Справа № 824/2206/14-а
Суддя: Огородник Анатолій Петрович
Дата ухвалення: 2014-07-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
________________________________________________________________________
________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

Іменем України

04 липня 2014 р. м. Чернівці
Справа № 824/2206/14-а

Чернівецький окружний
адміністративний суд в складі
головуючого судді Огородника А.П. при
секретарі судового засідання Харабарі
А.І., розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Відділу Державної виконавчої служби
Глибоцького районого управління
юстиції Чернівецької області; третя
особа, яка не заявляє самостійних
вимог на предмет спору, на стороні
відповідача, - ОСОБА_2 ДПС 3-го взводу
ВДАІ УМВС в Чернівецькій області

про визнання дій неправомірними;
визнання протиправною та скасування
постанови старшого державного
виконавця Глибоцького районного
Управління юстиції Чернівецької
області Михайлюка Л.Л. від 16.10.2013р. про
відкриття виконавчого провадження та
зобов"язання закрити виконавче
провадження за №40261188 від 16.10.2013 року.

за участю:

позивача - ОСОБА_1;

представник позивача ОСОБА_4;

представник відповідача - не з"явився;

представник третьої особи, яка не
заявляє самостійних вимог на предмет
спору на стороні відповідача, - не
з"явився,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (надалі по тексту - позивач)
звернулась до суду з позовом до
Відділу державної виконавчої служби
Глибоцького районного управління
юстиції Чернівецької області (надалі
по тексту - відповідач), за участю
третьої особи , яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору
на стороні відповідача - ОСОБА_2 -
інспектора ДПС 3-го взводу ВДАІ УМВС в
Чернівецькій області, в якому просла
визнати незаконними дії старшого
державного виконавця Глибоцького
районного управління юстиції
Чернівецької області Михайлюка Л.Л.
щодо винесення незаконної повторної
постанови про відкриття виконавчого
провадження від 16.10. 2013 року та
нарахування їй подвійного штрафу у
сумі 510 грн. за не виконання
постанови про притягнення її до
адміністративної відповідальності
від 21.09.2013 року та скасування
повторної постанови про відкриття
виконавчого провадження від 16.10. 2013
року та зобов'язання закрити
виконавче провадження ВП №40261188про
стягнення з неї подвійного штрафу у
розмірі 510грн.

В обґрунтування вимог позивач
зазначила, що 06.06.2014 року отримала
повторну постанову про відкриття
виконавчого провадження ВП №40261188 від
16.10.2013 року, відповідно до якої позивача
зобов'язано сплатити штраф у розмірі
510 грн. Вважає незаконними дії
відповідача щодо нарахування їй 250 грн.
за несвоєчасне виконання постанови
про відкриття виконавчого
провадження.

Представник позивача та позивач у
судовому засіданні підтримали позовні
вимоги у повному обсязі та просили
суд їх задовольнити, посилаючись на
обставини, викладені в позові.

Представник відповідача у судове
засідання не з'явився, хоча належним
чином був повідомлений про дату, час
та місце розгляду, що підтверджується
повідомленням про вручення
поштового відправлення.

Третя особа, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору
на стороні відповідача, у судове
засідання не з'явилась, про дату, час та
місце розгляду справи була повідомлена
належним чином, що підтверджується
повідомленням про вручення
поштового відправлення.

На підставі ч. 3 ст. 160 КАС України в
судовому засіданні проголошено
вступну та резолютивну частини
постанови. Про час складання постанови
у повному обсязі повідомлено після
проголошення вступної та резолютивної
частини з урахуванням вимог ст. 167 КАС
України.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення позивача та його
представника, а також дослідивши
обставини, якими обґрунтовувалися
позовні вимоги, перевіривши їх
доказами, суд встановив наступні факти
та обставини.

Судом встановлено що, постановою в
справі про адміністративне
правопорушення серії АА2 № 552815 від
21.09.2013 року ОСОБА_1 притягнуто до
адміністративної відповідальності за
адміністративне правопорушення,
передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП , та
накладено на неї адміністративне
стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255
грн. (а.с. 8). Вказаною постановою
передбачено, що на підставі
частини другої статті 308 КУпАП у
разі несплати ОСОБА_1 штрафу протягом 15
днів з метою примусового виконання
цієї постанови органами державної
виконавчої служби стягнути з
правопорушника подвійний розмір
штрафу - 510 грн.

Як вбачається з матеріалів справи,
примірник даної постанови позивачем
отримано в день її винесення 21.09.2013
року, про що свідчить її підпис у
постанові, разом з тим, протягом 15 днів
ОСОБА_1 не сплатила суму штрафу у
розмірі 255 грн., у зв'язку з чим
постанова в справі про адміністративне
правопорушення серії АА2 № 552815 від
21.09.2013 про стягнення з ОСОБА_1 на
користь держави штрафу у подвійному
розмірі 510 грн. була направлена на
примусове виконання до Глибоцького
районного управління юстиції.

16 жовтня 2013 року до Відділу державної
виконавчої служби Глибоцького
районного управління юстиції
надійшла заява про примусове виконання
постанови у справі про адміністративне
правопорушення серії АА2 № 552815 від
21.09.2013, про стягнення з ОСОБА_1 на
користь держави штрафу у розмірі 510 грн.
(а.с. 8).

Старшим державним виконавцем Відділу
державної виконавчої служби
Глибоцького районного управління
юстиції Михайлюк Л.Л. 16жовтня 2013 року
було відкрито виконавче провадження з
виконання вищезазначеної постанови та
запропоновано боржнику добровільно
виконати вимоги виконавчого документа
в строк до 23.10.2014 року (а.с. 9).

Судом встановлено, що зазначений
виконавчий документ повністю
відповідав вимогам статті 18
зазначеного Закону, а тому керуючись
статтями 17, 19, 20 Закону України
«Про виконавче провадження» та на
виконання вимог ч. 2 статті 25
вказаного Закону старший державний
виконавець на підставі, у межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Законом України «Про виконавче
провадження», у 3-денний строк з дня
надходження до нього виконавчого
документа виніс постанову про
відкриття виконавчого провадження,
якою боржнику було надано семиденний
строк для самостійного виконання вимог
виконавчого документа, а саме строк до
23.10.2013 року (а.с. 9).

Також старшим державним виконавцем
Відділу державної виконавчої служби
Глибоцького районного управління
юстиції двічі направлялись позивачу
виклики про явку до державного
виконавця (а.с. 10, 24.)

Надаючи правову оцінку оскаржуваним
діям та постанові про відкриття
виконавчого провадження, суд виходить
з приписів ч.3 ст. 2 КАС України,
відповідно до яких, у справах щодо
оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень, адміністративні суди
перевіряють: чи прийняті (вчинені) вони
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією
та законами України; з використанням
повноважень з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії): безсторонньо
(неупереджено); добросовісно;
розсудливо; з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації;
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення;
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Стаття 19 Конституції України
встановлює, що органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією
та законами України.

Відповідно до ст. 1 Закону України
«Про виконавче провадження» -
виконавче провадження як завершальна
стадія судового провадження та
примусове виконання рішень інших
органів (посадових осіб) - це сукупність
дій органів і посадових осіб,
визначених у цьому Законі, що
спрямовані на примусове виконання
рішень судів та інших органів
(посадових осіб), які провадяться на
підставах, в межах повноважень та у
спосіб, визначених цим Законом, іншими
нормативно-правовими актами,
прийнятими відповідно до цього Закону
та інших законів, а також рішеннями, що
відповідно до цього Закону
підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до вимог ч.ч. 1, 2 ст. 25
Закону України «Про виконавче
провадження», державний виконавець
зобов'язаний прийняти до виконання
виконавчий документ і відкрити
виконавче провадження, якщо не
закінчився строк пред'явлення такого
документа до виконання, він відповідає
вимогам, передбаченим цим Законом, і
пред'явлений до виконання до
відповідного органу державної
виконавчої служби.

Державний виконавець протягом трьох
робочих днів з дня надходження до нього
виконавчого документа виносить
постанову про відкриття виконавчого
провадження.

У постанові державний виконавець
вказує про необхідність боржнику
самостійно виконати рішення у строк до
семи днів з моменту винесення
постанови (у разі виконання рішення про
примусове виселення боржника - у строк
до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у
разі ненадання боржником
документального підтвердження
виконання рішення буде розпочате
примусове виконання цього рішення із
стягненням з боржника виконавчого
збору і витрат, пов'язаних з
організацією та проведенням
виконавчих дій, передбачених цим
Законом. За заявою стягувача державний
виконавець одночасно з винесенням
постанови про відкриття виконавчого
провадження може накласти арешт на
майно та кошти боржника, про що
виноситься відповідна постанова.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 17 Закону
України «Про виконавче провадження»,
примусове виконання рішень
здійснюється державною виконавчою
службою на підставі виконавчих
документів, визначених цим Законом.

Згідно з п. 2. ч. 2 ст. 17 Закону України
«Про виконавче провадження»
державною виконавчою службою
підлягають виконанню виконавчі листи,
що видаються судами, і накази
господарських судів, у тому числі на
підставі рішень третейського суду та
рішень Міжнародного комерційного
арбітражного суду при
Торгово-промисловій палаті і Морської
арбітражної комісії при
Торгово-промисловій палаті.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 17 Закону
України «Про виконавче провадження»,
примусове виконання рішень
здійснюється державною виконавчою
службою на підставі виконавчих
документів, визначених цим Законом.

Згідно з п. 6 ч. 2 ст. 17 Закону України
«Про виконавче провадження»
державною виконавчою службою
підлягають виконанню постанови
органів (посадових осіб),
уповноважених розглядати справи про
адміністративні правопорушення у
випадках, передбачених законом.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 19 Закону
України «Про виконавче провадження»,
державний виконавець відкриває
виконавче провадження на підставі
виконавчого документа, зазначеного в
статті 17 цього Закону:

1) за заявою стягувача або його
представника про примусове виконання
рішення;

2) за заявою прокурора у випадках
представництва інтересів громадянина
або держави в суді;

3) у разі якщо виконавчий лист надійшов
від суду на підставі ухвали про надання
дозволу на примусове виконання рішення
іноземного суду в порядку,
встановленому законом;

4) в інших передбачених законом
випадках.

Щодо тверджень позивача стосовно
незаконних дій відповідача про
несвоєчасне направлення постанови
про відкриття виконавчого
провадження та нарахування 250 грн. за
несвоєчасне виконання постанови про
відкриття виконавчого провадження,
суд зазначає наступне.

Відповідно до частини 5 статті 25 Закону
України «Про виконавче провадження»
копія постанови про відкриття
виконавчого провадження надсилаються
не пізніше наступного робочого дня
стягувачу та боржникові.

Згідно статті 31 Закону України «Про
виконавче провадження» копії
постанов державного виконавця та інші
документи виконавчого провадження, що
державний виконавець зобов'язаний
довести до відома сторін та інших
учасників виконавчого провадження,
надсилаються адресатам із
супровідними листами простою
кореспонденцією, крім постанов про
відкриття виконавчого провадження або
відмову у відкритті виконавчого
провадження, про повернення
виконавчого документа стягувачу
відповідно до статті 47 цього Закону,
що надсилаються рекомендованим листом
з повідомленням про вручення. Боржник
вважається повідомленим про відкриття
виконавчого провадження, якщо йому
надіслано постанову про відкриття
виконавчого провадження за адресою,
зазначеною у виконавчому документі.

Суд акцентує увагу на тому, що невчасне
надіслання постанови про відкриття
виконавчого провадження не є
підставою вважати таку постанову
незаконною. Тому суд не знаходить
підстав протиправності винесення
даної постанови та вважає, що така
винесена на законних підставах.

Стосовно твердження позивача щодо
нарахування їй 250 грн. за несвоєчасне
виконання постанови про відкриття
виконавчого провадження, суд зазначає
наступне.

Як встановлено у судовому
засіданні, протягом 15 днів ОСОБА_1 з
моменту вчинення правопорушення не
сплатила суму штрафу у розмірі 255 грн., у
зв'язку з чим постанова в справі про
адміністративне правопорушення серії
АА2 № 552815 від 21.09.2013 про стягнення з
ОСОБА_1 на користь держави штрафу у
подвійному розмірі 510 грн. була
направлена на примусове виконання до
Глибоцького районного управління
юстиції.

Згідно постанови старшого державного
виконавця про відкриття виконавчого
провадження від 16.10.2013 року ВП №4026188
постановлено стягнути з ОСОБА_1 штраф
у розмірі 510грн.

Згідно з ч. 1 ст. 9 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд при вирішенні справи керується
принципом законності, відповідно до
якого органи державної влади, органи
місцевого самоврядування, їхні
посадові і службові особи зобов'язані
діяти лише на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України, а
згідно зі ст. 105 КАС України позивач
має право, зокрема, вимагати скасування
або визнання нечинним рішення
відповідача - субєкта владних
повноважень повністю чи окремих його
положень.

Згідно ст. 86 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд оцінює докази, які є у справі, за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні.

З огляду на викладене, на підставі ст.
10 КАС України, згідно якої, усі учасники
адміністративного процесу є рівними,
та ст. 11 КАС України, згідно якої
розгляд і вирішення справ у
адміністративних судах здійснюється
на засадах змагальності сторін та
свободи в наданні ними доказів,
з'ясувавши обставини у справі;
перевіривши всі доводи позивача та
його представника та надавши правову
оцінку наданим доказам, суд дійшов
висновку, що відповідач при винесенні
оскаржуваної постанови про відкриття
виконавчого провадження діяв на
підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією
та Законом України «Про виконавче
провадження», при цьому права, свободи
чи законні інтереси позивача порушено
не було, а тому в задоволенні позовних
вимог ОСОБА_1 слід відмовити повністю.

Відповідно до ч. 2 ст. 94 Кодексу
адміністративного судочинства
України, якщо судове рішення ухвалене
на користь сторони - суб'єкта владних
повноважень, суд присуджує з іншої
сторони всі здійснені нею
документально підтверджені судові
витрати, пов'язані із залученням
свідків та проведенням судових
експертиз. У зв'язку з відсутністю
таких витрат, суд не вирішує питання
про стягнення судових витрат.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 158-163 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

1. В задоволенні адміністративного
позову відмовити повністю.

Постанова суду першої інстанції, якщо
інше не встановлено цим Кодексом,
набирає законної сили після закінчення
строку подання апеляційної скарги,
встановленого цим Кодексом, якщо таку
скаргу не було подано.

Відповідно до частини першої статті 185
КАС України сторони та інші особи, які
беруть участь у справі, а також особи,
які не брали участі у справі, якщо суд
вирішив питання про їхні права,
свободи, інтереси чи обов'язки, мають
право оскаржити в апеляційному порядку
постанови суду першої інстанції
повністю або частково, крім випадків,
встановлених КАС України.

Відповідно до статті 186 КАС України
Апеляційна скарга подається до
Вінницького апеляційного
адміністративного суду через
Чернівецький окружний
адміністративний суд. Копія
апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
суду апеляційної інстанції. Апеляційна
скарга на постанову суду першої
інстанції подається протягом десяти
днів з дня її проголошення. У разі
застосування судом частини третьої
статті 160 КАС України, а також прийняття
постанови у письмовому провадженні
апеляційна скарга подається протягом
десяти днів з дня отримання копії
постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 КАС
України, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Постанова у повному обсязі складена 09
липня 2014 року.

Суддя
А.П.Огородник