Справа № 809/17/14
Суддя: Шинкар Т.І.
Дата ухвалення: 2014-07-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 липня 2014 року
Справа №
876/3515/14 Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого судді
Шинкар Т.І.,

суддів
Ільчишин Н.В.,

Пліша М.А.,

з участю секретаря судового засідання
Прокопенко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові апеляційну скаргу
Головного управління Міндоходів в
Івано-Франківській області на
постанову Івано-Франківського
окружного адміністративного суду від 05
березня 2014 року у справі за позовом
фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до
Головного управління Міндоходів в
Івано-Франківській області про
визнання протиправним та скасування
рішення про застосування фінансових
санкцій №0000004 від 27 листопада 2013 року
та п.1 розпорядження №135-р від 27
листопада 2013 року,-

В С Т А Н О В И В :

02.01.2014р. фізична особа-підприємець
ОСОБА_2 звернулася з адміністративним
позовом в суд до Головного управління
Міндоходів в Івано-Франківській
області, просила визнання протиправним
та скасування рішення про застосування
фінансових санкцій №0000004 від 27
листопада 2013 року та п.1 розпорядження
№135-р від 27 листопада 2013 року.

Постановою Івано-Франківського
окружного адміністративного суду від 05
березня 2014 року позов задоволено
повністю.

Не погодившись з рішенням суду першої
інстанції Головне управління
Міндоходів в Івано-Франківській
області оскаржило його в апеляційному
порядку. В апеляційній скарзі апелянт
просить постанову Івано-Франківського
окружного адміністративного суду від 05
березня 2014 року скасувати та прийняти
нове рішення, яким в задоволені позову
відмовити повністю. Апеляційну скаргу
обґрунтовує тим, що судом першої
інстанції недостатньо досліджені
докази та обставини справи, рішення
постановлено з порушенням норм
матеріального та процесуального права.
Вказує на те, що до компетенції
податкових органів входить
застосування штрафних санкцій та
вжиття заходів щодо скасування
ліцензії на право роздрібної торгівлі
тютюновими виробами. Підставами для
прийняття рішення про застосування
фінансових санкцій є матеріали
правоохоронних органів щодо
недотримання суб'єктами
підприємницької діяльності вимог
законодавства та інших
нормативно-правових актів про
виробництво та обіг спирту,
алкогольних напоїв та тютюнових
виробів, що судом не враховано. Вважає,
що суд надав перевагу доводам позивача,
не прийнявши до уваги доказів
відповідача, чим порушив принцип
рівності учасників процесу,
передбачений ст.7 КАС України.

В судовому засіданні представник
апелянта апеляційну скаргу підтримав.
Позивач та представник позивача щодо
апеляційної скарги заперечили та
вважали рішення суду першої інстанції
законним.

Заслухавши суддю-доповідача,
дослідивши наявні в справі матеріали,
доводи апеляційної скарги та
заперечення позивача на апеляційну
скаргу в їх сукупності, на основі
наявних у справі доказів, колегія
суддів приходить до переконання, що
апеляційну скаргу слід залишити без
задоволення, а постанову суду першої
інстанції без змін з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції,
ОСОБА_2 є суб'єктом підприємницької
діяльності, здійснює господарську
діяльність щодо роздрібної торгівлі у
магазині «ІНФОРМАЦІЯ_1» за адресою:
АДРЕСА_1 у м. Івано-Франківськ.

Згідно трудового договору ОСОБА_3 на
час проведення перевірки працювала
продавцем у магазині «ІНФОРМАЦІЯ_1», де
здійснює господарську діяльність
ОСОБА_2.

12.10.2013р. за фактом продажу
неповнолітній особі пляшки пива марки
«Зіберт» та пачки цигарок марки
«Вінстон» у магазині «ІНФОРМАЦІЯ_1», що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 у м.
Івано-Франківськ, працівниками УМВС
України в Івано-Франківській області
складено протокол ІВ №017644 «Про
адміністративне правопорушення за ч. 2
ст. 156 КУпАП», який разом з іншими
матеріалами начальником відділу УМВС
України в Івано-Франківській області
по факту продажу тютюнових виробі
стосовно СПД ОСОБА_2 за вих. №19180 від
25.11.2013р. направлено на адресу Головного
управління Міндоходів в
Івано-Франківській області.

За результатами розгляду даних
матеріалів Головне управління
Міндоходів в Івано-Франківській
області відповідно до абз.9 ч.2 статті 17
та ст. 15 Закону №481 винесено рішення
№0000004 від 27 листопада 2013 року про
застосування фінансових санкцій до ФОП
ОСОБА_2 за продаж тютюнових виробів
неповнолітній особі.

Відповідно до розпорядження ГУ
Міндоходів в Івано-Франківській
області від 27 листопада 2013 року №135-р
анульовано ліцензію на право
роздрібної торгівлі тютюновими
виробами ФОП ОСОБА_2 на підставі
порушень вимог статті 15-3 Закону №481.

Перевіряючи законність та
обґрунтованість оскаржуваної
постанови суду першої інстанції,
колегія суддів виходить з наступного.

Основні засади державної політики щодо
регулювання виробництва, експорту,
імпорту, оптової і роздрібної торгівлі
спиртом етиловим, коньячним і плодовим,
спиртом етиловим ректифікованим
виноградним, спиртом етиловим
ректифікованим плодовим,
спиртом-сирцем виноградним,
спиртом-сирцем плодовим, алкогольними
напоями та тютюновими виробами,
забезпечення їх високої якості та
захисту здоров'я громадян, а також
посилення боротьби з незаконним
виробництвом та обігом алкогольних
напоїв і тютюнових виробів на
території України визначені Законом
України «Про державне регулювання
виробництва і обігу спирту етилового,
коньячного і плодового, алкогольних
напоїв та тютюнових виробів» від
19.12.1995р. № 481/95-ВР (далі - Закон № 481).

Статтею 15-3 Закону №481 передбачено
заборону продажу пива (крім
безалкогольного), алкогольних,
слабоалкогольних напоїв, вин столових
та тютюнових виробів особам, які не
досягли 18 років.

Відповідно до статті 17 Закону №481 за
порушення норм цього Закону щодо
виробництва і торгівлі спиртом
етиловим, коньячним і плодовим, спиртом
етиловим ректифікованим виноградним,
спиртом етиловим ректифікованим
плодовим, спиртом-сирцем виноградним,
спиртом-сирцем плодовим, алкогольними
напоями та тютюновими виробами до
суб'єктів господарювання
застосовуються фінансові санкції у
вигляді штрафів. Рішення про стягнення
штрафів приймаються органом, який
видав ліцензію, та іншими органами
виконавчої влади у межах їх
компетенції, визначеної законами
України.

Згідно аб.9 ч.2 ст.17 Закону №481
передбачено застосування до суб'єктів
господарювання фінансових санкцій у
вигляді штрафу у разі порушення вимог
статті 15-3 цього Закону у розмірі 6
800,00грн.

Відповідно до ст.15 Закону №481 ліцензія
анулюється, в тому числі, шляхом
прийняття органом, який видав ліцензію,
відповідного письмового розпорядження
на підставі порушення вимог статті 15-3
цього Закону щодо продажу алкогольних
напоїв, тютюнових виробів особам, які
не досягли 18 років або у не визначених
для цього місцях.

Як вбачається з протоколу про
адміністративне правопорушення, у
приміщенні магазину «ІНФОРМАЦІЯ_1» по
АДРЕСА_1, м. Івано-Франківськ (суб'єкт
підприємницької діяльності - ОСОБА_2.) 12
жовтня 2013 року зафіксовано продаж
тютюнових виробів особі, яка не досягла
18 років, а саме, пачки сигарет марки
«Вінстон».

Для фіксування данного факту
працівниками міліції складено
протокол про адміністративне
правопорушення серії ІВ № 017644 від
12.10.2013р. за ч.2 ст. 156 КУпАП стосовно
ОСОБА_3 (продавець магазину
«ІНФОРМАЦІЯ_1» по АДРЕСА_1, м.
Івано-Франківськ, власник - фізична
особа-підприємець ОСОБА_2 ПІН НОМЕР_1) та
винесено постанову від 12.10.2013р. за
справою про адміністративне
правопорушення стосовно ОСОБА_3

Відповідно до п.п.14.1.202 ст.14 ПК України
продажем (реалізацією) товарів є
будь-які операції, що здійснюються
згідно, в тому числі, з договорами
купівлі-продажу які передбачають
передачу прав власності на такі товари
за плату або компенсацію незалежно від
строків її надання, а також операції з
безоплатного надання товарів.

Пунктами 1, 2 статті 3 Закону України
«Про застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг» від 06.07.1995р. №265 (далі - Закон
№265) передбачено, що суб'єкти
господарювання, які здійснюють
розрахункові операції в готівковій
та/або в безготівковій формі (із
застосуванням платіжних карток,
платіжних чеків, жетонів тощо) при
продажу товарів (наданні послуг) у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг зобов'язані
проводити розрахункові операції на
повну суму покупки (надання послуги)
через зареєстровані, опломбовані у
встановленому порядку та переведені у
фіскальний режим роботи реєстратори
розрахункових операцій з
роздрукуванням відповідних
розрахункових документів, що
підтверджують виконання розрахункових
операцій, або у випадках, передбачених
цим Законом, із застосуванням
зареєстрованих у встановленому
порядку розрахункових книжок; видавати
особі, яка отримує або повертає товар,
отримує послугу або відмовляється від
неї, розрахунковий документ
встановленої форми на повну суму
проведеної операції.

Згідно із ст.2 Закону №265 розрахунковим
документом є документ встановленої
форми та змісту (касовий чек, товарний
чек, розрахункова квитанція, проїзний
документ тощо), що підтверджує факт
продажу (повернення) товарів, надання
послуг, отримання (повернення) коштів,
купівлі-продажу іноземної валюти,
надрукований у випадках, передбачених
цим Законом, і зареєстрованим у
встановленому порядку реєстратором
розрахункових операцій або заповнений
вручну.

Допитаний в якості свідка - продавець
ОСОБА_3, яка була попереджена про
кримінальну відповідальність та
приведений до присяги у відповідності
до положень КАС України пояснила суду
що вона, працюючи продавцем у суб'єкта
господарської діяльності ОСОБА_2 не
продавала пиво та сигарети
неповнолітній особі, в приміщення
зайшли працівники міліції та під
тиском на неї запропонували підписати
протокол. Зазначила що особа, яка
нібито придбала в магазині пиво та
сигарети у приміщення магазину навіть
не заходила. Хлопець просто сидів на
літньому майданчику біля магазину. У
цей день факт реалізації сигарет та
пива не мав місця. Про це свідчить копія
стрічки касового апарату. За порушення
у сфері застосування РРО будь-яких осіб
не притягнуто. Це також є доказом того,
що фактичного продажу не було.

Слід зауважити, що працівниками
міліції факт продажу продавцем ОСОБА_3
СПД ОСОБА_2 12.10.2013р. сигарет та пива без
застосування РРО не документувався.

В матеріалах справи відсутні будь-які
докази того, що притягнуто позивача за
порушення у сфері застосування РРО.

Як встановлено судом першої інстанції
та підтверджується матеріалами справи
12.10.2013р. факт реалізації сигарет та пива
не мав місця, що підтверджується копією
стрічки касового апарата.

Вина особи, яка притягається до
відповідальності, має бути доведена
належними доказами, а не ґрунтуватись
на припущеннях, усі сумніви щодо
доведеності вини особи тлумачаться на
її користь (ст. 62 Конституції України).

Згідно із частиною четвертою статті 69
Кодексу адміністративного судочинства
України, обставини, які за законом
повинні бути підтверджені певними
засобами доказування, не можуть
підтверджуватися ніякими іншими
засобами доказування, крім випадків,
коли щодо таких обставин не виникає
спору.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції, що
протокол про адміністративне
правопорушення серії ІВ № 017644 від
12.10.2013р. за ч.2 ст. 156 КУпАП стосовно
ОСОБА_3 не може слугувати належним
доказом, що засвідчує факт продажу
тютюнових виробів та пива, оскільки
складений без дотримання форми:
відсутні показання та підписи свідків,
підписи понятих по факту фіксування
даного правопорушення.

Щодо долученого в суді апеляційної
інстанції постанови №16/657
адміністративної комісії при
виконкомі Івано-Франківської
міськради від 28.11.2013р. про накладення на
ОСОБА_3 адміністративного стягнення за
продаж пива та сигарет неповнолітньому
12.12.2013р., то колегія суддів зазначає, що
такий не був предметом дослідження в
суді першої інстанції. Відомостей чи
така постанова оскаржувалась,
відповідачем суду не подано, а тому не
може прийматись як доказ у справі.

Окрім того колегія суддів зауважує, що
пояснення у неповнолітнього ОСОБА_5,
які долучені до адміністративного
протоколу в якості доказу придбання
ним пива та сигарет, були відібрані без
присутності батьків неповнолітнього
або педагога чи працівників центру
соціальної служби у справах дітей,
сім'ї та молоді.

Окрім того, письмових доказів про
вилучення і належне документування
номеру партії сигарет та пива, які
нібито придбавались неповнолітнім та
зіставлення їх з номерами партій
залишків сигарет та пива у магазині, в
матеріалах справи відсутні.

На підставі наявних документів,
показань свідка, щодо показань яких у
суду першої інстанції не виникло
сумніву у їх достовірності та
правдивості, судом не встановлено
обставин продажу продавцем позивача
тютюнових виробів особі, яка не досягла
18-річного віку, а відповідачем під час
розгляду в порядку виконання обов'язку,
визначеного ч. 2 ст. 71 КАС України
наведене не спростовано та не доведено
належними та допустимими доказами
факту продажу сигарет неповнолітній
особі.

Покликання апелянта в апеляційній
скарзі щодо надання судом першої
інстанції переваги доводам позивача,
не прийнявши до уваги доказів
відповідача, не знайшли своє
підтвердження в суді апеляційної
інстанції.

Отже, колегія суддів вважає, що суд
першої інстанцій дійшов вірних
висновків про те, що факти, викладені у
протоколі про адміністративне
правопорушення та інших письмових
документах, на підставі яких
зафіксовано інформацію про порушення
позивачем ст. 15-3 Закону №481, не знайшли
свого підтвердження.

Дана позиція суду узгоджується з
позицією ВАСУ, викладеною в ухвалі від
02.06.2014р у справі К/800/45977/13.

З огляду на вище викладене суд
апеляційної інстанції приходить до
переконання, що до позивача
безпідставно застосовано фінансові
санкції та прийнято рішення про
анулювання ліцензії на право
роздрібної торгівлі тютюновими
виробами.

Відповідно до ст. 71 КАС України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення, а суд, згідно ст. 86 цього
Кодексу, оцінює докази, які є у справі,
за своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні.

Згідно ч. 2 ст. 71 КАС України в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідно до ст.159 КАС України, судове
рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин в адміністративній
справі, підтверджених тими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
ухвалу чи постанову без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Аналізуючи чинне законодавство та
обставини справи, колегія суддів
приходить до висновку, що суд першої
інстанції обґрунтовано задовольнив
позовні вимоги в спосіб, визначений
ст.162 КАС України. Доводи апеляційної
скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 207, 212,
254 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Головного
управління Міндоходів в
Івано-Франківській області - залишити
без задоволення, а постанову
Івано-Франківського окружного
адміністративного суду від 05 березня
2014 року по справі №809/17/14 - без змін.

Ухвала набирає законної з моменту її
оголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів після набрання
нею законної сили шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя
Т.І. Шинкар

Судді:
Н.В. Ільчишин

М.А. Пліш

Повний текст Ухвали виготовлено
11.07.2014р.