Справа № 826/9969/14
Суддя: Шулежко В.П.
Дата ухвалення: 2014-07-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
18 липня 2014 року 14:00
№ 826/9969/14
Окружний адміністративний суд міста
Києва у складі колегії:
головуючого судді Шулежка В.П.,
судді Іщука І.О.,
судді Погрібніченка І.М.
при секретарі судового засідання
розглянувши у порядку письмового
провадження адміністративну справу за
позовом товариства з обмеженою
відповідальністю «Факторингова
компанія «ФК Факторинг» до державного
реєстратора прав на нерухоме майно
Державної реєстраційної служби
України Молдованової Г.М., Державної
реєстраційної служби України про
визнання незаконним та скасування
рішення, зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

З позовом до Окружного
адміністративного суду міста Києва
звернулось товариство з обмеженою
відповідальністю «Факторингова
компанія «ФК Факторинг» (далі - позивач,
ТОВ «ФК «ФК Факторинг») до державного
реєстратора прав на нерухоме майно
Державної реєстраційної служби
України Молдованової Г.М. (далі -
відповідач 1), Державної реєстраційної
служби України (далі - відповідач 2) про:

визнання незаконним та скасувати
рішення про відмову у державній
реєстрації прав та їх обтяжень від
27.06.2014 року № 14092058, що прийняте
державним реєстратором прав на
нерухоме майно Державної
реєстраційної служби України
Молдовановою Г.М.;

зобов'язання Державної реєстраційної
служби України (державного реєстратора
прав на нерухоме майно Державної
реєстраційної служби України) (02002, м.
Київ, вул. Марини Раскової, 15; ) зареєструвати за ТОВ «ФК
«ФК Факторинг» (01032,м. Київ, вул.
Саксаганського, 120, оф. 17 ) право власності на наступне
нерухоме майно, а саме: земельну
ділянку, що має площу 0,1000 га, з цільовим
призначенням - будівництво,
експлуатація та обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель і споруд, яка знаходиться за
адресою: АДРЕСА_1, кадастровий №
:91:109:0166;

зобов'язання Державної реєстраційної
служби України (державного реєстратора
прав на нерухоме майно Державної
реєстраційної служби України) (02002, м.
Київ, вул. Марини Раскової, 15; ) зняти (скасувати) усі
наявні заборони та обтяження, арешти,
іпотеки щодо наступного нерухомого
майна, а саме щодо земельної ділянки,
яка має площу 0,1000 га, з цільовим
призначенням - будівництво,
експлуатація та обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель і споруд, та знаходиться за
адресою: АДРЕСА_1, кадастровий №
:91:109:0166.

Позивачем в судовому засіданні подано
заяву про уточнення позовних вимог,
відповідно до якої просить вважати п. 4
прохальної частини адміністративного
позову по справі в наступній редакції:
зобов'язати Державну реєстраційну
службу України (державного реєстратора
прав на нерухоме майно Державної
реєстраційної служби України) (02002, м.
Київ, вул. Марини Раскової, 15; ) зняти (скасувати) усі
наявні заборони та обтяження, арешти
(окрім заборон, арештів та обтяжень,
накладених згідно Іпотечного договору
від 27.03.2007 p., укладеного між ЗАТ
«Акціонерний промислово-інвестиційний
банк» та ОСОБА_2, посвідчений приватним
нотаріусом Київського міського
нотаріального округу ОСОБА_3,
зареєстрованим в реєстрі за №1580) щодо
наступного нерухомого майна, а саме:
щодо земельної ділянки, яка має площу
0,1000 га, з цільовим призначенням -
будівництво, експлуатація та
обслуговування житлового будинку,
господарських будівель і споруд, та
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1,
кадастровий № :91:109:0166».

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач
зазначив, що відповідачем у порушення
діючих законодавчих норм України,
прийняте протиправне рішення, яким
позивачу відмовлено у державній
реєстрації права власності на земельну
ділянку, що призвело до порушення прав
та законних інтересів позивача як
власника земельної ділянки.

Представник позивача в судовому
засіданні позовні вимоги підтримав у
повному обсязі.

Представник відповідача 2 заперечував
проти задоволення позову в повному
обсязі з підстав, викладених у
письмових запереченнях та просив
відмовити у задоволенні позову
повністю.

Відповідач 1 в судове засідання не
прибув, хоча про дату, час та місце
судового засідання повідомлений
належним чином, письмових заперечень
чи пояснень суду не надав.

Відповідно до ч. 6 ст. 128 Кодексу
адміністративного судочинства
України, якщо немає перешкод для
розгляду справи в судовому засіданні,
визначених цією статтею, але прибули не
всі особи, які беруть участь у справі,
хоча і були належним чином
повідомленні про дату, час і місце
судового розгляду, суд має право
розглянути справу у письмовому
провадженні у разі відсутності потреби
заслухати свідка чи експерта.

З огляду на наведене, у зв'язку
неприбуттям відповідача та з
урахуванням вимог ст.128 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд дійшов висновку про
доцільність розгляду справи у
письмовому провадженні на підставі
наявних матеріалів справи.

Розглянувши подані сторонами
документи і матеріали, з'ясувавши всі
фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, судом встановлено
наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, між
гр. ОСОБА_2 та ПАТ «Акціонерний
комерційний промислово-інвестиційний
банк» укладено кредитний договір №
11024-к від 27.03.2007 року з метою надання
коштів ОСОБА_2 для купівлі земельної
ділянки.

При цьому, ОСОБА_2 на виконання
зазначеного кредитного договору,
шляхом укладання Іпотечного договору
від 27.03.2007 року передав ПАТ
«Акціонерний комерційний
промислово-інвестиційний банк» в
іпотеку придбану земельну ділянку, що
має площу 0,1000 га, з цільовим
призначенням - будівництво,
експлуатація та обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель і споруд, яка знаходиться за
адресою: АДРЕСА_1, кадастровий
№:91:109:0166.

В подальшому, на підставі договору про
відступлення права вимоги від 17.12.2012
року, ПАТ «Акціонерний комерційний
промислово-інвестиційний банк»
передав ТОВ «Кредитні ініціативи»
право вимоги за вказаним кредитним
договором № 11024-к від 27.03.2007 року.

У зв'язку з неналежним виконанням
ОСОБА_2 зобов'язань за кредитним
договором, ПАТ «Акціонерний
комерційний промислово-інвестиційний
банк» звернувся до Оболонського
районного суду м. Києва про стягнення
на користь банку заборгованості.

Заочним рішенням Оболонського
районного суду м. Києва від 10.11.2011 року
позов ПАТ «Акціонерний комерційний
промислово-інвестиційний банк»
задоволено та стягнуто з ОСОБА_2
відповідні грошові кошти в розмірі 3 433
044,63 грн.

Рішенням Апеляційного суду м. Києва від
20.06.2013 року у справі 22-ц/796/75/2013 частково
скасовано заочне рішення Оболонського
районного суду м. Києва в частині
стягнення щомісячної комісійної
винагороди, в решті інших вимог рішення
Оболонського районного суду м. Києва
залишено без змін.

Крім того, вказаним рішенням замінено
ПАТ «Акціонерний комерційний
промислово-інвестиційний банк» його
процесуальним правонаступником на ТОВ
«Кредитні ініціативи».

З метою виконання вказаного рішення
Апеляційного суду м. Києва від 20.06.2013
року, відділом примусового виконання
рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у м. Києві
постановою від 14.08.2013 року відкрито
виконавче провадження та стягнуто на
користь ТОВ «Кредитні ініціативи»
заборгованість в розмірі 3 433 044,63 грн.

В подальшому, як підтверджується
матеріалами справи, між позивачем та
ТОВ «Кредитні ініціативи» укладено
договір факторингу від 29.05.2014 року та
договір про передачу прав за іпотечним
договором від 29.05.2014 року, посвідченим
27.03.2007 року приватним нотаріусом
Київського міського нотаріального
округу ОСОБА_3, зареєстрованим в
реєстрі за № 1580.

Предметом вказаного іпотечного
договору від 29.05.2014 року є земельна
ділянка (кадастровий № :91:109:0166), а
також право грошової вимоги до ОСОБА_2
Вказані права як іпотекодержателя,
позивачем зареєстровані у Державному
реєстрі речових прав на нерухоме майно
про реєстрацію іпотеки.

На підставі вищезазначеного
іпотечного договору (з урахуванням
договору про передачу прав за
іпотечним договором) 17.06.2014 року ТОВ
«Факторингова компанія «ФК Факторинг»
звернулось із заявою до реєстраційної
служби Головного управління юстиції у
місті Києві щодо проведення реєстрації
права власності за позивачем.

Рішенням державного реєстратора прав
на нерухоме майно Держаної
реєстраційної служби України
Молдованової Г.М. №14092058 від 27.06.2014 року
відмовлено у державній реєстрації прав
та їх обтяжень.

Позивач вважає таке рішення
відповідача протиправним та таким, що
порушує його права як законного
власника відповідної земельної
ділянки, отже підлягає скасуванню.

Оцінюючи подані сторонами докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на безпосередньому,
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді всіх обставин справи в їх
сукупності, суд дійшов висновку про
обґрунтованість позовних вимог
виходячи з наступного.

Як встановлено судом, підставами для
відмови у державній реєстрації права
власності на земельну ділянку за ТОВ
«Факторингова компанія ФК Факторинг»
стали наявність державної реєстрації
обтяжень на нерухоме майно, що належить
ОСОБА_2. Підставою обтяження є
постанова про арешт майна боржника та
оголошення заборони на його відчуження
№39307884 від 14.08.2013 року та ненадання
документів, що підтверджують
надсилання іпотекодержателем
іпотекодавцеві та боржникові (якщо він
є відмінним від іпотекодавця) вимоги
про усунення порушень, а також доказів
того, що завершився 30 - денний строк з
моменту отримання іпотекодавцем
зазначеної вимоги.

Спірні правовідносини регулюються
Законом України «Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 року
№1952-ІV (зі змінами та доповненнями),
Порядком державної реєстрації прав на
нерухоме майно та їх обтяжень,
затвердженого Постановою Кабінету
Міністрів України від 22.06.2011року №703 (зі
змінами та доповненнями) та іншими
нормативно-правових актами.

Закон України «Про державну реєстрацію
речових прав на нерухоме майно та їх
обмежень» 01.07.2004 року № 1952-IV визначає,
зокрема, правові, економічні,
організаційні засади проведення
державної реєстрації речових та інших
прав, які підлягають реєстрації, та їх
обтяжень і спрямований на забезпечення
в визнання та захисту державою цих
прав, створення умов для
функціонування ринку нерухомого майна.

Відповідно до ст.2 Закону України «Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обмежень»,
державна реєстрація речових прав на
нерухоме майно та їх обмежень -
офіційне визнання і підтвердження
державою фактів виникнення, переходу
або припинення прав на нерухоме майно,
обтяження таких прав шляхом внесення
відповідного запису до Державного
реєстру речових прав на нерухоме майно.

Обтяження - заборона розпоряджатися
та/або користуватися нерухомим майном,
яка встановлена або законом, або актами
уповноважених на це органів державної
влади, їх посадових осіб або яка
виникає на підставі договорів.

Згідно ч.1, 2, 5, 6 ст.3 Закону України «Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обмежень»,
державна реєстрація прав є
обов'язковою. Інформація про права на
нерухоме майно та їх обтяження
підлягає внесенню до Державного
реєстру прав.

Держава гарантує достовірність
зареєстрованих прав на нерухоме майно
та їх обтяжень.

Державна реєстрація прав є публічною,
проводиться органом державної
реєстрації прав, який зобов'язаний
надавати інформацію про зареєстровані
права та їх обтяження в порядку,
встановленому цим законом, державна
реєстрація прав та їх обтяжень
проводиться в порядку черговості
надходження заяв.

Будь-які правочини щодо нерухомого
майна (відчуження, управління, іпотека
тощо) вчиняються, якщо право власності
чи інше речове право на таке майно
зареєстровано згідно з вимогами цього
Закону, крім випадків, передбачених
частиною четвертою цієї статті.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.4 Закону України
«Про державну реєстрацію речових прав
на нерухоме майно та їх обмежень»,
обов'язковій державній реєстрації
підлягають речові права та обтяження
на нерухоме майно, розміщене на
території України, що належить
фізичним та юридичним особам, державі в
особі органів, уповноважених управляти
державним майном, іноземцям та особам
без громадянства, іноземним юридичним
особам, міжнародним організаціям,
іноземним державам, а також
територіальним громадам в особі
органів місцевого самоврядування,
зокрема, право власності на нерухоме
майно.

Частиною 4 статті 9 Закону України «Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень»
визначено, що державний реєстратор
самостійно приймає рішення про
державну реєстрацію прав та їх
обтяжень або відмову в такий
реєстрації.

Відповідно до ч.1 ст.15 Закону України
«Про державну реєстрацію речових прав
на нерухоме майно та їх обтяжень»
державна реєстрація прав та їх
обтяжень проводиться в такому порядку:
1) прийняття і перевірка документів, що
подаються для державної реєстрації
прав та їх обтяжень, реєстрація заяви; 2)
встановлення факту відсутності
підстав для відмови в державній
реєстрації прав та їх обтяжень,
зупинення розгляду заяви про державну
реєстрацію прав та/або їх обтяжень; 3)
прийняття рішення про державну
реєстрацію прав та їх обтяжень, відмову
в ній або зупинення державної
реєстрації; 4) внесення записів до
Державного реєстру прав; 5) видача
свідоцтва про право власності на
нерухоме майно у випадках,
встановлених статтею 16 цього Закону; 6)
надання витягів з державного реєстру
прав про зареєстровані права та/або їх
обтяження.

Державна реєстрація прав проводиться
на підставі заяви власника, іншого
правонабувача, сторони правочину, за
яким виникло право, уповноваженої ними
особи або державного кадастрового
реєстратора у випадках, передбачених
цим Законом (ч.7 ст.16 вказаного Закону).

Документи, що встановлюють виникнення,
перехід, припинення прав на нерухоме
майно та їх обтяжень і подаються для
державної реєстрації прав, повинні
відповідати вимогам, встановленим цим
Законом та іншими нормативно-правовими
актами (ч.3 ст.17 Закону).

Перелік документів для здійснення
державної реєстрації прав
визначається Кабінетом Міністрів
України у Порядку державної реєстрації
прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Процедуру проведення державної
реєстрації речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень (далі - державна
реєстрація прав), перелік документів,
необхідних для її проведення, права та
обов'язки суб'єктів у сфері державної
реєстрації прав, а також процедуру
взяття на облік безхазяйного
нерухомого майна, визначає Порядок
державної реєстрації прав на нерухоме
майно та їх обтяжень, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 17.10.2013 року № 868 (далі - Порядок № 868).

Для проведення державної реєстрації
речових прав необхідними документами є
документи, що підтверджують
виникнення, перехід або припинення
таких прав на нерухоме майно, та інші
документи, визначені цим Порядком (п.36
Порядку № 868).

Пунктом 46 Порядку № 868 передбачено, що
для проведення державної реєстрації
права власності на підставі договору
іпотеки, що містить застереження про
задоволення вимог іпотекодержателя,
заявник, крім документа, що підтверджує
виникнення, перехід та припинення
речових прав на нерухоме майно, подає:

1) завірену в установленому порядку
копію письмової вимоги про усунення
порушень, надіслану іпотекодержателем
іпотекодавцеві та боржникові, якщо він
є відмінним від іпотекодавця, в якій
зазначається стислий зміст порушеного
зобов'язання, вимога про виконання
порушеного зобов'язання у не менш як
30-денний строк та попередження про
звернення стягнення на предмет іпотеки
у разі невиконання такої вимоги;

2) документ, що підтверджує завершення
30-денного строку з моменту отримання
іпотекодавцем та боржником, якщо він є
відмінним від іпотекодавця, письмової
вимоги іпотекодержателя у разі, коли
більш тривалий строк не зазначений у
письмовій вимозі, надісланій
іпотекодержателем іпотекодавцеві та
боржникові, якщо він є відмінним від
іпотекодавця;

3) заставну (якщо іпотечним договором
передбачено її видачу).

Наявність зареєстрованої заборони
відчуження нерухомого майна,
накладеної нотаріусом під час
посвідчення договору іпотеки, на
підставі якого відбувається перехід
права власності на предмет іпотеки від
іпотекодавця до іпотекодержателя, а
також зареєстрованих після державної
реєстрації іпотеки прав чи вимог інших
осіб на передане в іпотеку нерухоме
майно не є підставою для відмови у
проведенні державної реєстрації права
власності за іпотекодержателем.

Згідно з п.28 Порядку № 868, державний
реєстратор приймає рішення про відмову
в державній реєстрації прав виключно
за наявності підстав для відмови в
державній реєстрації прав, що
визначені Законом України «Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень».

У державній реєстрації прав та їх
обтяжень може бути відмовлено за
наявності підстав, передбачених
статтею 24 Закону України «Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень».

Відповідно до ч. 2 ст. 24 Закону України
«Про державну реєстрацію речових прав
на нерухоме майно та їх обтяжень» за
наявності підстав для відмови в
державній реєстрації державний
реєстратор приймає рішення про відмову
в державній реєстрації прав та їх
обтяжень.

Водночас, відповідно до ч. 4 ст. 24 Закону
України «Про державну реєстрацію
речових прав на нерухоме майно та їх
обтяжень» відмова в державній
реєстрації прав та їх обтяжень з
підстав, не передбачених цим Законом,
заборонена.

Як вбачається з матеріалів справи,
підставою для здійснення реєстрації
права власності за позивачем є
іпотечний договір від 27.03.2007 року, що
укладений між гр. ОСОБА_2 та ПАТ
«Акціонерний комерційний
промислово-інвестиційний банк» та
договір про передачу прав за іпотечним
договором від 29.05.2014 року між ТОВ
«Кредитні ініціативи» та ТОВ
«Факторингова компанія «ФК Факторинг».

Відповідно до ухвали Оболонського
районного суду м. Києва від 10.11.2011 року
змінено стягувана ТОВ «Кредитні
ініціативи» на його правонаступника, а
саме ТОВ «Факторингова компанія «ФК
Факторинг» у виконавчому провадженні
ВП №39307884 стосовно ОСОБА_2 з виконання
рішення Оболонського районного суду м.
Києва від 10.11.2011 року та рішення
Апеляційного суду м. Києва у справі №
2-1810/11 за позовом ПАТ «Акціонерний
промислово-інвестиційний Банк» до
ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за
кредитним договором.

Так, з матеріалів справи вбачається, що
постанова про арешт майна боржника та
оголошення заборони на його відчуження
була зареєстрована лише 14.08.2013 року за
№ 39307884, тобто після державної
реєстрації іпотеки.

Таким чином, з аналізу викладених
правових норм та встановлених обставин
вбачається, що наявність зазначеної
заборони на відчуження, не може бути
підставою для відмови у реєстрації
права власності на земельну ділянку за
позивачем.

Окрім того, щодо ненадання позивачем
документів, що підтверджують
надсилання іпотекодержателем
іпотекодавцеві та боржникові (якщо він
є відмінним від іпотекодавця) вимоги
про усунення порушень, а також доказів
того, що завершився 30 - денний строк з
моменту отримання іпотекодавцем
зазначеної вимоги, суд зазначає
наступне.

Як встановлено судом та
підтверджується матеріалами справи,
між ТОВ «Кредитні ініціативи» та ТОВ
«ФК «ФК Факторинг» 29.05.2014 року укладено
договір факторингу, за яким Заявник
набув права грошової вимоги до
Боржника - ОСОБА_2 за Кредитним
договором №11024-К від 27.03.2007 року.

Крім того, за договором про передачу
прав за іпотечним договором,
посвідченим 27.03.2007 року приватним
нотаріусом Київського міського
нотаріального округу ОСОБА_3,
зареєстрованим в реєстрі за №1580,
позивач є іпотекодержателем за
вказаним іпотечним договором.

Відповідно до cт. 8 Закону України «Про
іпотеку» від 05.06.2003 року № 898-IV,
іпотекодавець зобов'язаний
застрахувати предмет іпотеки на його
повну вартість від ризиків випадкового
знищення, випадкового пошкодження або
псування, якщо іпотечним договором цей
обов'язок не покладено на
іпотекодержателя.

Іпотечним договором на іпотекодавця
може бути покладений обов'язок
здійснити інші види страхування у
зв'язку з передачею нерухомого майна в
іпотеку (ч. 4 вказаної статті).

Зі змісту наявного в матеріалах справи
іпотечного договору від 27.03.2007 року,
зокрема п.4.1.5, вбачається, що
іпотекодавець зобов'язується у
відповідності до cт. 8 Закону України
«Про іпотеку» укласти протягом 10
(десяти днів із укладенням даного
Договору наступні договори
страхування з визначенням в них
Іпотекодержателя в якості
Вигодонабувача: предмету іпотеки від
ризиків його випадкового знищення,
пошкодження або псування на його повну
вартість; страхування життя
Позичальника.

З метою збереження чинності вказаних
договорів страхування протягом всього
строку користування кредитом
Іпотекодавець зобов'язуються
своєчасно та в повному обсязі вносити
страхові суми на користь страхової
компанії та пролонгувати строк дії
зазначених договорів на той самий
строк в межах строку дії кредитного
договору, якщо інший строк не буде
встановлений за домовленістю сторін
договорів страхування, а в разі
невиконання Позичальником та/або
Іпотекодавцем цієї умови - достроково
погасити заборгованість за кредитом та
відсотками.

Як вбачається з доданих до матеріалів
справи документів, ОСОБА_2 укладено з
ВАТ «Страхове товариство
«Іллічівське» договір добровільного
страхування майна фізичних осіб
№ЦО-10-002006 від 13.04.2009 року, яким
застрахував предмет Іпотечного
договору (земельну ділянку,
кадастровий номер :91:109:1066),
строком дії договору до 30 квітня 2010
року.

В подальшому, ОСОБА_2 укладено новий
договір добровільного страхування
майна серії ПМ 047/000/0000128 від 13.04.2010 року,
з AT «Українська пожежно-страхова
компанія», який діяв до 13.04.2011 року.

Матеріалами справи підтверджено, що
ОСОБА_2 ще у грудні 2009 року (лист від
28.12.2009 р. вих. №05-2-2038) був повідомлений
кредитором за Кредитним договором
№11024-К від 27.03.2007 року про необхідність
укладення договорів страхування, однак
ця вимога була не виконана, оскільки
він так і не уклав договір страхування
життя, а договори страхування
вищевказаної земельної ділянки не були
пролонговані.

З огляду на викладене, Іпотекодавець
вимогу Іпотечного договору (п. 4.1.5) не
виконав належним чином.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про
іпотеку», у разі порушення
іпотекодавцем обов'язків, встановлених
іпотечним договором, іпотекодержатель
має право вимагати дострокового
виконання основного зобов'язання, а в
разі його невиконання - звернути
стягнення на предмет іпотеки.

У разі порушення іпотекодавцем
обов'язків щодо збереження чи
страхування предмета іпотеки
іпотекодержатель може скористатися
правами, визначеними згідно з частиною
першою цієї статті, або вжити заходів
для збереження чи страхування предмета
іпотеки у власних інтересах та за
власний кошт. Іпотекодавець
зобов'язаний негайно на вимогу
іпотекодержателя відшкодувати
останньому всі витрати, понесені у
зв'язку з вжиттям заходів щодо
збереження та страхування предмета
іпотеки.

Статтею 36 Закону України «Про іпотеку»
визначено, що сторони іпотечного
договору можуть вирішити питання про
звернення стягнення на предмет іпотеки
шляхом позасудового врегулювання на
підставі договору.

Згідно зі ст. 37 Закону України «Про
іпотеку», іпотекодержатель може
задовольнити забезпечену іпотекою
вимогу шляхом набуття права власності
на предмет іпотеки.

Правовою підставою для реєстрації
права власності іпотекодержателя на
нерухоме майно, яке є предметом
іпотеки, є договір про задоволення
вимог іпотекодержателя або відповідне
застереження в іпотечному договорі,
яке прирівнюється до такого договору
за своїми правовими наслідками та
передбачає передачу іпотекодержателю
права власності на предмет іпотеки в
рахунок виконання основного
зобов'язання.

Суд зазначає, що відповідно до ст. 35
Закону України «Про іпотеку» у разі
порушення основного зобов'язання
та/або умов іпотечного договору
іпотекодержатель надсилає
іпотекодавцю та боржнику, якщо він є
відмінним від іпотекодавця, письмову
вимогу про усунення порушення. В цьому
документі зазначається стислий зміст
порушених зобов'язань, вимога про
виконання порушеного зобов'язання у не
менш ніж тридцятиденний строк та
попередження про звернення стягнення
на предмет іпотеки у разі невиконання
цієї вимоги.

Якщо протягом встановленого строку
вимога іпотекодержателя залишається
без задоволення, іпотекодержатель
вправі прийняти рішення про звернення
стягнення на предмет іпотеки шляхом
позасудового врегулювання на підставі
договору.

В той час, частиною 3 вказаної статті
передбачено, що вимога, встановлена
частиною першою цієї статті, не
перешкоджає іпотекодержателю
здійснювати свої права, визначені
статтею 12 цього Закону, без
попереднього повідомлення
іпотекодавця, якщо викликана таким
повідомленням затримка може
спричинити знищення, пошкодження чи
втрату предмета іпотеки.

У своїх поясненнях позивач зазначив, що
на вказаній земельній ділянці
відбуваються зсуви ґрунту, як наслідок
є реальна загроза пошкодження та/або
втрати предмета іпотеки. Більше того,
на сусідніх земельних ділянках зведено
нерухоме майно та існує реальна
небезпека самозахоплення вказаної
земельної ділянки сторонніми особами.
Позивач стверджує, що земельна ділянка
не застрахована і у нього відсутня
можливість мінімізувати вищезазначені
ризики, а отже залишається ситуація,
при якій предмет іпотеки буде
втрачений без можливості будь-якої
компенсації TOB «Факторингова компанія
«ФК Факторинг». В даному випадку,
відмова у державній реєстрації права
власності на дане іпотечне майно за
позивачем унеможливлює та спричиняє
ряд проблем в останнього стосовно
відстоювання та захисту прав на
земельну ділянку і, як наслідок, ТОВ «ФК
«ФК Факторинг» може залишитися без
майна, на яке можливо звернути
стягнення для погашення відповідної
заборгованості.

Разом з тим, незважаючи на те, що
позивачу відповідно до положень Закону
України «Про іпотеку» надано право
звернути стягнення на земельну ділянку
шляхом набуття права власності на неї
без попереднього повідомлення
Іпотекодержателя, позивачем була
направлена відповідна вимога від 29.05.2014
року про усунення порушень за
кредитним договором № 11024-К від 27.03.2007
року іпотекодавцю.

Також, позивачем опубліковано в
Урядовому Кур'єрі від 05.06.2014 року текст
вимоги про усунення порушень за
кредитним договором № 11024-К від 27.03.2007
року.

Таким чином, за результатом системного
аналізу викладених законодавчих норм
та обставин справи, суд прийшов до
висновку, що відмова відповідача є
безпідставною, у зв'язку з чим підстави
для прийняття оскаржуваного рішення
від 27.06.2014 року № 14092058 про відмову у
державній реєстрації прав та їх
обтяжень у відповідача відсутні, що
свідчить про його протиправність.

Частиною 1 статті 9 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд при вирішенні справи керується
принципом законності, відповідно до
якого органи державної влади, органи
місцевого самоврядування, їхні
посадові і службові особи зобов'язані
діяти лише на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.

У відповідності до ст. 69 Кодексу
адміністративного судочинства України
доказами в адміністративній справі є
будь-які фактичні дані, на підставі
яких суд встановлює наявність або
відсутність обставин, що обґрунтовують
вимоги і заперечення сторін.

Згідно ч.4 ст. 70 КАС України обставини,
які за законом повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватися ніякими іншими
засобами доказування, крім випадків,
коли щодо таких обставин не виникає
спору.

Відповідно до ч.1, ч.2 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Враховуючи вищезазначене, суд
всебічно, повно та об'єктивно, за
правилами, встановленими Кодексу
адміністративного судочинства
України, перевіривши наявні у справі
докази та заслухавши пояснення сторін,
вважає, що позовні вимоги підлягають
задоволенню.

Керуючись ст.ст. 94, 158-163, КАС України,
суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Позовні вимоги товариства з обмеженою
відповідальністю «Факторингова
компанія «ФК Факторинг» задовольнити
повністю.

Визнати незаконним та скасувати
рішення про відмову у державній
реєстрації прав та їх обтяжень від
27.06.2014 року № 14092058, що прийняте
державним реєстратором прав на
нерухоме майно Державної
реєстраційної служби України
Молдовановою Г.М.

Зобов'язати Державну реєстраційну
службу України (державного реєстратора
прав на нерухоме майно Державної
реєстраційної служби України) (02002, м.
Київ, вул. Марини Раскової, 15; ) зареєструвати за ТОВ «ФК
«ФК Факторинг» (01032,м. Київ, вул.
Саксаганського, 120, оф. 17 ) право власності на наступне
нерухоме майно, а саме: земельну
ділянку, що має площу 0,1000 га, з цільовим
призначенням - будівництво,
експлуатація та обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель і споруд, яка знаходиться за
адресою: м. Київ, Смородинській узвіз, 11
у Шевченківському районі м. Києва,
кадастровий № :91:109:0166.

Зобов'язати Державну реєстраційну
службу України (державного реєстратора
прав на нерухоме майно Державної
реєстраційної служби України) (02002, м.
Київ, вул. Марини Раскової, 15; ) зняти (скасувати) усі
наявні заборони та обтяження, арешти
(окрім заборон, арештів та обтяжень,
накладених згідно Іпотечного договору
від 27.03.2007 p., укладеного між ЗАТ
«Акціонерний промислово-інвестиційний
банк» та ОСОБА_2, посвідчений приватним
нотаріусом Київського міського
нотаріального округу ОСОБА_3,
зареєстрованим в реєстрі за №1580) щодо
наступного нерухомого майна, а саме:
щодо земельної ділянки, яка має площу
0,1000 га, з цільовим призначенням -
будівництво, експлуатація та
обслуговування житлового будинку,
господарських будівель і споруд, та
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1,
кадастровий № :91:109:0166».

Присудити з Державного бюджету України
за рахунок бюджетних асигнувань на
користь товариства з обмеженою
відповідальністю «Факторингова
компанія «ФК Факторинг» () понесені ним витрати по сплаті
судового збору у розмірі 365,40 грн.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку шляхом подачі до
Окружного адміністративного суду
міста Києва апеляційної скарги на
постанову протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови. Копія
апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
Київського апеляційного
адміністративного суду.

Якщо апеляційна скарга не була подана у
строк, встановлений ст.186 Кодексу
адміністративного судочинства
України, постанова набирає законної
сили після закінчення цього строку.

Головуючий суддя
В.П.
Шулежко

Суддя

І.О. Іщук

Суддя
І.М.
Погрібніченко