Справа № 2а-7049/09/2270
Суддя: Калашнікова О.В.
Дата ухвалення: 2014-07-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 липня 2014 року м.
Київ К/800/20314/13

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

Калашнікової О.В. Леонтович К.Г.
Маслія В.І. розглянувши у
попередньому судовому засіданні
адміністративну справу за касаційною
скаргою Державної фінансової
інспекції в Хмельницькій області на
постанову Хмельницького окружного
адміністративного суду від 28 жовтня 2012
року та ухвалу Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 12 березня 2013 року у справі за
позовом Вищого професійного училища №
25 до Державної фінансової інспекції в
Хмельницькій області про визнання
частково недійсною та скасування
вимоги, -

в с т а н о в и л а:

Вище професійне училище № 25 звернулось
в суд з позовом до Державної фінансової
інспекції в Хмельницькій області, в
якому просило визнати протиправним та
скасувати пункти 1, 5, 6, 7, 9, 12, 13, 16, 18
вимоги контрольно-ревізійного
управління у Хмельницький області
№22-08-15/2141 від 20 травня 2009 року.

Позовні вимоги мотивовано тим, що за
результатами ревізії Вищого
професійного училища № 25 складено
вимогу, з якою позивач частково не
погоджується.

Постановою Хмельницького окружного
адміністративного суду від 28 жовтня 2012
року, залишеною без змін ухвалою
Львівського апеляційного
адміністративного суду від 12 березня
2013 року, позовні вимоги задоволено
частково: визнано протиправною та
скасовано вимогу КРУ №22-08-15/2141 від 20
травня 2009 року в частині зобов'язання
позивача: пункт 1 - перерахувати до
бюджету 1871,00 грн., що отримано від
надання платних послуг, які не
передбачені чинним законодавством;
пункт 5 - вирішити питання про зменшення
бюджетних асигнувань загального фонду
на 2009 рік по енергоносіях в сумі 253407,59
грн., які були сплачені сторонніми
особами за проживання в гуртожитку у
2007-2008 роках і спрямовані на видатки на
інші цілі. Оплату спожитих
енергоносіїв сторонніми мешканцями
гуртожитку проводити у відповідності з
вимогами нормативно-правових актів;
пункт 6 - відшкодувати за рахунок винних
осіб сплачений позивачем податок з
доходів фізичної особи при продажу
автомобіля та банківські послуги
відповідно в сумах 5250,00 та 52,50 грн. У
випадку відмови відшкодувати кошти у
сумах добровільно, вирішити питання в
судовому порядку. В подальшому
забезпечити дотримання вимог
Положення про ведення касових операцій
у національній валюті в Україні,
затвердженого постановою Правління
Національного Банку України від 15
грудня 2004 № 637; пункт 9 - відшкодувати за
рахунок винних посадових осіб
проведені незаконні видатки на
навчання ОСОБА_4, ОСОБА_5 в сумі 8100,00 грн.
У випадку відмови відшкодувати кошти
добровільно, вирішити питання в
судовому порядку. В подальшому
дотримуватись вимог Положення про
єдиний порядок підготовки,
перепідготовки та підвищення
кваліфікації керівників державних
підприємств, установ і організацій
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 08 лютого 1997 року
№ 167; пункт 12 - скоротити введені
понаднормативні посади заступника
головного бухгалтера та економіста в
установленому законодавством порядку.
При складанні і затверджені штатних
розписів позивачу дотримуватись
"Типових штатів середніх
професійно-технічних училищ системи
Державного комітету СРСР по
професійно-технічній освіті",
затверджених Держкомітетом СРСР по
професійно-технічній освіті від 29
січня 1987 року № 13 та "Методичних
рекомендацій МОН України щодо
формування структури та штатів
професійно - технічних навчальних
закладів"; пункт 13 - відшкодувати за
рахунок винних осіб незаконно
виплачені: премії заступникам
директора - 11526,84 грн., за сумісництво
ОСОБА_4 та ОСОБА_6 відповідно в сумах
2206,92 грн. та 4809,77 грн., за
невідпрацьований час ОСОБА_7, ОСОБА_8,
ОСОБА_9, ОСОБА_10 в сумах 2536,33 грн., 1467,88
грн., 2740,50 грн. та 137,13 грн. У випадку
відмови відшкодувати зазначені кошти
добровільно, вирішити питання в
судовому порядку. Відповідно по
незаконно виплачених сумах провести
взаєморозрахунки по сплаті внесків до
державних цільових фондів на загальну
суму 9203,79 грн. В подальшому
дотримуватись законодавчих і
нормативних документів з оплати праці;
у задоволенні решти позовних вимог
відмовлено.

Не погоджуючись з оскаржуваними
судовими рішеннями, Державна фінансова
інспекція в Хмельницькій області
звернулась до Вищого
адміністративного суду України з
касаційною скаргою, у якій просить їх
скасувати та відмовити у позові.

Перевіривши правову оцінку обставин
справи та повноту їх встановлення,
проаналізувавши правильність
застосування судами норм
матеріального та процесуального права,
колегія суддів Вищого
адміністративного суду України вважає,
що касаційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судами першої та
апеляційної інстанцій, відповідачем
проведено ревізію
фінансово-господарської діяльності та
дотримання вимог бюджетного
законодавства в Вищому професійному
училищі №25 за період 01 серпня 2007 року
по 01 січня 2009 року, за результатами якої
складено акт від 17 квітня 2009 року
№03-08/72.

На підставі вказаного акта ревізії
відповідачем винесено вимогу №22-08-15/2141
від 20 травня 2009 року щодо усунення
виявлених порушень і недоліків (з якими
позивач не погоджується та вважає
протиправними) а саме: 1. Перерахувати
до бюджету 1871,00 грн. отримані від
надання платних послуг які не
передбачені чинним законодавством. В
подальшому дотримуватись вимог
"Переліку платних послуг, які можуть
надаватися державними навчальними
закладами" затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 20 січня
1997 року № 38; 5.Вирішити питання про
зменшення бюджетних асигнувань
загального фонду на 2009 рік по
енергоносіях в сумі 253407,59 грн., які були
сплачені сторонніми особами за
проживання в гуртожитку у 2007-2008 роках і
спрямовані на видатки на інші цілі.
Оплату спожитих енергоносіїв
сторонніми мешканцями гуртожитку
проводити у відповідності з вимогами
нормативно-правових актів;
6.Відшкодувати за рахунок винних осіб
сплачений Училищем податок з доходів
фізичної особи при продажу автомобіля
та банківські послуги відповідно в
сумах 5250, 00 та 52,50 грн. У випадку відмови
відшкодувати кошти у сумах
добровільно, вирішити питання в
судовому порядку. В подальшому
забезпечити дотримання вимог
Положення про ведення касових операцій
у національній валюті в Україні,
затвердженого постановою Правління
Національного Банку України від 15
грудня 2004 року №637; 7.Відшкодувати за
рахунок винних осіб незаконно
виплачені кошти на відрядження майстру
виробничого навчання ОСОБА_11 в сумі 577,36
грн. У випадку відмови відшкодувати
кошти добровільно, вирішити питання в
судовому порядку. В подальшому
дотримуватись вимог Інструкції про
службові відрядження в межах України
та за кордон, затвердженої наказом
Мінфіну України від 13 березня 1998 року
№59; 9. Проведені незаконні видатки на
навчання ОСОБА_4, ОСОБА_5 в сумі 8100,00 грн.
та на подарунок для Нетішинського
професійного ліцею в сумі 369,05 грн.
відшкодувати за рахунок винних
посадових осіб. У випадку відмови
відшкодувати кошти добровільно,
вирішити питання в судовому порядку. В
подальшому дотримуватись вимог
Положення про єдиний порядок
підготовки, перепідготовки та
підвищення кваліфікації керівників
державних підприємств, установ і
організацій затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 08
лютого 1997 року №167; 12.Скоротити введені
понаднормативні посади заступника
головного бухгалтера та економіста в
установленому законодавством порядку.
При складанні і затверджені штатних
розписів Училища дотримуватись
"Типових штатів середніх
професійно-технічних училищ системи
Державного комітету СРСР по
професійно-технічній освіті",
затверджених Держкомітетом СРСР по
професійно-технічній освіті від 29
січня 1987 року №13 та "Методичних
рекомендацій МОН України щодо
формування структури та штатів
професійно-технічних навчальних
закладів"; 13. Відшкодувати за рахунок
винних осіб незаконно виплачені:
премії - заступникам директора - 11526,84
грн., за сумісництво ОСОБА_4 та ОСОБА_6
відповідно в сумах 2206,92 та 4809,77 грн., за
невідпрацьований час ОСОБА_7, ОСОБА_8,
ОСОБА_9 та ОСОБА_10 в сумах 2536,33, 1467,88, 2740,50
та 137,13 грн. У випадку відмови
відшкодувати зазначені кошти
добровільно, вирішити питання в
судовому порядку. Відповідно по
незаконно виплачених сумах провести
взаєморозрахунки по сплаті внесків до
державних цільових фондів на загальну
суму 9203,79 грн. В подальшому
дотримуватись законодавчих і
нормативних документів з оплати праці;
16.Забезпечити виконання вимог статей
149, 151, частини третьої статті 84
Земельного кодексу України, частини
п'ятої статті 63 Закону України "Про
освіту", статей 7, 8 Закону України "Про
професійно технічну освіту" та пунктів
1.3 та 6,8 Статуту позивача при надані
земельної ділянки 0,36 га, що належить
Училищу на правах постійного
користування для будівництва будинку
ТОВ "Колумб"; 18. Відшкодувати за рахунок
винних осіб списане пальне на водія
ОСОБА_8 в сумі 438,59 грн. та запасних
частин і паливно-мастильних матеріалів
на приватний автомобіль директора
ОСОБА_12 в сумі - 11709,68 грн. У випадку
відмови відшкодувати кошти
добровільно, вирішити питання в
судовому порядку. В подальшому
дотримуватись вимог
нормативно-правових актів при
придбанні і списанні пального та
запасних частин.

Задовольняючи частково позовні вимоги,
суди першої та апеляційної інстанцій
виходили з того, що пункт 1 вимоги не
відповідає приписам пункту 15 розділу 1
Переліку платних послуг, які можуть
надаватися державними навчальними
закладами, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 20 січня
1997 року № 38, яким передбачено надання
платних послуги з довузівської
підготовки. Пункт 5 вимоги щодо
вирішення питання про зменшення
бюджетних асигнувань загального фонду
на 2009 рік по енергоносіях в сумі 253407,59
грн. винесений без врахування приписів
постанов Кабінету Міністрів України
від 28 лютого 2002 року № 228, від 17 травня
2002 року № 659 року, пункту 7 статті 61
Закону України "Про освіту". Пункт 6
вимоги про відшкодування за рахунок
винних осіб сплаченого податку з
доходів фізичних осіб при продажу
автомобіля та банківських послуг в
сумах 5250,00 та 52,50 грн. винесений
відповідачем безпідставно. Пункт 9
вимоги, про відшкодування за рахунок
винних посадових осіб проведені
видатки на навчання в сумі 8100,00 грн.
суперечить вимогам статей 55-57 Закону
України "Про освіту" та Положення про
єдиний порядок підготовки,
перепідготовки та підвищення
кваліфікації керівників державних
підприємств, установ і організацій,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 08 лютого 1997 року
№ 167. Пункт 12 вимоги щодо скорочення
введених понаднормативних посад
заступника головного бухгалтера та
економіста є суперечить статті 18
Закону України "Про
професійно-технічну освіту", пункту 32
постанови Кабінету Міністрів України
від 05 серпня 1998 року № 1240 "Про
затвердження Положення про
професійно-технічний навчальний
заклад", а також листу управління
освіти і науки Хмельницької
облдержадміністрації від 25 грудня 1991
року № 1/9-131, яким позивачу дозволено
ввести посаду економіста. Пункт 13
вимоги про відшкодування за рахунок
винних осіб незаконно виплачених
премії викладено без врахування
пункту 5.3 Статуту позивача, пункту 3.3.2
Положення про порядок надання грошової
винагороди педагогічним працівникам,
адмінперсоналу та співробітникам
Вищого професійного училища № 25,
пункту 4 постанови Кабінету Міністрів
України № 1298 "Про оплату праці
працівників на основі Єдиної тарифної
сітки розрядів і коефіцієнтів з оплати
праці працівників установ, закладів та
організацій окремих галузей бюджетної
сфери" та листа № 1/9-648 від 18 листопад 2005
року Міністерства освіти і науки
України Міністерство, яким надано
право керівникам навчальних закладів,
установ освіти вирішувати питання щодо
преміювання у межах наявних коштів на
оплату праці. Щодо правомірності
виплат за роботу, виконану за
сумісництвом, судами попередніх
інстанцій було враховано приписи
пункту 4 Положення про умови роботи за
сумісництвом працівників державних
підприємств, установ і організацій,
затвердженого спільним наказом
Міністерства праці України,
Міністерства юстиції України та
Міністерства фінансів України від 28
червня 1993 року № 43, пункту 91 Інструкції
про порядок обчислення заробітної
плати працівників освіти, затвердженої
наказом Міністерства освіти України
від 15 квітня 1993 року № 102, пункту 2
Додатку до Положення про умови роботи
за сумісництвом працівників державних
підприємств, установ і організацій,
затвердженого спільним наказом
Міністерства праці України,
Міністерства юстиції України,
Міністерства фінансів України від 28
червня 1993 року № 43. Крім того, судами
попередніх інстанцій зазначено, що
відповідачем не надано суду належних
доказів невідпрацювання робочого часу
в повній мірі.

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
погоджується з висновками судів першої
та апеляційної інстанцій, виходячи з
наступного.

Відповідно до пункту 7 статті 10 Закону
України "Про Державну
контрольно-ревізійну службу в Україні"
органи контрольно-ревізійної служби
мають право пред'являти керівникам та
іншим службовим особам підконтрольних
установ, що ревізуються, вимоги щодо
усунення виявлених порушень
законодавства з питань збереження і
використання державної власності та
фінансів.

Відносно пункту 1 вимоги колегія судді
зазначає наступне.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що вимога відповідача
щодо необхідності перерахувати до
бюджету 1871,00 грн. отримані від надання
платних послуг які не передбачені
чинним законодавством ґрунтується на
встановлені факту надання позивачем
платних послуг, а саме проведення
підготовчих курсів для 7 абітурієнтів
до вступу з напрямку "Дизайн".

Відповідно до пункту 15 розділу 1
Переліку платних послуг, які можуть
надаватися державними навчальними
закладами, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 20 січня
1997 року № 38, у сфері освітньої
діяльності державними навчальними
закладами можуть надаватись платні
послуги з довузівської підготовки, до
яких і відносяться послуги з
підготовки абітурієнтів до вступу у
навчальні заклади, а відтак суди
попередніх інстанцій вірно
задовольнили позов в цій частині.

Відносно пункту 5 вимоги колегія суддів
зазначає наступне.

Як зазначено судами попередніх
інстанцій вказана вимога, якою
позивача зобов'язано вирішити питання
про зменшення бюджетних асигнувань
загального фонду на 2009 рік по
енергоносіях в сумі 253407,59 грн., які були
сплачені сторонніми особами за
проживання в гуртожитку у 2007-2008 роках і
спрямовані на видатки на інші цілі та
необхідності та зобов'язано оплату
спожитих енергоносіїв сторонніми
мешканцями гуртожитку проводити у
відповідності з вимогами
нормативно-правових актів ґрунтується
на встановленні факту отримання
позивачем 253407,59 грн. сплачених за
проживання в гуртожитку та завищення
потреби в бюджетних асигнуваннях на
вказану суму.

Згідно з пунктом 19 Порядку складання,
розгляду, затвердження та основних
вимог до виконання кошторисів
бюджетних установ, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 28 лютого 2002 року № 228 спеціальний
фонд проекту кошторису передбачає
зведення показників за всіма джерелами
надходження коштів до цього фонду та
відповідними напрямами їх
використання. Розподіл видатків або
надання кредитів з бюджету
спеціального фонду проекту кошторису
проводиться виключно в межах і за
рахунок відповідних надходжень,
запланованих на цю мету в зазначеному
фонді.

Відповідно до частини сьомої статті 61
Закону України "Про освіту" у разі
одержання коштів з інших джерел
бюджетні та галузеві асигнування
навчальних закладів та установ,
організацій системи освіти не
зменшуються.

Таким чином, суди попередніх інстанцій
дійшли вірного висновку щодо
безпідставності пункту 5 вимоги.

Відносно пункту 6 вимоги колегія суддів
зазначає.

Як встановлено судами попередніх
інстанцій вказаний пункт вимоги, яким
позивача зобов'язано відшкодувати за
рахунок винних осіб сплачений податок
з доходів фізичної особи при продажу
автомобіля та банківські послуги
відповідно в сумах 5250,00 та 52,50 грн.
ґрунтується на встановленому ревізією
факті прийняття бухгалтерією позивача
до оплати на підставі авансового звіту
від 30 квітня 2008 року №79 податку з
доходів фізичної особи при продажу
автомобіля в сумі 5250,00 грн. та
банківських послуг в сумі 52,50 грн.

Відповідно до підпункту 8.1.1 пункту 8.1
статті 8 Закону України "Про податок з
доходів фізичних осіб" податковий
агент, який нараховує (виплачує)
оподатковуваний дохід на користь
платника податку, утримує податок від
суми такого доходу за його рахунок,
використовуючи ставку податку,
визначену у відповідних пунктах статті
7 цього Закону.

Згідно з підпунктом 1.15 статті 1 Закону
України "Про податок з доходів фізичних
осіб" податковий агент - юридична особа
(її філія, відділення, інший
відокремлений підрозділ) або фізична
особа чи представництво
нерезидента-юридичної особи, які
незалежно від їх
організаційно-правового статусу та
способу оподаткування іншими
податками, зобов'язані нараховувати,
утримувати та сплачувати цей податок
до бюджету від імені та за рахунок
платника податку, вести податковий
облік та подавати податкову звітність
податковим органам відповідно до
закону, а також нести відповідальність
за порушення норм цього Закону.

З огляду наведене, враховуючи, що
позивач фактично виконав функцію
податкового агента та сплатив податок
з доходу платника податків ОСОБА_13,
відтак колегія суддів погоджується з
висновками судів попередніх інстанцій
щодо безпідставності пункту 6 вимоги.

Відносно пункту 7 вимоги колегія суддів
зазначає наступне.

Як встановлено судами попередніх
інстанцій, вказана вимога ,якою
позивача зобов'язано відшкодувати за
рахунок винних осіб незаконно
виплачені кошти на відрядження майстру
виробничого навчання ОСОБА_11 в сумі 577,36
грн. ґрунтується на встановленому
ревізією факті оплати на підставі
авансового звіту №81 від 26 квітня 2008
року вартості квитків в сумі 577.36 грн. за
проїзд в м. Сімферополь і в зворотному
напрямку.

Згідно з пунктом 2.15 Положення про
ведення касових операцій у
національній валюті в Україні,
затвердженого постановою
Національного банку України від 19
лютого 2001 року, не пізніше трьох
робочих днів після повернення з
відрядження працівник, який отримав
готівкові кошти під звіт, зобов'язаний
подати до бухгалтерії підприємства
звіт про витрачені (частково або
повністю) суми. При здаванні до
бухгалтерії авансового звіту до нього
має бути додано посвідчення про
відрядження, оформлене в установленому
порядку, і документи (в оригіналі), що
підтверджують вартість оплачених
витрат, із зазначенням форми їх оплати
(готівкою, чеком, кредитною карткою,
безготівковим розрахунком). Витрати, не
підтверджені відповідними
документами, працівнику не
відшкодовуються.

Відповідно до пункту 1.7 Інструкції про
службові відрядження в межах України
та за кордон, затвердженої наказом
Мінфіну України від 13 березня 1998 року №
59 витрати на проїзд до місця
відрядження і назад відшкодовуються в
розмірі вартості проїзду повітряним,
залізничним, водним і автомобільним
транспортом загального користування
(крім таксі) з урахуванням усіх витрат,
пов'язаних із придбанням проїзних
квитків і користуванням постільними
речами в поїздах, та страхових платежів
на транспорті.

Як зазначено судами попередніх
інстанцій, відповідно до листа ТОВ
"Динисівка-Люкс" від 27 березня 2009 року
№22 вказаним товариством не
обслуговується маршрут в Автономну
Республіку Крим через Хмельницький, а
квитки за номером 08 були видані
на маршрут Чернівці-Сімферополь 29
грудня 2007 року і списані з підзвіту
водія, як такі, що були викрадені, а
відтак суди дійшли вірного висновку, що
позивачем безпідставно відшкодовані
кошти на відрядження в сумі 577,36 грн., а
отже відповідачем законно та
обґрунтовано пред'явлено пункт 7
вимоги.

Відносно пункту 9 вимоги колегія суддів
зазначає.

Як встановлено судами попередніх
інстанцій, вказана вимога, якою
позивача зобов'язано проведені
незаконні видатки на навчання ОСОБА_4,
ОСОБА_5 в сумі 8100,00 грн. відшкодувати за
рахунок винних посадових осіб,
ґрунтуються на встановленні факту
оплати навчання за рахунок бюджетних
коштів в аспірантурі Хмельницької
гуманітарно-педагогічної академії
заступника директора Вищого
професійного училища № 25 ОСОБА_4 в сумі
3000,00 грн. (договір б/н від 02 листопада 2007
року на загальну суму 12000,00 грн.) та в
Київському інституті міжнародної
економіки та підприємництва помічника
директора з
адміністративно-господарської частини
ОСОБА_5 в сумі 4400,00 грн.

Згідно зі статтями 55, 56, 57 Закону
України "Про освіту" педагогічні та
науково-педагогічні працівники мають
право на підвищення кваліфікації,
перепідготовку, вільний вибір змісту,
програм, форм навчання, навчальних
закладів, установ та організацій, що
здійснюють підвищення кваліфікації і
перепідготовку, педагогічні та
науково-педагогічні працівники
зобов'язані постійно підвищувати
професійний рівень, педагогічну
майстерність, загальну культуру,
держава забезпечує педагогічним та
науково-педагогічним працівникам
підвищення кваліфікації не рідше
одного разу на п'ять років.

Відповідно до Положення про єдиний
порядок підготовки, перепідготовки та
підвищення кваліфікації керівників
державних підприємств, установ і
організацій, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 08
лютого 1997 року №167, підвищення
кваліфікації - це навчання з метою
оновлення та вдосконалення знань і
умінь, необхідних для здійснення
ефективного управління підприємством
та вдосконалення його діяльності.

З огляду на наведене, колегія суддів
погоджується з висновками судів
попередніх інстанцій щодо
безпідставності вказаної вимоги.

Відносно пункту 12 вимоги колегія
суддів зазначає.

Як встановлено судами попередніх
інстанцій, вказана вимога, якою
позивача зобов'язано скоротити введені
понаднормативні посади заступника
головного бухгалтера та економіста в
установленому законодавством порядку
ґрунтуються на встановленні ревізією
факту, що кількість штатних посад у
штатних розписах на 2007-2008 роки
перевищує рекомендовану кількість
посад, передбачених "Типовими штатами
середніх професійно-технічних училищ
системи Державного комітету СРСР по
професійно-технічній освіті",
затверджених Держкомітетом СРСР по
професійно-технічній освіті від 29
січня 1987 року №13 та "Методичними
рекомендаціями Міністерства освіти і
науки України щодо формування
структури та штатів
професійно-технічних навчальних
закладів" (Київ - 2006), на 2,0 посади
(заступник головного бухгалтера,
економіст), на утримання яких
використано за період з 01 серпня 2007
року по 01 січня 2009 року бюджетних
коштів на загальну суму 33815,42 грн.

Відповідно до статті 18 Закону України
"Про професійно-технічну освіту" вище
професійне училище належить до
професійно-технічних навчальних
закладів.

Згідно з пунктом 32 Положення про
професійно-технічний навчальний
заклад, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 05
серпня 1998 року № 1240, керівництво
діяльністю державного
професійно-технічного навчального
закладу здійснює директор, якого
призначає Міносвіти, міністерства та
інші центральні органи виконавчої
влади, яким підпорядковані
професійно-технічні навчальні заклади.
Директор державного
професійно-технічного навчального
закладу: г) приймає на посади та
звільняє з посад працівників закладу,
затверджує відповідно до
кваліфікаційних характеристик їхні
посадові обов'язки, формує
педагогічний колектив; є) затверджує в
межах наявного фонду заробітної плати
штатний розпис і чисельність
працівників навчального закладу.

Як встановлено судами попередніх
інстанцій, відповідно до листа
управління освіти і науки Хмельницької
облдержадміністрації від 25 грудня 1991
року №1/9-131 в Вищому професійному
училищі № 25 дозволено ввести посаду
економіста.

Штатні розписи позивача затверджені
відповідно на 2007-2008 роки заступниками
міністра Міністерства освіти та науки
України, в яких передбачені посади, які
ревізорами визнаються як
"понаднормативні посади заступника
головного бухгалтера та економіста".

Враховуючи наведене, колегія суддів
погоджується з висновками судів щодо
безпідставності пункту 12 вимоги.

Відносно пункту 13 вимоги колегія
суддів зазначає.

Як встановлено судами попередніх
інстанцій, вказана вимога, якою
позивача зобов'язано відшкодувати за
рахунок винних осіб незаконно
виплачені: премії - заступникам
директора в сумі 11526,84 грн., за
сумісництво ОСОБА_4 та ОСОБА_6
відповідно в сумах 2206,92 та 4809,77 грн., за
невідпрацьований час ОСОБА_7, ОСОБА_8,
ОСОБА_9 та ОСОБА_10 в сумах 2536,33, 1467,88, 2740,50
та 137,13 грн. ґрунтуються на
встановленні ревізією факту
здійснення вказаних виплат.

Відповідно до пункту 5.3 Статуту Вищого
професійного училища № 25 директор
приймає рішення про встановлення
премій та доплат працівників
навчального закладу.

Відповідно до пункту 3.3.2 Положення про
порядок надання грошової винагороди
педагогічним працівникам,
адмінперсоналу та співробітникам
Училища виплата винагороди (премії)
здійснюється на підставі наказу по
Училищу.

Пунктом 4 Постанови Кабінету Міністрів
України № 1298 "Про оплату праці
працівників на основі Єдиної тарифної
сітки розрядів і коефіцієнтів з оплати
праці працівників установ, закладів та
організацій окремих галузей бюджетної
сфери" визначено, що преміювання
керівників установ, закладів та
організацій окремих галузей бюджетної
сфери, їх заступників, встановлення їм
надбавок та доплат до посадових
окладів, надання матеріальної допомоги
здійснюється за рішенням органу вищого
рівня у межах наявних коштів на оплату
праці.

Відповідно до листа № 1/9-648 від 18
листопада 2005 року Міністерства освіти
і науки України, Міністерство надає
право керівникам навчальних закладів,
установ освіти вирішувати питання щодо
преміювання у межах наявних коштів на
оплату праці.

Таким чином, суди дійшли вірного
висновку, що преміювання проводилось
позивачем правомірно.

Відповідно до пункту 4 Положення про
умови роботи за сумісництвом
працівників державних підприємств,
установ і організацій, затвердженого
спільним наказом Міністерства праці
України, Міністерства юстиції України
та Міністерства фінансів України від 28
червня 1993 року № 43, керівники державних
підприємств, установ, організацій, їхні
заступники, керівники структурних
підрозділів державних підприємств,
установ, організацій та їхні
заступники не мають права працювати за
сумісництвом (за винятком викладацької
діяльності).

Згідно з пунктом 91 Інструкції про
порядок обчислення заробітної плати
працівників освіти, затвердженої
наказом Міністерства освіти України
від 15 квітня 1993 року №102, керівні
працівники закладів освіти, керівники
фізичного виховання центрів
допризовної підготовки можуть вести
викладацьку роботу чи заняття з
гуртками в цьому закладі, але не більше
9 годин на тиждень (360 годин на рік), якщо
вони по основній посаді отримують
повний посадовий оклад (ставку). Крім
цього інші працівники закладів освіти
можуть вести викладацьку роботу або
заняття з гуртківцями у цьому ж закладі
освіти, але в середньому не більше 2
годин (12 годин на тиждень, 480 годин на
рік), якщо вони по основній роботі
отримують повний посадовий оклад
(ставку). Названим працівникам за норму
годин, визначену у цьому пункті, оплата
проводиться понад основний посадовий
оклад (ставку) у порядку, передбаченому
відповідно для учителів, викладачів та
керівників гуртків (за тарифікацією).
За години викладацької роботи чи
занять з гуртками, виконані, як виняток,
у зв'язку з виробничою необхідністю
понад норму, зазначену у цьому пункті,
провадиться погодинна оплата за
фактичну кількість годин, але не більше
240 годин на рік (що не вважається
сумісництвом).

Відповідно до пункту 2 Додатку до
Положення про умови роботи за
сумісництвом працівників державних
підприємств, установ і організацій,
затвердженого спільним Наказом
Міністерства праці України,
Міністерства юстиції України,
Міністерства фінансів України від 28
червня 1993 року № 43, включена до
переліку робіт, які не є сумісництво -
педагогічна робота з погодинною
оплатою праці в обсязі не більш як 240
годин на рік.

Як встановлено судами попередніх
інстанцій ОСОБА_4, обіймаючи 0.5. посади
заступника керівника
експериментального педагогічного
майданчика виконувала наукову
діяльність, а ОСОБА_6 обіймав посаду
завідуючого гуртожитком, що не
відноситься до керівного складу Вищого
професійного училища №25.

Викладачем ОСОБА_7 відпрацьовано
робочий час, педагогічне навантаження
798 годин, згідно дозволу управління
освіти і науки Хмельницької обласної
державної адміністрації.

Також судами попередніх інстанцій
зазначено, що відповідачем не надано
суду належних та достовірних доказів
не відпрацювання ОСОБА_8, ОСОБА_9,
ОСОБА_10 робочого часу в повній мірі за
місцем роботи.

З урахування наведеного, суди
попередніх інстанцій вірно зазначили,
що пункт 13 вимоги є протиправним та
підлягає скасуванню.

Відносно пункту 16 вимоги колегія
суддів зазначає.

Вказана вимога, якою позивача
зобов'язано забезпечити виконання
вимог законодавства та положень
Статуту при надані земельної ділянки
0,36 га, що належить Училищу на правах
постійного користування для
будівництва будинку ТОВ "Колумб"."
ґрунтуються на встановленні факту
укладання між позивачем та ТОВ "Колумб"
інвестиційного договору від 03 червня
2006 року з метою будівництва житлового 65
квартирного будинку.

Враховуючи зміст вимоги щодо
зобов'язання відповідача
дотримуватись вимог законодавства
України, колегія суддів погоджується з
висновками судів попередніх інстанцій
щодо обґрунтованості цієї вимоги.

Щодо пункту 18 вимоги, якою позивача
зобов'язано відшкодувати за рахунок
винних осіб списане пальне на водія в
сумі 438,59 грн. та запасних частин і
паливно-мастильних матеріалів на
приватний автомобіль директора ОСОБА_12
в сумі 11709,68 грн., то як зазначено судами
ця вимога ґрунтуються на встановленні
факту списання вказаних коштів.

Пунктом 4 Норм коштів на представницькі
цілі, рекламу та виплату компенсацій за
використання особистих легкових
автомобілів для службових поїздок та
порядок їх витрачання, затверджених
наказом Міністерства фінансів України
та Міністерства економіки України від
12 листопада 1993 року № 88 передбачено, що
забороняється виплата компенсації на
підприємствах, де на балансі
перебувають легкові автомобілі.

Як встановлено судами попередніх
інстанцій на балансі позивача
перебуває легковий автомобіль ЗАЗ, а
тому вказана вимога є законною та
обґрунтованою.

Доводи касаційної скарги не дають
підстав для висновку про неправильне
застосування судами першої та
апеляційної інстанцій норм
матеріального чи процесуального права,
яке призвело або могло призвести до
неправильного вирішення справи.

Згідно частини 3 статті 220-1 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд касаційної інстанції відхиляє
касаційну скаргу і залишає рішення без
змін, якщо відсутні підстави для
скасування судового рішення.

За правилами частини першої статті 224
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення без змін,
якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

Керуючись статтями 160, 167, 220, 220-1, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу Державної фінансової
інспекції в Хмельницькій області
відхилити.

Постанову Хмельницького окружного
адміністративного суду від 28 жовтня 2012
року та ухвалу Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 12 березня 2013 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, і
може бути переглянута Верховним Судом
України, у строк та у порядку,
визначеними статтями 237 - 2391 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Судді:

з оригіналом згідно: помічник судді
А.О. Кулеша