Справа № 2а-39/11
Суддя: Сапіга В.П.
Дата ухвалення: 2014-07-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 липня 2014 року
Справа № 9104/69669/12

Львівський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого-судді:
Сапіги В.П.

суддів:
Обрізка І.М., Левицької Н.Г.

розглянувши в письмовому провадженні
апеляційну скаргу Галицького відділу
соціального захисту управління
соціального захисту департаменту
гуманітарної політики Львівської
міської ради на постанову Галицького
районного суду міста Львова від 03
жовтня 2011 року у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_1 до
Галицького відділу соціального
захисту управління соціального
захисту департаменту гуманітарної
політики Львівської міської ради про
визнання дій протиправними та
зобов'язання до вчинення дій,-

В С Т А Н
О В И В:

16.04.2009 року позивач звернувся в суд із
позовом до Галицького відділу
соціального захисту управління
соціального захисту департаменту
гуманітарної політики Львівської
міської ради про визнання дій
протиправними та зобов'язання
відповідача провести перерахунок та
виплату щомісячної грошової допомоги
по догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку за період з 2007-2009 років.

Позивач свої вимоги обґрунтовує тим, що
має право на отримання грошової
допомоги по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку
відповідно до ст.43 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням».

Постановою Галицького районного суду
міста Львова від 03 жовтня 2011 року позов
задоволено частково - за період з 09.07.2007
року по 31.12.2007 року.

Не погодившись із даною постановою,
апелянт подав апеляційну скаргу,
покликаючись на те, що постанова суду
першої інстанції прийнята з порушенням
норм матеріального та процесуального
права.

Апелянт просить суд, постанову
скасувати, та прийняти нову якою в
позові відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача,
дослідивши матеріали справи,
перевіривши доводи скарги, законність
і обґрунтованість постанови суду,
колегія суддів приходить до висновку,
що апеляційна скарга підлягає до
часткового задоволення виходячи з
наступних підстав.

Постановляючи оскаржувану постанову,
суд першої інстанції виходив з того, що
у позивача відсутні правові підстави
для отримання допомоги по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку за період 2008-2009 років.

Проте, колегія суддів вважає такі
висновки суду першої інстанції
помилковими, виходячи з наступних
підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
позивач здійснює догляд за малолітньою
дитиною, ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1, до
досягнення нею трирічного віку,
перебуває на обліку в Галицькому
відділі соціального захисту
управління соціального захисту
департаменту гуманітарної політики
Львівської міської ради та отримує
допомогу як особа, застрахована у
системі загальнообов'язкового
державного соціального страхування.

Згідно зі статтею 43 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням» допомога по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку надається застрахованій особі у
розмірі, що встановлюється правлінням
Фонду, але не менше розміру
прожиткового мінімуму, встановленого
законом.

При нарахуванні та виплаті позивачу
цього виду державної допомоги у 2007 році
відповідач керувався статтею 56 Закону
України «Про Державний бюджет України
на 2007 рік», якою передбачено, що у 2007
році допомога по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку
відповідно до Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням» здійснюється за рахунок
коштів відповідної субвенції з
державного бюджету місцевим бюджетам у
розмірі, що дорівнює різниці між 50
відсотками прожиткового мінімуму,
встановленого для непрацездатних, та
середньомісячним сукупним доходом
сім'ї в розрахунку на одну особу за
попередні шість місяців, але не менше 90
гривень для незастрахованих осіб та не
менше 23 відсотків прожиткового
мінімуму, встановленого для
працездатних осіб, для застрахованих
осіб, у порядку встановленому
Кабінетом Міністрів України, а також
пунктом 7 статті 71 Закону України «Про
державний бюджет України на 2007 рік»,
яким зупинено на 2007 рік дію, зокрема,
статті 43 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням».

Рішенням Конституційного Суду України
від 9 липня 2007 року №6-рп/2007 зміни,
внесені пунктом 7 статті 71 «Про
Державний бюджет України на 2007 рік»,
визнано такими, що не відповідають
Конституції України.

Відповідно до частини другої статті 152
Конституції України закони, інші
правові акти або їх окремі положення,
що визнані неконституційними,
втрачають чинність з дня ухвалення
Конституційним Судом України рішення
про їх неконституційність.

Отже, в період з 9 липня по 31 грудня 2007
року відповідач був зобов'язаний
нараховувати та сплачувати допомогу по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку в розмірі,
встановленому статтею 43 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням».

До 1 січня 2008 року - дати набрання
чинності Законом України «Про
Державний бюджет України на 2008 рік та
про внесення змін до деяких
законодавчих актів» -
правовідносини щодо виплати допомоги
по догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку регулювалися Законом
України «Про державну допомогу сім`ям з
дітьми», дія якого поширювалася на
осіб, не застрахованих в системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування (стаття 13) та
Законом України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням", який поширював свою дію на
застрахованих у зазначеній системі
осіб. Розмір допомоги також визначався
цими законами. Зокрема, статтею 43
Закону України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням" було передбачено, що
допомога по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку
надається застрахованій особі у
розмірі, що встановлюється правлінням
Фонду соціального страхування з
тимчасової втрати працездатності, але
не менше розміру прожиткового
мінімуму, встановленого законом.

Пунктами 23, 25 розділу II Закону України
«Про Державний бюджет України на 2008 рік
та про внесення змін до деяких
законодавчих актів» були внесені
відповідні зміни до Закону України
«Про державну допомогу сім`ям з дітьми»
та Закону України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням". Зокрема, змінами до статті
13 Закону України «Про державну
допомогу сім`ям з дітьми» його дію
поширено на застрахованих осіб, а із
Закону України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням" було виключено статті 40-44.

Рішенням Конституційного Суду України
від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008 визнано
неконституційними низку положень
Закону України «Про Державний бюджет
України на 2008 рік та про внесення змін
до деяких законодавчих актів», в тому
числі й пункт 25 розділу II цього Закону
щодо виключення статей 40-44 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування у
зв'язку з тимчасовою втратою
працездатності та витратами,
зумовленими народженням та
похованням".

Пунктом 2 розділу III Закону України «Про
Державний бюджет України на 2008 рік та
про внесення змін до деяких
законодавчих актів» було передбачено,
що розділ II цього Закону діє до 31 грудня
2008 року.

Таким чином, з дня ухвалення
Конституційним Судом України рішення
№ 10-рп/2008 відновили свою дію
вищезазначені положення Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування у
зв'язку з тимчасовою втратою
працездатності та витратами,
зумовленими народженням та
похованням", а з 1 січня 2009 року - статті
13, 15 Закону України «Про державну
допомогу сім`ям з дітьми».

Оскільки, спір виник з приводу виплати
допомоги особі, яка застрахована у
системі загальнообов'язкового
державного соціального страхування, то
за таких обставин суд першої інстанції
дійшов вірного висновку, що на
відносини щодо виплати допомоги у
зазначеному періоді поширюються норми
спеціального закону (яким є Закон
України "Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування у
зв'язку з тимчасовою втратою
працездатності та витратами,
зумовленими народженням та
похованням"), відповідно до статті 43
якого допомога по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку
надається застрахованій особі у
розмірі, що встановлюється правлінням
Фонду соціального страхування з
тимчасової втрати працездатності, але
не менше розміру прожиткового
мінімуму, встановленого законом, а тому
позовні вимоги підлягають до
задоволення за період з 09.07.2007 року по
31.12.2007 року, з 22.05.2008 року по 12.01.2009 року.

В решті вимог відмовити за
безпідставністю.

У відповідності до вимог ст. 159 КАС
України, судове рішення повинно бути
законним і обґрунтованим. Законним є
рішення, ухвалене судом відповідно до
норм матеріального права при
дотриманні норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин в адміністративній
справі, підтверджених тими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

Відповідно до ст. 202 КАС України суд
апеляційної інстанції скасовує судове
рішення та ухвалює нове, коли має місце,
зокрема, неповне з'ясування судом
обставин, що мають значення для справи,
недоведеність таких обставин,
невідповідність висновків суду
обставинам справи та порушення норм
матеріального та процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи чи питання.

З огляду на вищевикладене, доводи
апеляційної скарги є суттєвими і
складають підстави для висновку про
неповне з'ясування судом обставин, що
мають значення для справи, порушення
судом норм матеріального права, що
призвело до неправильного вирішення
справи тому, колегія суддів приходить
до висновку що постанову слід
скасувати та прийняти нову якою позов
задовольнити частково.

Керуючись ст.160, ст.195, ст..197, ст. 198, ст.202,
ст. 207, ст.212, ст.254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

П О С Т А Н
О В И В:

Апеляційну скаргу Галицького відділу
соціального захисту управління
соціального захисту департаменту
гуманітарної політики Львівської
міської ради задовольнити частково.

Постанову Галицького районного суду
міста Львова від 03 жовтня 2011 року в
справі № 2а-39/11 - скасувати та прийняти
нову постанову якою позов
задовольнити.

Визнати протиправними дії Галицького
відділу соціального захисту
управління соціального захисту
департаменту гуманітарної політики
Львівської міської ради щодо
ненарахування та невиплати ОСОБА_1
державної соціальної допомоги по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку відповідно до ст. 43
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням» за період з 09.07.2007 року по
31.12.2007 року, з 22.05.2008 року по 12.01.2009 року, з
урахуванням проведених виплат.

Зобов'язати Галицького відділу
соціального захисту управління
соціального захисту департаменту
гуманітарної політики Львівської
міської ради здійснити нарахування та
виплату на користь ОСОБА_1 державної
соціальної допомоги по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку відповідно до ст. 43 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням» за період з 09.07.2007 року по
31.12.2007 року, з 22.05.2008 року по 12.01.2009 року, з
урахуванням проведених виплат.

В задоволенні решти позовних вимог
відмовити.

Постанова набирає законної сили через
п'ять днів після направлення копій
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена протягом двадцяти
днів шляхом подання касаційної скарги
безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Головуючий
В.П.Сапіга

Судді
І.М.Обрізко

Н.Г.Левицька