Справа № 372/3147/14-а
Суддя: Потабенко Л. В.
Дата ухвалення: 2014-07-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 372/3147/14-а
П О С Т А Н О В А

Іменем України

14 липня 2014 року
Суддя Обухівського районного
суду Київської області Потабенко Л.В.,
розглянувши в порядку скороченого
провадження адміністративний позов
ОСОБА_1 до Управління пенсійного фонду
України в м. Обухові та Обухівському
районі про визнання дій протиправними
та зобов"язання провести поновлення
виплати раніше призначеної пенсії,

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_1, звернулась до суду з
даним позовом до відповідача
Управління Пенчійного Фонду України в
м. Обухові та Обухівському районі про
визнання неправомірними дій та
зобов'язання провести поновлення
виплати раніше призначеної пенсії,
покликаючись на те, що станом на 2013 рік
постійним місцем проживання позивачки
є США. Відповідно до приписів
встановлених п.2, ч. І ст. 49, а також
другим реченням ст. 51 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування»: виплата пенсії
за рішенням територіальних органів
пенсійного фонду припиняється на весь
час проживання пенсіонера за кордоном
якщо інше не передбачено міжнародним
договором України згода на
обов'язковість якого надана Верховною
Радою України. Під час перебування
за кордоном пенсія виплачується в тому
разу, якщо це передбачено міжнародним
договором України згода на
обов'язковість якого надана Верховною
Радою України. Проте 07 жовтня 2009 року
Конституційним Судом України було
постановлено рішення, яким
вищенаведені приписи наведеного
Закону України визнані
неконституційними. У
зв'язку з вище зазначеними обставинами
14 березня 2014 року представник позивача
звернувся з письмовою заявою до
відповідача про поновлення раніше
призначеної пенсії позивачу.

08 квітня 2014 року на адресу
представника позивача надійшов лист
від відповідача від 31 березня 2014 року
№ 26/П-09 у якому він посилаючись на ст. 49
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» відмовив у відновленні
виплати пенсії позивачу. В свою чергу
такі дії є неправомірними, виходячи з
вищенаведених доводів. На даний час
будь-який двосторонній договір між
Україною і Сполученими Штатами Америки
щодо пенсійного забезпечення -
відсутній. До 07 жовтня 2009 року існували
законодавчі обмеження щодо виплати
пенсії позивачці з боку відповідача.
Проте, починаючи з 07 жовтня 2009 року і по
даний час таких обмежень не існує. А
тому позивачка, проживаючи у
Сполучених Штатах Америки, як
громадянка України, має такі ж самі
конституційні права, як і інші
громадяни України, так як Конституція
України та пенсійне законодавство
України не допускає обмеження права на
соціальний захист, зокрема права на
пенсію, за ознакою місця проживання
громадянина У країни.

За таких обставин, кожен громадянин
України, включаючи пенсіонерів, має
право на вибір свого місця проживання
зі збереженням усіх конституційних
прав. Посилання відповідача на те, що
заява про поновлення раніше
призначеної пенсії, подається
пенсіонером (опікуном, піклувальником)
особисто, є хибним і не є законною
підставою для відмови у поновленні
пенсії. Так ч. 5 ст. 55 Конституції
України встановлено, що кожен має право
будь-якими не забороненими зaконом
засобами захищати свої права від
порушень і протиправних посягань.

Відповідно до ч.2. ст. 8 КАС України, суд
при вирішенні справи застосовує
принцип верховенства права з
урахуванням судової практики
Європейського Суду і прав людини.

У справі „Muller v. Austria", яку Європейська
комісія з прав людини розглянула ще у
1975 році, було сформульовано позицію
щодо права власності на пенсію.
Зокрема, Європейська комісія із прав
людини зазначила, що внаслідок сплати
обов'язкових внесків до пенсійного
фонду може виникати право власності
щодо частки на цей фонд. Тобто,
призначена особі пенсія вважається
майном відповідно до практики Суду, та
підпадає під захист статті 1 Першого
протоколу до Конвенції про захист прав
людини і основоположних свобод, яка
передбачає, що «кожна особа мас право
мирно володіти своїм майном. Ніхто не
може бути позбавлений своєї власності
інакше як в інтересах суспільства і на
умовах, передбачених законом і
загальними принципами міжнародного
права.» Суд покладає на учасників
Конвенції позитивні обов'язки. Тобто
він може вважати, що держава не виконує
положення Конвенції не лише через
втручання у права, а й через
відсутність (недостатність) втручання
з її боку щодо захисту прав громадян.

Отже, наявність Рішення
Конституційного Суду України від 07
жовтня 2009 року у справі №1-23/2009 є
безумовною підставою для поновлення
конституційного права позивача та
призначення і виплати їй пенсії.

На підставі наведеного позивачка
просить суд прийняти постанову про
визнання дій відповідача, виражених у
відмові поновити виплату раніше
призначеної пенсії позивачу
неправомірними з одночасним
зобов'язанням відповідача поновити
виплату раніше призначеної пенсії
позивачу починаючи з 07 жовтня 2009 року.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.183-2 КАС України,
суд розглядає справу в порядку
скороченого провадження без судового
засідання та виклику осіб, які беруть
участь у справі.

Відповідач подав свої заперечення в
яких просив відмовити в задоволенні
позовних вимог в зв"язку з їх
безпідставністю та необґрунтованістю.

Керуючись принципами верховенства
права та законності, оцінивши за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні повідомлених сторонами
обставин, вбачається, що наявні
достатні підстави для прийняття
законного та обґрунтованого судового
рішення в порядку скороченого
провадження.

Вивчивши матеріали справи, суд
приходить до висновку, що позовні
вимоги підлягають задоволенню з
наступних підстав.

Відповідно до копії трудової книжки
виданої 10.08.1976 року вбачається трудовий
стаж ОСОБА_1

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 24, ст. 46
Конституції України, громадяни мають
рівні конституційні права і свободи та
є рівними перед законом. Не може бути
привілеїв чи обмежень за ознаками раси,
кольору шкіри, політичних, релігійних
чи інших переконань, статі, етнічного
та соціального походження, майнового
стану, місця проживання, за мовними та
іншими ознаками. Громадяни мають право
на соціальний захист. Це право
гарантується загальнообов'язковим
державним соціальним страхуванням.

Згідно абз. 6, 11 ч. 1 ст. 1 Закону України
«Про загальнообов'язкове .державне
пенсійне страхування»,
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування здійснюється на принципах:
рівноправності застрахованих осіб
щодо отримання пенсійних виплат та
державних гараніій реалізації
застрахованими особами своїх прав,
передбачених цим Законом.

Згідно ч.2 ст. 2 Закону України «Про
свободу пересування та вільний вибір
місця проживання в Україні»,
реєстрація місця проживання чи місця
перебування особи або її відсутність
не можуть бути умовою реалізації прав і
свобод, передбачених Конституцією,
законами чи міжнародними договорами
України, або підставою для їх
обмеження.

Керуючись ст. ст. 24 ч. ч. 1,2 , ст.. 46, ст. 55 ч.5
Конституції України, Рішенням
Конституційного Суду України від 7
жовтня 2009 року № 1-23/2009 абз. 6,11, ч.1ст.7
Закону України «Про
загальнообов'язкове пенсійне
страхування», ст.. ст.. 6, 17, 104, 156, 160, 161, 162,
163 Кас України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати протиправними дії управління
Пенсійного фонду України в м. Обухові
та Обухівському районі Київської
області щодо відмови ОСОБА_1 у
поновлені виплати раніше
призначеної пенсії з 07.10.2009 року.

Зобов'язати управління Пенсійного
фонду України в м. Обухові та
Обухівському районі Київської
області поновити виплати ОСОБА_1
раніше призначеної пенсії з 07.10.2009
року.

Апеляційна скарга на постанову суду
може бути подана до Київського
апеляційного адміністративного суду
через Обухівський районний суд
Київської області протягом десяти днів
з дня отримання копії постанови. Копія
апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
суду апеляційної інстанції.

Постанова суду набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги, якщо таку скаргу не
було подано. У разі подання апеляційної
скарги судове рішення, якщо його не
скасовано, набирає законної сили після
повернення апеляційної скарги, відмови
у відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.
Якщо строк апеляційного оскарження
буде поновлено, то вважається, що
постанова суду не набрала законної
сили.

СуддяПотабенко Л. В.