Справа № 2а-8760/10/1470
Суддя: Бившева Л.І.
Дата ухвалення: 2014-06-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"18" червня 2014 р. м. Київ
К/9991/64555/11

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

Головуючого: Бившевої Л.І.,

суддів: Лосєва А.М., Шипуліної Т.М.,

розглянувши в порядку письмового
провадження касаційну скаргу
Вознесенської об'єднаної державної
податкової інспекції у Миколаївській
області

на постанову Миколаївського окружного
адміністративного суду від 10 березня
2011 року

та ухвалу Одеського апеляційного
адміністративного суду від 21 липня 2011
року

у справі №2а-8760/10/1470

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «Укртан»

до 1. Вознесенської об'єднаної
державної податкової інспекції у
Миколаївській області,

2. Головного управління Державного
казначейства України у Миколаївській
області

про визнання неправомірною
бездіяльності та стягнення бюджетної
заборгованості податку на додану
вартість, -

В С Т А Н О В И Л А :

Товариство з обмеженою
відповідальністю «Укртан» (далі -
позивач) звернулось до суду з позовом
до Вознесенської об'єднаної державної
податкової інспекції у Миколаївській
області (далі - відповідач-1), Головного
управління Державного казначейства
України у Миколаївській області (далі -
відповідач 2) про визнання
неправомірною бездіяльності
Вознесенської ОДПІ у Миколаївській
області щодо невідшкодування сум
податку на додану вартість з
державного бюджету; стягнення з
Державного бюджету України на користь
ТОВ «Укртан» 465298,60 грн.

Постановою Миколаївського окружного
адміністративного суду від 10 березня
2011 року позовні вимоги задоволено.
Визнано неправомірною бездіяльність
Вознесенської ОДПІ у Миколаївській
області щодо невідшкодування з
державного бюджету ТОВ «Укртан» 465298,60
грн. податку на додану вартість.
Стягнуто з Державного бюджету України
на користь ТОВ «Укртан» 465298,60 грн.
податку на додану вартість. Стягнуто з
Державного бюджету України на користь
ТОВ «Укртан» 1700,00 грн. в рахунок
відшкодування сплаченого судового
збору.

Ухвалою Одеського апеляційного
адміністративного суду від 21 липня 2011
року постанову Миколаївського
окружного адміністративного суду від 10
березня 2011 року залишено без змін.

В касаційній скарзі Вознесенська ОДПІ
у Миколаївській області, посилаючись
на порушення судами першої та
апеляційної інстанції норм
матеріального права, просить скасувати
постанову Миколаївського окружного
адміністративного суду від 10 березня
2011 року та ухвалу Одеського
апеляційного адміністративного суду
від 21 липня 2011 року.

Заслухавши доповідь судді - доповідача,
перевіривши доводи касаційної скарги
щодо дотримання правильності
застосування судами першої та
апеляційної інстанцій норм
матеріального права, правової оцінки
обставин у справі, колегія суддів,
враховуючи межі касаційної скарги,
дійшла висновку, що касаційна скарга
задоволенню не підлягає з наступних
підстав.

Судами попередніх інстанцій
встановлено наступне.

На підставі акту перевірки від 23 травня
2008 року № 10-23/3175587, за висновками якого
позивачем були порушені вимоги пункту
1.8 статті 1, підпункту 7.2.1 пункту 7.2
статті 7, підпунктів 7.4.1, 7.4.5 пункту 7.4
статті 7, підпункту 7.5.1 пункту 7.5 статті 7
Закону України «Про податок на додану
вартість», Вознесенською ОДПІ у
Миколаївській області було прийняте
податкове повідомлення-рішення №
/0 від 26 травня 2008 року про
завищення ТОВ «Укртан» бюджетного
відшкодування з податку на додану
вартість за період з листопада 2007 року
по лютий 2008 року у загальній сумі 465298,60
грн.

Постановою Господарського суду
Миколаївської області від 07 жовтня 2008
року, залишеною без змін ухвалою
Одеського апеляційного
адміністративного суду від 20 жовтня 2009
року та ухвалою Вищого
адміністративного суду України від 23
лютого 2011 року, у справі №6/471/08 (№
22а-15530/2008) за позовом ТОВ «Укртан» до
Вознесенської ОДПІ у Миколаївській
області про скасування податкового
повідомлення-рішення позов було
задоволено. Скасовано податкове
повідомлення-рішення Вознесенської
ОДПІ у Миколаївській області № /0
від 26 травня 2008 року.

Суд першої інстанції, задовольняючи
позовні вимоги, з висновками якого
погодився суд апеляційної інстанції,
виходив з того, що у справі №6/471/08 (№
22а-15530/2008) судами вже надана належна
правова оцінка обставинам щодо
відсутності порушень позивачем вимог
пункту 1.8 статті 1, підпункту 7.2.1 пункту
7.2 статті 7, підпунктів 7.4.1, 7.4.5 пункту 7.4
статті 7, підпункту 7.5.1 пункту 7.5 статті 7
Закону України «Про податок на додану
вартість» та правомірності заявленої
ним суми бюджетного відшкодування за
період з листопада 2007 року по лютий 2008
року у загальній сумі 465298,60 грн. та, як
наслідок, наявності підстав для
задоволення позовних вимог у даній
справі про стягнення суми бюджетного
відшкодування у відповідності до
приписів частини 1 статті 72, частини 5
статті 254, статті 255 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Колегія суддів погоджується з
висновками судів попередніх інстанцій,
з огляду на наступне.

Постановою Господарського суду
Миколаївської області від 07 жовтня 2008
року у справі №6/471/08 (№ 22а-15530/2008),
залишеною без змін ухвалою Одеського
апеляційного адміністративного суду
від 20 жовтня 2009 року та ухвалою Вищого
адміністративного суду України від 23
лютого 2011 року, позов було задоволено
та скасовано податкове
повідомлення-рішення Вознесенської
ОДПІ у Миколаївській області № /0
від 26 травня 2008 року.

Відповідно до частини 1 статті 72
Кодексу адміністративного судочинства
України обставини, встановлені судовим
рішенням в адміністративній, цивільній
або господарській справі, що набрало
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Порядок визначення суми податку, що
підлягає сплаті (перерахуванню) до
Державного бюджету України або
відшкодуванню з Державного бюджету
України (бюджетному відшкодуванню), та
строки проведення розрахунків
визначені пунктом 7.7 статті 7 Закону
України «Про податок на додану
вартість» (в редакції, яка діяла на
момент виникнення спірних
правовідносин). Саме нормами
зазначеного пункту Закону регулюються
всі питання, пов'язані із порядком
визначення суми податку, що підлягає
сплаті (перерахуванню) до Державного
бюджету України або відшкодуванню з
Державного бюджету України (бюджетному
відшкодуванню), та строки проведення
розрахунків.

Відповідно до абзацу 1 підпункту 7.7.1
пункту 7.7 статті 7 Закону України «Про
податок на додану вартість» (в
редакції, яка діяла на момент
виникнення спірних правовідносин) сума
податку, що підлягає сплаті
(перерахуванню) до бюджету або
бюджетному відшкодуванню,
визначається як різниця між сумою
податкового зобов'язання звітного
податкового періоду та сумою
податкового кредиту такого звітного
податкового періоду.

При від'ємному значенні суми,
розрахованої згідно з підпунктом 7.7.1
цього пункту, така сума враховується у
зменшення суми податкового боргу з
цього податку, що виник за попередні
податкові періоди (у тому числі
розстроченого або відстроченого
відповідно до закону), а при його
відсутності - зараховується до складу
податкового кредиту наступного
податкового періоду (абзац 3 підпункту
7.7.1 пункту 7.7 статті 7 вищезазначеного
Закону).

Згідно підпункту «а» підпункту 7.7.2
пункту 7.7 статті 7 цього ж Закону (в
редакції, яка діяла на момент
виникнення спірних правовідносин),
якщо у наступному податковому періоді
сума, розрахована згідно з підпунктом
7.7.1 цього пункту, має від'ємне значення,
то бюджетному відшкодуванню підлягає
частина такого від'ємного значення, яка
дорівнює сумі податку, фактично
сплаченій отримувачем товарів (послуг)
у попередніх податкових періодах
постачальникам таких товарів (послуг).

За приписами підпункту 7.7.4 пункту 7.7
статті 7 Закону України «Про податок на
додану вартість» (в редакції, яка діяла
на момент виникнення спірних
правовідносин) платник податку, який
має право на одержання бюджетного
відшкодування та прийняв рішення про
повернення повної суми бюджетного
відшкодування, подає відповідному
податковому органу податкову
декларацію та заяву про повернення
такої повної суми бюджетного
відшкодування, яка відображається у
податковій декларації. При цьому
платник податку в п'ятиденний термін
після подання декларації податковому
органу подає органу Державного
казначейства України копію декларації,
з відміткою податкового органу про її
прийняття, для ведення реєстру
податкових декларацій у розрізі
платників. До декларації додаються
розрахунок суми бюджетного
відшкодування, копії погашених
податкових векселів (податкових
розписок), у разі їх наявності, та
оригіналів п'ятих основних аркушів
(примірників декларанта) вантажних
митних декларацій, у разі наявності
експортних операцій. Форма заяви про
відшкодування та форма розрахунку суми
бюджетного відшкодування визначаються
за процедурою, встановленою
центральним податковим органом.

Згідно з положеннями підпункту 7.7.5
пункту 7.7 статті 7 вищезазначеного
Закону (в редакції, яка діяла на момент
виникнення спірних правовідносин)
протягом 30 днів, наступних за днем
отримання податкової декларації,
податковий орган проводить
документальну невиїзну перевірку
(камеральну) заявлених у ній даних. За
наявності достатніх підстав вважати,
що розрахунок суми бюджетного
відшкодування було зроблено з
порушенням норм податкового
законодавства, податковий орган має
право протягом такого ж строку
провести позапланову виїзну перевірку
(документальну) платника для
визначення достовірності нарахування
такого бюджетного відшкодування.
Податковий орган зобов'язаний у
п'ятиденний термін після закінчення
перевірки надати органу державного
казначейства висновок із зазначенням
суми, що підлягає відшкодуванню з
бюджету.

На підставі отриманого висновку
відповідного податкового органу орган
державного казначейства надає
платнику податку зазначену у ньому
суму бюджетного відшкодування шляхом
перерахування коштів з бюджетного
рахунку на поточний банківський
рахунок платника податку в
обслуговуючому банку протягом п'яти
операційних днів після отримання
висновку податкового органу (підпункт
7.7.6 пункту 7.7 статті 7 цього ж Закону (в
редакції, яка діяла на момент
виникнення спірних правовідносин)).

Абзацом 2 підпункту 7.7.8 пункту 7.7 статті
7 Закону України «Про податок на додану
вартість» (в редакції, яка діяла на
момент виникнення спірних
правовідносин) встановлено, що після
закінчення процедури
адміністративного або судового
оскарження податковий орган протягом
п'яти робочих днів, наступних за днем
отримання відповідного рішення,
зобов'язаний надати органу державного
казначейства висновок із зазначенням
суми податку, що підлягає
відшкодуванню з бюджету.

Положеннями абзацу 2 підпункту 5.2.4
пункту 5.2 статті 5 Закону України «Про
порядок погашення зобов'язань
платників податків перед бюджетами та
державними цільовими фондами» (в
редакції, яка діяла на момент
виникнення спірних правовідносин)
встановлено, що при зверненні платника
податків до суду з позовом щодо
визнання недійсним рішення
контролюючого органу податкове
зобов'язання вважається неузгодженим
до розгляду судом справи по суті та
прийняття відповідного рішення.

Виходячи з аналізу вищевикладених
правових норм, після набрання законної
сили судовим рішенням у справі №6/471/08
(№ 22а-15530/2008) Вознесенська ОДПІ у
Миколаївській області мала подати
відповідний висновок до органу
державного казначейства із
зазначенням суми, що підлягає
відшкодуванню з бюджету, а на підставі
отриманого висновку відповідного
податкового органу орган державного
казначейства повинен був перерахувати
цю суму коштів з бюджетного рахунку на
поточний банківський рахунок платника
податку в обслуговуючому банку
протягом п'яти операційних днів після
отримання висновку податкового органу.

Обов'язок, передбачений Законом
України «Про податок на додану
вартість», не був виконаний
Вознесенською ОДПІ у Миколаївській
області, чим були порушені права
позивача.

З урахуванням вищевикладеного, суд
першої інстанції, з висновками якого
погодився суд апеляційної інстанції,
дійшли правомірного висновку про
обґрунтованість позовних вимог.

При цьому, колегія суддів відзначає, що
приймаючи участь у розгляді справи
№6/471/08 (№ 22а-15530/2008) про скасування
податкового повідомлення-рішення №
/0 від 26 травня 2008 року
Вознесенська ОДПІ у Миколаївській
області мала можливість спростувати
доводи ТОВ «Укртан» щодо
неправомірності його прийняття, проте
не зробила цього, а тому не може
спростовувати ці ж обставини при
розгляді справи за позовом між тими ж
сторонами за наслідками скасування.

Доводи касаційної скарги викладеного
не спростовують.

Відповідно до частини 1 статті 224
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

Враховуючи вищевикладене, касаційна
скарга Вознесенської ОДПІ у
Миколаївській області підлягає
залишенню без задоволення, а постанова
Миколаївського окружного
адміністративного суду від 10 березня
2011 року та ухвала Одеського
апеляційного адміністративного суду
від 21 липня 2011 року підлягають
залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 160, 167, 210, 220, 222, 223, 224, 230,
231, ч. 5 ст. 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу Вознесенської
об'єднаної державної податкової
інспекції у Миколаївській області
залишити без задоволення, а постанову
Миколаївського окружного
адміністративного суду від 10 березня
2011 року та ухвалу Одеського
апеляційного адміністративного суду
від 21 липня 2011 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, і
може бути переглянута Верховним Судом
України з підстав, у строк та у порядку,
визначеному статтями 237, 238, 2391 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий:
_____________________ Л.І. Бившева

Судді:
_____________________ А.М. Лосєв

_____________________ Т.М. Шипуліна