Справа № 2а-773/12/2070
Суддя: Сірош М.В.
Дата ухвалення: 2014-07-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"10" липня 2014 р. м. Київ
К/9991/62059/12

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

головуючого судді: Сіроша
М.В.,

суддів: Усенко
Є.А.,

Юрченко В.П.,

секретар: Бовкун В.В.,

за участю представника Харківської
митниці Міністерства доходів і зборів
України - Борисової Т.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні касаційну скаргу
Харківської обласної митниці
Державної митної служби України, назву
якої змінена на Харківська митниця
Міністерства доходів і зборів України
(далі - Митниця) на постанову
Харківського окружного
адміністративного суду від 20 березня
2012 року та ухвалу Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 11 вересня 2012 року у справі за
адміністративним позовом Приватного
підприємства «Полімерізолмаш» (далі -
Підприємство) до Митниці, Головного
управління Державного казначейства
України в Харківській області (далі -
Держказначейство),

про скасування рішення та стягнення
коштів,

ВСТАНОВИЛА:

У січні 2012 року Підприємство
звернулося до суду з адміністративним
позовом про скасування рішення Митниці
№807000006/2011/400080/1 від 11.02.2011 року (далі -
Рішення №807000006/2011/400080/1) щодо визначення
митної вартості товару; стягнення з
державного бюджету України коштів,
сплачених за надмірну митну вартість
імпортованого товару, у розмірі 96 745,26
грн.

На обґрунтування позову зазначило, що
при ввезенні на митну територію
України товару Підприємство надало
для його митного оформлення всі
необхідні документи, які надавали
Митниці можливість визначити вартість
товару за першим методом оцінки
вартості товару (за вартістю, яка була
визначена в угоді).

20 березня 2012 року постановою
Харківського окружного
адміністративного суду, залишеною без
змін ухвалою Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 11 вересня 2012 року, позов
задоволений.

Рішення №807000006/2011/400080/1 від 11.02.2011 року
скасоване; стягнуто з державного
бюджету України на користь
Підприємства 96 745,26 грн.

Задовольняючи позовні вимоги суди
першої та апеляційної інстанцій
зазначили, що Митниця не надала докази
того, що документи, які були надані
Товариством для митного оформлення
товару, були недостатніми для
визначення вартості ввезеного товару
за ціною, визначеній в угоді, або
такими, що у своїй сукупності
викликають сумнів у достовірності
наданої інформації.

Не погоджуючись із судовими рішеннями
судів першої та апеляційної інстанції,
Митниця звернулася з касаційною
скаргою з вимогою скасування постанови
Харківського окружного
адміністративного суду та ухвали
Харківського апеляційного
адміністративного суду і ухвалення
нової постанови про відмову у
задоволенні позову, посилаючись на
порушення судами норм матеріального та
процесуального права.

Перевіривши правильність застосування
судами норм матеріального і
процесуального права, обговоривши
доводи касаційної скарг, колегія
суддів вважає, що касаційна скарга
підлягає частковому задоволенню з
таких підстав.

Як встановлено судами попередніх
інстанцій, 1.12.2010 року Підприємство
уклало з UNITRADE TECHNOLOGY DEVELOPMENT LIMITED
міжнародний контракт купівлі-продажу
товарів № SL-UK-011210.

7 лютого 2011 року Підприємство при
ввезенні на митну територію України
товару надало Митниці декларацію
митної вартості товару за ціною угоди,
а також всі необхідні для розмитнення
товару документи.

Митниця не заперечувала, що
Товариством відповідно до п. 7 Порядку
для підтвердження заявлених
відомостей про митну вартість товарів
були надані: оригінал та копія
облікової картки № 80700/4/11/00797 від
13.01.2011року; CMP № A176 від 4.02.2011 року, №
KWCKODSP1016420 від 31.12.2010 року; іновайс № UNI10A012
від 8.12.2010 року на суму 36606,08 USD; страховий
поліс № PYIE08Е00051 від 7.01.2011 року;
контракт № SL-UK 011210 від 1.12.2010 року;
специфікація №1 від 6.12.2010 року до
контракту; прейс-лист; сертифікат про
походження товару № 08С0805А1894/00389 від
6.01.2011року; пакувальний лист; експертна
декларація; лист опису товару; довідка
про відсутність за межами України
валютних цінностей та майна.

Згідно вантажної митної декларації
№807070006/2011/421638 та декларації митної
вартості товару №807070006/2011/421638, заявлена
митна вартість товару становила 180208,48
грн. за курсом долара США -7,9457 грн., в
іноземній валюті - 22 680,00 дол. США.

11 лютого 2011 року Митниця прийняла
Рішення №807000006/2011/400080/1 щодо визначення
митної вартості товару за шостим
(резервним) методом визначення митної
вартості товару.

Колегія суддів не погоджується з
висновками судів першої та апеляційної
інстанції про задоволення позову з
таких підстав.

Відповідно до ст. 266 Митного кодексу
України зазначені методи визначення
митної вартості товарів, які
імпортуються в Україну, до яких
відноситься визначення за методами: за
ціною договору щодо товарів, які
імпортуються (вартість операції); за
ціною договору щодо ідентичних
товарів; за ціною договору щодо
подібних (аналогічних) товарів; на
основі віднімання вартості; на основі
додавання вартості (обчислена
вартість); резервного. Основним є метод
визначення митної вартості товарів за
ціною договору щодо товарів, які
імпортуються (вартість операції).

Якщо митна вартість не може бути
визначена за методом 1, який є основним
згідно з положеннями ст. 267 цього
Кодексу, проводиться процедура
консультацій між митним органом та
декларантом з метою обґрунтованого
вибору підстав для визначення митної
вартості відповідно до вимог ст.,ст. 268,
269 цього Кодексу. У ході таких
консультацій митний орган та декларант
можуть здійснити обмін наявною у
кожного з них інформацією за умови
додержання вимог щодо її
конфіденційності. У разі неможливості
визначення митної вартості товарів,
які імпортуються в Україну, відповідно
до вимог ст.,ст. 268, 269 цього Кодексу за
основу може братися або ціна, за якою
оцінювані ідентичні або подібні
(аналогічні) товари були продані в
Україні не пов'язаному з продавцем
покупцю відповідно до вимог ст. 271, або
обчислена відповідно до вимог ст. 272
цього Кодексу вартість товарів. При
цьому кожний наступний метод
застосовується, якщо митна вартість
товарів не може бути визначена шляхом
застосування попереднього методу. У
разі якщо неможливо застосувати жоден
із зазначених методів, митна вартість
визначається за резервним методом
відповідно до вимог ст. 273 цього
Кодексу.

Згідно Порядку декларування митної
вартості товарів, які переміщуються
через митний кордон України, та подання
відомостей для її підтвердження,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України № 1766 від 20 грудня 2006
року (далі - Порядок), митна вартість
товарів та метод її визначення
декларуються під час митного
оформлення таких товарів шляхом
подання декларації митної вартості.
Підтвердження заявлених відомостей
про митну вартість товарів здійснює
декларант шляхом подачі документів,
передбачених вищенаведеним Порядком.
Відомості, на підставі яких
декларантом визначено та заявлено
(задекларовано) митну вартість товарів,
повинні базуватися на об'єктивних
даних, що підлягають обчисленню та
перевірці відповідно до вимог Митного
кодексу України. Для підтвердження
митної вартості товарів на вимогу
митного органу декларант зобов'язаний
подати додаткові документи. Якщо
декларантом не подано в установлений
строк додаткові документи або якщо він
відмовився від їх подання, митну
вартість товарів визначає митний орган
на підставі наявних відомостей згідно
із законодавством.

Відповідно до п. 11 Порядку декларування
митної вартості товарів, які
переміщуються через митний кордон
України, та подання відомостей для її
підтвердження посадова особа митного
органу у графі «Для відміток митниці»
декларації митної вартості робить
запис про необхідність подання
додаткових документів, що
підтверджують митну вартість товарів,
із складенням переліку, зазначає дату і
прізвище та ставить свій підпис.
Декларант ознайомлюється з таким
записом, зазначає під ним дату,
прізвище та ставить свій підпис.

Згідно з ст. 265 Митного кодексу України
митний орган здійснює контроль
правильності визначення митної
вартості товарів згідно з положеннями
цього Кодексу. Якщо митний орган дійшов
висновку, що визначена декларантом
митна вартість нижча, ніж прямі витрати
на виробництво цього товару, в тому
числі сировини, матеріалів та/або
комплектуючих, які входять до складу
товару, митний орган має право
зобов'язати декларанта визначити митну
вартість іншим способом, ніж він
використав для її визначення.

Митним органом у зв'язку із сумнівами
щодо заявленої митної вартості товару
були витребувані додаткові документи
відповідно до п. 11 Порядку, які
Товариством не були надані.

Судами першої та апеляційної інстанцій
при розгляді даного адміністративного
позову не було належним чином
досліджено, які додаткові документи
були витребуванні Митницею у
Товариства для підтвердження митної
вартості товару.

Відповідно до ст. 43 Податкового кодексу
України помилково та/або надмірно
сплачені суми грошового зобов'язання
підлягають поверненню платнику
відповідно до цієї статті, крім
випадків наявності у такого платника
податкового боргу.

Обов'язковою умовою для здійснення
повернення сум грошового зобов'язання
є подання платником податків заяви про
таке повернення протягом 1095 днів від
дня виникнення помилково та/або
надмірно сплаченої суми.

Згідно з ст. 200 Податкового кодексу
України сума податку, що підлягає
сплаті (перерахуванню) до Державного
бюджету України або бюджетному
відшкодуванню, визначається як різниця
між сумою податкового зобов'язання
звітного (податкового) періоду та сумою
податкового кредиту такого звітного
(податкового) періоду.

Платник податку може прийняти
самостійно рішення про зарахування в
повному обсязі належної йому суми
бюджетного відшкодування або її
частини у зменшення податкових
зобов'язань з цього податку, що виникли
протягом наступних звітних
(податкових) періодів, за наявності
умов, передбачених пунктом 200.4 цієї
статті. Зазначене рішення
відображається платником податку у
податковій декларації, яку він подає за
результатами звітного (податкового)
періоду, в якому виникає право на
подання заяви про отримання бюджетного
відшкодування згідно з нормами цієї
статті. У разі прийняття такого рішення
зазначена сума не враховується при
розрахунку сум бюджетного
відшкодування наступних звітних
(податкових) періодів.

Суди попередніх інстанцій передчасно
задовольнили позовну вимогу про
стягнення з Державного бюджету України
грошових коштів, оскільки належним
чином не було досліджено чи зверталося
Товариство до контролюючого органу із
заявою щодо повернення надмірно
сплачених грошових коштів.

Крім того, суди першої та апеляційної
інстанцій при розгляді
адміністративної справи не вирішили
питання щодо застосування строку
звернення до суду з даним
адміністративним позовом відповідно
до ч. 2 ст. 99 Кодексу адміністративного
судочинства України, згідно з якою для
звернення до адміністративного суду за
захистом прав, свобод та інтересів
особи встановлюється шестимісячний
строк, який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів.

Враховуючи те, що судами попередніх
інстанцій зазначені обставини не були
встановлені, постанова суду першої
інстанції та ухвала апеляційного суду
підлягають скасуванню з направленням
справи на новий розгляд до суду першої
інстанції.

Відповідно до ст. 227 Кодексу
адміністративного судочинства України
підставою для скасування судових
рішень з направленням справи на новий
розгляд є порушення норм
процесуального права, які унеможливили
встановлення фактичних обставин, що
мають значення для правильного
вирішення справ.

Колегія суддів прийшла до висновку, що
рішення першої та апеляційної
інстанцій підлягають скасуванню,
адміністративна справа направленню до
суду першої інстанції для нового
розгляду.

Керуючись ст., ст. 220, 221, 223, 227, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, -

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу Харківська митниця
Міністерства доходів і зборів України
задовольнити частково.

Постанову Харківського окружного
адміністративного суду від 20 березня
2012 року та ухвалу Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 11 вересня 2012 року скасувати,
адміністративну справу направити до
Харківського окружного
адміністративного суду на новий
розгляд.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:
Сірош М.В.

Усенко Є.А.

Юрченко В.П.