Справа № 317/2718/14-а
Суддя: Мінгазов Р. В.
Дата ухвалення: 2014-07-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 317/2718/14-а
пр. № 2-а/317/47/2014
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 липня 2014 року

м. Запоріжжя

Запорізький районний суд Запорізької
області у складі :

головуючого -
судді Мінгазова Р.В.,

при секретарі -
Балковій Л.В.,

за участю представника позивача -
ОСОБА_1,,

представників відповідача -
Іванової М.Ю., Микитюк Е.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду справу за
адміністративним позовом ОСОБА_4 до
Управління Пенсійного фонду України в
Запорізькому районі Запорізької
області про скасування рішення УПФУ та
зобов'язання призначити пенсію, -

ВСТАНОВИВ:

У червні 2014 року позивач звернувся до
суду з позовом до відповідача, просить
визнати протиправним та скасувати
рішення комісії з пенсійних питань
Управління Пенсійного фонду України в
Запорізькому районі Запорізької
області про відмову в призначенні йому
пенсії за вислугу років відповідно до
ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру»
та зобов'язати відповідача зарахувати
до стажу роботи, що дає право на пенсію
за вислуги років відповідно до Закону
України «Про прокуратуру» половину
строку навчання на факультеті
військової прокуратури Військового
Червонопрапорного інституту до
спеціального стажу, який дає право на
призначення пенсії за вислугою років
відповідно до ст.50-1 Закону України «Про
прокуратуру» та призначити позивачу
пенсію за вислугою років з моменту
звернення за призначенням пенсії - з
23.04.2014 року.

23.04.2014 року позивач звернувся до УПФУ в
Запорізькому районі з заявою про
призначення йому пенсії за вислугою
років відповідно до ЗУ «Про
прокуратуру».

23.04.2014 року комісія з пенсійних питань
УПФУ в Запорізькому районі Запорізької
області прийняла Рішення №7, яким
відмовила позивачу в призначенні
пенсії по вислузі років через
відсутність стажу роботи по вислузі
років 21 рік 6 місяців.

Позивач вважає дії відповідача
незаконними та просить задовольнити
позовні вимоги.

Представники відповідача заперечують
проти позову на підставі того, що вони
не вважають навчання на
військово-юридичному факультеті
Військового Червонопрапорного
інституту навчанням у юридичному
закладі.

Дослідивши матеріали справи, суддя
встановив.

Станом 23 квітня 2014 року стаж роботи
позивача в органах прокуратури склав 17
років 1 місяць 16 днів, строкова віськова
служба - 2 роки 18 днів, а з зарахуванням
половини строку навчання у вищому
навчальному закладі - понад 21 рік 6
місяців.

В період з 01.08.1991 року по 31.08.1992 року
позивач навчався у вищому навчальному
закладі - Військовому
Червонопрапорному інституті
міністерства оборони, який був
розташований у м. Москва. У цьому
закладі позивач навчався на факультеті
військової прокуратури по
спеціальності «правознавство».
Вищевказаний факт підтверджується
відомостями, які містяться у
військовому квитку (а.с. 5-8) та Довідці
Національного юридичного
університету імені Ярослава Мудрого
від 07.04.2014 року № К-148/234 (а.с. 28). В
подальшому, внаслідок розпаду
Радянського Союзу та трансформації
системи освіти позивач перевівся до
Національного юридичного університету
імені Ярослава Мудрого де продовжував
навчання по спеціальності
«правознавство».

Відповідно до ст. 50-1 ЗУ «Про
прокуратуру» прокурори і слідчі мають
право на пенсійне забезпечення за
вислугу років незалежно від віку за
наявності на день звернення в період з 1
жовтня 2013 р. по 30 вересня 2014 р. вислуги
років - 21 рік 6 місяців, у тому числі
стажу роботи на посадах прокурорів і
слідчих прокуратури не менше 11 років 6
місяців.

Відповідно до ч. 6 ст. 50-1 ЗУ «Про
прокуратуру» до вислуги років, що дає
право на пенсію згідно з цим законом
зараховується, зокрема, час роботи на
прокурорських посадах, слідчими,
строкова військова служба, половина
строку навчання у вищих юридичних
навчальних закладах.

23.04.2014 року позивач звернувся до УПФУ в
Запорізькому районі з заявою про
призначення йому пенсії за вислугою
років відповідно до ЗУ «Про
прокуратуру».

Рішенням комісії з пенсійних питань
УПФУ в Запорізькому районі Запорізької
області позивачу було відмовлено в
призначенні пенсії по вислузі років
через відсутність стажу роботи по
вислузі років 21 рік 6 місяців.

Згідно ч.6 ст.50-1 Закону України «Про
прокуратуру» до вислуги років, що дає
право на пенсію згідно з цією статтею,
зараховується час роботи на
прокурорських посадах, перелічених у
статті 56 цього Закону, в тому числі у
військовій прокуратурі, стажистами в
органах прокуратури, слідчими, суддями,
на посадах начальницького складу
органів внутрішніх справ, офіцерських
посадах Служби безпеки України,
посадах державних службовців, які
займають особи з вищою юридичною
освітою, в науково-навчальних закладах
Генеральної прокуратури України
працівникам, яким присвоєно класні
чини, на виборних посадах у державних
органах, на посадах в інших
організаціях, якщо працівники, що мають
класні чини, були направлені туди, а
потім повернулися в прокуратуру,
строкова військова служба, половина
строку навчання у вищих юридичних
навчальних закладах, частково
оплачувана відпустка жінкам по догляду
за дитиною до досягнення нею трьох
років.

Судом встановлено, що стаж роботи
позивача за вислугою років становить 21
рік 8 місяців 2 дні, з них стаж роботи на
посадах прокурорів і слідчих
прокуратури 17 років 1 місяць 16 днів.

Відповідно до вимог ст.50-1 Закону
України «Про прокуратуру» до вислуги
років що дає право на пенсію за вислугу
років зараховується половина строку
навчання у вищих юридичних навчальних
закладах.

Відповідно до ст. 43 Закону України «Про
освіту», ст. 25 Закону України «Про вищу
освіту» інститут - вищий навчальний
заклад третього або четвертого рівня
акредитації або структурний підрозділ
університету, академії, який провадить
освітню діяльність, пов'язану із
здобуттям певної вищої освіти та
кваліфікації у певній галузі науки,
виробництва, освіти, культури і
мистецтва, проводить наукову,
науково-методичну та науково-виробничу
діяльність і має відповідний рівень
кадрового та матеріально-технічного
забезпечення.

Відповідно до ч. 1 ст. 44 Закону України
«Про освіту» основними напрямами
діяльності вищого навчального закладу
є: підготовка фахівців різних
освітньо-кваліфікаційних рівнів;
підготовка та атестація наукових,
науково-педагогічних кадрів;
науково-дослідна робота;
спеціалізація, підвищення
кваліфікації, перепідготовка кадрів;
культурно-освітня, методична,
видавнича, фінансово-господарська,
виробничо-комерційна робота;
здійснення зовнішніх зв'язків.

Судом встановлено, що 21.09.1992 р. Наказом
№ 171-С від 21.09.1992 р. позивача було
зараховано на 2 курс факультету № 4
(Інститут підготовки кадрів для
органів юстиції України) відповідно
академічної довідки У № 784765 від 14.09.1992
року Військового Червонопрапорного
інституту (Військово-юридичного
факультету), що підтверджується листом
вих. № К-148/234 від 07.04.2014 р. Національного
юридичного університету імені
Ярослава Мудрого (а.с. 28).

Навчання позивача на
військово-юридичному факультеті у
Військовому Червонопрапорному
інституті, є безперечним фактом, що
підтверджується військовим квитком
НОМЕР_1 (а.с. 5-8).

Оскільки ОСОБА_4 навчався (був
курсантом) у Військовому
Червонопрапорному інституті з 01 серпня
1991 року по 14 вересня 1992 року, то
половину строку навчання необхідно
зарахувати до стажу, який дає право
виходу на пенсію за вислугою років.

Заперечення відповідача судом
визнаються безпідставними, оскільки
вони не ґрунтуються на законодавстві.

Відповідно до чинного законодавства
України про освіту вищим юридичним
навчальним закладом є вищий навчальний
заклад, який провадить освітню
діяльність, пов'язану із здобуттям
вищої юридичної освіти та кваліфікації
у галузі права.

Законом України «Про прокуратуру» не
встановлено вичерпного переліку вищих
юридичних навчальних закладів та
відсутні вимоги про те, що у назві
вищого навчального закладу, навчання у
якому дає право на пенсію за вислугою
років, обов'язково повинно міститися
слово «юридичний».

А тому твердження відповідача про те,
що навчання на військово-юридичному
факультеті не є навчанням у вищому
юридичному навчальному закладі є
припущенням.

Всупереч наведеним вимогам відповідач,
як суб'єкт владних повноважень, не
довів правомірності свого рішення, яке
полягає у безпідставній відмові
призначити пенсію за вислугу років
позивачу, не зарахувавши йому половину
строку навчання на
військово-юридичному факультеті
Військового Червонопрапорного
інституту м. Москва до спеціального
стажу роботи.

Одночасно слід зазначити, що не
підлягають задоволенню позовні вимоги
щодо звернення постанови до негайного
виконання в частині стягнення пенсії
за вислугу років за один місяць,
оскільки в даній справі судом
вирішується питання лише щодо
зобов'язання відповідача призначити
пенсію, а не про її примусове стягнення.

На підставі викладеного суд дійшов
висновку, що вимоги ОСОБА_4 є
обґрунтованими та підлягають
задоволенню частково.

На підставі викладеного, керуючись
Конституцією України, ст.50-1 Закону
України «Про прокуратуру», ст. ст. 6, 10, 11,
69-71, 86, 99, 122, 158, 160-163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_4 до
Управління Пенсійного фонду України в
Запорізькому районі Запорізької
області про скасування рішення УПФУ та
зобов'язання призначити пенсію -
задовольнити частково.

Зобов'язати Управління Пенсійного
фонду України в Запорізькому районі
Запорізької області зарахувати
половину строку навчання на
військово-юридичному факультеті
Військового Червонопрапорного
інституту до спец1ального стажу, який
дає право на призначення пенсії за
вислугою років відповідно до ст. 50-1 ЗУ
«Про прокуратуру» та призначити ОСОБА_4
пенсію за вислугою років з моменту
звернення до УПФУ в Запорізькому
районі, а саме з 23.04.2014 року.

В іншій частині позову - відмовити.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду через
Запорізький районний суд Запорізької
області шляхом подачі в 10-денний строк
з дня її проголошення, а в разі
складення постанови у повному обсязі
відповідно до статті 160 КАС України, або
прийняття постанови у письмовому
провадженні - з дня отримання копії
постанови, апеляційної скарги з
подачею її копії відповідно до
кількості осіб, які беруть участь у
справі.

Суддя
Р.В. Мінгазов