Справа № 818/1082/14
Суддя: Бегунц А.О.
Дата ухвалення: 2014-07-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 липня 2014 р.Справа № 818/1082/14Колегія
суддів Харківського апеляційного
адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Бегунца А.О.

Суддів: Рєзнікової С.С. , Старостіна В.В.

розглянувши в порядку письмового
провадження у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за
апеляційними скаргами Управління
Пенсійного фонду України в
Білопільському районі Сумської
області, Відділення виконавчої
дирекції фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України у Білопільському
районі на постанову Сумського
окружного адміністративного суду від
15.05.2014р. по справі № 818/1082/14

за позовом Управління Пенсійного
фонду України в Білопільському районі
Сумської області

до Відділення виконавчої дирекції
фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України у
Білопільському районі

про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИЛА:

Управління Пенсійного фонду України в
Білопільському районі (далі - позивач,
УПФУ в Білопільському районі)
звернулось до суду з адміністративним
позовом до відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України у Білопільському
районі (далі - відповідач, ВВД ФСС НВВ
ПЗУ у Білопільському районі), в якому
просить суд стягнути з відповідача
витрати з виплати пенсій по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсій у
зв'язку з втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання за період з січня по
березень включно 2014 року в загальній
сумі 1161,06 грн.

Постановою Сумського окружного
адміністративного суду від 15.05.2014 року
адміністративний позов задоволено
частково. Стягнуто з відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України у Білопільському
районі на користь управління
Пенсійного фонду України в
Білопільському районі витрати з
виплати та доставки пенсій по
інвалідності внаслідок нещасного
випдаку на виробництві або
професійного захворювання та пенсій у
зв'язку з втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання за період з січня по
березень 2014 року в загальній сумі 808,64
(вісімсот вісім грн. 64 коп.). В іншій
частині позовних вимог - відмовлено.

Не погодившись з прийнятою постановою
в частині задоволених позовних вимог,
відповідач подав апеляційну скаргу, в
якій просить постанову суду першої
інстанції скасувати в зазначеній
частині та прийняти нову - про відмову в
задоволенні позовних вимог в повному
обсязі, посилаючись на порушення судом
норм матеріального та процесуального
права, неповне з'ясування обставин, що
мають значення для справи.

Позивач, не погоджуючись з прийнятим
рішенням в частині відмови в
задоволенні позовних вимог, також
подав апеляційну скаргу, в якій просить
скасувати оскаржувану постанову та
прийняти нову - про задоволення
позовних вимог в повному обсязі,
вважаючи, що рішення суду першої
інстанції в зазначеній частині не
відповідає нормам чинного
законодавства, прийняте з порушенням
норм матеріального права, які
регулюють дані правовідносини.

Представники сторін у судове засідання
апеляційної інстанції не з'явилися, про
дату, час та місце апеляційного
розгляду справи повідомлені належним
чином.

На підставі п.2 ч. 1 ст. 197 Кодексу
адміністративного судочинства України
колегія суддів вважає за можливе
розглянути справу в порядку письмового
провадження за наявними в справі
матеріалами.

У відповідності до ч. 1 ст. 195 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд апеляційної інстанції переглядає
судові рішення суду першої інстанції в
межах апеляційної скарги.

Колегія суддів, вислухавши
суддю-доповідача, вивчивши матеріали
справи, доводи апеляційних скарг
приходить до висновку, що апеляційні
скарги не підлягають задоволенню,
виходячи з такого.

Судом першої інстанції встановлено та
підтверджено у суді апеляційної
інстанції, що ВВД ФСС НВВ ПЗУ у
Білопільському районі не прийнято до
відшкодування суми основного розміру
пенсії та витрати на виплату та
доставку пенсій по громадянам ОСОБА_1
та ОСОБА_2 на загальну суму 808,64 грн., що
підтверджується копіями актів
щомісячної звірки витрат по особових
справах потерпілих (СНД), яким
виплачено пенсії по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання та пенсії у зв'язку з
втратою годувальника, який помер
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання за січень-березень 2014
року (а.с. 10,16,20,22).

Задовольняючи частково позовні вимоги,
суд першої інстанції виходив з того, що
страховиком, який має виплачувати
пенсію по інвалідності особі, яка стала
інвалідом від нещасного випадку на
виробництві на території колишніх
республік СРСР, а в разі виплати такої
органами Пенсійного фонду України -
відшкодувати останньому витрати, є
Фонд соціального страхування від
нещасних випадків. Водночас,
відповідач, відмовляючи у прийнятті до
заліку сум витрат на виплату допомоги
на поховання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в розмірі
352,42 грн, діяв на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
чинним законодавством.

Колегія суддів погоджується з
висновками суду першої інстанції,
враховуючи наступне.

Відповідно до статті 4 Основ
законодавства України про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування (далі - Основи)
страхування від нещасного випадку на
виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності, є одним із видів
загальнообов'язкового державного
соціального страхування.

Згідно з пунктом 4 статті 25 Основ за цим
видом страхування надаються, зокрема,
наступні види соціальних послуг та
матеріального забезпечення:
відшкодування збитків, заподіяних
працівникові каліцтвом чи іншим
ушкодженням здоров'я, пов'язаним з
виконанням ним своїх трудових
обов'язків; пенсія по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання; пенсія у зв'язку із
втратою годувальника, який помер
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання.

В силу статті 6 Основ, статті 6 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності"
№1105-XIV від 23 вересня 1999 року (далі -
Закон №1105-XIV) страховиками є цільові
страхові фонди, зокрема з пенсійного
страхування та страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань, а саме -
Пенсійний фонд України та Фонд
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України.

Згідно з частиною четвертою статті 26
Основ якщо після призначення
застрахованій особі матеріальної
допомоги чи надання соціальних послуг
між страховиками виник спір щодо
понесених витрат, виплата здійснюється
страховиком, до якого звернулася
застрахована особа. При цьому
неналежний страховик має право
звернутися до належного страховика
щодо відшкодування понесених ним
витрат.

Перелік соціальних послуг та виплат,
які здійснюються та відшкодовуються
Фондом соціального страхування від
нещасних випадків, встановлений
статтею 21 Закону №1105-XIV та пунктом 4
Порядку відшкодування Фондом
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України Пенсійному фонду
України витрат, пов'язаних з виплатою
пенсій по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсій у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, затвердженим постановою
правління Пенсійного фонду України,
Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України від 4
березня 2003 року №5-4/4 (далі - Порядок). До
вказаного переліку входить сума
основного розміру пенсії по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання, щомісячна
цільова грошова допомога на прожиття
та сума витрат Пенсійного фонду з
виплати і доставки вищезазначених
пенсій.

13 березня 1992 року між
державами-учасницями Співдружності
Незалежних Держав (в тому числі
Російською Федерацією і Україною)
підписано Угоду про гарантії прав
громадян у сфері пенсійного
забезпечення, в преамбулі якої
визначено, що держави-учасниці
Співдружності мають зобов'язання щодо
непрацездатних осіб, які отримали
право на пенсійне забезпечення на
їхній території або на території інших
республік за період їх входження до
складу СРСР і реалізують це право на
території держав-учасниць Угоди.

Відповідно до умов Угоди пенсійне
забезпечення громадян держав-учасниць
даної Угоди та членів їх сімей
здійснюється за законодавством
держави, на території якої вони
проживають (стаття 1); всі витрати,
пов'язані із здійсненням пенсійного
забезпечення за цією Угодою, несе
держава, що надає забезпечення (стаття
3); призначення пенсій громадянам
держав-учасниць Угоди проводиться за
місцем проживання; для встановлення
права на пенсію, в тому числі пенсію на
пільгових умовах і за вислугу років,
громадянам держав-учасниць Угоди
враховується трудовий стаж, набутий на
території будь-якої з цих держав, а
також на території колишнього СРСР за
час до набуття чинності цією Угодою
(стаття 6); при переселенні пенсіонера в
межах держав-учасниць Угоди виплата
пенсії за попереднім місцем проживання
припиняється, якщо пенсія того ж виду
передбачена законодавством держави за
новим місцем проживання пенсіонера
(стаття 7).

Таким чином, пенсія по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві, що стався на території
будь-якої з держав-учасниць СНД або на
території інших республік за період їх
входження до складу СРСР, виплачується
особі за законодавством тієї
держави-учасниці Співдружності, на
території якої вона проживає.

Відповідно до правової позиції,
висловленої Верховним Судом України у
постановах від 20 березня 2007 року
(№21-1087во06), від 20 червня 2011 року (№
21-76а11), 05 грудня 2011 року (№21-204а11), 19
березня 2012 року (№ 364а11), у разі незгоди
Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на підписання актів
звірки, в судах адміністративної
юрисдикції мають вирішуватися вимоги
про стягнення витрат.

Таким чином, суд першої інстанції
обґрунтовано задовольнив позовні
вимоги про стягнення з відповідача
суму витрат з виплати та доставки
пенсій по інвалідності внаслідок
нещасного випдаку на виробництві або
професійного захворювання та пенсій у
зв'язку з втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання.

Щодо позовних вимог про відшкодування
витрат на виплату допомоги на
поховання громадян ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в
загальному розмірі 352,42 грн. колегія
суддів зауважує на таке.

Порядок проведення витрат на поховання
у разі смерті потерпілого від
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання (далі -
Порядок) затверджений постановою
Кабінету Міністрів України віл 11 липня
2001 року № 826, та регулює питання
відшкодування Фондом соціального
страхування від нещасних випадків
таких витрат страхувальнику або сім`ї
застрахованого чи іншій особі, яка
здійснювала поховання потерпілого, на
організацію поховання та пов'язаних з
цим ритуальних послуг.

Відповідно до п.2 Порядку, витрати на
поховання провадяться у разі смерті
потерпілого, що настала за обставин, за
яких настає страховий випадок
державного соціального страхування
громадян від нещасного випадку на
виробництві та професійного
захворювання, перелік яких визначено
Кабінетом Міністрів України.

Організація поховання працівника, який
загинув на виробництві або помер у
лікарні під час лікування отриманої на
виробництві травми, проводиться
страхувальником (пункт 5 Порядку).

Згідно з абзацом другим частини
дев'ятої статті 34 Закону № 1105- XIV у
разі смерті потерпілого, який
одержував страхові виплати і не
працював, розмір відшкодування шкоди
особам, зазначеним у статті 33 цього
Закону, визначається виходячи із суми
щомісячних страхових виплат і пенсії,
які одержував потерпілий на день його
смерті, з відповідним коригуванням
щомісячних страхових виплат згідно із
статтею 29 цього Закону. Причинний
зв'язок смерті потерпілого з одержаним
каліцтвом або іншим ушкодженням
здоров'я має підтверджуватися
висновками відповідних медичних
закладів.

Зі змісту частини четвертої статті 26
Закону України "Основи законодавства
України про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування",
частини другої статті 24 Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності" вбачається: якщо після
призначення застрахованій особі
матеріальної допомоги чи надання
соціальних послуг між страховиками
виник спір щодо понесених витрат,
виплата здійснюється страховиком, до
якого звернулася застрахована особа.
При цьому неналежний страховик має
право звернутися до належного
страховика та відшкодувати понесені
ним витрати.

Аналіз норм Закону № 1105-ХІV, який
визначає правову основу, економічний
механізм та організаційну структуру
загальнообов'язкового державного
соціального страхування громадян від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, що призвели
до втрати працездатності або загибелі
застрахованих на виробництві осіб, та
зазначеного вище Порядку,
затвердженого на виконання частини
восьмої статті 34 цього Закону, дає
підстави вважати, що Фонд соціального
страхування від нещасних випадків
зобов'язаний відшкодовувати виплачені
іншими страховиками суми допомоги на
поховання лише тих осіб, які померли
від нещасного випадку на виробництві
або професійного захворювання, тобто
за умови наявності причинного зв'язку
їх смерті з одержаним каліцтвом або
іншим ушкодженням здоров'я.

Виходячи з викладеного, допомога на
поховання відшкодовується Фондом
соціального страхування від нещасних
випадків тільки в разі настання смерті
за наслідками отриманого нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання, що
підтверджується висновками
спеціальних медичних закладів.

Враховуючи те, що докази, які
підтверджують причинний зв'язок смерті
з нещасним випадком, стосовно громадян
ОСОБА_1 та ОСОБА_2, позивачем не надані,
колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції про
відсутність правових підстав для
відшкодування відповідачем витрат на
поховання зазначених осіб, понесених
УПФУ в Білопільському районі.

Посилання позивача в апеляційній
скарзі на положення пункту 4 Порядку
відшкодування Фондом соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України Пенсійному фонду
України витрат, пов'язаних з виплатою
пенсій по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсій у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, затвердженого
постановою Правління Пенсійного фонду
України та Правління Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України від 04.03.2003 року
№5-4/4, зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України 16.05.2003 року №376/7697, яким
зобов'язано Фонд соціального
страхування відшкодовувати Пенсійному
фонду витрати на допомогу на поховання
сім'ї померлого або особі, яка
здійснила поховання особи, котра
отримувала пенсію по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, суд не бере до уваги,
оскільки зазначене положення
суперечить вимогам Закону України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності".

Так, зокрема, стаття 21 цього Закону
пов'язує виникнення такого обов'язку у
Фонду зі смертю працівника, а не з
отриманням померлим, який не працював,
зазначеної вище пенсії.

Такий висновок суду узгоджується із
практикою Верховного Суду України,
викладеною в постанові від 30.10.2012 року у
справі №21-228а-12, в постанові від 23.05.2011
року у справі №21-48а11, врахування якої є
обов'язковим в силу ч.1 ст.244-2 КАС
України.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів погоджується з висновком суду
першої інстанції про відсутність
підстав для задоволення позовних вимог
УПФУ в Білопільському районі про
зобов'язання ВВД ФСС НВВ ПЗУ у
Білопільському районі прийняти до
відшкодування витрати на виплату
допомоги на поховання громадян ОСОБА_1
та ОСОБА_2 в загальному розмірі 352,42 грн.

Виходячи з вищезазначеного, суд першої
інстанції дійшов правомірного
висновку про часткове задоволення
позовних вимог.

Таким чином, колегія суддів
підтверджує, що постанова суду першої
інстанції ґрунтується на всебічному,
повному та об'єктивному розгляді всіх
обставин справи, які мають значення для
вирішення спору, відповідає нормам
матеріального та процесуального права,
доводи апеляційних скарг не
спростовують висновків суду першої
інстанції, викладених у зазначеній
постанові, у зв'язку з чим підстав для
її скасування не вбачається.

Відповідно до ст. 200 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд апеляційної інстанції
залишає апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 197, п.1 ч.1 ст. 198,
ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

У Х В
А Л И Л А:

Апеляційні скарги Управління
Пенсійного фонду України в
Білопільському районі Сумської
області, Відділення виконавчої
дирекції фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України у Білопільському
районі залишити без задоволення.

Постанову Сумського окружного
адміністративного суду від 15.05.2014р. по
справі № 818/1082/14 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили.

Головуючий суддя (підпис)Бегунц
А.О.Судді(підпис) (підпис) Рєзнікова С.С.
Старостін В.В.