Справа № 2а/0370/756/11
Суддя: Обрізко І.М.
Дата ухвалення: 2014-07-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 липня 2014 року
Справа №
47107/11/9104

Львівський апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді
Обрізко І.М.

суддів
Левицької Н.Г., Сапіги В.П

за участю секретаря судового засідання
Сердюк О.Ю.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Львові апеляційну
скаргу (Луцької об'єднаної державної
податкової інспекції) Луцької
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Волинській області на
постанову Волинського окружного
адміністративного суду від 28 квітня 2011
року у справі за позовом товариства з
обмеженою відповідальністю «Автолайф»
до (Луцької об'єднаної державної
податкової інспекції) Луцької
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Волинській області про
скасування податкового
повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И В :

ТзОВ «Автолайф» звернулося з
адміністративним позовом до Луцької
об'єднаної державної податкової
інспекції, в даний час Головного
управління Міндоходів у Волинській
області (надалі - відповідач) про
визнання нечинним податкового
повідомлення-рішення №/0 від
21.02.2011 року.

В обґрунтування позовних вимог
покликається на те, що податковий орган
безпідставно ототожнює звичайну ціну з
митною вартістю ввезених ним товарів
легкових та вантажних автомобілів, не
встановивши при цьому рівень звичайних
цін на аналогічний товар на
внутрішньому ринку України. Товари
позивач реалізовував за цінами,
визначеними останнім та його
контрагентами у відповідних договорах
купівлі-продажу у зв'язку з чим у
підприємця виникло право на податковий
кредит. Обов'язок доведення того, що
ціна договору не відповідає рівню
звичайної ціни, покладається на
податковий орган. Вважає, що позиція
податкового органу про те, що митна
вартість товару є його звичайною ціною
не відповідає вимогам чинного
законодавства. Митна вартість раніше
імпортованих в Україну товарів не може
бути визнана достатнім обґрунтуванням
звичайного рівня цін таких товарів для
визначення бази оподаткування
операцій з їх подальшої поставки на
митній території України. Крім того,
легкові та вантажні автомобілі, які
придбані позивачем, на момент продажу
не перебували під митним контролем. За
таких обставин не може вважатись
доведеним відповідачем той факт, що
ціна товарів, реалізованих на митній
території України, є нижчою за звичайні
ціни.

Постановою Волинського окружного
адміністративного суду від 28 квітня 2011
року позовні вимоги задоволено
повністю. Суд виходив із того, що
відповідачем не доведено, що товар
реалізований на договірній ціні не
відповідає звичайній. Крім того, митна
вартість не є звичайною ціною.

Не погодившись із зазначеним судовим
рішенням, сторона відповідача подала
апеляційну скаргу, з якої із-за
порушення норм матеріального та
процесуального права, невідповідності
висновків суду обставинам справи,
просить його скасувати та постановити
рішення, яким відмовити в задоволенні
позовних вимог.

Покликання маються на те, що контрактна
вартість була меншою за митну вартість
товару. Крім того, база оподаткування з
вищезгаданої поставки товарів повинна
визначатись виходячи з їх договірної
вартості, визначеної за вільними
цінами, але не нижче за митну вартість,
яка при цьому є звичайною ціною.

Судова колегія заслухавши доповідь
судді-доповідача, пояснення учасника
розгляду, перевіривши матеріали справи
і обговоривши підстави апеляційної
скарги, вважає за необхідне її
відхилити.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Розглядаючи спір, судова колегія
вважає, що місцевий суд повно і
всебічно дослідив і оцінив обставини
по справі, надані сторонами докази,
правильно визначив юридичну природу
спірних правовідносин і закон, який їх
регулює.

Судом встановлено, що позивачем згідно
контракту №001/2010 від 19.03.2010 року було
імпортовано на митну територію України
товари транспортні засоби метою їх
подальшої реалізації на митній
території України. При цьому, при
розмитненні товарів позивачем
сплачено платежі з податку на додану
вартість виходячи з митної вартості
зазначеної у графі 12 ВМД з врахуванням
акцизного збору, мита та митних зборів.
При поставці товару на митній
території України база оподаткування
визначалася згідно з договірними
цінами, які, як зазначено в актах
перевірки, є нижчими від звичайної
ціни. Податковий орган прирівняв
рівень звичайної ціни до митної
вартості товару, зазначеної в
вантажній митній декларації, не
встановлюючи рівень звичайних цін на
такий же товар на внутрішньому ринку
України. Також встановлено, що при
проведенні перевірки відповідач не
скористався правом надати запит
платнику податків для обґрунтування
рівня договірних цін. Будь-яких дій,
передбачених пунктом 1.20 статті 1 Закону
України «Про оподаткування прибутку
підприємств», надалі Закон № 334/94-ВР,
пунктом 13 Указу Президента «Про деякі
заходи з дерегулювання
підприємницької діяльності» для
доведення факту, що договірні ціни при
поставці товарів на митній території
України не відповідають рівню
звичайної ціни, відповідач не вчиняв.
Податковий орган не вжив заходів для
отримання інформації щодо
статистичної оцінки рівня цін
реалізації товарів, що постачалися
позивачем, на внутрішньому ринку
України, яка проводиться уповноваженим
державним органом у визначеному ним
порядку.

Відповідно до пункту 4.1 статті 4 Закону
України «Про податок на додану
вартість», надалі Закон № 168/97-ВР, база
оподаткування операції з поставки
товарів (послуг) визначається виходячи
з їх договірної (контрактної) вартості,
визначеної за вільними цінами, але не
нижче за звичайні ціни, з урахуванням
акцизного збору, ввізного мита, інших
загальнодержавних податків та зборів
(обов'язкових платежів), згідно із
законами України з питань
оподаткування за винятком ПДВ, а також
збору на обов'язкове державне пенсійне
страхування на послуги стільникового
рухомого зв'язку, що включається до
ціни товарів (послуг). До складу
договірної (контрактної) вартості
включаються будь-які суми коштів,
вартість матеріальних і
нематеріальних активів, що передаються
платнику податку безпосередньо
покупцем або через будь-яку третю особу
у зв'язку з компенсацією вартості
товарів (послуг). У разі якщо звичайна
ціна на товари (послуги) перевищує
договірну ціну на такі товари (послуги)
більше ніж на 20 відсотків, база
оподаткування операції з поставки
таких товарів (послуг) визначається за
звичайними цінами.

Отже, законом встановлено, що база
оподаткування - це договірна
(контрактна) ціна, визначена за
вільними цінами, які не можуть бути
нижчими за звичайні ціни.

При цьому за правилами підпункту 1.20.1
пункту 1.20 статті 1 Закону № 334/94-ВР
звичайною вважається ціна товарів
(робіт, послуг), визначена сторонами
договору, якщо цим пунктом не
встановлено інше. Якщо не доведене
зворотне, вважається, що така звичайна
ціна відповідає рівню справедливих
ринкових цін.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів приходить до висновку про те, що
при визначенні бази оподаткування ПДВ
операцій з реалізації платником
податку на території України
попередньо імпортованого ним товару
звичайна ціна та митна вартість, що є
умовною розрахунковою величиною, яка
розраховується відповідно до положень
Митного кодексу України і
застосовується при переміщенні
товарів через митний кордон України, не
є тотожними і не можуть бути
порівнюваними.

Відповідно до ч. 1 ст. 161 КАС України
передбачено, що при виборі правової
норми, що підлягає застосуванню до
спірних правовідносин, суд
зобов'язаний враховувати висновки
Верховного Суду України, викладені у
рішеннях, прийнятих за результатами
розгляду заяв про перегляд судового
рішення з підстави, передбаченої
пунктом 1 частини першої статті 237 цього
Кодексу.

З огляду на наведене, а також беручи до
уваги практику Верховного Суду
України, доводи апеляційної скарги
суттєвими не являються і не дають
підстав для висновку про неправильне
застосування судом першої інстанції
норм матеріального чи процесуального
права, які призвели до неправильного
вирішення справи, а також відсутня
невідповідність висновків суду
обставинам справи.

Керуючись ст.ст. 160 ч.3, 195, 198, 200, 205, 206, 254
КАС України, Львівський апеляційний
адміністративний суд,-

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу (Луцької об'єднаної
державної податкової інспекції)
Луцької об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Волинській
області залишити без задоволення,
постанову Волинського окружного
адміністративного суду від 28 квітня 2011
року по справі № 2а-0370/756/11 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів з дня
виготовлення ухвали в повному обсязі,
шляхом подання касаційної скарги
безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Головуючий суддя
І.М. Обрізко

Судді
Н.Г.Левицька

В.П. Сапіга

Повний текст виготовлено 14.07.2014 року