Справа № 2а-4151/10/2070
Суддя: Карась О.В.
Дата ухвалення: 2014-06-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 червня 2014 року
м. Київ К/9991/19312/11

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

Карася О.В. (головуючого), Голубєвої
Г.К., Рибченка А.О.,

розглянувши у попередньому судовому
засіданні касаційну скаргу Керуючого
Приватного підприємства "Гера" і "К"
Булатової Клавдії Іванівни на
постанову Харківського окружного
адміністративного суду від 04.11.2010 та
ухвалу Харківського апеляційного
адміністративного суду від 10.03.2011 у
справі № 2а-4151/10/2070

за позовом Керуючого Приватного
підприємства "Гера" і "К" Булатової
Клавдії Іванівни

до Чугуївської об'єднаної
державної податкової інспекції
Харківської області

третя особа Приватне підприємство
"Гера" і "К"

про визнання недійсним
рішень про застосування штрафних
санкцій,-

В С Т А Н О В И В:

Керуючий підприємства звернувся до
суду з позовом до Державної податкової
інспекції, у якому заявлено вимоги про
визнання недійсними рішень від 26.11.2009 №
та від 26.11.2009 № про
застосування до Підприємства штрафних
(фінансових) санкцій у сумі 2 730,75 грн. та
у сумі 1 844,75 грн. відповідно.

Постановою суду першої інстанції,
залишеною без змін ухвалою
апеляційного суду, у задоволенні
позову відмовлено.

Не погодившись із судовими рішеннями
першої та апеляційної інстанцій,
позивач подав касаційну скаргу, де
посилаючись на порушення судами норм
матеріального та процесуального права,
просить судові рішення скасувати та
направити справу на новий розгляд.

Касаційна скарга обґрунтована
процедурними порушеннями, допущеними
відповідачем під час проведення
перевірки, а отже, на думку позивача,
рішення про застосування штрафних
(фінансових) санкцій, що прийняті на
підставі висновків такої перевірки, є
незаконними.

У поданих запереченнях на скаргу
державна податкова інспекція просить
її відхилити з мотивів
необґрунтованості.

У відповідності до вимог ст. 55 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд допустив заміну відповідача -
Чугуївської об'єднаної державної
податкової інспекції Харківської
області на її правонаступника -
Чугуївську об'єднану державну
податкову інспекцію Головного
управління Міндоходів у Харківській
області.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши доповідь судді, перевіривши
повноту встановлених обставин справи
та правильність їх юридичної оцінки
судами, Вищий адміністративний суд
України не вбачає підстав для
задоволення касаційної скарги.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що 05.11.2009 фахівцями
Державної податкової інспекції було
проведено перевірку господарської
одиниці позивача -магазину, який
розташований по вул. Пушкіна, 28-Г, с.
Мартове Печенізького району
Харківської області щодо дотримання
суб'єктом господарювання порядку
проведення розрахунків за товари
(послуги), вимог регулювання обігу
готівки, наявності торгових патентів і
ліцензій.

У ході зазначеної перевірки фахівцями
відповідача встановлено порушення
позивачем вимог пунктів 1, 2, 5, 12, 13 ст. 3
Закону України від 06.07.1995 № 265/95-ВР "Про
застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг" (далі - Закон № 265/95) та п. 2.6
Положення про ведення касових операцій
у національній валюті в Україні",
затвердженого Постановою правління
Національного банку України від 15.12.2004
№ 637 (далі - Положення № 637), що полягало
у проведенні розрахункової операції
без застосування РРО та невидача
касового чеку на суму 9,50 грн.;
використання незареєстрованої книги
обліку розрахункових операцій (КОРО);
неведенні товарних запасів за місцем
їх реалізації та зберігання (на момент
перевірки відсутні накладні на товар,
який знаходиться в реалізації на суму
567,35 грн.); невідповідності суми
готівкових коштів на місці проведення
розрахунків сумі коштів, яка зазначена
в поточному звіті РРО на суму 64,51 грн.;
неоприбуткуванні готівки в сумі 546,15
грн.

Зазначені порушення зафіксовані у акті
перевірки від 05.11.2009, на підставі якого
ухвалено оспрювані рішення про
застосування штрафних (фінансових)
санкцій.

Як вбачається з матеріалів позовної
заяви та касаційної скарги основним
мотивом для скасування рішень, якими
Підприємству визначено фінансові
санкції, є допущені відповідачем
процедурні порушення порядку
призначення та проведення перевірки.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 9 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Питання правомірності проведення
перевірок на час спірних правовідносин
врегульовано Законом України "Про
державну податкову службу в Україні"
від 04.12.1990 № 509-ХІІ (далі - Закон № 509- XII).
Пунктом 2 ч. 1 ст. 11 цього Закону
встановлено, органи державної
податкової служби у випадках, в межах
своєї компетенції та у порядку
встановлених законами України
здійснюють контроль за додержанням
порядку проведення готівкових
розрахунків за товари (послуги) у
встановленому Законом порядку.

Про здійснення контролю за дотриманням
порядку проведення розрахунків
ідеться в розділі IV (статті 15 - 16) Закону
№ 265/95-ВР. Зокрема, згідно зі ст. 15 цього
Закону такий контроль здійснюється
податковими органами у вигляді
планових та позапланових перевірок
відповідно до законодавства України.
Стосовно планових перевірок РРО, слід
зауважити, що згідно наказу Державної
податкової адміністрації України від
27.05.2008 № 355, яким затверджено Методичні
рекомендації щодо порядку взаємодії
між підрозділами органів державної
податкової служби України при
організації та проведенні перевірок
платників податків, такі перевірки
проводяться за окремими щомісячними
планами податкових органів.

За змістом ч. 7 ст. 111 Закону № 509-XII
перевірки в межах повноважень
податкових органів, визначених
Законами України "Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг", "Про державне
регулювання виробництва і обігу спирту
тилового, коньячного і плодового,
алкогольних напоїв та тютюнових
виробів", а в інших випадках - за
рішенням суду, вважаються
позаплановими перевірками.

Таким чином, усі перевірки РРО (як
планові, так і позапланові),
передбачені Законом № 265/95-ВР, з метою
застосування Закону № 509-XII віднесені
до позапланових перевірок, на які
поширюються "процедурні" правила
проведення таких перевірок.

Згідно зі ст. 11 2 Закону № 509-XII право на
здійснення позапланової перевірки
працівники податкового органу
отримують за умови надання платнику
податків під розписку направлення на
перевірку та копії наказу керівника
податкового органу про проведення
позапланової виїзної перевірки,
оформлених відповідно до вимог
зазначеної норми Закону. Ненадання цих
документів або їх надання з порушенням
встановлених вимог є підставою для
недопущення працівників податкового
органу до проведення виїзної
перевірки.

Отже, законний інтерес платника
податків в проведенні органом
державної податкової служби перевірки
його діяльності з дотриманням умов,
встановлених законом, захищений
наділенням його права не допустити
посадових осіб органу державної
податкової служби до перевірки.

В разі коли платник податків не
скористався цим правом і перевірка
була проведена платник податків має
право оскаржити рішення органу
державної податкової служби, прийняте
за результатами перевірки, з підстав
невідповідності рішення закону чи
компетенції органу державної
податкової служби.

Як встановлено судами першої та
апеляційної інстанцій та вбачається з
матеріалів справи, відповідач мав
законодавчо обґрунтовані підстави для
проведення перевірки. Так, 04.11.2009
співробітникам органу податкової
служби було видано направлення на
перевірку № 12904, яке підтверджує, що
орган державної податкової служби
уповноважує конкретних інспекторів на
здійснення перевірки господарської
одиниці позивача з питань дотримання
суб'єктом господарювання порядку
проведення розрахунків за товари
(послуги), вимог з регулювання обліку
готівки, наявності торгових патентів,
ліцензій.

Направлення на перевірку було
пред'явлене позивачу для ознайомлення
05.11.2009, про що свідчить підпис продавця
господарської одиниці у направленні,
працівники податкового органу були
допущені до проведення перевірки, за
результати якої було складено акт, у
якому зафіксовано допущені позивачем
порушення законодавчо встановлених
правил готівкових розрахунків та який
було підписано продавцем без будь -
яких зауважень.

Таким чином, мотиви позивача щодо дій
контролюючого органу як підстави
скасування рішень є безпідставними,
оскільки допуск до перевірки нівелює
правові наслідки процедурних порушень,
допущених контролюючим органом при
призначенні та проведенні перевірки, і
в подальшому предметом розгляду в суді
має бути лише суть виявлених порушень
податкового та іншого законодавства.

Крім того, як вбачається яз обставин,
встановлених попередніми судовими
інстанціями, посилання позивача на дії
посадових осіб державної податкової
служби щодо проведення перевірки є
також безпідставними з огляду на те, що
відповідач при проведенні
позапланової виїзної документальної
перевірки діяв у межах та у спосіб, що
передбачений Конституцією та законами
України.

Також колегія суддів Вищого
адміністративного суду України також
зазначає про необґрунтованість
посилання позивача на порушення
контролюючим органом Постанови КМУ від
21.05.2009 № 502 "Про тимчасові обмеження
щодо здійснення заходів державного
нагляду у сфері господарської
діяльності на період до 31.12.2010",
оскільки дія Постанови не
розповсюджуються на діяльність
податкових органів щодо перевірок з
питань здійснення контролю за
дотриманням суб'єктами господарювання
встановленого порядку проведення
розрахунків за товари (послуги), вимог з
регулювання обігу готівки, наявності
торгових патентів і ліцензій.

Щодо суті виявлених порушень слід
зазначити наступне.

Згідно з п. 1.3 Порядку оформлення
результатів невиїзних документальних,
виїзних планових та позапланових
перевірок з питань дотримання
податкового, валютного та іншого
законодавства, затвердженого Наказом
Державної податкової адміністрації
України від 10.08.2005 № 327 (втратив
чинність згідно з наказом Державної
податкової адміністрації України від
22.12.2010 № 984), за результатами проведення
невиїзних документальних. виїзних
планових та позапланових перевірок
фінансово-господарської діяльності
суб'єктів господарювання оформляється
акт, а в разі відсутності порушень
податкового, валютного та іншого
законодавства - довідка.

Акт - службовий документ, який
стверджує факт проведення невиїзної
документальної або виїзної планової чи
позапланової перевірки
фінансово-господарської діяльності
суб'єкта господарювання і є носієм
доказової інформації про виявлені
порушення вимог податкового, валютного
та іншого законодавства суб'єктами
господарювання.

Таким чином, акт від 05.11.2009, складений
фахівцями органу податкової служби за
результатами перевірки Підприємства, є
доказом, який підтверджує факт
допущених позивачем правопорушень
правил здійснення розрахункових
операцій, визначених пунктів 1, 2, 5, 12, 13
ст. 3 Закону № 265/95-ВР та п. 2.6 Положення
№ 637.

Крім того, матеріали справи містять й
інші належні та допустимі докази про
допущені позивачем порушення, зокрема
пояснення продавця Зубко Л.Н. щодо
невнесення записів в КОРО на суму 546,15
грн. (а.с. 30, 102), опис наявних купюр та
монет (а.с. 27), фіскальні звітні чеки (а.с.
28), відомість повноти оприбуткування,
реалізації та фактичних залишків
запасів, підписана продавцем позивача
(а.с.29), натомість позивачем, всупереч
вимогам ч. 1 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства
України, до суду не надано допустимих
доказів на спростування порушень,
виявлених контролюючим органом.

Таким чином, аналізуючи фактичні
обставини справи та норми
матеріального права, якими керувались
суди попередніх інстанцій, суд
касаційної інстанції погоджується з
висновками судів першої та апеляційної
інстанцій, що застосовані до
Підприємства штрафні санкцій згідно з
оспорюваним рішенням є правомірними.

Доводи касаційної скарги зазначених
висновків суду не спростовують і не
дають підстав для висновку, що судами
попередніх інстанції при розгляді
справи неправильно застосовано норми
матеріального права, які регулюють
спірні правовідносини, чи порушено
норми процесуального права.

З урахуванням викладеного,
передбачених законом підстав для
скасування оскаржуваних судових
рішень першої та апеляційної інстанцій
не вбачається.

Керуючись ст. ст. 160, 167, 210 - 231 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

У Х В А Л И В:

Касаційну скаргу Керуючого Приватного
підприємства "Гера" і "К" Булатової
Клавдії Іванівни відхилити.

Постанову Харківського окружного
адміністративного суду від 04.11.2010 та
ухвалу Харківського апеляційного
адміністративного суду від 10.03.2011 у
справі № 2а-4151/10/2070 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і оскарженню не підлягає,
крім як з підстав, у строк та в порядку,
визначеними ст. ст. 237-2391 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий
О.В. Карась

Судді
Г.К. Голубєва

А.О. Рибченко