Справа № 257/6154/14-а
Суддя: Гурідова Н. М.
Дата ухвалення: 2014-07-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/257/241/14
ЄУ№ 257/6154/14-а
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 липня 2014 року суддя Київського
районного суду м. Донецька Гурідова Н.М.
розглянувши у скороченому проваджені
справу за адміністративним позовом
ОСОБА_1 до Головного управління
пенсійного фонду України в Донецькій
області про визнання права, визнання
бездіяльності протиправною,
зобов'язання до вчинення дій та
утримання від вчинення дій, суд-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з
адміністративним позовом до Головного
Управління Пенсійного фонду України в
Донецькій області про визнання права,
визнання бездіяльності протиправною,
зобов'язання до вчинення дій та
утримання від вчинення дій В
обґрунтування заявлених вимог позивач
вказував на те, що він віднесен до
категорії дітей війни, тому відповідно
до ст. 6 Закону України «Про соціальний
захист дітей війни» він має право з 2014
року на доплату до пенсії в розмірі 30 %
мінімальної пенсії за віком. Натомість
доплати до пенсії нараховувалися і
сплачувалися відповідачем не у
належному розмірі, чим були порушені
його права. На підставі переліченого
просить визнати за ним право на
отримання підвищення до пенсії,
встановленого статті 6 Закону України
«Про соціальний захист дітей війни» в
розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком
(прожиткового мінімуму для осіб, що
втратили працездатність) з 1 січня 2014
року, зобов'язавши Головне Управління
Пенсійного фонду України в Донецькій
області з 1 січня 2014 року
провести нарахування та виплату
підвищення до пенсії відповідно статті
6 Закону України «Про соціальний захист
дітей війни» в розмірі 30 % мінімальної
пенсії за віком (прожиткового мінімуму
для осіб, які втратили працездатність),
визнати протиправною бездіяльність
Головного Управління Пенсійного фонду
України в Донецькій області, щодо не
нарахування та не виплати з 1 січня 2014
року підвищення до пенсії відповідно
до статті 6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни» в
розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком
(прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність), зобов'язати
утриматись Головне Управління
Пенсійного фонду України в Донецькій
області від порушення щодо позивача
статті 6 Закону України «Про соціальний
захист дітей війни», встановити
Головному Управлінню Пенсійного фонду
України в Донецькій області строк для
подання звіту про виконання постанови
по справі в частині зобов'язуючих дій -
два місяці з дня набрання постанови
законної сили.

Відповідно до статті 46 Конституції
України громадяни мають право на
соціальний захист, що включає право на
забезпечення їх у разі повної,
часткової або тимчасової втрати
працездатності, втрати годувальника,
безробіття з незалежних від них
обставин, а також у старості та в інших
випадках, передбачених законом.

Статтею 1 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни» № 2195-IV
від 18 листопада 2004 року (далі - Закон №
2195) передбачено, що дитина війни це
особа, яка є громадянином України та
якій на час закінчення (2 вересня 1945
року) Другої світової війни було менше
18 років. Статус позивача як дитини
війни підтверджено паспортом,
посвідченням.

Відповідно до ч. 2 ст. 3 Закону України
«Про соціальний захист дітей війни»
державні соціальні гарантії дітям
війни, встановлені цим Законом, не
можуть бути обмежені або скасовані
іншими нормативно-правовими актами.

За ст. 6 Закону України «Про соціальний
захист дітей війни» (в редакції від 28
грудня 2007 року на підставі Закону
України «Про Державний бюджет України
на 2008 рік та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України») дітям
війни (крім тих, на яких поширюється дія
Закону України «Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального
захисту») до пенсії або щомісячного
довічного грошового утримання чи
державної соціальної допомоги, що
виплачується замість пенсії,
виплачується підвищення у розмірі
надбавки, встановленої для учасників
війни. Ветеранам війни, які мають право
на отримання підвищення до пенсії або
щомісячного довічного грошового
утримання чи державної соціальної
допомоги, що виплачується замість
пенсії, відповідно до цього Закону та
Закону України «Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального
захисту» дане підвищення провадиться
за їх вибором згідно з одним із законів.

Разом з тим Рішенням Конституційного
Суду України від 22 травня 2008 року №
10-рп/2008 визнані неконституційними,
серед іншого, і положення підпункту 2
пункту 41 розділу ІІ Закону України «Про
Державний бюджет України на 2008 рік та
про внесення змін до деяких
законодавчих актів України», якими
було змінено редакцію ст. 6 Закону
України «Про соціальний захист дітей
війни».

Внаслідок цього була відновлена
редакція ст. 6 Закону «Про соціальний
захист дітей війни» в первинній
редакції, за якою дітям війни пенсії
або щомісячне довічне грошове
утримання чи державна соціальна
допомога, що виплачується замість
пенсії, підвищуються на 30% від
мінімальної пенсії за віком.

На підставі ст. 7 згаданого Закону
фінансове забезпечення соціальних
гарантій, передбачених цим законом,
здійснюється за рахунок коштів
державного бюджету України.

Закон України «Про Державний бюджету
України на 2014 рік» від 16 січня 2014 року
№ 719-VII (далі - Закон № 719) не містить
норми щодо застосування положень
статті 6 Закону № 2195 у порядку та
розмірах, встановлених Кабінетом
Міністрів України. Кабінет Міністрів
України станом на час розгляду справи
не приймав окрему постанову про
визначення розміру підвищення до
пенсії, яке виплачується в 2014 році.

На підставі переліченого при
визначенні розміру доплати до пенсії
дитині війни слід керуватися розміром
надбавки, визначеним у ст. 6 Закону
України «Про соціальний захист дітей
війни», внаслідок чого розмір пенсії
позивачці з 1 січня 2014 року повинен
підвищуватись на 30 % від мінімальної
пенсії за віком.

На час виникнення спірних
правовідносин, розмір мінімальної
пенсії за віком був визначений ст. 28
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», згідно якої мінімальна
пенсія за віком дорівнює розміру,
визначеного законом, прожиткового
мінімуму, встановленому для осіб, що
втратили працездатність.

За ст. 2 Закону України «Про прожитковий
мінімум» прожитковий мінімум
застосовується, крім іншого, для
встановлення розмірів мінімальної
пенсії за віком.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про
державний бюджет України на 2014 рік»
було встановлено на 2014 рік прожитковий
мінімум в розрахунку на місяць на
особу, що втратила працездатність: з 1
січня - 949 грн.

Позивач отримує підвищення до пенсії у
розмірі, визначеному п. 4 Постанови
Кабінету Міністрів України від 28
грудня 2011 року № 1381 «Про підвищення
рівня соціального захисту найбільш
вразливих верств населення» замість
розміру, визначеного ст. 6 Закону
України «Про соціальний захист дітей
війни».

Закон України «Про соціальний захист
дітей війни» має вищу юридичну силу над
підзаконними актами, яким є Постанова
Кабінету Міністрів України від 28
грудня 2011 року № 1381 «Про підвищення
рівня соціального захисту найбільш
вразливих верств населення».

У заявлених позовних вимогам позивачем
не обмежено кінцевим строком
поновлення його порушених прав,
внаслідок чого суд вважає за необхідне
поновити порушене право на пенсійне
забезпечення з 1 січня 2014 року по момент
ухвалення судового рішення по справі,
оскільки вирішувати наперед
правовідносини, які ще не стали
спірними, суд немає компетенції.

Посилання позивача на протиправну
бездіяльність відповідача не
підтверджено матеріалами справи, з
огляду на відсутність доказів
звернення позивача до Головного
Управління Пенсійного фонду України в
Донецькій області з питання здійснення
виплати підвищення до пенсії як дитині
війни в розмірах, визначенихстаттею 6
Закону № 2195.

На підставі положень ч. 1 ст. 94 КАС
України якщо судове рішення ухвалене
на користь сторони, яка не є субєктом
владних повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України (або
відповідного місцевого бюджету якщо
іншою стороною був орган місцевого
самоврядування, його посадова чи
службова особа).

Відповідно до ч.1 ст.267 КАС України, суд,
який ухвалив судове рішення в
адміністративній справі, має право
зобов'язати суб'єкта владних
повноважень, не на користь якого
ухвалене судове рішення, подати у
встановлений судом строк звіт про
виконання судового рішення.

Керуючись ст.ст. 8-11, 159, 160, 162, 167 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд -

П О С Т А
Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до
Головного Управління Пенсійного фонду
України в Донецькій області про
визнання права, визнання бездіяльності
протиправною, зобов'язання до вчинення
дій та утримання від вчинення дій, -
задовольнити частково.

Зобов'язати Головне Управління
Пенсійного фонду України в Донецькій
області провести ОСОБА_1 нарахування та
виплату щомісячної доплати до пенсії в
розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком,
з урахуванням встановленого
законодавством прожиткового мінімуму
для осіб, які втратили працездатність,
за період з 1 січня 2014 року по 21 липня 2014
року включно, з відрахуванням фактично
проведених виплат.

Зобов'язати суб'єкт владних
повноважень - Головне Управління
Пенсійного фонду України в Донецькій
області, подати до суду у двомісячний
строк з дня набрання постановою
законної сили звіт про виконання
судового рішення.

В задоволенні решти позовних
вимог - відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1,
проживаючого за адресою: 87525, АДРЕСА_1,
ІПН НОМЕР_1 з державного бюджету
України витрати, пов'язані із сплатою
судового збору у розмірі 73 (сімдесят
три) грн. 08 коп.

На постанову може бути подана
апеляційна скарга до Донецького
апеляційного адміністративного суду
через Київський районний суд м.
Донецька протягом десяти днів з дня її
проголошення.

Суддя: