права.
Вимоги за апеляційною скаргою
обґрунтовує тим, що податковими
повідомленнями рішеннями правомірно
визначено зобов'язання по податку на
додану вартість в загальній сумі 778376,75
грн. та пояснила, що відповідно до
п.п.5.1.13 п.5.1 ст.5 Закону України «Про
податок на додану вартість» від 03.04.1997
року звільняються від оподаткування
операції з надання послуг з
перевезення осіб пасажирським
транспортом у межах населеного пункту,
тарифи на які регулюються органом
місцевого самоврядування відповідно
до його компетенції. На її думку,
несплата ПДВ є пільгою наданою
платнику податку за умови надання
послуг з перевезення осіб пасажирським
транспортом за тарифами, які
встановлюються і регулюються органом
місцевого самоврядування відповідно
до його компетенції.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційних скарг у їх сукупності,
колегія суддів приходить до
переконання, що подані скарги не
підлягає задоволенню з наступних
мотивів.

Відмовляючи частково в позові ТзОВ
«Авто-Сервер» суд першої інстанції
виходив з того, що відповідно до ч.1 ст.8
цього Закону державне регулювання цін
і тарифів здійснюється шляхом
встановлення: державних фіксованих
цін; граничних рівнів цін або граничних
відхилень від державних фіксованих цін
і тарифів. З урахуванням викладеного,
суд першої інстанції приходить до
переконання, що поняття «регулювання
цін, тарифів» тотожне поняттю
«встановлення цін, тарифів», а тому суд
вважає, що тарифи на послуги з
перевезення пасажирів на міських
автобусних маршрутах загального
користування підлягають регулюванню
органами місцевого самоврядування у
разі, якщо вони надаються
підприємствами комунальної форми
власності. Відповідно до рішень
виконавчого комітету Тернопільської
міської ради, тарифи на послуги ТзОВ
«Авто Сервер» з перевезення на міських
автобусних маршрутах загального
користування не встановлювалися чи
регулювались, а погоджувались,
оскільки підприємство не належить до
підприємств комунальної форми
власності, а тому п.п.5.1.13 п.5.1 ст.5 Закону
№168/97 при наданні таких послуг на нього
не поширюються. Суд приходить до
висновку, що обов'язковою умовою
використання платником податку пільги,
що передбачена п. п. 5.1.13 п.5.1 ст.5 Закону
№168/97, є надання послуг з перевезення
осіб пасажирським транспортом за
тарифами, які регулюються (а не
погоджуються в межах договорів)
органом місцевого самоврядування
відповідно до його компетенції,
визначеної законом.

Такі висновки суду першої інстанції, на
думку колегії суддів, відповідають
нормам матеріального права.

Як вбачається, що відповідно до
ліцензії ТзОВ «Авто Сервер» надає
послуги з перевезення пасажирів і
вантажів автомобільним транспортом
загального користування.
Тернопільською ОДПІ було проведено
виїзну документальну перевірку ТзОВ
«Авто Сервер» з питань дотримання
вимог податкового, валютного та іншого
законодавства за період з 01.04.2007 р. по
31.03.2010 р. За результатами перевірки
складено акт від 29.06.2010 р. №6269/23/33198715.
Перевіркою встановлено порушення
вимог п. 1.4 ст.1, п.1.15 ст.1, п.2.3 ст.2, п.п.3.1.1
п.3.1 ст.3, п.4.1 ст.4, п.п. 5.1.13 п.5.1 ст.5, п.п.7.3.1
п.7.3, п.п. 7.4.1, 7.4.3, п.7.4, п.п. 7.5.1 п.7.5 ст..7, п.9.4
ст.9 Закону України від 03.04.1997 р. №168/97-ВР
«Про податок на додану вартість»із
подальшими змінами і доповненнями. За
результатами розгляду акта перевірки
Тернопільською ОДПІ прийнято
податкове повідомлення - рішення від
09.07.10 р. №/0, яким товариству на
підставі пп. б пп. 4.2.2 п. 4.2 ст. 4, пп. 17.1.1,
пп. 17.1.3 п. 17.1 ст. 17 Закону України «Про
порядок погашення зобов'язань
платників податків перед бюджетами та
держаними цільовими фондами»
донараховано 739499,00 грн. податку на
додану вартість, в тому числі 490279,00 грн.
основного платежу та 249220,00 грн.
штрафних (фінансових) санкцій.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням
позивач оскаржив його в
адміністративному порядку.

Рішенням Тернопільської ОДПІ від 10.09.10
р. №51022/7/25-011 про результати розгляду
первинної скарги податкове
повідомлення - рішення від 09.07.10 р.
№/0 скасовано в частині 214192,5 грн.
застосованих штрафних (фінансових)
санкцій на підставі пп. 17.1.3 п. 17.1 ст. 17
Закону України «Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед
бюджетами та держаними цільовими
фондами» та збільшено суму податкового
зобов'язання з податку на додану
вартість на 213002,5 грн. штрафних
(фінансових) санкцій, застосованих на
підставі пп. 17.1.2 п. 17.1 ст. 17 Закону
України «Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед
бюджетами та держаними цільовими
фондами». За результатами розгляду
первинної скарги на адресу ТзОВ «Авто -
Сервер» направлено податкові
повідомлення рішення Тернопільською
ОДПІ від 10.09.10 р. №/1 на суму 525306,5
грн. податку на додану вартість, в тому
числі 490279,00 грн. основного платежу та
35027,5 грн. штрафних (фінансових) санкцій,
та №/1 на 213002,5 грн. штрафних
(фінансових) санкцій по податку на
додану вартість.

Рішенням Тернопільської ОДПІ від 16.11.2010
р. №63807/7/25-011 про результати розгляду
первинної скарги на податкове
повідомлення - рішення від 10.09.2010 р.
№/1 резолютивну частину Рішення
від 10.09.10 р. №51022/7/25-011 викладено у
наступній редакції: «скасовує
податкове повідомлення - рішення від
09.07.10 р. №/0, яким визначено
податкове зобов'язання по податку на
додану вартість в частині 230414,75 грн., в
тому числі 16222,25 грн. основного платежу
та 214192,5 грн. застосованих штрафних
(фінансових) санкцій на підставі пп. 17.1.3
п. 17.1 ст. 17 Закону України «Про порядок
погашення зобов'язань платників
податків перед бюджетами та держаними
цільовими фондами», в іншій частині
зазначене податкове повідомлення -
рішення залишає без змін; збільшує суму
податкового зобов'язання з податку на
додану вартість, визначену у
податковому повідомленні - рішенні від
09.07.10 р. №/0 на 204891,37 грн. штрафних
(фінансових) санкцій, застосованих на
підставі пп. 17.1.2 п. 17.1 ст. 17 Закону
України «Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед
бюджетами та держаними цільовими
фондами».

Рішенням ДПА в Тернопільській області
від 18.11.2010 р. №17170/25-007/287 про результати
розгляду повторної скарги залишено без
змін податкове повідомлення рішення
від 09.07.10 р. №/0, з врахуванням
рішення Тернопільської ОДПІ від 10.09.2010
1022/7/25-011 «Про результати розгляду
первинної скарги»зі змінами, внесеними
рішеннями від 15.09.2010 р. №51782/7/25-011 та від
16.11.2010 р. №63806/7/25-011.

Рішенням ДПА України від 31.01.2011 року
№2463/7/25-0115 Про результати розгляду
скарги залишено без змін податкове
повідомлення рішення від 09.07.10 р.
№/0, з врахуванням рішення
Тернопільської ОДПІ від 10.09.2010
№51022/7/25-011 «Про результати розгляду
первинної скарги»зі змінами, внесеними
рішеннями від 15.09.2010 р. №51782/7/25-011, від
16.11.2010 р. №63806/7/25-011.

Також, рішенням ДПА в Тернопільській
області від 17.12.2010 р. №18712/10/25-007/328 про
результати розгляду повторної скарги
залишено без змін податкове
повідомлення-рішення від 10.09.2010 р.
№/1. Рішенням ДПА України від
21.01.2011 року №949/6/25-0115 продовжено до
05.03.2011 р. строк розгляду повторної
скарги на податкове повідомлення
рішення від 10.09.2010 р. №/1. Рішенням
ДПА України від 05.03.2011 р. №6087/7/25-0115 про
результати розгляду повторної скарги
залишено без змін податкове
повідомлення-рішення Тернопільської
ОДПІ від 10.09.2010 р. №/1 з урахуванням
рішення Тернопільської ОДПІ від 16.11.2010
р. №63806/7/25-011, прийнятого за розглядом
первинної скарги, та рішення ДПА в
Тернопільській області від 17.12.2010 р.
№18712/10/25-007/328 прийняте за розглядом
повторної скарги, а скаргу без
задоволення.

Крім того, 28.12.2010 року Тернопільською
ОДПІ на підставі акту перевірки від
29.06.10 р. №6269/23/33198715 винесене податкове
повідомлення - рішення від 28.12.2010 р.
№/0, яким до ТОВ «Авто - Сервер» на
підставі пп. 17.1.6 1 п. 17.1 ст. 17 Закону
України «Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед
бюджетами та державними цільовими
фондами» застосовано штрафну санкцію в
сумі 56270 грн.

Приходячи до висновку про законність
та обґрунтованість податкових
повідомлень-рішень Тернопільської
ОДПІ № /0 від 9 липня 2010 року та
№/1 від 10 вересня 2010 року, суд
першої інстанції виходив з наступного:

Відповідно до п.п.5.1.13 п.5.1 ст.5 Закону
України «Про податок на додану
вартість» від 03.04.1997 року №168/97-ВР (далі
Закон №168/97) звільняються від
оподаткування операції з надання
послуг з перевезення осіб пасажирським
транспортом (крім таксомоторів) у межах
населеного пункту, тарифи на які
регулюються органом місцевого
самоврядування відповідно до його
компетенції, визначеної законом.

Частиною 2 статті 28 Закону України «Про
місцеве самоврядування в Україні»від
21.05.1997 року №280/97-ВР визначено власні
повноваження виконавчих органів
сільських, селищних та міських рад
щодо: 1) встановлення в порядку і межах
визначених законодавством, тарифів
щодо оплати побутових, комунальних,
транспортних та інших послуг, які
надаються підприємствами та
організаціями комунальної власності
відповідної територіальної громади; 2)
погодження в установленому порядку цих
питань з підприємствами, установами та
організаціями, які не належать до
комунальної власності.

Згідно рішень виконавчого комітету
Тернопільської міської ради від 26.07.2006
року №983, від 21.01.2008 року №933, від 08.10.2008
року № 1995 «Про встановлення та
погодження тарифів на перевезення
пасажирів та багажу
електротранспортом, автобусами і
маршрутними таксі», вирішено
встановити та погодити для
перевізників, автобуси яких працюють в
звичайному режимі руху, тарифи на
перевезення пасажирів та багажу
маршрутними таксі.

Відповідно до ч.3 ст.35 Закону України
«Про автомобільний транспорт»від 5.04.2001
року №2344 із змінами та доповненнями,
перевезення пасажирів автобусами в
режимі регулярних пасажирських
перевезень здійснюють автомобільні
перевізники на автобусних маршрутах
загального користування на договірних
умовах із органами виконавчої влади та
органами місцевого самоврядування.

ТзОВ «Авто Сервер» здійснює
перевезення пасажирів на підставі
договору укладеному із замовником
управлінням транспорту та зв'язку
Тернопільської міської ради, а саме:
№156-0 від 28.12.2007 року. Пунктом 2.1.7
зазначеного договору визначено, що
обов'язком замовника є погодження
тарифів на перевезення пасажирів і
багажу в установленому законодавством
порядку.

Частинами першою та другою статі 632
Цивільного кодексу України ціна у
договорі встановлюється за
домовленістю сторін. У випадках,
встановлених законом, застосовуються
ціни (тарифи, ставки тощо), які
встановлюються або регулюються
уповноваженими органами державної
влади або органами місцевого
самоврядування.

Судом не приймаються до уваги
твердження позивача з приводу того, що
визначення тарифів органом місцевого
самоврядування (виконавчим комітетом
Тернопільської міської ради) на
перевезення осіб пасажирським
транспортом без сумніву охоплюється
процедурою під назвою «Регулювання»,
оскільки Закон України «Про ціни та
ціноутворення» від 3 грудня 1990 року
№507-ХІІ визначає основні принципи
встановлення і застосування цін і
тарифів та організацію контролю за їх
дотриманням.

Виходячи з того, що Закон України «Про
податок на додану вартість» та Закон
України «Про місцеве самоврядування в
Україні» не містять визначення
термінів: «Регулювання»,
«Встановлення», «Погодження», відтак в
силу приписів ч.7 ст. 9 КАС України до
спірних правовідносин за аналогією
закону, суд застосовує закон, що
регулює подібні правовідносини, а саме
- Закон України «Про ціни та
ціноутворення».

Відповідно до ч.1 ст.8 цього Закону
державне регулювання цін і тарифів
здійснюється шляхом встановлення:
державних фіксованих цін; граничних
рівнів цін або граничних відхилень від
державних фіксованих цін і тарифів.

З урахуванням викладеного, суд
приходить до переконання, що поняття
«регулювання цін, тарифів» тотожне
поняттю «встановлення цін, тарифів», а
тому суд вважає, що тарифи на послуги з
перевезення пасажирів на міських
автобусних маршрутах загального
користування підлягають регулюванню
органами місцевого самоврядування у
разі, якщо вони надаються
підприємствами комунальної форми
власності.

Відповідно до рішень виконавчого
комітету Тернопільської міської ради,
тарифи на послуги ТзОВ «Авто Сервер» з
перевезення на міських автобусних
маршрутах загального користування не
встановлювалися чи регулювались, а
погоджувались, оскільки підприємство
не належить до підприємств комунальної
форми власності, а тому п.п.5.1.13 п.5.1 ст.5
Закону №168/97 при наданні таких послуг
на нього не поширюються.

Суд приходить до висновку, що
обов'язковою умовою використання
платником податку пільги, що
передбачена п. п. 5.1.13 п.5.1 ст.5 Закону
№168/97 є надання послуг з перевезення
осіб пасажирським транспортом за
тарифами, які регулюються (а не
погоджуються в межах договорів)
органом місцевого самоврядування
відповідно до його компетенції,
визначеної законом.

З врахуванням викладеного, суд також
вважає правомірним застосовування
податковим органом до ТОВ
«Авто-сервер»штрафних санкцій за
неподання звітності згідно п.п.17.1.1 п.17.1
ст.17 Закону України «Про порядок
погашення зобов'язань платників
податків перед бюджетами та державними
цільовими фондами», оскільки абзацом
другим пункту 9.4 статті 9 вищеназваного
Закону передбачено, що якщо обсяг
оподатковуваних операцій особи
протягом звітного податкового періоду
перевищує суму, визначену пп. 2.3.1 п. 2.3.
ст. 2 цього Закону, не більше ніж у два
рази, така особа зобов'язана надіслати
податковому органу заяву про
реєстрацію протягом двадцяти
календарних днів, наступних за звітним
податковим періодом. Крім того,
відповідно до абзацу четвертого
вищезазначеного пункту, якщо особа не
надсилає таку заяву у таких випадках та
у такі строки тоді дана особа несе
відповідальність за не нарахування або
несплату цього податку на рівні
зареєстрованого платника без права
нарахування податкового кредиту та
отримання бюджетного відшкодування.

Таким чином, суд вважає, що податковий
орган при проведенні перевірки та
нарахуванні податкового зобов'язання з
податку на додану вартість діяв в межах
повноважень та у спосіб передбачений
законом, а тому в задоволенні позовних
вимог в частині скасування податкових
повідомлень-рішень /0 від 9 липня
2010 року та №/1 від 10 вересня 2010
року слід відмовити.

Аналізуючи підстави прийняття
податкового повідомлення-рішення від
28.12.2010 р. №/0, яким до ТОВ «Авто -
Сервер»на підставі пп. 17.1.6 1 п. 17.1 ст. 17
Закону України «Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед
бюджетами та державними цільовими
фондами» застосовано штрафну санкцію в
сумі 56270 грн. та прийшовши до
переконання про його незаконність суд
виходив з наступного:

Підпункт 17.1.6 1 п. 17.1 ст. 17 Закону України
«Про порядок погашення зобов'язань
платників податків перед бюджетами та
державними цільовими
фондами»передбачає, що платники
податку (посадові особи платника
податку), які використовують податкову
пільгу не за призначенням або всупереч
умовам чи цілям її надання згідно із
законом з питань відповідного податку,
збору (обов'язкового платежу), а також
будь-які інші особи, що використовують
податкову пільгу, яку для них не
призначено, вважаються такими, що
умисно ухиляються від оподаткування. У
цьому випадку такі особи додатково до
штрафів, визначених у підпунктах 17.1.1 -
17.1.5 цього пункту, за наявності підстав
для їх накладення, сплачують суму
податків, що підлягали нарахуванню без
застосування податкової пільги, а
також штраф у розмірі двохсот
відсотків від такої суми.

Проте незважаючи на те, що суд прийшов
до переконання про неправомірність
застосовування ТОВ «Авто-Сервер»
пільги, передбаченої пп. 5.1.13 п. 5.1 ст. 5
Закону України «Про податок на додану
вартість», процедурних підстав у
Тернопільської ОДПІ для прийняття
податкового повідомлення-рішення від
28.12.2010 р. №/0 не було.

Так, відповідно до п. 11 Інструкції про
порядок застосування штрафних
(фінансових) санкцій органами
державної податкової служби,
затвердженої Наказом ДПА України N110
від 17.03.2001 податкове
повідомлення-рішення або рішення про
застосування штрафних (фінансових)
санкцій за розглядом матеріалів
перевірки приймає керівник органу
державної додаткової служби або його
заступник за формою та згідно з
вимогами, установленими Порядком
направлення органами державної
податкової служби України податкових
повідомлень платникам податків та
рішень про застосування штрафних
(фінансових) санкцій, затвердженим
наказом Державної податкової
адміністрації України від 21.06.2001 N 253,
зареєстрованим у Міністерстві юстиції
України 06.07.2001 за N 567/5758 (із змінами та
доповненнями), протягом десяти робочих
днів від дня реєстрації акта перевірки
або вручення його поштою платнику
податків (на підставі відмітки на
поштовому повідомленні), а за наявності
заперечень посадових осіб платника
податків щодо акта перевірки - протягом
трьох робочих днів, наступних за днем
розгляду заперечень і надання
(надсилання) письмової відповіді
платнику податків.

Аналогічно, строки прийняття
податкового повідомлення - рішення
були встановлені і п. 4.11 Порядку
оформлення результатів невиїзних
документальних, виїзних планових та
позапланових перевірок з питань
дотримання податкового, валютного та
іншого законодавства, затвердженого
Наказом ДПА України №327 від 10.08.2005 року
(із наступними змінами та
доповненнями).

Як вбачається з матеріалів справи,
податкове повідомлення - рішення від
28.12.2010 р. №/0 в порушення наведених
вище норм прийнято через 6 місяців
після складання акту перевірки від
29.06.2010 року.

Одночасно суд вважає за необхідне
зазначити, що збільшити визначене у
встановленому порядку податкове
зобов'язання податковий орган мав
право ще під час розгляду скарг на
податкові повідомлення, як то
передбачено п. 9 Порядку подання та
розгляду скарг платників податків
органами державної податкової служби,
затвердженого наказом ДПА України від
11 грудня 1996 року N 29 (з наступними
змінами та доповненнями). Як видно з
Рішення про результати розгляду скарг
ні Тернопільська ОДПІ під час розгляду
первинних скарг, ні ДПА в
Тернопільській області та ДПА України
під час розгляду повторних скарг таким
правом не скористалась, а інших
випадків коли податковий орган може до
застосувати штрафні санкції чи
податкове зобов'язання чинним
законодавством не встановлено. За
наведених обставин, позовні вимоги в
частині скасування податкового
повідомлення-рішення від 28.12.2010 р.
№/0 підтверджені належними та
допустимими доказами і підлягають до
задоволення. Щодо інших позовних вимог,
суд вважає, що в задоволенні їх слід
відмовити.

А тому висновки суду першої інстанції
відповідають нормам матеріального та
процесуального права.

На підставі наведеного колегія судів
прийшла до висновку, що судом першої
інстанції, при винесені оскаржуваної
постанови вірно дано правову оцінку
обставинам справі та ухвалено судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права,
що згідно ст. 200 КАС України є підставою
для залишення апеляційної скарги без
задоволення, а постанови суду першої
інстанції без змін.

Керуючись ч. 3 ст. 160, ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205,
206, 254 КАС України колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційні скарги товариства з
обмеженою відповідальністю
«Авто-Сервер», Тернопільської
об'єднаної державної податкової
інспекції - залишити без задоволення.

Постанову Тернопільського окружного
адміністративного суду від 21.03.2011 року
у справі № 2-а-1970/404/11 - залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого
адміністративного суду у порядку
адміністративного судочинства
протягом двадцяти днів шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції.

Головуючий
В.В. Ніколін

Судді
О.М. Гінда

В.Я. Качмар