Справа № 2а/0570/15453/2012
Суддя: Мороз Л.Л.
Дата ухвалення: 2014-07-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"03" липня 2014 р. м. Київ
К/800/6431/13

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі

головуючого: Мороз Л.Л.,

суддів: Горбатюка С.А.,

Шведа Е.Ю.

розглянула в порядку письмового
провадження касаційну скаргу
Управління Пенсійного фонду України в
м. Харцизьку Донецької області на
постанову Донецького окружного
адміністративного суду від 04.12.2012 року
та ухвалу Донецького апеляційного
адміністративного суду від 17.01.2013 року
у справі за позовом Приватного малого
підприємства "Современник" до
Управління Пенсійного фонду України в
м. Харцизьку Донецької області про
скасування рішення,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач звернувся до суду з позовом до
Управління Пенсійного фонду України в
м. Харцизьку Донецької області про
скасування рішення № 287 від 07.11.2012 року
про застосування фінансових санкцій та
нарахування пені за несплату
(неперерахування) або несвоєчасну
сплату (несвоєчасне перерахування)
страхувальниками страхових внесків на
підставі п. 2 ч. 9 ст. 106 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування», яким до
підприємства застосовано штраф в
розмірі 140,82 грн. та пеню у сумі 2749,82 грн.

Постановою Донецького окружного
адміністративного суду від 04.12.2012 року,
залишеною без змін ухвалою Донецького
апеляційного адміністративного суду
від 17.01.2013 року, позовні вимоги
задоволено, скасовано рішення № 287 від
07.11.2012 року Управління Пенсійного фонду
України в м. Харцизьку Донецької
області про застосування фінансових
санкцій.

Не погоджуючись з рішеннями судів
першої та апеляційної інстанції у
справі, Управління Пенсійного фонду
України в м. Харцизьку Донецької
області подало до Вищого
адміністративного суду України
касаційну скаргу у якій, посилаючись на
порушення судами норм процесуального
та матеріального права, просить
скасувати рішення судів першої та
апеляційної інстанції, відмовити у
позові.

Заслухавши доповідь судді Вищого
адміністративного суду України
стосовно обставин, необхідних для
прийняття рішення судом касаційної
інстанції, перевіривши і обговоривши
доводи касаційної скарги,
проаналізувавши правильність
застосування судом апеляційної
інстанції норм матеріального та
процесуального права, колегія суддів
дійшла висновку, що касаційна скарга
підлягає частковому задоволенню з
таких підстав.

Відповідно до частини 2 статті 220
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд касаційної інстанції
переглядає судові рішення судів першої
та апеляційної інстанцій у межах
касаційної скарги, але при цьому може
встановлювати порушення норм
матеріального чи процесуального права,
на які не було посилання в касаційній
скарзі.

Як встановлено судами попередніх
інстанцій, 07.11.2012 року відповідачем
було прийнято рішення № 287 про
застосування фінансових санкцій та
нарахування пені за несплату
(неперерахування) або несвоєчасну
сплату (несвоєчасне перерахування)
страхувальниками страхових внесків. У
тому числі донарахованих
страхувальниками або органом
Пенсійного фонду України, яким до
підприємства застосовано штраф в
розмірі 140,82 грн. та за період з 20.03.2007
року по 24.07.2012 року нарахована пеня у
сумі 2749,82 грн. Вказане рішення прийняте
на підставі даних карток особового
рахунку платника, де відображена сума
заборгованості, дати та суми її
зарахування відповідно до дня списання
банком сум здійснених підприємством
платежів з рахунку платника, кількість
днів затримки, суми штрафу та пені.

Рішення № 287 прийнято на підставі п. 2 ч.
9 ст. 106 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» (далі - Закон № 1058).

Приймаючи рішення про задоволення
позову, суд першої інстанції, висновки
якого підтримав суд апеляційної
інстанції зазначив, що відповідач не
мав повноважень після 01.01.2011 року
нараховувати штрафні санкції за
порушення вчинені до 01.01.2011 року,
оскільки редакція норми, якою була
передбачена така відповідальність,
діяла до 01.01.2011 року, а на момент
прийняття відповідачем спірних рішень
вона вже втратила чинність.

Пунктом 6 ч. 2 ст. 17 Закону № 1058, в
редакції до 01.01.2011р., передбачено, що
страхувальник зобов'язаний
нараховувати, обчислювати й сплачувати
в установлені строки й у повному обсязі
страхові внески.

У п. 6 ст. 20 Закону № 1058 визначено, що у
разі несплати авансових платежів до
страхувальників застосовуються
фінансові санкції, передбачені цим
Законом.

Відповідно до п.п. 5,7 ч. 9 ст. 106 Закону №
1058, в редакції до 01.01.2011р., за неподання,
несвоєчасне подання, подання не за
встановленою формою або подання
недостовірних відомостей, що
використовуються в системі
персоніфікованого обліку та іншої
звітності, передбаченої
законодавством, до територіальних
органів Пенсійного фонду накладається
штраф у розмірі 10 відсотків суми
страхових внесків, які були сплачені
або підлягали сплаті за відповідний
звітний період, за кожний повний або
неповний місяць затримки подання
відомостей, звітності, але не менше
десяти неоподатковуваних мінімумів
доходів громадян, а в разі повторного
протягом року такого порушення - у
розмірі 20 відсотків зазначених сум та
не менше 20 неоподатковуваних мінімумів
доходів громадян. За несплату, неповну
або несвоєчасну сплату авансових
платежів із страхових внесків,
передбачених цим Законом, - штраф у
розмірі 50 відсотків сум несплачених
або своєчасно не сплачених авансових
платежів.

01.01.2011р. набрав чинності Закон України
від 08.07.2010 р. № 2464 "Про збір та облік
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування", у
зв'язку з чим, норми п.п. 5,7 ч. 9 ст. 106
Закону № 1058 втратили чинність.

У той же час відповідно до абзацу
п'ятого пункту 7 Прикінцевих та
перехідних положень Закону № 2464-VI
стягнення заборгованості зі сплати
страхових внесків за діючими видами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування та сум
штрафних санкцій, нарахованих та/або не
сплачених у період до 1 січня 2011 року, в
тому числі страхових внесків, строк
сплати яких на 1 січня 2011 року не настав,
здійснюється фондами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування відповідно до
законодавства, що діяло на момент
виникнення такої заборгованості або
застосування штрафних санкцій.

Крім цього, абзацом шостим цього ж
пункту передбачено, що на період до
повного стягнення зазначеної вище
заборгованості за фондами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування зберігаються
повноваження щодо контролю за
правильністю нарахування,
своєчасністю сплати страхових внесків,
застосування фінансових санкцій, якими
вони були наділені до набрання
чинності цим Законом.

Таким чином, у випадку, коли
заборгованість зі сплати страхових
внесків виникла до 1 січня 2011 року,
відповідач має право здійснювати
контрольні функції щодо правильності
нарахування, своєчасності та сплати
страхових внесків і застосовувати
фінансові санкції згідно із
законодавством, що діяло на момент
виникнення такої заборгованості, або
застосовувати штрафні санкції також і
після цієї дати.

З огляду на зазначене судам необхідно
встановити яка сума штрафних санкцій
застосована щодо заборгованості яка
виникла до 1 січня 2011 року, а яка - після
цієї дати та, з урахуванням цього
скасувати оскаржене рішення лише у
частині штрафних санкції щодо
заборгованості яка виникла після 1
січня 2011 року.

Статтею 159 Кодексу адміністративного
судочинства України визначено, що
судове рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин в адміністративній
справі, підтверджених тими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

Враховуючи, що передбачені
процесуальним законодавством межі
перегляду справи в касаційній
інстанції не дають їй права
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені
попередніми судовими інстанціями,
оскаржувані судові рішення у справі
підлягають скасуванню з направленням
справи на новий судовий розгляд до суду
першої інстанції відповідно до частини
2 статті 227 Кодексу адміністративного
судочинства України.

При новому розгляді справи суду слід
врахувати наведене і в залежності від
встановленого вирішити справу.

Керуючись ст. ст. 220, 222, 223, 227 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в м. Харцизьку
Донецької області задовольнити
частково.

Постанову Донецького окружного
адміністративного суду від 04.12.2012 року
та ухвалу Донецького апеляційного
адміністративного суду від 17.01.2013 року
у цій справі скасувати.

Справу направити на новий розгляд до
суду першої інстанції.

Ухвала є остаточною і оскарженню не
підлягає.

Судді: