Справа № 807/2672/13-а
Суддя: Гудим Л.Я.
Дата ухвалення: 2014-07-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 липня 2014 року
Справа № 876/3739/14

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого судді:
Гудима Л.Я.

суддів:
Довгополова О.М., Ільчишин Н.В.,

за участі секретаря судового
засідання: Шуптар Т.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Львові апеляційну скаргу
Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
Закарпатській області на постанову
Закарпатського окружного
адміністративного суду від 17 грудня 2013
року у справі за адміністративним
позовом фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 до Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
Закарпатській області про визнання дій
незаконними та скасування акту,
протоколу, постанови та припису,-

В С Т А Н О
В И В:

В липні 2013 року позивач - фізична
особа-підприємець ОСОБА_1 (далі - ФОП
ОСОБА_1.) звернувся до суду з позовом до
Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
Закарпатській області (далі - Інспекція
ДАБК у Закарпатській області) про
визнання дій неправомірними при
проведенні позапланової перевірки
01.07.2013 року, при складанні акту
перевірки дотримання вимог
законодавства у сфері містобудівної
діяльності від 01.07.2013 року, при
складанні протоколу про
правопорушення в сфері містобудівної
діяльності від 01.07.2013 року та визнання
незаконними та скасування постанови
про накладення штрафу за
правопорушення у сфері містобудівної
діяльності №26-3 від 15.07.2013 року та
припису про усунення порушення вимог
законодавства у сфері містобудівної
діяльності, будівельних норм,
державних стандартів і правил №377П від
01.07.2013 року.

В обґрунтування своїх вимог
покликається на те, що в ході перевірки
встановлено неправдиві відомості, які
зазначені в акті проведення
позапланової перевірки, протоколі про
правопорушення в сфері містобудівної
діяльності, приписі про усунення
порушення вимог законодавства у сфері
містобудівної діяльності, будівельних
норм, державних стандартів і правил, що
стало причиною для винесення
незаконної постанови про накладення
штрафу за правопорушення у сфері
містобудівної діяльності.

Постановою Закарпатського окружного
адміністративного суду від 17 грудня 2013
року позов задоволено. Визнано
протиправною та скасовано постанову
Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
Закарпатській області № 26-3 про
накладення штрафу за правопорушення у
сфері містобудівної діяльності від 15
липня 2013 року. Визнано протиправним та
скасовано припис Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
Закарпатській області № 377 П про
усунення порушення вимог
законодавства у сфері містобудівної
діяльності, будівельних норм,
державних стандартів і правил від 01
липня 2013 року. Визнано незаконними дії
Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
Закарпатській області при складанні
протоколу про правопорушення в сфері
містобудівної діяльності від 01 липня
2013 року відносно ОСОБА_1. Визнано
незаконними дії Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
Закарпатській області при складанні
Акту перевірки дотримання вимог
законодавства у сфері містобудівної
діяльності, державних будівельних
норм, стандартів і правил від 01 липня 2013
року відносно ОСОБА_1 Визнано
незаконними дії Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
Закарпатській області по проведенню
позапланової перевірки 25 червня 2013
року відносно об'єкта за адресою:
АДРЕСА_1.

Не погодившись із винесеним судовим
рішенням, відповідач оскаржив його в
апеляційному порядку, покликаючись на
неповне з'ясування судом обставин, що
мають значення для справи,
недоведеність обставин, що мають
значення для справи, які суд першої
інстанції вважає встановленими,
порушення судом норм матеріального та
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи,
просить суд апеляційної інстанції
скасувати постанову суду та прийняти
нове рішення, яким відмовити у
задоволені позову.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги у їх сукупності,
колегія суддів приходить до
переконання, що подана апеляційна
скарга підлягає до задоволення з
наступних мотивів.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції виходив із того, що
відповідачем не доведена не доведено
правомірність винесення оскаржуваних
постанови про накладення штрафу за
правопорушення у сфері містобудівної
діяльності №26-3 від 15.07.2013 року, припису
№377 П від 01.07.2013 року та дій при
проведенні перевірки, складанні акту
перевірки та протоколу про
правопорушення в сфері містобудівної
діяльності від 01.07.2013 року, а тому
позовні вимоги фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 є
обґрунтованими та такими, що
підлягають до задоволення в повному
обсязі..

Такі висновки суду першої інстанції
відповідають фактичним обставинам
справи та є правильними, виходячи з
наступного.

Як встановлено судом першої інстанції
та підтверджено матеріалами справи на
підставі наказу інспекції ДАБК у
Закарпатській області №376 «ОД» від
26.06.2013 року та звернення гр.. ОСОБА_2 від
14.06.2013 року головним державним
інспектором відділу контролю за
будівництвом об'єктів №1, управління №1
- Лошак Ю.В. та головним спеціалістом
сектору правового забезпечення - Цап
М.П. проведено позапланову перевірку
дотримання вимог законодавства у сфері
містобудівної діяльності, будівельних
норм, державних стандартів і правил ФОП
ОСОБА_1.

В ході перевірки встановлено, що ФОП
ОСОБА_1 здійснює експлуатацію магазину
без здачі його в експлуатацію.
Інспекцією ДАБК у Закарпатській
області до моменту перевірки не
реєструвалась декларація про
готовність вказаного магазину до
експлуатації, не надавались інші
документи, що посвідчують введення
його в експлуатацію.

За результатами перевірки складено акт
перевірки дотримання вимог
законодавства у сфері містобудівної
діяльності, державних будівельних
норм, стандартів і правил від 01.07.2013
року, протокол від 01.07.2013 року про
правопорушення в сфері містобудівної
діяльності, та винесено припис про
усунення порушення вимог
законодавства у сфері містобудівної
діяльності, будівельних норм,
державних стандартів і правил від
01.07.2013 року, яким зобов'язано
забезпечення внесення змін до
технічної чи проектної документації
будівництва, до право встановлюваних
документів на об'єкт - відповідно до
існуючого стану. Та надано термін для
виконання - 8 днів з моменту отримання
даного припису.

Окрім цього, Інспекцією ДАБК у
Закарпатській області винесено
постанову №26-3 від 15.07.2013 року про
накладення штрафу за правопорушення у
сфері містобудівної діяльності , якою
визнано винним ФОП ОСОБА_1 у вчиненні
правопорушення, передбаченого абз.3 п.6
ч.2 ст.2 Закону України «Про
відповідальність за правопорушення у
сфері містобудівної діяльності», та
накладено штраф у сумі 103 230,00 грн..

Як видно з матеріалів справи позивач
при проведенні перевірки був
відсутній, оскільки відсутні його
підписи у відповідних нормативних
документах. Вищезазначений акт та
припис позивачу надіслано поштою 11.07.2013
року, як видно з підпису оператора
поштового зв'язку та штампу вихідної
кореспонденції (а.с. 177-178, 181-182).

Відповідно до ст.19 Конституції України
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Основним законом, який регулює вказані
правовідносини є Закон України «Про
регулювання містобудівної діяльності»
(далі - Закон).

Як встановлено пунктом 1 статті 39
Закону прийняття в експлуатацію
закінчених будівництвом об'єктів, що
належать до I-III категорій складності,
та об'єктів, будівництво яких
здійснювалося на підставі
будівельного паспорта, здійснюється
шляхом реєстрації органом державного
архітектурно-будівельного контролю на
безоплатній основі поданої замовником
декларації про готовність об'єкта до
експлуатації. Форма декларації про
готовність об'єкта до експлуатації,
порядок її подання і реєстрації
визначаються Кабінетом Міністрів
України.

Також пунктом 8 цієї статті
передбачено, що експлуатація
закінчених будівництвом об'єктів, не
прийнятих (якщо таке прийняття
передбачено законодавством) в
експлуатацію, забороняється.

Згідно абзацу 3 пункту 6 частини 2
статті 2 Закону України «Про
відповідальність за правопорушення у
сфері містобудівної діяльності»
встановлено, що експлуатація або
використання об'єктів будівництва, не
прийнятих в експлуатацію, а також
наведення недостовірних даних у
декларації про готовність об'єкта до
експлуатації чи акті готовності
об'єкта до експлуатації об'єктів III
категорії складності - у розмірі
дев'яноста мінімальних заробітних
плат.

Проте, пунктами 2, 3 статті 32 Закону
встановлено, що категорія складності
об'єкта будівництва визначається
відповідно до будівельних норм та
державних стандартів на підставі класу
наслідків (відповідальності) такого
об'єкта будівництва. Віднесення об'єкта
будівництва до тієї чи іншої категорії
складності здійснюється проектною
організацією і замовником будівництва.

З огляду на вищенаведене, колегія
суддів погоджується з висновком суду
першої інстанції про неправомірність
інспекції ДАБК у Закарпатській області
щодо самовільного встановлення
категорії складності.

Однак з матеріалів справи видно, що
позивачем набуто право власності на
даний будинок на підставі договору
купівлі - продажу житлового будинку від
06.12.2006 року. В подальшому цей житловий
будинок переведено у нежитлове
приміщення.

Відповідно до статті 8 Житлового
кодексу України переведення придатних
для проживання жилих будинків і жилих
приміщень у будинках державного і
громадського житлового фонду в нежилі,
як правило, не допускається. У
виняткових випадках переведення жилих
будинків і жилих приміщень у нежилі
може здійснюватися за рішенням
органів, зазначених у частині другій
статті 7 цього Кодексу. Переведення
жилих будинків і жилих приміщень
відомчого і громадського житлового
фонду в нежилі провадиться за
пропозиціями відповідних
міністерств, державних комітетів,
відомств і центральних органів
громадських організацій.

Прийняття в експлуатацію після
переведення в нежиле приміщення в
житловому будинку жодним
нормативно-правовим актом не
передбачено.

Також слід звернути увагу, що
відповідно до частини 6 пункту 7 Порядку
здійснення державного
архітектурно-будівельного контролю,
затвердженим Постановою Кабінету
Міністрів України №553 від 23.05.2011 року
підставами для проведення
позапланової перевірки є звернення
фізичних чи юридичних осіб про
порушення суб'єктом містобудування
вимог містобудівного законодавства.

В направленні для проведення
позапланової перевірки №537 від 20.06.2013
року вказаною підставою слугувало
звернення гр..ОСОБА_2, що мешкає по
АДРЕСА_2, колегія суддів ставить під
сумнів факт законності підстави
проведення такої перевірки, оскільки
Паладь-Комарівецькою сільською радою
Ужгородського району у відповідь на
адвокатський запит зазначено, що в селі
Паладь-Комарівці відсутня дана адреса,
а останній на території сільської ради
не проживає та не прописаний.

Неправомірним також є посилання
посадових осіб при складанні протоколу
та акту проведення позапланової
перевірки на ДБН А.2.2-3-3-2004 «Склад,
порядок розроблення, погодження та
затвердження проектної документації
для будівництва, оскільки такі норми на
момент проведення перевірки втратили
чинність на підставі наказу
Міністерства регіонального розвитку,
будівництва та житлово-комунального
господарства України від 3 березня 2012
року N 98.

З огляду на вищенаведене колегія
суддів апеляційної інстанції
погоджується з висновком суду першої
інстанції про неправомірність дій при
проведенні позапланової перевірки
інспекцією ДАБК у Закарпатській
області винесенні постанови про
накладення штрафу за правопорушення у
сфері містобудівної діяльності та
припису про усунення порушення вимог
законодавства у сфері містобудівної
діяльності, будівельних норм,
державних стандартів і правил.

Щодо визнання незаконними та
скасування акту перевірки дотримання
вимог законодавства у сфері
містобудівної діяльності, протоколу
про правопорушення в сфері
містобудівної діяльності колегія
суддів вказує на наступне. Загальне
поняття акта перевірки - це службовий
документ, який підтверджує факт
проведення перевірки і є носієм
доказової інформації про виявлені
порушення вимог законодавства.

У цьому випадку акт перевірки, в якому
відображено узагальнений опис
виявлених перевіркою порушень
законодавства, що в свою чергу
відповідає встановленим правилам
складання акта перевірки, не є правовим
документом, який встановлює
відповідальність суб'єкта
господарювання та, відповідно, не є
актом індивідуальної дії у розумінні
частини першої статті 17 КАС.

Обов'язковою ознакою дій суб'єкта
владних повноважень, які можуть бути
оскаржені до суду, є те, що вони
безпосередньо породжують певні
правові наслідки для суб'єктів
відповідних правовідносин і мають
обов'язковий характер. Висновки,
викладені у акті, не породжують
обов'язкових юридичних наслідків.
Водночас судження контролюючого
органу про нікчемність окремих угод є
висновками тільки контролюючого
органу, зазначення яких в акті
перевірки не суперечить чинному
законодавству. Такі твердження акта
можуть бути підтверджені або
спростовані судом у разі спору про
законність рішень, дій, в основу яких
покладені згадувані висновки акта.

Отже, предметом оскарження відповідно
до статті 13 Закону № 2939-XII є дії чи
бездіяльність службових осіб, якщо
вони обмежують чи порушують права,
свободи чи законні інтереси особи.

Акт перевірки є носієм доказової
інформації про виявлені контролюючим
органом порушення вимог законодавства,
документом, на підставі якого
приймається відповідне рішення
контролюючого органу, а тому оцінка
акта, в тому числі й оцінка дій
службових осіб контролюючого органу
щодо його складання, викладення у ньому
висновків перевірки, може бути надана
судом при вирішенні спору щодо
оскарження рішення, прийнятого на
підставі такого акта.

Ці норми також стосуються протоколу
про правопорушення у сфері
містобудівної діяльності, оскільки
такий не є актом індивідуальної дії або
ж нормативним документом у розумінні
КАС України та не породжує правових
наслідків.

Оскільки доказами у справі про
правопорушення у сфері містобудівної
діяльності є будь-які фактичні дані, на
підставі яких встановлюється
наявність чи відсутність
правопорушення, винність відповідного
суб'єкта містобудування в його
вчиненні та інші обставини, що мають
значення для правильного вирішення
справи.

Зазначені дані встановлюються на
підставі протоколу про правопорушення
у сфері містобудівної діяльності, у
разі потреби - на підставі пояснень
суб'єкта містобудування, який
притягається до відповідальності,
свідків, а також інших документів. Отже
останній не можна вважати актом
індивідуальної дії або нормативним
документом, оскільки він є доказом у
справі про адміністративне
правопорушення.

Колегія суддів приходить до висновку,
що позовні вимоги в частині оскарження
акту перевірки дотримання вимог
законодавства у сфері містобудівної
діяльності від 01.07.2013 року та протоколу
про правопорушення в сфері
містобудівної діяльності від 01.07.2013
року не заслуговують на увагу.

З огляду на вищевикладене, доводи
апеляційної скарги є суттєвими і
складають підстави для висновку про
порушення судом норм матеріального
права, суд першої інстанції при
вирішенні даного публічно-правового
спору помилково встановив фактичні
обставини справи та надав їм не належну
правову оцінку через що постанова суду
підлягає скасуванню з прийняттям нової
постанови, якою позовні вимоги слід
задовольнити частково.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 254
КАС України, суд, -

П О С Т А Н О
В И В:

Апеляційну скаргу Інспекції
державного архітектурно-будівельного
контролю у Закарпатській області
задовольнити частково, постанову
Закарпатського окружного
адміністративного суду від 17 грудня 2013
року у справі № 807/2672/13-а - скасувати та
прийняти нову постанову, якою позовні
вимоги задовольнити частково.

Визнати неправомірними та скасувати
постанову Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
Закарпатській області про накладення
штрафу за правопорушення у сфері
містобудівної діяльності №26-3 від
15.07.2013 року та припис Інспекції
державного архітектурно-будівельного
контролю у Закарпатській області про
усунення порушення вимог
законодавства у сфері містобудівної
діяльності, будівельних норм,
державних стандартів і правил №377П від
01.07.2013 року.

В задоволенні решти позовних вимог
відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення, але може бути оскаржена у
касаційному порядку шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції протягом
двадцяти днів з дня набрання
постановою законної сили, а у разі
складення постанови в повному обсязі
відповідно до ст. 160 КАС України - з дня
складення постанови в повному обсязі.

Головуючий суддя :
Л.Я. Гудим

Судді:
О.М. Довгополов

Н.В. Ільчишин

Повний текст постанови виготовлено та
підписано 16.07.2014 року.