Справа № 808/3000/14
Суддя: Кисіль Роман Валерійович
Дата ухвалення: 2014-07-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

09 липня 2014 року (11 год. 40 хв.) Справа №
808/3000/14 м.Запоріжжя Запорізький
окружний адміністративний суд у складі

головуючого судді - Киселя Р.В.,

за участю секретаря судового засідання
- Мащенко Д.В.,

представників:

позивача - ОСОБА_1,

представника позивача - ОСОБА_2,

представника відповідача - Кравченка
О.О.,

третьої особи - Мелітопольський
міський відділ Управління Державної
міграційної служби України в
Запорізькій області - Ликова О.В.

розглянув у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом ОСОБА_5, ОСОБА_1, яка дії в
інтересах неповнолітнього - ОСОБА_6, до
Управління Державної міграційної
служби України в Запорізькій області,
треті особи - ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9,
ОСОБА_10, Мелітопольський міський
відділ Управління Державної
міграційної служби України в
Запорізькій області про визнання дій
неправоміними та зобов'язання вчинити
певні дії.

06.05.2014 до Запорізького окружного
адміністративного суду надійшов
адміністративний позов ОСОБА_5, ОСОБА_1,
яка дії в інтересах неповнолітнього -
ОСОБА_6 (далі - позивачі) до
Мелітопольського міського відділу
Управління Державної міграційної
служби України в Запорізькій області,
треті особи - ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що
відповідачем без згоди позивачів,
співвласників житлового будинку, що
знаходиться в АДРЕСА_1, було здійснено
реєстрацію місця проживання гр. ОСОБА_9,
ОСОБА_7, ОСОБА_8 Вважає дії відповідача
щодо реєстрації місця проживання гр.
ОСОБА_9, ОСОБА_7, ОСОБА_8 у житловому
будинку АДРЕСА_1 протиправними, а тому
просив скасувати реєстрацію місця
проживання зазначених осіб.

Ухвалою суду від 08.05.2014 провадження у
справі було відкрите, судове засідання
призначене на 22.05.2014.

У судове засідання 22.05.2014 представник
відповідача та треті особи не прибули,
через що судовий розгляд був
відкладений на 11.06.2014.

У судове засідання 11.06.2014 треті особи,
належним чином повідомлені про дату,
час та місце судового засідання, не
прибули.

Розгляд справи здійснювався за
відсутності третіх осіб.

У судовому засіданні, на підставі ст. 52
КАС України, судом було здійснено
заміну Мелітопольського міського
відділу Управління Державної
міграційної служби України в
Запорізькій області, який на має
статусу юридичної особи, на Управління
Державної міграційної служби України в
Запорізькій області (далі - відповідач).

У судовому засіданні судом було
залучено до участі в справі в якості
третіх осіб, які не заявляють
самостійних вимог на предмет спору на
стороні відповідача - ОСОБА_10 та
Мелітопольський міський відділ
Управління Державної міграційної
служби України в Запорізькій області.

Ухвалою від 11.06.2014 за клопотанням
представника відповідача провадження
у справі було зупинене до 24.06.2014.

Ухвалою від 24.06.2014 провадження у справі
було поновлене, судове засідання
призначене на 24.06.2014.

24.06.2014 розгляд справи було відкладено
на 09.07.2014.

У судовому засіданні представник
позивача підтримав позовні вимоги з
підстав викладених у позовній заяві.
Просив задовольнити позовні вимоги у
повному обсязі.

У судовому засіданні представник
відповідача заперечив проти позовних
вимог з підстав викладених у
запереченнях проти позову, зокрема
зазначивши, що реєстрація місця
проживання ОСОБА_9 була проведена
16.04.2009, ОСОБА_7 - 23.10.2010, ОСОБА_8 - 27.05.2010 та з
цього моменту пройшло більше трьох
років. Відповідно до наказу МВС України
від 04.06.2002 №519 заяви про реєстрацію
місця проживання вказаних осіб були
знищені в зв'язку із закінченням строку
їх зберігання, згідно актів знищення, а
тому встановити факт надавалась чи не
надавалась згода власника або
співвласника житлового будинку на
реєстрацію місця проживання під час
реєстрації місця проживання
зазначених осіб на теперішній час
неможливо. Зазначив, що відповідно до
ст. 361 ЦК України співвласник має право
самостійно розпоряджатися своєю
часткою у праві спільної часткової
власності. Тому, вважає дії щодо
реєстрації місця проживання
зазначених осіб правомірними, через що
просив відмовити у задоволенні позову
у повному обсязі.

У судовому засіданні 09.07.2014 було
проголошено вступну та резолютивну
частини постанови.

Суд, заслухавши пояснення
представників сторін, розглянувши
матеріали і з'ясувавши обставини
адміністративної справи, дослідивши
наявні у справі докази у їх сукупності,

ВСТАНОВИВ:

Згідно Свідоцтва про смерть від 14.02.2000
серія НОМЕР_2 ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_11
померла.

Відповідно до свідоцтва про право на
спадщину за законом від 26.09.2001 №1-2427,
посвідченого державним нотаріусом
Мелітопольської державної
нотаріальної контори Лісовою Н.В.,
спадкоємцем майна померлої ОСОБА_11 на Ѕ
долю є син ОСОБА_5 Спадкове майно
складається з 1/5 житлового будинку, що
знаходиться в АДРЕСА_1.

Згідно договору дарування від 13.11.2007
№3970 ОСОБА_5 передав безоплатно у
власність ОСОБА_1, ОСОБА_13, які діють як
законні представники малолітнього
сина ОСОБА_6 3/20 частини житлового
будинку АДРЕСА_1, що знаходиться на
приватизованій земельній ділянці
площею 819 м2.

08.12.2007 між ОСОБА_14 та ОСОБА_5 було
укладено договір купівлі-продажу
житлового будинку, згідно якого ОСОБА_14
продав та передав у власність за 9589,00
грн. ОСОБА_5 3/10 частини житлового
будинку АДРЕСА_1, що знаходиться на
приватизованій земельній ділянці
площею 819 м2.

Згідно Свідоцтва про смерть від 14.08.2007
серія НОМЕР_3 ІНФОРМАЦІЯ_6 ОСОБА_15
померла.

Відповідно до свідоцтва про право на
спадщину за законом від 26.02.2008 №3-412,
посвідченого державним нотаріусом
Мелітопольської державної
нотаріальної контори ОСОБА_16,
спадкоємцем майна померлої ОСОБА_15 є її
дочка ОСОБА_10 Спадкове майно
складається з 3/10 частин житлового
будинку, що знаходиться в АДРЕСА_1.
Зазначена частка житлового будинку
була зареєстрована за ОСОБА_10, що
підтверджується Витягом про
реєстрацію права власності на нерухоме
майно від 22.03.2008.

Як вбачається з довідки складеної
Мелітопольською державною
нотаріальною конторою ГУЮ у
Запорізькій області від 19.11.2010 №3337/02-14
ОСОБА_17, після смерті своєї матері
ОСОБА_11 прийняла спадщину шляхом
подачі заяви у Мелітопольську державну
нотаріальну контору Запорізької
області 25.05.2000 №545.

Згідно довідок про реєстрацію місця
проживання/перебування особи в
житловому будинку АДРЕСА_1 було
зареєстровано ОСОБА_7 - 23.10.2010, ОСОБА_18 -
10.03.2001, ОСОБА_5 - 02.06.2001, ОСОБА_8 - 27.05.2010,
ОСОБА_1 - 22.02.2008, ОСОБА_9 - 16.04.2009.

Вважаючи дії відповідача щодо
реєстрації у житловому будинку АДРЕСА_1
ОСОБА_9, ОСОБА_7, ОСОБА_8 позивачі
звернулися до суду із цим позовом.

Надаючи правову оцінку оскаржуваним
податковим повідомленням-рішенням
відповідача, суд виходить з приписів ч.3
ст.2 КАС України, відповідно до яких, у
справах щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень, адміністративні суди
перевіряють: чи прийняті (вчинені) вони
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; використанням
повноважень з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії): безсторонньо
(неупереджено); добросовісно;
розсудливо; з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації;
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення;
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України завданням
адміністративного судочинства є
захист прав, свобод та інтересів
фізичних осіб, прав та інтересів
юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідно до ст. 19 Конституції України
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до ст. 358 ЦК України право
спільної часткової власності
здійснюється співвласниками за їхньою
згодою.

Співвласники можуть домовитися про
порядок володіння та користування
майном, що є їхньою спільною частковою
власністю.

Кожен із співвласників має право на
надання йому у володіння та
користування тієї частини спільного
майна в натурі, яка відповідає його
частці у праві спільної часткової
власності. У разі неможливості цього
він має право вимагати від інших
співвласників, які володіють і
користуються спільним майном,
відповідної матеріальної компенсації.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про
свободу пересування та вільний вибір
місця проживання в Україні» від 11.12.2003
№1382-IV, в редакції що діяла на час
здійснення реєстрації ОСОБА_9, ОСОБА_7,
ОСОБА_8 (далі - Закон №1382-IV) реєстрація -
внесення відомостей до паспортного
документа про місце проживання або
місце перебування із зазначенням
адреси житла особи та внесення цих
даних до реєстраційного обліку
відповідного органу спеціально
уповноваженого центрального органу
виконавчої влади з питань реєстрації.

Довідка про реєстрацію місця
проживання або місця перебування -
документ, який видається органом
реєстрації особі за її вимогою та
підтверджує реєстрацію місця
проживання або місця перебування
особи.

За приписами ст. 6 Закону №1382-IV
громадянин України, а також іноземець
чи особа без громадянства, які
перебувають в Україні на законних
підставах, зобов'язані протягом десяти
днів після прибуття до нового місця
проживання зареєструвати місце
проживання.

Для реєстрації особа подає:

письмову заяву. Діти віком від 15 до 18
років подають заяву особисто. У разі
якщо особа з поважної причини не може
самостійно звернутися до
уповноваженого органу, реєстрація може
бути здійснена за зверненням іншої
особи на підставі доручення,
посвідченого в установленому порядку;

паспортний документ. Якщо дитина не
досягла 16-річного віку, подається
свідоцтво про народження або свідоцтво
про належність до громадянства
України. Іноземець та особа без
громадянства додатково подають
посвідку на постійне або тимчасове
проживання;

квитанцію про сплату державного мита
або документ про звільнення від його
сплати;

два примірники талона зняття з
реєстрації.

Забороняється вимагати для реєстрації
місця проживання подання особою інших
документів.

Заява особи про реєстрацію місця
проживання є єдиною підставою для
реєстрації місця проживання особи.

Зразки заяви та інших документів,
необхідних для реєстрації місця
проживання особи, затверджуються
Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ст. 14 Закону №1382-IV
рішення, дії чи бездіяльність органів
державної влади, посадових та
службових осіб з питань свободи
пересування, вільного вибору місця
проживання, реєстрації місця
проживання чи місця перебування особи
можуть бути оскаржені в установленому
законом порядку.

Судом встановлено, що згідно довідок
про реєстрацію місця
проживання/перебування особи в
житловому будинку АДРЕСА_1
зареєстровано ОСОБА_7 - 23.10.2010, ОСОБА_18 -
10.03.2001, ОСОБА_5 - 02.06.2001, ОСОБА_8 - 27.05.2010,
ОСОБА_1 - 22.02.2008, ОСОБА_9 - 16.04.2009. Зазначене
підтверджується, також, домовою книгою
для прописки громадян, що проживають в
будинку АДРЕСА_1.

Відповідно до Технічного паспорту на
житловий будинок АДРЕСА_1 1/10 житлового
будинку належить ОСОБА_11, 9/22 - ОСОБА_5, 3/20
ОСОБА_6, 8/10 - ОСОБА_10

Постановою Кабінету Міністрів України
від 28.07.2004 №985 «Про затвердження
зразків документів, необхідних для
реєстрації місця проживання в Україні»
відповідно до ст. 6 Закону №1382-IV було
затверджено зразок заяви про
реєстрацію місця проживання в Україні
та зразок талона зняття з реєстрації
місця проживання в Україні.

Згідно зразка заяви про реєстрацію
місця проживання в Україні підставою
для реєстрації місця проживання
заявника/його неповнолітньої дитини за
зазначеною адресою є ордер, свідоцтво
про право власності, договір найму
(піднайму, оренди) або інші документи.

Згода власника/співвласників житла або
їх уповноважених органів, наймача та
членів його сім'ї на реєстрацію місця
проживання заявника у разі відсутності
документів, зазначених як підстава для
реєстрації.

Отже, за відсутності, як підстави для
реєстрації місця проживання, ордеру,
свідоцтва про право власності,
договору найму (піднайму, оренди) або
іншого документу, згода
власника/співвласника житла або їх
уповноважених органів, наймача та
членів його сім'ї на здійснення
реєстрації є обов'язковою.

У судовому засіданні представники
позивачів зазначили, що позивачі не
давали згоди на реєстрацію місця
проживання гр. ОСОБА_9, ОСОБА_7, ОСОБА_8

Судом встановлено, що з метою отримання
інформації щодо підстав реєстрації в
житловому будинку АДРЕСА_1 гр. ОСОБА_7 та
ОСОБА_8, 05.02.2014 ОСОБА_5 звертався до
начальника паспортного столу м.
Мелітополя.

Відповіддю від 12.02.2014 №2318/Ч-16
Мелітопольский МВ УДМС України в
Запорізькій області повідомив, що гр.
ОСОБА_19 та ОСОБА_7 дійсно значаться
зареєстрованими за вказаною адресою,
проте повідомити підстави реєстрації
зазначених громадян не має можливості
оскільки, згідно наказу МВС України від
04.06.2002 №519, заяви про реєстрацію місця
проживання зазначених громадян
знищені. Заяву ОСОБА_8 знищено 04.06.2013,
акт про знищення №5, заяву ОСОБА_7
знищено 06.11.2013, акт про знищення №10.

Суд зазначає, що відповідачем до суду
не було надано заяв про реєстрацію
місця проживання гр. ОСОБА_9, ОСОБА_7,
ОСОБА_8, а тому неможливо встановити
підстави реєстрації зазначених
громадян в житловому будинку АДРЕСА_1, а
також неможливо встановити чи
надавалася позивачами згода на
реєстрацію місця проживання
зазначених осіб.

З пояснень відповідача та листа
Мелітопольского МВ УДМС України від
12.02.2014 №2318/Ч-16 вбачається, що заяви гр.
ОСОБА_19 та ОСОБА_7 про реєстрацію місця
проживання були знищенні, згідно
наказу МВС України від 04.06.2002 №519. В
обґрунтування підстав знищення заяв
відповідач посилається на сплив
встановленого три річного терміну
зберігання документів, оскільки
реєстрація місця проживання ОСОБА_9
проведена 16.04.2009, ОСОБА_7 - 23.10.2010, ОСОБА_8 -
27.05.2010.

Суд зазначає, що підтвердити або
спростувати факт знищення заяв про
реєстрацію місця проживання гр. ОСОБА_9,
ОСОБА_7, ОСОБА_8 не можливо, оскільки
відповідачем до суду не було надано
доказів знищення зазначених заяв.

Разом з тим, з письмових пояснень
третьої особи - ОСОБА_10 вбачається, що
оскаржувані дії були вчинені без згоди
позивачів по справі, а лише з її згоди.

За приписами ч. 2 ст. 71 КАС України саме
на відповідача покладений обов'язок
доведення правомірності своїх рішень,
дій чи бездіяльності.

Згідно ст. 11 Закону №1382-IV реєстрація
місця проживання та місця перебування
особи здійснюється відповідним
органом спеціально уповноваженого
центрального органу виконавчої влади з
питань реєстрації (далі - орган
реєстрації) в Автономній Республіці
Крим, областях, містах, районах, районах
у містах, а також у містах Києві та
Севастополі.

Судом встановлено, що реєстрацію місця
проживання гр. ОСОБА_9, ОСОБА_7, ОСОБА_8 в
житловому будинку АДРЕСА_1 здійснив
Сектор громадянства, імміграції та
реєстрації фізичних осіб
Мелітопольского МВ УМВС України в
Запорізькій області.

Відповідно до постанови Кабінету
Міністрів України 28.03.2011 №346 «Про
ліквідацію урядових органів»
державний департамент у справах
громадянства, імміграції та реєстрації
фізичних осіб було ліквідовано.
Урядові органи, які ліквідуються
продовжують виконувати свої
повноваження до передачі таких
повноважень відповідним
міністерствам, іншим центральним
органам виконавчої влади.

Указом Президента України від 06.04.2011
№405/2011 «Питання Державної міграційної
служби України» було створено Державну
міграційну службу України та
затверджено її Положення. Відповідно
до зазначеного Положення ДМС України
відповідно до покладених на неї
завдань здійснює реєстрацію/зняття з
реєстрації місця
проживання/перебування фізичних осіб,
веде відповідні реєстраційні обліки.

У місті Запоріжжя було створено
Управління Державної міграційної
служби України в Запорізькій області,
до відома якої входять підрозділи, які
розташовані в районах області та м.
Запоріжжя, що не є юридичними особами.

Таким чином, оскільки Сектор
громадянства, імміграції та реєстрації
фізичних осіб Мелітопольского МВ УМВС
України в Запорізькій області, орган
який безпосередньо здійснив
реєстрацію місця проживання гр. ОСОБА_9,
ОСОБА_7, ОСОБА_8, станом на час розгляду
справи ліквідовано, та враховуючи те,
що Управління Державної міграційної
служби України в Запорізькій області
не є його правонаступником, у суду
відсутні підстави для задоволення
позовних вимог щодо визнання
неправомірними дій відповідача щодо
реєстрації у житловому будинку АДРЕСА_1
ОСОБА_9, ОСОБА_7, ОСОБА_8, так як зазначені
дії ним не вчинялися.

Разом з тим, суд доходить висновку про
порушення прав позивачів
оскаржуваними діями, для відновлення
яких необхідно вчинити дії по
скасуванню реєстрації місця
проживання ОСОБА_9, ОСОБА_8 та ОСОБА_7 за
адресою: АДРЕСА_1.

Оскільки станом на дату розгляду цієї
справи відповідні повноваження
здійснює відповідач по справі, то для
відновлення порушених прав позивачів
суд вважає за необхідне зобов'язати
відповідача вчинити дії щодо
відновлення таких прав, шляхом
скасування реєстрації місця
проживання ОСОБА_9, ОСОБА_8 та ОСОБА_7 за
адресою: АДРЕСА_1, а відтак про
необхідність часткового задоволення
позовних вимог.

За приписами ч. 1 ст. 94 КАС України, якщо
судове рішення ухвалене на користь
сторони, яка не є суб'єктом владних
повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України.

Відповідно до ч. 3 ст. 94 КАС України, якщо
адміністративний позов задоволено
частково, судові витрати, здійснені
позивачем, присуджуються йому
відповідно до задоволених вимог, а
відповідачу - відповідно до тієї
частини вимог, у задоволенні яких
позивачеві відмовлено.

Доданою до матеріалів справи
квитанцією №ПН1896 від 29.04.2014
документально підтверджується факт
сплати ОСОБА_5 судового збору в сумі 73,08
грн.

З врахуванням часткового задоволення
позовних вимог присудженню з
Державного бюджету України користь
ОСОБА_5 підлягає сума 36,54 грн.

На підставі вищевикладеного та
керуючись ст.ст. 2, 4, 7-12, 14, 86, 94, 158-163 КАС
України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_5, ОСОБА_1,
яка дії в інтересах неповнолітнього -
ОСОБА_6, до Управління Державної
міграційної служби України в
Запорізькій області, треті особи -
ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10,
Мелітопольський міський відділ
Управління Державної міграційної
служби України в Запорізькій області
про визнання дій неправоміними та
зобов'язання вчинити певні дії
задовольнити частково.

Зобов'язати Управління Державної
міграційної служби України в
Запорізькій області вчинити дії щодо
скасування реєстрації місця
проживання ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_8,
ІНФОРМАЦІЯ_3, та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_4, за
адресою: АДРЕСА_1.

У задоволенні решти позовних вимог
відмовити.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь ОСОБА_5 (ідентифікаційний
номер НОМЕР_1, який зареєстрований: 72311,
АДРЕСА_1) судовий збір у сумі 36,54 грн.
(тридцять шість гривень 54 коп.).

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо вона не була подана у
встановлені строки. У разі подання
апеляційної скарги судове рішення,
якщо його не скасовано, набирає
законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду через
Запорізький окружний адміністративний
суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня
її проголошення, а в разі складення
постанови у повному обсязі відповідно
до статті 160 КАС України, або прийняття
постанови у письмовому провадженні - з
дня отримання копії постанови,
апеляційної скарги з подачею її копії
відповідно до кількості осіб, які
беруть участь у справі.

Якщо суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 КАС
України, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Копія апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
суду апеляційної інстанції.

Суддя Р.В. Кисіль

Постанова виготовлена у повному обсязі
14.07.2014.