Справа № 2а/2506/36/12
Суддя: Старова Н.Е.
Дата ухвалення: 2014-07-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
2а/2506/36/12 Головуючий у
1-й інстанції: Требух Н. В.
Суддя-доповідач: Старова Н.Е.
У Х В А Л А

Іменем України

14 липня 2014 року
м. Київ

Київського апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді:
Старової Н. Е.

суддів:
Мєзєнцева Є. І., Чаку Є. В.

розглянувши у письмовому
провадженні апеляційну скаргу
Управління Пенсійного фонду України в
м. Чернігові на постанову Деснянського
районного суду міста Чернігова у
справі за адміністративним позовом
ОСОБА_2 (далі позивач, ОСОБА_2) до
Управління Пенсійного фонду України в
м. Чернігові (далі відповідач, УПФУ) про
визнання відмови протиправною,
зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернулася до Деснянського
районного суду міста Чернігова з
позовом до Управління Пенсійного фонду
України в м. Чернігові про визнання
відмови у призначенні позивачеві
пенсії по інвалідності державного
службовця неправомірними, зобов`язання
відповідача призначити пенсію по
інвалідності, відповідно до Закону
України «Про державну службу», з 26.09.2011
року.

Постановою Деснянського районного
суду міста Чернігова від 10.02.2012 року
позов задоволено повністю.

Не погоджуючись з прийнятим судовим
рішенням, відповідач подав апеляційну
скаргу, в якій просить постанову суду
першої інстанції скасувати, та
ухвалити нове судове рішення, яким в
задоволенні позовних вимог відмовити
повністю.

Справа розглянута відповідно до вимог
п. 1 ч. 1 ст. 197 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача,
дослідивши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню.

Як встановлено судом першої
інстанції, ОСОБА_2 з 29.08.1994 року по 06.07.2010
року працював в органах митної служби
України.

Згідно довідки МСЕК, позивачу з
01.09.2011 року встановлена ІІ групу
інвалідності внаслідок загального
захворювання. Даний факт відповідачем
не оспорюється.

26.09.2011 року позивач звернувся до
Управління Пенсійного фонду України в
Деснянському районі м. Чернігова з
заявою про призначення пенсії по
інвалідності, відповідно до Закону
України «Про державну службу». Однак, в
призначенні вказаної пенсії було
відмовлено, оскільки, на думку
Управління Пенсійного фонду України в
Деснянському районі м. Чернігова,
посадові особи митної служби не мають
відношення до категорії посад
державних службовців, визначених ст. 25
Закону України «Про державну службу».

Позивач, не погоджуючись з діями УПФУ,
звернувся з позовом до суду.

Колегія суддів не вбачає порушень
судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права,
на які посилається апелянт, та вважає,
що судом надана їм правильна правова
оцінка на підставі законодавства, яке
регулює спірні правовідносини.

Згідно зі ст. 430 МК України (в
редакції, чинній на момент виникнення
спірних правовідносин), пенсійне
забезпечення посадових осіб митної
служби України здійснюється
відповідно до умов і порядку,
встановлених Законом України "Про
державну службу».

Пенсійне забезпечення
працівників митних органів,
спеціалізованих митних установ та
організацій, які не є посадовими
особами, здійснюється на загальних
підставах відповідно до законодавства
України про пенсійне забезпечення.

Відповідно до статті 37 Закону
України «Про державну службу», згідно
якої здійснюється пенсійне
забезпечення державних службовців,
пенсія по інвалідності у розмірах,
передбачених ч. 2 та ч. 5 цієї статті,
призначається за наявності страхового
стажу, встановленого для призначення
пенсії по інвалідності, відповідно до
Закону України «Про
загальнообовязкове державне пенсійне
страхування», особам з числа інвалідів
І та ІІ групи незалежно від часу
встановлення їм інвалідності, які
мають не менше 10 років стажу державної
служби на посадах, віднесених до
категорії посад державних службовців,
якщо безпосередньо перед зверненням за
призначенням такої пенсії вони
працювали на зазначених посадах.

З огляду на зазначене вбачається,
що предметом дослідження при розгляді
даного спору є відношення посади
позивача до категорії посад державних
службовців, наявність у нього не менше
10 років стажу державної служби та
робота перед зверненням за
призначенням такої пенсії
беспосередньо на посадах, віднесених
до категорії посад державних
службовців.

Указом Президента України «Про
державну митну службу України» № 1145/96
від 29.11.1996 року визначено, що Державна
митна служба України утворена як
центральний орган виконавчої влади.

Статтею 25 Закону України «Про
державну службу» визначено, що
віднесення існуючих посад державних
службовців, не перелічених у цій
статті, а також віднесення до
відповідної категорії нових посад
державних службовців проводиться
Кабінетом Міністрів України за
погодженням з відповідним державним
органом.

Відповідно до п. 5 Розпорядження
Кабінету Міністрів України № 333-р від
09.08.2005 року «Про віднесення посад
керівних працівників апарату
центральних органів виконавчої влади,
їх територіальних підрозділів та
місцевих державних адміністрацій до
відповідної категорії посад
«державних службовців» (чинного на
момент виникнення спірних
правовідносин), посади спеціалістів
територіальних органів центральних
органів виконавчої влади віднесено до
шостої категорії посад державних
службовців, відповідно до ст. 25 Закону
України «Про державну службу».

Як свідчать матеріали справи,
позивача було звільнено з посади
старшого інспектора відділу митного
оформлення № 1 «Славутич-Комарин»
митного поста «Енергія», яка віднесена
до шостої категорії посад державних
службовців, загальний стаж державної
служби ОСОБА_2 складає більше 10 років,
що підтверджується копією трудової
книжки (а. с. 33-36), тобто у відповідності
до приписів статті 37 Закону України
«Про державну службу», позивач має
право на призначення пенсії по
інвалідності, згідно зі статтею 37
Закону України «Про державну службу».

Судова колегія апеляційної інстанції
не вбачає порушень судом першої
інстанції норм матеріального та
процесуального права, на які
посилається відповідач в апеляційній
скарзі, та вважає, що судом першої
інстанції повно встановлені обставини
справі, яким надана правильна правова
оцінка на підставі законодавства, яке
врегульовує спірні правовідносини.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують висновки суду першої
інстанції, викладені у постанові від
10.02.2012 року, та не можуть бути підставою
для її скасування.

За таких обставин, у відповідності до
ст. 200 КАС України, апеляційну скаргу
слід залишити без задоволення, а
постанову суду першої інстанції - без
змін.

Керуючись статтями 186, 195, 198, 200, 205, 206, 212,
254 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в м. Чернігові
залишити без задоволення, а постанову
Деснянського районного суду міста
Чернігова від 10.02.2012 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена до
Вищого адміністративного суду України
в порядку і строки, визначені ст. 212 КАС
України.

Головуючий суддя:

Судді:

.

Головуючий суддя
Старова Н.Е.

Судді:
Мєзєнцев Є.І.

Чаку Є.В.