Справа № 676/4683/14-а
Суддя: Лисюк А. І.
Дата ухвалення: 2014-07-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 676/4683/14-а
Номер провадження 2-а/676/203/14
П О С Т А Н О В А

Іменем України

15 липня 2014 року
м. Кам'янець-Подільський

Кам'янець-Подільський
міськрайонний суд, Хмельницької
області,в складі:

головуючого судді - Лисюк А.І.

з участю секретаря - Сопрун С.В.

розглянувши у відкритому
судовому засіданні справу за
адміністративним позовом ОСОБА_1 до
Управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Хмельницькій області, третя особа -
Департамент соціального захисту
населення Кам'янець-Подільської
міської ради про скасування постанови
державного виконавця, суд, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з цим позовом.
В обґрунтування позову вказує, що
27.09.2011 року Кам'янець-Подільський
міськрайонний суд Хмельницької
області ухвалив рішення у справі
№2-а-7318/11 про зобов'язання Управління
праці та соціального захисту населення
Кам'янець-Подільської міської ради
провести нарахування та виплату
ОСОБА_1, як учаснику бойових дій
щорічної разової грошової допомоги до 5
травня за 2011 рік в розмірі 5
мінімальних пенсій за віком з
урахуванням виплачених сум.

12.04.2013 року ОСОБА_1 отримав дублікат
виконавчого листа, який пред'явив до
виконання до Управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Хмельницькій
області 18.04.2013 року.

16.05.2013 року ОСОБА_1 отримав простий лист
з постановою про відкриття виконавчого
провадження від 07.05.2013 року.

28.05.2013 року на підставі п.5 ст.12 ЗУ «Про
виконавче провадження» повідомив про
зміну місця проживання та реєстрації, а
10.06.2013 року - про зміну банківських
реквізитів.

20.08.2013 року державний виконавець виніс
постанову про закінчення виконавчого
провадження, а виконавчий лист
направлено до Кам'янець-Подільського
міськрайонного суду.

Постановою Кам'янець-Подільського
міськрайонного суду від 29.11.2013
року(справа №676/6744/13-а) постанова
головного державного виконавця
відділу примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Хмельницькій області від 20.08.2013 року
про закінчення виконавчого
провадження з примусового виконання
виконавчого листа №2а-7318/11, виданого
12.04.2013 року Кам'янець-Подільським
міськрайонним судом Хмельницької
області(ВП№37852215) - скасована.

13.01.2014 року головним державним
виконавцем відділу примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Хмельницькій
області відновлено виконавче
провадження.

28.03.2014 року головний державний
виконавець відділу примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Хмельницькій
області виніс постанову про закінчення
виконавчого провадження з
обґрунтуванням, що рішення суду про
зобов'язання Управління праці та
соціального захисту населення
Кам'янець-Подільської міської ради
провести нарахування та виплату
ОСОБА_1, як учаснику бойових дій,
щорічної разової грошової допомоги до 5
травня за 2011 рік в розмірі 5 мінімальних
пенсій за віком з урахуванням
виплачених сум в частині зобов'язання
виплатити кошти без участі боржника
неможливо.

Про завершення виконавчого
провадження ОСОБА_1 стало відомо 13.06.2014
року з листа № К-335/10-18/24/1460 від 06.06.2014
року лише після звернення 27.05.2014 року з
заявою до начальника Управління
державної виконавчої служби Головного
управління юстиції у Хмельницькій
області.

Вважає, що державний виконавець,
виносячи постанову про закінчення
виконавчого провадження не врахував
наступне.

Ч.5 ст.124 Конституції України, судові
рішення ухвалюються судами іменем
України і є обов'язковими до виконання
на всій території України.

Відповідно ст.2 ЗУ «Про виконавче
провадження», примусове виконання
рішень покладається на державну
виконавчу службу, яка входить до
системи органів Міністерства юстиції
України.

Згідно ЗУ «Про державну виконавчу
службу» завданням державної
виконавчої служби є своєчасне, повне і
неупереджене примусове виконання
рішень, передбачених законом.

Правову основу діяльності державної
виконавчої служби становлять:
Конституція України, ЗУ «Про державну
виконавчу службу», інші закони та
нормативно-правові акти, що прийнятті
на їх виконання.

Ст.9 Конституції України, чинні
міжнародні договори, згода на
обов'язковість яких надана Верховною
Радою України, є частиною
національного законодавства України.

Відповідно ст.1 ЗУ «Про виконавче
провадження», виконавче провадження
як завершальна стадія судового
провадження та примусове виконання
рішень інших органів (посадових осіб) -
це сукупність дій органів і посадових
осіб, визначених у цьому Законі, що
спрямовані на примусове виконання
рішень судів та інших органів
(посадових осіб), які провадяться на
підставах, в межах повноважень та у
спосіб, визначених цим Законом,
іншими нормативно-правовими актами,
прийнятими відповідно до цього Закону
та інших законів, а також рішеннями, що
відповідно до цього Закону підлягають
примусовому виконанню

Так, у випадку, якщо боржник у
встановлений строк добровільно не
виконав рішення, державний виконавець,
відповідно до покладених законом
повноважень, невідкладно розпочинає
його примусове виконання.

Відповідно до рішень Європейського
суду з прав людини від 29.06.2004 року у
справі «Півень проти України»(заява
№56849/00) та від 07.05.2002 року у справі
«Бурдов проти Росії»(скарга №59498/00),
державний орган не може посилатися на
відсутність коштів, щоб не виплачувати
борг, підтверджений судовим рішенням.
Що також є порушенням п.1ст.6,ст.13
Європейської Конвенції про захист прав
і основних свобод людини,
ратифікованої ЗУ від 17.07.1997 року, про що
також зазначено в Рішенні
Європейського суду з прав
людини(справа «Жовнер проти України»
від 29.06.2004 року).

Відсутність грошових коштів не є для
влади держави виправданням для
невиконання рішення суду. Неможливість
виконання рішень, що вступили в законну
силу є втручанням у право на майно.

Згідно ст.17 ЗУ «Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального
захисту» фінансування витрат,
пов'язаних з введенням в дію цього
Закону, здійснюється за рахунок коштів
державного та місцевого бюджетів.

В матеріалах виконавчого провадження
відсутні докази звернення державного
виконавця з поданням про відстрочку чи
розстрочку виконання судового рішення
з огляду на відсутність у боржника
коштів для виконання судових рішень на
певний бюджетний рік, тому прийняття
державним виконавцем постанови про
повернення виконавчого листа є
неправомірним.

Відповідно п.17 Постанови Пленуму ВАСУ
від 21.05.2012 року №5 Про внесення змін до
постанови Пленуму Вищого
адміністративного суду України від 13
грудня 2010 року N 3 "Про практику
застосування адміністративними судами
законодавства у справах із приводу
оскарження рішень, дій чи
бездіяльності державної виконавчої
служби", державні виконавці мають право
повертати виконавчі документи щодо
виконання рішень адміністративних
судів про стягнення з пенсійних
органів та суб'єктів владних
повноважень відповідних виплат пенсії,
соціальної допомоги, тощо у разі
здійснення державним виконавцем усіх
можливих дій, спрямованих на виконання
рішення, зокрема, державний виконавець
не зобов'язав Департамент соціального
захисту населення
Кам'янець-Подільської міської ради
сформувати бюджетне призначення, в
якому передбачити кошти для здійснення
виплат недоплаченої щорічної разової
грошової допомоги за 2011 рік, відповідно
ЗУ «Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту».

Державний виконавець закінчення
виконавчого провадження мотивує
відсутністю відповідного фінансування
з державного бюджету, при цьому обминає
своєю увагою те, що поряд з вимогою про
виплату коштів, йдеться про
зобов'язання провести нарахування
недоплаченої щорічної грошової
допомоги. Таким чином, судове рішення в
цій частині не є виконаним, оскільки
відсутність коштів ніяким чином не
впливає на вчинення дій щодо
проведення перерахунку.

Позивач просить скасувати постанову
головного державного виконавця
відділу примусового виконання рішень
Управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Хмельницькій області Ніколова А.В. про
закінчення виконавчого провадження та
повернення виконавчого листа до
Кам'янець-Подільського міськрайонного
суду Хмельницької області від 28.03.2014
року.

Позивач в судовому засіданні позов
підтримав.

Представник відповідача -
Управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Хмельницькій області, направив лист в
якому просить справу розглядати в його
відсутності. При вирішенні позову
покладається на думку суду, проти
позову заперечує.

Представник третьої особи -
Департаменту соціального захисту
населення Кам'янець-Подільської
міської ради направила лист в якому
просить справу розглядати в її
відсутності. Проти позову не заперечує.

Суд, вивчивши та проаналізувавши
матеріали справи, заслухавши позивача,
вважає, що позов підлягає задоволенню
з наступних підстав.

Як встановлено судом, 27.09.2011 року
Кам'янець-Подільський міськрайонний
суд Хмельницької області ухвалив
рішення у справі №2-а-7318/11 про
зобов'язання Управління праці та
соціального захисту населення
Кам'янець-Подільської міської ради
провести нарахування та виплату
ОСОБА_1, як учаснику бойових дій
щорічної разової грошової допомоги до 5
травня за 2011 рік в розмірі 5
мінімальних пенсій за віком з
урахуванням виплачених сум.

12.04.2013 року ОСОБА_1 отримав дублікат
виконавчого листа, який пред'явив до
виконання до Управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Хмельницькій
області 18.04.2013 року.

16.05.2013 року ОСОБА_1 отримав простий лист
з постановою про відкриття виконавчого
провадження від 07.05.2013 року.

28.05.2013 року на підставі п.5 ст.12 ЗУ «Про
виконавче провадження» ОСОБА_1
повідомив відповідача про зміну місця
проживання та реєстрації, а 10.06.2013 року -
про зміну банківських реквізитів.

20.08.2013 року державний виконавець виніс
постанову про закінчення виконавчого
провадження, а виконавчий лист
направлено до Кам'янець-Подільського
міськрайонного суду.

Постановою Кам'янець-Подільського
міськрайонного суду від 29.11.2013
року(справа №676/6744/13-а) постанова
головного державного виконавця
відділу примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Хмельницькій області від 20.08.2013 року
про закінчення виконавчого
провадження з примусового виконання
виконавчого листа №2а-7318/11, виданого
12.04.2013 року Кам'янець-Подільським
міськрайонним судом Хмельницької
області(ВП№37852215) - скасована.

13.01.2014 року головним державним
виконавцем відділу примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Хмельницькій
області відновлено виконавче
провадження.

28.03.2014 року головний державний
виконавець відділу примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Хмельницькій
області виніс постанову про закінчення
виконавчого провадження з
обґрунтуванням, що рішення суду про
зобов'язання Управління праці та
соціального захисту населення
Кам'янець-Подільської міської ради
провести нарахування та виплату
ОСОБА_1, як учаснику бойових дій,
щорічної разової грошової допомоги до 5
травня за 2011 рік в розмірі 5 мінімальних
пенсій за віком з урахуванням
виплачених сум в частині зобов'язання
виплатити кошти без участі боржника
неможливо.

Про завершення виконавчого
провадження ОСОБА_1 стало відомо 13.06.2014
року з листа № К-335/10-18/24/1460 від 06.06.2014
року лише після звернення 27.05.2014 року з
заявою до начальника Управління
державної виконавчої служби Головного
управління юстиції у Хмельницькій
області.

Згідно ч.5 ст.124 Конституції України,
судові рішення ухвалюються судами
іменем України і є обов'язковими до
виконання на всій території України.

Відповідно ст.2 ЗУ «Про виконавче
провадження», примусове виконання
рішень покладається на державну
виконавчу службу, яка входить до
системи органів Міністерства юстиції
України.

Згідно ЗУ «Про державну виконавчу
службу» завданням державної
виконавчої служби є своєчасне, повне і
неупереджене примусове виконання
рішень, передбачених законом.

Правову основу діяльності державної
виконавчої служби становлять:
Конституція України, ЗУ «Про державну
виконавчу службу», інші закони та
нормативно-правові акти, що прийнятті
на їх виконання.

Ст.9 Конституції України, чинні
міжнародні договори, згода на
обов'язковість яких надана Верховною
Радою України, є частиною
національного законодавства України.

Відповідно ст.1 ЗУ «Про виконавче
провадження», виконавче провадження
як завершальна стадія судового
провадження та примусове виконання
рішень інших органів (посадових осіб) -
це сукупність дій органів і посадових
осіб, визначених у цьому Законі, що
спрямовані на примусове виконання
рішень судів та інших органів
(посадових осіб), які провадяться на
підставах, в межах повноважень та у
спосіб, визначених цим Законом,
іншими нормативно-правовими актами,
прийнятими відповідно до цього Закону
та інших законів, а також рішеннями, що
відповідно до цього Закону підлягають
примусовому виконанню.

Згідно до рішень Європейського суду з
прав людини від 29.06.2004 року у справі
«Півень проти України»(заява №56849/00) та
від 07.05.2002 року у справі «Бурдов проти
Росії»(скарга №59498/00), державний орган
не може посилатися на відсутність
коштів, щоб не виплачувати борг,
підтверджений судовим рішенням. Що
також є порушенням п.1ст.6,ст.13
Європейської Конвенції про захист прав
і основних свобод людини,
ратифікованої ЗУ від 17.07.1997 року, про що
також зазначено в Рішенні
Європейського суду з прав
людини(справа «Жовнер проти України»
від 29.06.2004 року).

Відсутність грошових коштів не є
підставою для невиконання рішення
суду. Неможливість виконання рішень, що
вступили в законну силу є втручанням у
право на майно.

Згідно ст.17 ЗУ «Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального
захисту» фінансування витрат,
пов'язаних з введенням в дію цього
Закону, здійснюється за рахунок коштів
державного та місцевого бюджетів.

В матеріалах виконавчого провадження
відсутні докази звернення державного
виконавця з поданням про відстрочку чи
розстрочку виконання судового рішення
з огляду на відсутність у боржника
коштів для виконання судових рішень на
певний бюджетний рік, тому прийняття
державним виконавцем постанови про
повернення виконавчого листа є
неправомірним.

Відповідно п.17 Постанови Пленуму ВАСУ
від 21.05.2012 року №5 Про внесення змін до
постанови Пленуму Вищого
адміністративного суду України від 13
грудня 2010 року N 3 "Про практику
застосування адміністративними судами
законодавства у справах із приводу
оскарження рішень, дій чи
бездіяльності державної виконавчої
служби", державні виконавці мають право
повертати виконавчі документи щодо
виконання рішень адміністративних
судів про стягнення з пенсійних
органів та суб'єктів владних
повноважень відповідних виплат пенсії,
соціальної допомоги, тощо у разі
здійснення державним виконавцем усіх
можливих дій, спрямованих на виконання
рішення, зокрема, державний виконавець
не зобов'язав Департамент соціального
захисту населення
Кам'янець-Подільської міської ради
сформувати бюджетне призначення, в
якому передбачити кошти для здійснення
виплат недоплаченої щорічної разової
грошової допомоги за 2011 рік, відповідно
ЗУ «Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту».

Державний виконавець закінчення
виконавчого провадження мотивує
відсутністю відповідного фінансування
з державного бюджету, при цьому обминає
своєю увагою те, що поряд з вимогою про
виплату коштів, йдеться про
зобов'язання провести нарахування
недоплаченої щорічної грошової
допомоги. Таким чином, судове рішення в
цій частині не є виконаним, оскільки
відсутність коштів ніяким чином не
впливає на вчинення дій щодо
проведення перерахунку.

Згідно ч.2 ст. 71 КАС України, в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Умови та порядок виконання рішень
судів та інших органів (посадових осіб),
що підлягають примусовому виконанню
у разі невиконання їх у
добровільному порядку, визначено
Законом України "Про виконавче
провадження"(надалі «Закон»).

Відповідно до ч.1 ст.49 Закону(в
редакції, чинній на момент виникнення
спірних правовідносин) підставами для
закінчення підготовчого провадження є:
визнання судом відмови стягувача від
примусового виконання рішення суду;
визнання судом мирової угоди між
стягувачем і боржником у процесі
виконання; смерті або оголошення
померлим стягувача чи боржника,
визнання безвісно відсутнім боржника
або стягувача, ліквідації юридичної
особи - сторони виконавчого
провадження, якщо виконання їх
обов'язків чи вимог у виконавчому
провадженні не допускає
правонаступництва; скасування рішення
суду або іншого органу (посадової
особи), на підставі якого виданий
виконавчий документ, або визнання
судом виконавчого документа таким, що
не підлягає виконанню; письмової
відмови стягувача від одержання
предметів, вилучених у боржника під час
виконання рішення про передачу їх
стягувачу, або знищення речі, що має
бути передана стягувачу в натурі;
закінчення строку, передбаченого
законом для відповідного виду
стягнення; передачі виконавчого
документа ліквідаційній комісії (або
ліквідатору) у разу ліквідації
боржника - юридичної особи; фактичного
виконання в повному обсязі рішення
згідно з виконавчим документом;
повернення виконавчого документа без
виконання на вимогу суду або іншого
органу (посадової особи), який видав
виконавчий документ; направлення
виконавчого документа за належністю до
іншого відділу державної виконавчої
служби; повернення виконавчого
документа до суду чи іншого органу
(посадової особи), що його видав, у
випадку, передбаченому частиною 3
статті 75 цього Закону; якщо рішення
фактично виконано під час виконання
рішення Європейського суду з прав
людини; непред"явлення виконавчого
документа за відновленим виконавчим
провадженням у строки, визначені
статтею 51 цього Закону.

Як встановлено судом виконавче
провадження закінчено на підставі п.11
ч.1 статті 49 Закону України "Про
виконавче провадження" .

Крім того, згідно з положеннями
частини 1 статті 263 КАС України та
статті 33 Закону України "Про виконавче
провадження" за наявності обставин, що
ускладнюють виконання рішення або
роблять його неможливим, державний
виконавець за власною ініціативою або
за заявою сторін, має право звернутись
до суду, який видав виконавчий
документ, із заявою про відстрочку або
розстрочку виконання, а також про
встановлення чи зміну способу і
порядку виконання.

Можливість державного виконавця
при здійсненні виконавчого
провадження звернутися до органу, який
видав виконавчий документ, за
роз'ясненням рішення, із заявою про
видачу дубліката виконавчого
документа, порушувати клопотання про
встановлення чи зміни порядку і
способу виконання, відстрочку та
розстрочку виконання рішення
передбачена також абз.9 ч.3 ст.5 Закону.

У разі звернення державного
виконавця до суду, який видав
виконавчий документ, із заявою про
роз'яснення рішення, що підлягає
виконанню, про відстрочку або
розстрочку виконання, а також про
встановлення чи зміну способу і
порядку виконання виконавче
провадження може бути зупинено (пункт 1
статті 35 Закону).

З урахуванням наведеного суд
вважає, що державний виконавець не
здійснив усіх необхідних заходів щодо
примусового виконання рішення суду та
передчасно і без достатніх підстав
закінчив виконавче провадження та
повернув виконавчий документ до суду,
який його видав.

Зазначеними діями порушено право
стягувача, оскільки з огляду на
положення статті 38 Закону завершене
відповідно до пункту 11 частини першої
статті 37 цього Закону, з підстав,
визначених частиною третьою статті 76
цього Закону виконавче провадження не
може бути розпочате знову.

Також суд виходить із визначеного
частиною першою та другою статті 8 КАС
принципу верховенства права,
відповідно до якого зокрема людина, її
права та свободи визнаються найвищими
цінностями та визначають зміст і
спрямованість діяльності держави. Суд
застосовує принцип верховенства права
з урахуванням судової практики
Європейського Суду з прав людини.
Застосування судами при розгляді справ
Конвенції прав людини та
основоположних свобод та практики
Європейського Суду як джерела права
передбачене статтею 17 Закону України
"Про виконання рішень та застосування
практики Європейського суду з прав
людини".

Відповідно до частини першої статті
6 Конвенції прав людини та
основоположних свобод кожен має право
на справедливий і публічний розгляд
його справи упродовж розумного строку
незалежним і безстороннім судом,
встановленим законом. Оскільки стаття 1
Закону України "Про виконавче
провадження" визначає виконавче
провадження як завершальну стадію
судового провадження, невиконання
судового рішення є порушенням прав
позивача, проголошених статтею 6
Конвенції прав людини та
основоположних свобод. У справі "Жовнер
проти України" Європейський суд з прав
людини рішенням від 29 червня 2004 року
визнав, що державний орган не може
посилатися на відсутність коштів, щоб
не виплачувати борг, підтверджений
судовим рішенням. Також Європейський
суд з прав людини у рішенні від 13 липня
2006 року у справі "Васильєв проти
України" зазначив, що виконання рішення
щодо боржника залишається обов"язком
держави.

Крім цього суд враховує, що
«Порядком виконання рішень про
стягнення коштів державного та
місцевих бюджетів або боржників»,
затвердженим постановою Кабінету
Міністрів України від 3 серпня 2011 р. №
845( із змінами, внесеними згідно з
Постановою КМ № 45 від 30.01.2013 ) визначено
механізм виконання рішень про
стягнення коштів з державного та
місцевих бюджетів або боржників
(розпорядників (бюджетні установи) та
одержувачі бюджетних коштів, а також
підприємства, установи та організації,
рахунки яких відкриті в органах
Казначейства), прийнятих судами, а
також іншими державними органами, які
відповідно до закону мають право
приймати такі рішення.

Таким чином, суд дійшов висновку, що
позов підлягає задоволенню, а
постанова державного виконавця від
28.03.2014 - скасуванню.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст.9,124 Конституції України,

законом України «Про виконавче
провадження»,

ст.ст. 6-7, 17-19, 69-71, 158-159, 161-163, 181 КАС
України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Скасувати постанову головного
державного виконавця відділу
примусового виконання рішень
Управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Хмельницькій області Ніколова А.В. про
закінчення виконавчого провадження та
повернення виконавчого листа до
Кам'янець-Подільського міськрайонного
суду Хмельницької області від 28.03.2014
року.

На постанову може бути подана
апеляційна скарга протягом десяти днів
до Вінницького апеляційного
адміністративного суду через
Кам'янець-Подільський міськрайонний
суд з дня проголошення постанови.
Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Суддя Кам'янець-Подільського

міськрайонного суду
А.І.Лисюк