Справа № 809/2105/14
Суддя: Біньковська Н.В.
Дата ухвалення: 2014-07-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

"09" липня 2014 р.
Справа № 809/2105/14

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний
адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Біньковської Н.В.

при секретарі судового засідання Хоми
О.В.

за участю:

відповідача - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду
адміністративну справу за позовом
Державної податкової інспекції у м.
Івано-Франківську Головного
управління Міндоходів в
Івано-Франківській області до фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення
податкового боргу в сумі 5660,85 грн., -

ВСТАНОВИВ:

Державна податкова інспекція у м.
Івано-Франківську Головного
управління Міндоходів в
Івано-Франківській області звернулася
в суд з адміністративним позовом до
фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про
стягнення податкового боргу по сплаті
єдиного податку в сумі 5660,85 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що
відповідачем в порушення статтей 16, 295
Податкового кодексу України не
сплачено єдиний податок в сумі 5660,85
грн., який виник внаслідок несплати
узгодженої суми податкового
зобов'язання в розмірі 5613,80 грн. згідно
поданих податкових декларацій
платника єдиного податку - фізичної
особи-підприємця за 2012 рік від 25.01.2013
року, за І квартал 2013 року від 30.04.2013
року, за півріччя 2013 року від 19.07.2013
року, за 2013 рік від 23.10.2013 року та
нарахованої пені в сумі 47,05 грн.

Представник позивача в судове
засіданні не з'явився, про дату, час та
місце судового розгляду справи позивач
судом повідомлений належним чином,
подав на адресу суду клопотання про
розгляд справи за його відсутності,
зазначивши, що позовні вимоги
підтримує в повному обсязі.

Відповідач в судовому засіданні позов
визнала.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення відповідача,
дослідивши письмові докази, суд вважає,
що позовна заява підлягає задоволенню
з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 25.02.2008 року
зареєстрована як фізична
особа-підприємець, що підтверджується
витягом з Єдиного держаного реєстру
юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців (а.с.22) та перебуває на
обліку в Державній податковій
інспекції у м. Івано-Франківську
Головного управління Міндоходів в
Івано-Франківській області як платник
податків.

Згідно частини 1 статті 67 Конституції
України кожен зобов'язаний сплачувати
податки і збори в порядку і розмірах,
встановлених законом.

На підставі поданої відповідачем 24.01.2012
року заяви про застосування спрощеної
системи оподаткування (а.с.18-19),
відповідач з 01.01.2012 року перейшов на
спрощену систему оподаткування, обліку
та звітності зі сплати єдиного податку,
про що останньому видано свідоцтво
платника єдиного податку серії А № 342959
(а.с.17). Відповідно до вказаної заяви
відповідач відноситься до третьої
групи платників єдиного податку, а
ставка єдиного податку встановлена для
відповідача згідно обраного виду
господарської діяльності (69.20
Діяльність у сфері бухгалтерського
обліку й аудиту; консультування з
питань оподаткування) визначена в
розмірі 5 % до розміру доходу.

Відповідно до пункту 54.1. статті 54
Податкового кодексу України крім
випадків, передбачених податковим
законодавством, платник податків
самостійно обчислює суму податкового
та/або грошового зобов'язання та/або
пені, яку зазначає у податковій (митній)
декларації або уточнюючому розрахунку,
що подається контролюючому органу у
строки, встановлені цим Кодексом.

В судовому засіданні встановлено, що
фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1
подано позивачу податкові декларації
платника єдиного податку - фізичної
особи-підприємця, де відповідачем
самостійно розраховано суму доходу за
звітний період та суму єдиного податку,
яка підлягає нарахуванню та сплаті в
бюджет за підсумками поточного
звітного (податкового) періоду, а саме
за 2012 рік від 25.01.2013 року в сумі 3152,50 грн.
(а.с.15-16), за І квартал 2013 року від 30.04.2013
року в сумі 2110,00 грн. (а.с.13-14), за
півріччя 2013 року від 19.07.2013 року в сумі
716,14 грн. (а.с.11-12), за 2013 рік від 23.10.2013
року в сумі 535,25 грн. (а.с.9-10).

Відповідно до пункту 56.11. статті 56
Податкового кодексу України
самостійно визначене платником
податків податкове зобов'язання
оскарженню не підлягає.

Таким чином, суд приходить до висновку,
що самостійно обраховане податкове
зобов'язання відповідача з єдиного
податку в сумі 6513,89 грн., визначене ним в
податкових деклараціях платника
єдиного податку - фізичної
особи-підприємця за 2012 рік від 25.01.2013
року, за І квартал 2013 року від 30.04.2013
року, за півріччя 2013 року від 19.07.2013
року, за 2013 рік від 23.10.2013 року, є
узгодженим з дня подання таких
декларацій.

Частина нестягнутого у судовому
порядку та несплаченого податкового
зобов'язання на момент розгляду справи
за вищенаведеними податковими
деклараціями платника єдиного податку
- фізичної особи-підприємця становить
5613,80 грн.

Пунктом 295.3. статті 295 Податкового
кодексу України передбачено, що
платники єдиного податку третьої -
шостої груп сплачують єдиний податок
протягом 10 календарних днів після
граничного строку подання податкової
декларації за податковий (звітний)
квартал.

Згідно підпункту 129.1.1. пункту 129.1.
статті 129 Податкового кодексу України
після закінчення встановлених цим
Кодексом строків погашення
узгодженого грошового зобов'язання на
суму податкового боргу нараховується
пеня. Нарахування пені розпочинається:
а) при самостійному нарахуванні суми
грошового зобов'язання платником
податків - від першого робочого дня,
наступного за останнім днем граничного
строку сплати грошового зобов'язання,
визначеного цим Кодексом. Нарахування
пені закінчується у випадках,
визначених пунктом 129.3. статті 129
Податкового кодексу України.
Відповідно до пункту 129.4. статті 129
Податкового кодексу України пеня,
визначена підпунктом 129.1.1 пункту 129.1
цієї статті, нараховується на суму
податкового боргу (включаючи суму
штрафних санкцій за їх наявності та без
урахування суми пені) із розрахунку 120
відсотків річних облікової ставки
Національного банку України, діючої на
день виникнення такого податкового
боргу або на день його (його частини)
погашення, залежно від того, яка з
величин таких ставок є більшою, за
кожний календарний день прострочення у
його сплаті.

Відповідно до пункту 131.1. статті 131
Податкового кодексу України
нараховані контролюючим органом суми
пені самостійно сплачуються платником
податків.

В судовому засіданні встановлено, що
Державною податковою інспекцією у м.
Івано-Франківську Головного
управління Міндоходів в
Івано-Франківській області нараховано
фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 пеню
в сумі 47,05 грн. за несвоєчасну сплату
податкових зобов'язань з єдиного
податку, що підтверджується зворотнім
боком облікових карток платника
податків, що міститься в матеріалах
справи (а.с.7-8).

На виконання вимог абзацу 1 пункту 59.1.
статті 59 Податкового кодексу України,
Державною податковою інспекцією у м.
Івано-Франківську Головного
управління Міндоходів в
Івано-Франківській області
надсилалася відповідачу податкова
вимога форми "Ф" від 06.08.2013 року за № 734-11
(а.с.21), яка отримана фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_1 17.08.2013 року,
про що свідчить підпис останньої на
рекомендованому повідомленні про
вручення поштового відправлення. На
час розгляду справи податкова вимога є
неоскаржена та невідкликана.

Відповідно до підпункту 16.1.4. пункту 16.1.
статті 16 Податкового кодексу України
платники податків зобов'язані
сплачувати податки та збори в строки та
у розмірах встановлених цим Кодексом
та законами з питань митної справи, що,
у відповідності до статті 36 Кодексу, є
податковим обов'язком. Податковий
обов'язок виникає у платника за кожним
податком, збором та є безумовним і
першочерговим стосовно інших
неподаткових обов'язків платника
податків, крім випадків, передбачених
законом. Підстави припинення
податкового обов'язку, крім його
виконання, визначені пунктом 37.3. статті
37 Податкового кодексу України. Згідно
пункту 38.1. статті 38 Податкового кодексу
України виконанням податкового
обов'язку визнається сплата в повному
обсязі платником відповідних сум
податкових зобов'язань у встановлений
податковим законодавством строк.
Пунктом 38.2. статті 38 Податкового
кодексу України визначено, що сплата
податку та збору здійснюється
платником податку безпосередньо, а у
випадках, передбачених податковим
законодавством, - податковим агентом,
або представником платника податку.

Враховуючи вищевикладене, суд
зазначає, що сплата єдиного податку є
обов'язком відповідача, що
передбачений статтями 16, 295 Податкового
кодексу України.

Судом встановлено, що відповідач свої
податкові зобов'язання належним чином
не виконував та не сплачував до бюджету
узгоджену суму грошового зобов'язання
з єдиного податку, що привело до
виникнення заборгованості в сумі 5660,85
грн.

Підпунктом 14.1.156. пункту 14.1. статті 14
Податкового кодексу України визначено,
що податкове зобов'язання - це сума
коштів, яку платник податків, у тому
числі податковий агент, повинен
сплатити до відповідного бюджету як
податок або збір на підставі, в порядку
та строки, визначені податковим
законодавством (у тому числі сума
коштів, визначена платником податків у
податковому векселі та не сплачена в
установлений законом строк).

Відповідно до підпункту 14.1.175. пункту
14.1. статті 14 Податкового кодексу
України податковий борг - це сума
узгодженого грошового зобов'язання (з
урахуванням штрафних санкцій за їх
наявності), але не сплаченого платником
податків у встановлений цим Кодексом
строк, а також пеня, нарахована на суму
такого грошового зобов'язання.

Враховуючи вищевикладене, суд
зазначає, що сума податкових
зобов'язань з єдиному податку в розмірі
5660,85 грн., є податковим боргом
відповідача, який ним не сплачено.

Заборгованість відповідача
підтверджується податковими
деклараціями платника єдиного податку
- фізичної особи-підприємця за 2012 рік
від 25.01.2013 року (а.с.15-16), за І квартал 2013
року від 30.04.2013 року (а.с.13-14), за півріччя
2013 року від 19.07.2013 року (а.с.11-12), за 2013 рік
від 23.10.2013 року (а.с.9-10), податковою
вимогою форми "Ф" від 06.08.2013 року за №
734-11 (а.с.21), довідкою про борг (а.с.6),
зворотнім боком облікових карток
платника податків, що міститься в
матеріалах справи (а.с.7-8).

Доказів, які б свідчили про погашення
заборгованості, що є предметом
стягнення або спростування її
наявності, відповідачем суду не надано.

За таких обставин відповідач
зобов'язаний погасити суму податкового
боргу по єдиному податку в розмірі 5660,85
грн. Наявність такого обов'язку у
відповідача є визначальною для
вирішення вказаного спору, крім того,
даний обов'язок забезпечується статтею
67 Конституції України.

Враховуючи вищевикладене, суд
приходить до висновку, що позовні
вимоги позивача про стягнення з
фізичної особи-підприємця ОСОБА_1
податкового боргу в сумі 5660,85 грн. є
обґрунтованими, а позов таким що
підлягає до задоволення.

На підставі статті 124 Конституції
України, керуючись статтями 158-163, 167
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1)
в дохід бюджету податковий борг в сумі
5660 (п'ять тисяч шістсот шістдесят)
гривень 85 копійок з розрахункових
рахунків в банках, які обслуговують
фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 та за
рахунок готівки, що їй належить.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку. Відповідно до
статті 186 Кодексу адміністративного
судочинства України, апеляційна скарга
на постанову суду першої інстанції
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Апеляційна скарга подається до
Львівського апеляційного
адміністративного суду через
Івано-Франківський окружний
адміністративний суд.

Постанова набирає законної сили в
порядку та строки встановлені статтею
254 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Суддя
Біньковська
Н.В.

Постанова складена в повному обсязі
14.07.2014 року.