Справа № 2016/2а-2719/11
Суддя: Калиновський В.А.
Дата ухвалення: 2014-07-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 липня 2014 р.Справа № 2016/2а-2719/11Колегія
суддів Харківського апеляційного
адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Калиновського В.А.

Суддів: Бенедик А.П. , Водолажської Н.С.

розглянувши в порядку письмового
провадження у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_1 на постанову Ізюмського
міськрайонного суду Харківської
області від 16.06.2014р. по справі №
2016/2а-2719/11

за позовом ОСОБА_1

до Управління Пенсійного фонду
України в Ізюмському районі
Харківської області

третя особа Відділ державної
виконавчої служби Ізюмського
міськрайонного управління юстиції
Харківської області

про визнання протиправними дій та
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень з клопотанням про
поновлення строку подання,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, ОСОБА_1, звернувся до
Ізюмського міськрайонного суду
Харківської області з позовом до
Управління Пенсійного фонду України в
Ізюмському районі Харківської області,
3-тя особа: Відділ державної виконавчої
служби Ізюмського міськрайонного
управління юстиції Харківської
області, в якому просив суд з
урахуванням уточнень:

- постановити рішення, яким визнати
протиправними рішення, дії і
бездіяльність вчинених суб'єктом
владних повноважень щодо невиконання
рішення у справі № 2042/2-а-2719 про
зобов'язання УПФУ в Ізюмському районі
здійснити перерахунок та виплатити
пенсію ОСОБА_1 відповідно до вимог
ст.ст. 50,54 Закону України « Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» у розмірі 6 мінімальних
пенсій за віком та додаткової пенсії за
шкоду, заподіяну здоров'ю у розмірі 50%
мінімальної пенсії за віком з 01.01.2010
року і порушення прав позивача;

- зобов'язати управління Пенсійного
фонду України в Ізюмському районі
Харківської області вчинити певні дії -
відновити припинене з 30.09.2011 року
нарахування державної та додаткової
пенсії за шкоду заподіяну здоров'ю на
виконання постанови Ізюмського
міськрайонного суду від 04.04.2011 року у
справі № 2042/2-а-2719/11 про визнання
протиправною бездіяльності
відповідача по невиконанню приписів
ст.ст. 50,54 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» у розмірі 6 мінімальних
пенсій за віком та додаткової пенсії за
шкоду заподіяну здоров'ю у розмірі 50%
мінімальної пенсії за віком та
зобов'язання здійснити перерахунок та
виплатити пенсію з 01.01.2011 року
відповідно до вимог ст.ст. 50,54 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
у розмірі 6 мінімальних пенсій за віком
та додаткової пенсії за шкоду,
заподіяну здоров'ю у розмірі 50%
мінімальної пенсії за віком;

- стягнути з управління Пенсійного
фонду України в Ізюмському районі
Харківської області 77522,74 грн.
пенсійної виплати за період з 01.01.10 року
по 30.09.2011 року нарахованої на виконання
постанови Ізюмського міськрайонного
суду Харківської області від 04.04.2011року
у справі № 2042/2-а-2719/11 про визнання
протиправної бездіяльності
відповідача по невиконанню приписів
ст.ст. 50,54 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» у розмірі 6 мінімальних
пенсій за віком та додаткової пенсії за
шкоду заподіяну здоров'ю у розмірі 50%
мінімальної пенсії за віком та
зобов'язання здійснити перерахунок та
виплатити пенсію з 01.01.2010 року,
відповідно до вимог ст. ст. 50,54 Закону
України « Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»,
у розмірі 6 мінімальних пенсій за віком
та додаткової пенсії за шкоду,
заподіяну здоров'ю у розмірі 50%
мінімальної пенсії;

- зобов'язати управління Пенсійного
фонду України в Ізюмському районі
Харківської області подати у
встановлений судом строк звіт про
виконання судового рішення;

- задовольнити клопотання та поновити
строк подання заяви;

- розгляд справи провести без його
участі.

Постановою Ізюмського міськрайонного
суду Харківської області від 16.06.2014
року відмовлено у задоволенні
зазначеного адміністративного позову.

Не погодившись з постановою суду
першої інстанції, позивачем подано
апеляційну скаргу, в якій він просить
скасувати оскаржувану постанову та
прийняти нову, якою задовольнити
позовні вимоги.

В обґрунтування вимог апеляційної
скарги позивач посилається на
невідповідність висновків суду першої
інстанції обставинам справи, з
обставин і обґрунтувань, викладених в
апеляційній скарзі.

В судове засідання апеляційної
інстанції сторони не прибули, були
належним чином повідомлені про дату,
час і місце судового засідання.

Враховуючи неприбуття жодної з осіб,
які беруть участь у справі, у судове
засідання, хоча вони були належним
чином повідомлені про дату, час і місце
судового засідання, колегія суддів на
підставі п. 2 ч. 1 ст. 197 Кодексу
адміністративного судочинства України
вважає за можливе розглянути справу в
порядку письмового провадження за
наявними в справі матеріалами.

Колегія суддів, заслухавши
суддю-доповідача, перевіривши рішення
суду та доводи апеляційної скарги,
дослідивши матеріали справи, вважає,
що апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та
підтверджено у суді апеляційної
інстанції, що постановою Ізюмського
міськрайонного суду Харківської
області від 04 квітня 2011 року у справі №
2042/2-а-2719/11 за адміністративним позовом
ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду
України в Ізюмському районі
Харківської області ( далі УПФ) позовні
вимоги позивача були задоволені.
Визнано дії УПФ у здійснені
перерахунку, нарахуванні та виплаті
державної та додаткової пенсії згідно
норм ст. 50 та ст. 54 Закону України « Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи»
незаконними.

Зобов'язано УПФ провести перерахунок
та виплатити державну та додаткову
пенсію за шкоду заподіяну здоров'ю
ОСОБА_1 з 01.01.2010 року у відповідності зі
ст.ст. 50,54 Закону України « Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» виходячи з розміру
мінімальної пенсії за віком,
встановленого у ч. 1 ст. 28 Закону України
« Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» з урахуванням
визначеного законодавством
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність» ( а.с.24-26).

Ухвалою колегії суддів Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 26 квітня 2011 року постанова
Ізюмського міськрайонного суду від
04.04.2011 року у справі № 2042/2-а-2719/11
залишена без змін ( а.с.33-35).

На виконання постанови суду 20.09.2011 року
видано виконавчий лист про
зобов'язання УПФ провести перерахунок
та виплатити позивачу державну та
додаткову пенсію за шкоду заподіяну
здоров'ю ( а.с.45).

Підставою для звернення позивача з
вищезазначеними позовними вимогами
фактично було невиконання
відповідачем рішення суду, яке
вступило в законну силу.

Суд першої інстанції, відмовляючи в
задоволенні позову, виходив з того, що
чинним законодавством України не
передбачено право суду приймати
рішення про зобов'язання виконати інше
рішення суду.

Колегія суддів погоджується з такими
висновками суду першої інстанції, з
огляду на наступне.

Вищий адміністративний суд України
листом від 09.01.2013р. №28/12/13-13 встановив,
що згідно ч.1 ст. 267 КАС України, суд, який
ухвалив судове рішення в
адміністративній справі, має право
зобов'язати суб'єкта владних
повноважень, не на користь якого
ухвалене судове рішення, подати у
встановлений судом строк звіт про
виконання судового рішення.

Цій нормі кореспондують положення абз.
7 п.4 ч.1 ст. 163, абз.4 ч.1 ст. 207 КАС України,
згідно з якими в резолютивній частині
постанови суду першої чи апеляційної
інстанції зазначається встановлений
судом строк для подання суб'єктом
владних повноважень - відповідачам до
суду першої інстанції звіт про
виконання постанови, якщо вона вимагає
вчинення певних дій. Встановити
судовий контроль за виконанням рішення
суб'єктом владних повноважень -
відповідачем у справі суд першої чи
апеляційної інстанції може під час
прийняття постанови по справі. Такий
контроль здійснюється судом першої
інстанції шляхом зобов'язання надати
звіт про виконання судового рішення,
розгляду поданого звіту на виконання
суду першої та апеляційної, чи
касаційної інстанції, а вразі
неподання такого звіту - встановленням
нового строку для його подання та
накладення штрафу. У разі звернення
позивача з заявою про зобов'язання
відповідача подати звіт про виконання
судового рішення, після прийняття
постанови у справі, суд ухвалою
відмовляє в задоволенні такої заяви.

При цьому ні Кодексом
адміністративного судочинства
України, ні Законом України «Про
виконавче провадження» не передбачено
право суду зобов'язати суб'єкта владних
повноважень подати у встановлений
судом строк звіт про виконання
судового рішення, а також відповідно до
норм Кодексу адміністративного
судочинства України , такі функції на
адміністративний суд не покладено.

Враховуючи викладене, колегія суддів
зазначає, що суд першої інстанції
обґрунтовано дійшов висновку про
незаконність вимог щодо встановлення
місячного строку для подання
Управління Пенсійного фонду України в
Ізюмському районі Харківської області
до суду звіту про виконання постанови.

Відповідно до п. 2.1. Положення про
управління Пенсійного фонду України в
районах, містах, районах у містах, а
також у містах та районах,
затвердженого Постанової правління
Пенсійного фонду України від 30.04.2002 N 8-2
основними завданнями Управління є:

1) ведення обліку осіб, які підлягають
загальнообов'язковому державному
соціальному страхуванню;

2) стягнення у передбаченому
законодавством порядку своєчасно не
нарахованих та/або не сплачених сум
страхових внесків та інших платежів;

3) призначення (перерахунок) пенсій,
щомісячного довічного утримання
суддям у відставці та підготовка
документів для їх виплати;

4) забезпечення своєчасного і в повному
обсязі фінансування та виплати
пенсій, допомоги на поховання та інших
виплат, які згідно із законодавством
здійснюються за рахунок коштів Фонду
та інших джерел, визначених
законодавством;

5) ефективне та цільове використання
коштів Фонду, інших коштів,
призначених для виплати пенсій та
щомісячного довічного грошового
утримання суддям у відставці,
удосконалення методів фінансового
планування, звітності та системи
контролю за витрачанням коштів,
призначених для пенсійного
забезпечення.

Законодавством закріплено, що рішення
Пенсійного фонду України, прийняті у
межах його компетенції, є обов'язковими
для виконання центральними та
місцевими органами виконавчої влади,
органами місцевого самоврядування,
підприємствами, установами та
організаціями всіх форм власності та
громадянами.

Умови і порядок виконання рішень судів
та інших органів (посадових осіб), що
відповідно до закону підлягають
примусовому виконанню у разі
невиконання їх у добровільному
порядку, визначає Закон України «Про
виконавче провадження».

Згідно ст. 1 зазначеного Закону
виконавче провадження, як завершальна
стадія судового провадження та
примусове виконання рішень інших
органів (посадових осіб) - це сукупність
дій органів і посадових осіб,
зазначених у цьому Законі, спрямованих
на примусове виконання рішень судів та
інших органів (посадових осіб), які
здійснюються на підставах, у спосіб та
в межах повноважень, визначених цим
Законом, іншими нормативно-правовими
актами, виданими відповідно до цього
Закону та інших законів, а також
рішеннями, що відповідно до цього
Закону підлягають примусовому
виконанню (далі - рішення).

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про
виконавче провадження» примусове
виконання рішень в Україні
покладається на Державну виконавчу
службу, яка входить до системи органів
Міністерства юстиції України.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про
державну виконавчу службу» завданням
державної виконавчої служби є
своєчасне, повне і неупереджене
примусове виконання рішень,
передбачених законом.

Таким чином, відповідач у справі -
суб'єкт владних повноважень, на якого
чинним законодавством України
покладений обов'язок по примусовому
виконанню рішень.

Частиною 2 статті 4 Закону України «Про
державну виконавчу службу»
передбачено, що державний виконавець є
представником влади і здійснює
примусове виконання судових рішень,
постановлених іменем України, та
рішень інших органів (посадових осіб),
виконання яких покладено на державну
виконавчу службу, у порядку
передбаченому законом.

Згідно ч. 1 та ч. 2 ст. 11 Закону України
«Про виконавче провадження» державний
виконавець зобов'язаний вживати
передбачених цим Законом заходів
примусового виконання рішень,
неупереджено, своєчасно і в повному
обсязі вчиняти виконавчі дії.

Державний виконавець: здійснює заходи,
необхідні для своєчасного і в повному
обсязі виконання рішення, зазначеного
в документі на примусове виконання
рішення (далі - виконавчий документ), у
спосіб та в порядку, встановленому
виконавчим документом і цим Законом;
надає сторонам виконавчого
провадження та їх представникам
можливість ознайомитися з матеріалами
виконавчого провадження; розглядає
заяви сторін та інших учасників
виконавчого провадження і їхні
клопотання; заявляє в установленому
порядку про самовідвід за наявності
обставин, передбачених цим Законом;
роз'яснює сторонам їхні права і
обов'язки.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про
виконавче провадження» примусове
виконання рішень здійснюється
державною виконавчою службою на
підставі виконавчих документів,
визначених цим Законом.

Постановою Кабінету Міністрів України
від 03.08.2011 року №845 затверджено Порядок
виконання рішень про стягнення коштів
державного та місцевих бюджетів або
бюджетних установ або боржників (далі -
Порядок №845).

Відповідно до пунктів 25-29 Порядку №845 в
редакції, яка діяла на момент
виникнення спірних правовідносин,
державний виконавець виносить
протягом трьох робочих днів з дня
надходження до нього виконавчого
документа постанову про відкриття
виконавчого провадження, в якій
зазначає, зокрема, про необхідність
самостійного виконання боржником
рішення про стягнення коштів з його
рахунків і подання відповідних
підтверджуючих документів або подання
боржником повідомлення про коди
програмної класифікації видатків та
кредитування державного бюджету (коди
тимчасової класифікації видатків та
кредитування місцевих бюджетів) і
економічної класифікації видатків
бюджету , за якими здійснюватиметься
безспірне списання коштів з його
рахунків, чи реквізитів рахунків, на
яких наявні кошти для безспірного
списання.

Боржник для виконання рішення про
стягнення коштів з його рахунків
отримує належним чином завірені
державним виконавцем копії матеріалів
виконавчого провадження, які подаються
до виконання відповідно до порядку
казначейського обслуговування
державного або місцевих бюджетів за
видатками.

На підставі зазначеного повідомлення
боржника державний виконавець подає
органові Казначейства платіжні вимоги
для стягнення коштів з рахунків
боржника (далі - платіжні вимоги) згідно
з пунктом 33 цього Порядку.

Примусове виконання рішень про
стягнення коштів з рахунків боржника
здійснюється після закінчення строку,
передбаченого для самостійного
виконання таких рішень, у разі не
подання боржником повідомлення,
зазначеного у пункті 25 цього Порядку,
або подання повідомлення, що містить
недостовірну інформацію, або
недостатнього обсягу коштів на
рахунках боржника.

У разі встановлення факту наявності у
боржника необхідних для виконання
рішення про стягнення коштів з його
рахунків бюджетних асигнувань або
фактичних власних надходжень
державний виконавець подає органові
Казначейства платіжні вимоги згідно з
пунктом 33 цього Порядку.

Державний виконавець накладає арешт на
рахунки боржника, відкриті в органі
Казначейства, які встановлюються у
процесі проведення виконавчих дій.

Орган Казначейства приймає до
виконання постанову державного
виконавця про арешт рахунків боржника,
оформлену в установленому порядку, із
зазначенням найменування боржника,
номерів його рахунків, відкритих в
органі Казначейства, та суми коштів,
яка підлягає арешту та стягненню.

Арешт накладається на реєстраційні і
спеціальні реєстраційні рахунки
боржника.

У разі накладення арешту на окремий
рахунок боржника або за окремим кодом
економічної класифікації видатків
бюджету рахунка боржника державний
виконавець у постанові про арешт
рахунків боржника може зазначити номер
такого рахунка чи коду.

У разі відсутності відкритих
асигнувань за відповідними кодами
програмної класифікації видатків та
кредитування державного бюджету
(кодами тимчасової класифікації
видатків та кредитування місцевих
бюджетів) і економічної класифікації
видатків бюджету , за якими
здійснюватиметься безспірне списання
коштів з рахунків боржника, платіжні
вимоги для стягнення коштів із
зазначених рахунків повертаються
разом з постановою про арешт рахунків
боржника відповідно до абзацу другого
пункту 28 цього Порядку.

Пунктом 30 Порядку №845 визначено, що у
разі недостатності або відсутності
коштів на рахунках боржника,
необхідних для виконання рішення про
стягнення коштів із зазначених
рахунків, на виконання якого прийнято
постанову про арешт рахунків боржника,
боржник може здійснити з метою
виконання такого рішення за
погодженням з державним виконавцем
операції, пов'язані з перерозподілом
коштів, на підставі відповідних
документів, поданих ним до органу
Казначейства.

Зі змісту наведених вище положень
Закону та Порядку №845 вбачається, що у
разі неможливості виконання боржником
рішення суду у повному обсязі на
державного виконавця покладається
обов'язок встановити факт наявності
або відсутності у боржника необхідних
для виконання рішення про стягнення
коштів з його рахунків бюджетних
асигнувань або фактичних власних
надходжень.

Судом встановлено, що 26.09.2011 державним
виконавцем винесено постанову про
відкриття виконавчого провадження та
направлено сторонам за вих. № 18415.

Згідно повідомлення, управління ПФУ в
Ізюмському районі Харківської області
на виконання рішення суду здійснило
перерахунок пенсії ОСОБА_1 з 01.01.2010 року
як інваліду 3 групи ЧАЕС відповідно до
ст.ст. 50, 54 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" виходячи з розміру
мінімальної пенсії за віком,
встановленого ч.1 ст.28 Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування", з урахуванням
визначеного законодавством
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність, з урахуванням
фактично сплачених сум та передано на
виплату на жовтень місяць 2011 року.
Передбачається, що фінансове
забезпечення державних соціальних
гарантій здійснюється за рахунок
коштів Державного бюджету України.
Тому нарахована сума буде виплачена за
умови бюджетного фінансування.

На підставі вищевикладеного 27.06.2012
державним виконавцем винесено
постанову про закінчення виконавчого
провадження відповідно до п. 11 ч. 1 ст.49
Закону України «Про виконавче
провадження», копії якої за вих. №27856
направлено сторонам виконавчого
провадження та до Ізюмського
міськрайсуду разом з виконавчим
документом.

За приписами частини 9 статті 267 Кодексу
адміністративного судочинства України
особа - позивач, на користь якої
ухвалено постанову суду, має право
подати до суду першої інстанції заяву
про визнання протиправними рішень, дій
чи бездіяльності вчинених суб'єктом
владних повноважень - відповідачем на
виконання такої постанови суду або
порушення прав позивача, підтверджених
такою постановою суду. Таку заяву може
бути подано протягом десяти днів з дня,
коли позивач дізнався або повинен був
дізнатися про порушення своїх прав,
свобод, чи інтересів, але не пізніше дня
завершення строку пред'явлення
виконавчого листа , виданого за
відповідною постановою суду. І лише у
разі відповідності заяви вимогам,
визначеним ст. 267 Кодексу
адміністративного судочинства
України, вона підлягає розгляду та
вирішенню в порядку письмового
провадження або в судовому засіданні
на розсуд суду протягом 10 днів з дня її
отримання. При цьому у разі
невідповідності заяви визначеним
вимогам вона ухвалою суду повертається
заявнику.

Згідно ч. ч. 2,3 ст. 14 Кодексу
адміністративного судочинства України
постанови та ухвали суду в
адміністративних справах, що набрали
законної сили, є обов'язковими до
виконання на свій території України.
Невиконання судових рішень тягне за
собою відповідальність, встановлену
законом. Положеннями ст. 255 Кодексу
адміністративного судочинства України
встановлено, що постанова або ухвала
суду, яка набрала законної сили є
обов'язковою для осіб, які беруть
участь у справі, для їхніх
правонаступників, а також для всіх
органів, підприємств, установ та
організацій, посадових чи службових
осіб, інших фізичних осіб і підлягає
виконанню на всій території України.
Обставини, які були встановлені
постановою, що набрала законної сили, в
одній адміністративній справі не
можуть оспорюватись в іншій судовій
справі за участю тих самих сторін.

Згідно з ч. 2 ст. 257 Кодексу
адміністративного судочинства України
судове рішення, яке набрало законної
сили або яке належить виконати негайно,
є підставою для його виконання. За
приписами ст. 257 Кодексу
адміністративного судочинства України
примусове виконання судових рішень в
адміністративних справах здійснюється
в порядку встановленому Законом
України « Про виконавче провадження».

Фактично позивач просить зобов'язати
відповідача виконати рішення суду, яке
вже набрало законної силу і в силу
приписів статей 14 та 255 Кодексу
адміністративного судочинства України
повинно виконуватись відповідачем без
ухвалення будь - яких додаткових
судових рішень.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції, що
чинним законодавством України не
передбачено право суду приймати
рішення про зобов'язання виконати інше
рішення суду.

Крім цього, згідно позиції Верховного
суду України, викладеній в постанові
від 28.10.2008 року прийнятій у справі за
позовом до УПФ в Овруцькому районі
Житомирської області, УПтаСЗН
Житомирської обласної державної
адміністрації, обласного центру
нарахування виплати пенсії та
допомоги, Головного управління праці
та соціального захисту населення
Житомирської обласної державної
адміністрації про стягнення сум
виплат, передбачених Законом України «
Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», зазначено,
що відповідно до статей 21,105,162 Кодексу
адміністративного судочинства України
адміністративний позов може містити
вимоги щодо визнання незаконними
рішень, дій чи бездіяльності
відповідача, зобов'язання його вчинити
певні дії, відшкодувати шкоду,
заподіяну незаконним рішенням, дією чи
бездіяльністю.

Як вбачається з аналізу статей Закону
України "Про виконавче провадження"
забезпечення виконання рішення суду в
примусовому порядку займаються
державні виконавці державної
виконавчої служби.

На думку колегії суду, ситуація при
якій одним судовим рішенням
встановлюється зобов'язання виконати
інше судове рішення є недоцільною,
оскільки судове рішення є обов'язковим
до виконання в силу імперативних
приписів Конституції України та
процесуальних кодексів і не потребує
додаткового підтвердження шляхом
прийняття ще одного судового рішення
про зобов'язання виконати інше судове
рішення.

Така правова конструкція може
призвести до прийняття нескінченної
кількості судових рішень щодо
зобов'язання виконати раніше прийняті
судові рішення.

Позивач у передбачений законом спосіб
за захистом своїх порушених прав щодо
виконання рішення суду із скаргами на
дії державних виконавців не звертався,
доказів, якими б підтверджувалось
порушення прав останнього
бездіяльністю відповідача не надано.

Згідно ст. 19 Конституції України,
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі і в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
Законами України.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України, у
справах щодо оскарження дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень суд перевіряє чи вчинені
вони на підставі, у межах повноважень
та у спосіб, визначений Конституцією і
законами України.

Виходячи з наведеного, а також
системного аналізу вищевказаних норм
права, колегія суддів приходить до
висновку, що при здійсненні своїх
повноважень відповідач діяв на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачений Конституцією
та законами України.

Враховуючи викладене, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції, що позовні вимоги не
обґрунтовані та такі, що не підлягають
задоволенню.

Отже, колегія суддів переглянувши
рішення суду першої інстанції, вважає,
що при його прийнятті суд дійшов
вичерпних юридичних висновків щодо
встановлення обставин справи і
правильно застосував до спірних
правовідносин сторін норми
матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги з наведених
підстав висновків суду не
спростовують.

Відповідно до ст. 159 КАС України, судове
рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин в адміністративній
справі, підтверджених тими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

Згідно ч. 1 ст. 200 КАС України, суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Зважаючи на встановлені обставини
справи, колегія суддів дійшла висновку,
що постанова Ізюмського
міськрайонного суду Харківської
області від 16.06.2014 року по справі
№2016/2а-2719/11 прийнята з дотриманням норм
чинного процесуального та
матеріального права і підстав для її
скасування не виявлено.

Керуючись ст. 160, 167, 195, 196, 197, 198, 200, п. 1 ч.
1 ст. 205, 206, 209, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без
задоволення.

Постанову Ізюмського міськрайонного
суду Харківської області від 16.06.2014р.
по справі № 2016/2а-2719/11 залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили.

Головуючий суддя (підпис)Калиновський
В.А.Судді(підпис) (підпис) Бенедик А.П.
Водолажська Н.С.