Справа № 490/13672/13-а
Суддя: Лук'янчук О.В.
Дата ухвалення: 2014-07-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 липня 2014 р. Справа № 490/13672/13-а

Категорія: 11.5 Головуючий в 1 інстанції:
Алєйніков В.О.

Колегія суддів Одеського апеляційного
адміністративного суду

у складі:

головуючого -
Лук'янчук О.В.

суддів
- Вербицької Н.В.,

-
Градовського Ю.М.

розглянувши в порядку письмового
провадження в місті Одесі
адміністративну справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Центрального
районного суду м. Миколаєва від 12
лютого 2014 року за заявою ОСОБА_2 про
зміну способу виконання судового
рішення у справі за адміністративним
позовом ОСОБА_2 до Департаменту праці
та соціального захисту населення
Миколаївської міської ради про захист
права на соціальне забезпечення,-

ВСТАНОВИЛА:

02.12.2013 року ОСОБА_2 звернувся до суду із
заявою про зміну способу виконання
судового рішення.

Ухвалою Центрального районного суду м.
Миколаєва від 12 лютого 2014 року у
задоволенні заяви ОСОБА_2 до
Департаменту праці та соціального
захисту населення Миколаївської
міської ради про захист права на
соціальне забезпечення - відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням суду
першої інстанції ОСОБА_2 оскаржив його
в апеляційному порядку. В апеляційній
скарзі просить рішення суду першої
інстанції скасувати і прийняти нове
рішення, яким заяву задовольнити.
Вимоги за апеляційною скаргою
обґрунтовує тим, що судом першої
інстанції були недостатньо досліджені
докази та обставини справи, рішення
постановлено з порушенням норм
процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача,
дослідивши наявні в справі матеріали
та доводи апеляційної скарги у їх
сукупності, на основі наявних у справі
доказів, колегія суддів приходить до
переконання, що подану апеляційну
скаргу слід залишити без задоволення, а
ухвалу суду першої інстанції - без змін
з таких підстав.

Вирішуючи спірне питання, суд першої
інстанції виходив з того, що заява щодо
зміни способу та порядку виконання
судового рішення не підлягає
задоволенню, оскільки в разі
задоволення її вимог фактично буде
змінено по суті зміст резолютивної
частини постанови суду, що в свою чергу
є порушенням норм процесуального
права.

Колегія суддів вважає ці висновки суду
першої інстанції правильними і такими,
що відповідають вимогам ст.ст. 160, 165, 263
КАС України.

В апеляційній скарзі вказується, що суд
першої інстанції помилково не вжив
заходів, спрямованих на виконання
судового рішення, шляхом зміни порядку
і способу його виконання.

Колегія суддів не приймає до уваги ці
доводи апелянта, виходячи з наступного.

За приписами п.2 ч.4 ст. 105 КАС України
адміністративний позов може містити
вимоги про зобов'язання відповідача -
суб'єкта владних повноважень прийняти
рішення або вчинити певні дії. У разі
задоволення адміністративного позову
суд може прийняти постанову про
зобов'язання відповідача вчинити певні
дії (п.2 ч.2 ст. 162 КАС України).

Аналіз резолютивної частини постанови
судової палати в цивільних справах
апеляційного суду Миколаївської
області від 12 квітня 2011 року та синтез
наведених процесуальних норм дають
підстави зробити висновок про те, що
зобов'язання, покладені на відповідача
цим судом, є позовними вимогами як
обраним судом видом захисту порушених
прав позивача, які суд задовольнив
частково.

За таких обставин, ОСОБА_2 просив
змінити не спосіб виконання постанови
суду, а судове рішення по суті позовних
вимог і вирішити додаткову позовну
вимогу про стягнення коштів, яка не
була предметом розгляду та дослідження
адміністративного суду під час
прийняття цієї постанови. Хоча в
адміністративному судочинстві
повноваження щодо зміни постанови суду
в частині задоволення позовних вимог
мають тільки адміністративні суди
апеляційної та касаційної інстанцій
(ст.ст. 198, 223 КАС України).

Крім того, ч.1 ст. 263 КАС України
встановлено, що за наявності обставин,
що ускладнюють виконання судового
рішення (відсутність коштів на рахунку,
відсутність присудженого майна в
натурі, стихійне лихо тощо), державний
виконавець може звернутися до
адміністративного суду першої
інстанції, незалежно від того, суд якої
інстанції видав виконавчий лист, що
видав виконавчий лист, із поданням, а
особа, яка бере участь у справі, та
сторона виконавчого провадження - із
заявою про відстрочення або
розстрочення виконання, зміну чи
встановлення способу і порядку
виконання судового рішення. Питання
про відстрочення або розстрочення
виконання, зміну чи встановлення
способу і порядку виконання судового
рішення може бути розглянуто також за
ініціативою суду.

Підставою для застосування правил цієї
норми є обставини, що перешкоджають
належному виконанню судового рішення в
адміністративній справі: ускладнюють
його виконання або роблять неможливим.
Для відстрочення чи розстрочення
виконання судового рішення такою
обставиною може бути недостатність
коштів на рахунку, стихійне лихо, для
зміни способу чи порядку виконання
судового рішення - неможливість
виконання судового рішення внаслідок
відсутності, пошкодження або знищення
об'єкта стягнення або з інших причин.

Таким чином, для відстрочення,
розстрочення виконання рішення та
зміни способу його є такі підстави: для
розстрочення та відстрочення -
обставини, що ускладнюють виконання, а
для зміни способу і порядку виконання -
обставини, які роблять виконання
неможливим.

З матеріалів справи вбачається, що
виконання постанови суду першої
інстанції неможливе через відсутність
коштів, виплата яких буде здійснена за
наявності відповідного фінансування з
Державного бюджету України.

Отже, виконання постанови суду
фактично можливе, хоча й за певних умов,
тому відсутні підстави для зміни
способу виконання рішення суду першої
інстанції.

За таких обставин, колегія суддів
погоджується з висновками суду першої
інстанції про необхідність відмови у
задоволенні заяви про зміну способу і
порядку виконання судового рішення.

Враховуючи все вищевикладене, колегія
суддів вважає, що суд першої інстанції
порушень матеріального і
процесуального права при вирішенні
спірного питання не допустив, а
наведені в скарзі доводи правильність
висновків суду не спростовують,
відповідно, апеляційна скарга
задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 195, 197; п.1 ч.1 ст. 199; ст. 200;
п.1 ч.1 ст. 205; ст. 206; ч.5 ст. 254 КАС України,
колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без
задоволення, а ухвалу Центрального
районного суду м. Миколаєва від 12
лютого 2014 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили через п'ять днів після
направлення її копій особам, які беруть
участь у справі, та може бути оскаржена
в касаційному порядку до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили судовим рішенням суду
апеляційної інстанції.

Головуючий:
О.В. Лук`янчук

Суддя:
Н.В. Вербицька

Суддя:
Ю.М. Градовський