Справа № 2а-865/11/1370
Суддя: Блажівська Н.Є.
Дата ухвалення: 2014-06-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 червня 2014 року
м. Київ К/800/30748/13

Вищий адміністративний суд України в
складі колегії суддів:

головуючої: суддів: Блажівської Н.Є.,
Сіроша М.В., Усенко Є.А.,розглянувши у
попередньому судовому засіданні
касаційну Державної податкової
інспекції у Жовківському районі
Львівської області Державної
податкової служби на постанову
Львівського апеляційного
адміністративного суду від 21 травня 2013
року

у справі № 2а-865/11/1370

за позовом Дочірнього
підприємства «Сі-Сі-АЙ-Любеля»

до Державної
податкової інспекції у Жовківському
районі Львівської

області Державної
податкової служби

про визнання нечинним
та скасування податкового
повідомлення-рішення ,-

В С Т А Н О В И В

Дочірнє підприємство «Сі-Сі-Ай-Любеля»
(надалі також - позивач, ДП
«Сі-Сі-Ай-Любеля») звернулось до суду з
адміністративним позовом до Державної
податкової інспекції в Жовківському
районі Львівської області(надалі також
- відповідач, ДПІ) про скасування
податкового повідомлення-рішення від 31
грудня 2010 року № 1990/23-4 19247/22343338, яким
йому зменшено суму бюджетного
відшкодування з податку на додану
вартість у розмірі 456344 грн.

Постановою Львівського окружного
адміністративного суду від 10 червня 2011
року в позові відмовлено.

Постановою Львівського апеляційного
адміністративного суду від 21 травня 2013
року апеляційну скаргу Дочірнього
підприємства «Сі-Сі-Ай-Любеля»
задоволено. Постанову Львівського
окружного адміністративного суду від 10
червня 2011 року у справі
№ 2а-865/11/1370 скасовано і прийнято нову
постанову, якою позов задовольнити
повністю. Скасовано податкове
повідомлення-рішення Державної
податкової інспекції в Жовківському
районі Львівської області від 31 грудня
2010 року № 1990/23-4 19247/22343338.

Відповідач в касаційній скарзі,
вказуючи на допущені судом апеляційної
інстанції порушення вимог
матеріального та процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення
спору, просить скасувати постанову
Львівського апеляційного
адміністративного суду від 21 травня 2013
року і залишити в силі постанову
Львівського окружного
адміністративного суду від 10 червня 2011
року.

Заслухавши суддю-доповідача,
обговоривши доводи касаційної скарги
та перевіривши за матеріалами справи
правильність застосування судами норм
матеріального та процесуального права,
правової оцінки обставин у справі, суд
звертає увагу на наступне.

Відповідно до частини 1 статті 220
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
перевіряє правильність застосування
судами першої та апеляційної інстанцій
норм матеріального та процесуального
права, правової оцінки обставин у
справі і не може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, які не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу.

Як встановлено судами першої та
апеляційної інстанцій, фактичною
підставою прийняття оскаржуваного
податкового повідомлення-рішення,
стали висновки відповідача, викладені
в акті перевірки від 31 грудня 2010 року №
2376/23-4/22343338, про порушення позивачем
вимог підпункту 7.7.11 пункту 7.7 статті 7
Закону України «Про податок на додану
вартість» (надалі також - Закон №
168/97-ВР), в зв'язку з чим
ДП ««Сі-Сі-Ай- Любеля» не має
права на отримання бюджетного
відшкодування за жовтень 2010 року на
суму 456344 грн.

Висновки відповідача ґрунтуються на
тому, що за останні 12 календарних
місяців підприємство мало обсяги
оподатковуваних операцій в розмірі 132964
грн. та не придбавало основних фондів
або товарів.

За визначенням пункту 1.8 статті1 Закону
№ 168/97-ВР бюджетне відшкодування - це
сума, що підлягає поверненню платнику
податку з бюджету у зв'язку з надмірною
сплатою податку у випадках, визначених
цим Законом.

Відповідно до підпункту 7.4.1 пункту 7.4
статті 7 цього Закону податковий кредит
звітного періоду визначається
виходячи із договірної (контрактної)
вартості товарів (послуг), але не вище
рівня звичайних цін, у разі якщо
договірна ціна на такі товари (послуги)
відрізняється більше ніж на 20
відсотків від звичайної ціни на такі
товари (послуги), та складається із сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 6.1 статті 6 та
статтею 8-1 цього Закону, протягом
такого звітного періоду у зв'язку з:
придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку; придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій в
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання у виробництві
та/або поставці товарів (послуг) для
оподатковуваних операцій у межах
господарської діяльності платника
податку.

Згідно з підпунктом 7.7.1 пункту 7.7 цієї
статті сума податку, що підлягає сплаті
(перерахуванню) до бюджету або
бюджетному відшкодуванню,
визначається як різниця між сумою
податкового зобов'язання звітного
податкового періоду та сумою
податкового кредиту такого звітного
податкового періоду.

При позитивному значенні суми,
розрахованої згідно з підпунктом 7.7.1
цього пункту, така сума підлягає сплаті
(перерахуванню) до бюджету у строки,
встановлені законом для відповідного
податкового періоду.

При від'ємному значенні суми,
розрахованої згідно з підпунктом 7.7.1
цього пункту, така сума враховується у
зменшення суми податкового боргу з
цього податку, що виник за попередні
податкові періоди (у тому числі
розстроченого або відстроченого
відповідно до закону), а при його
відсутності - зараховується до складу
податкового кредиту наступного
податкового періоду..

Якщо у наступному податковому періоді
сума, розрахована згідно з підпунктом
7.7.1 цього пункту, має від'ємне
значення, то: а) бюджетному
відшкодуванню підлягає частина такого
від'ємного значення, яка дорівнює сумі
податку, фактично сплаченій
отримувачем товарів (послуг) у
попередніх податкових періодах
постачальникам таких товарів (послуг);
б) залишок від'ємного значення після
бюджетного відшкодування включається
до складу податкового кредиту кожного
наступного податкового періоду лише в
частині суми податку фактично
сплаченої отримувачем постачальникам
товарів (послуг) та при імпорті і
включається до розрахунку бюджетного
відшкодування наступного звітного
періоду;. (підпункт 7.7.2 пункту 7.7 статті 7
Закону № 168/97-ВР).

Системний правовий аналіз наведених
положень дає підстави для висновку, що
сума бюджетного відшкодування
формується за підсумком суми
податкового кредиту попередніх
податкових періодів, який, у свою чергу,
формується з сум податку, що були
фактично сплачені у попередніх
податкових періодах, однак не брали
участі у розрахунках бюджетного
відшкодування протягом попередніх
податкових періодів або не погашали
податкові зобов'язання наступних
звітних періодів.

Згідно з підпунктом 7.7.4 пункту 7.7 статті
7 Закону № 168/97-ВР платник податку, який
має право на одержання бюджетного
відшкодування та прийняв рішення про
повернення повної суми бюджетного
відшкодування, подає відповідному
податковому органу податкову
декларацію та заяву про повернення
такої повної суми бюджетного
відшкодування, яка відображається у
податковій декларації. При цьому
платник податку в п'ятиденний термін
після подання декларації податковому
органу подає органу Державного
казначейства України копію декларації,
з відміткою податкового органу про її
прийняття, для ведення реєстру
податкових декларацій у розрізі
платників..

Абзацом 2 підпункту «а» підпункту 7.7.11
пункту 7.7 статті 7 цього Закону
визначено, що не має права на отримання
бюджетного відшкодування особа, яка
мала обсяги оподатковуваних операцій
за останні 12 календарних місяців менші,
ніж заявлена сума бюджетного
відшкодування (крім нарахування
податкового кредиту внаслідок
придбання або спорудження
(будівництва) основних фондів).

Під час судового розгляду справи
судами попередніх інстанцій
встановлено, що заявлена позивачем
сума бюджетного відшкодування менша за
обсяг оподатковуваних операцій,
здійснених ним за останні 12
календарних місяців, що передують
жовтня 2010 року, однак ця сума
бюджетного відшкодування виникла
внаслідок включення позивачем до
податкового кредиту у попередніх
податкових періодах сум ПДВ, сплачених
у зв'язку із спорудженням
(будівництвом) основних фондів, а саме:
шахти «Любельська» № 1-2.
Вказаний об`єкт нерухомості будується
згідно з договором на створення
(передачу) науково-технічної продукції,
відповідно до умов якого для
будівництва ліній електропередачі ПЛ
110 кВ (Л-1, Л-2) від 18 червня 2010 року № 255 ,
укладеного між позивачем (Замовник) та
Державним проектно-вишукувальним та
науково-дослідним інститутом
«Укренергомережпроект» (Виконавець),
згідно з умовами якого Замовник
доручає, а Виконавець зобов'язується
виконати коректування
проектно-кошторисної документації «ПЛ
110 кВ (Л-1, Л-2) Добротвірська ТЕС - шахта
«Любельська», договором підряду від 12
липня 2010 року № 12/07/10-1, укладеного між
ДП «Сі-Сі-Ай-Любеля» (Замовник) та ТзОВ
«Форт-Агро-Буд» (Підрядник), відповідно
до умов якого якого Підрядник
зобов'язується збудувати і здати
об'єкти шахти «Любельська» № 1-2 та
договору від 13 вересня 2010 року № 02-8/10
РП про виконання проектно-пошукових
робіт, укладеного між ДП
«Сі-Сі-Ай-Любеля» (Замовник) та
Корпорацією «Енергоресурс-інвест»
(Виконавець),відповідно до умов якого
Замовник доручає, а Виконавець
зобов'язується виконати
проектно-пошукові роботи по об'єкту
«Будівництво зовнішніх мереж і споруд
водопостачання шахти «Любельська 1-2» і
водопостачання с. Кулява, с. Деревня та
с. Любеля з хуторами Соснина, Бесіди,
Казумін, Забрід». Реальність
здійснення цих робіт податковим
органом не оспорюється. Разом з тим,
незважаючи на це, суд апеляційної
інстанції, на підставі доданих до
матеріалів справи доказів, - оцінка
яким дана з дотриманням норм статті 86
Кодексу адміністративного судочинства
України, встановили факт придбання
позивачем у зазначених контрагентів
послуг, що свідчить про правомірність
формування за їх наслідками сум
податкового кредиту у відповідних
податкових періодах.

При цьому, спірним є питання права
платника податку на отримання
бюджетного відшкодування,
сформованого за рахунок сум податку на
додану вартість, сплачених у вартості
послуг, отриманих у процесі
будівництва об`єкту нерухомості.

Відповідно до абзацу 2 підпункту 8.2.2
пункту 8.2 ст.8 Закону України «Про
оподаткування прибутку підприємств»
будівлі, споруди, їх структурні
компоненти та передавальні пристрої, в
тому числі жилі будинки та їх частини
(квартири і місця загального
користування) віднесено до 1 групи
основних фондів.

Статтею 1 Закону України «Про
архітектурну діяльність» дано
визначення поняттю «архітектурна
діяльність» як діяльності по створенню
об'єктів архітектури, яка включає
творчий процес пошуку архітектурного
рішення та його втілення, координацію
дій учасників розроблення всіх
складових частин проектів з планування
забудови і благоустрою територій,
будівництва (нового будівництва,
реконструкції, реставрації,
капітального ремонту) будівель і
споруд, здійснення
архітектурно-будівельного контролю і
авторського нагляду за їх
будівництвом, а також здійснення
науково-дослідної та викладацької
роботи у цій сфері.

Абзацом шостим статті 4 цього Закону
визначено, що для створення об'єкта
архітектури виконується комплекс
робіт, який включає, зокрема,
будівництво (нове будівництво,
реконструкцію, реставрацію,
капітальний ремонт) та знесення об'єкта
архітектури, архітектурно-будівельний
контроль, технічний та авторський
нагляди під час здійснення будівництва
або зміни (у тому числі шляхом знесення)
об'єкта містобудування.

Враховуючи наведені вище правові
норми, Вищий адміністративний суд
України погоджується з висновками про
те, що здійснюючи будівництво шахти
«Любельська» № 1-2, ДП «Сі-Сі-Ай-Любеля»
споруджувало основні фонди.

При цьому спорудження основних фондів
означає не лише завершений процес,
тобто створення об'єкта, готового для
використання в господарській
діяльності, а весь процес (кожен етап)
його спорудження. Отже, і суми податку
на додану вартість, сплачені позивачем
ТзОВ «Форт-Агро-Буд», ДПВНДІ
«Укренергомережпроект» та Корпорації
«Енергоресурс-інвест» за надані ними
товари, роботи, послуги, позивач
включав до податкового кредиту
внаслідок придбання або спорудження
(будівництва) основних фондів.

Таким чином, Вищий адміністративний
суд України погоджується з висновком
суду апеляційної інстанції, про те, що
оскільки ДП «Сі-Сі-Ай-Любеля» заявило
до бюджетного відшкодування суму
податку на додану вартість з
врахуванням податкового кредиту,
сформованого внаслідок придбання або
спорудження (будівництва) основних
фондів, який був сформований у
податкових періодах за першою з подій,
передбачених підпунктом 7.5.1 пункту 7.5
статті статті 7 Закону № 168/97-ВР, та
підтверджений відповідними
податковими накладними, а також за
наявності факту надмірної сплати
податку до бюджету, позивач правомірно
заявив до бюджетного відшкодування у
жовтні 2010 року суму бюджетного
відшкодування з податку на додану
вартість у розмірі 456344 грн.

При цьому, суд апеляційної інстанції
надав правильну оцінку доводам
відповідача про те, що на балансі ДП
«Сі-Сі-Ай-Любеля» не відбулося змін
щодо надходження (придбання, створення)
основних фондів, оскільки останній не
відобразив в бухгалтерському обліку
(дебет рахунків 10, 15) створення основних
фондів за зазначеними господарськими
операціями, та не провів по рахунку 28
господарських операцій із створення
товарів, як таким, що не свідчать про
відсутність у позивача права на
отримання бюджетного відшкодування,
так як чинне на час виникнення спірних
правовідносин податкове законодавство
не пов'язувало право платника податку
на бюджетне відшкодування податку на
додану вартість із даними його балансу.

Доводи касаційної скарги висновків
суду апеляційної інстанції не
спростовують і не дають підстав для
висновку, що судами при розгляді справи
неправильно застосовано норми
матеріального права, які регулюють
спірні правовідносини, чи порушено
норми процесуального права. Таким
чином, ухвалене по справі рішення суду
апеляційної інстанції є законним і
обґрунтованим, а зазначена в
касаційній скарзі позиція не знаходить
свого підтвердження за матеріалами
справи та не ґрунтується на положеннях
чинного законодавства.

Відповідно до частини 1 статті 224
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

За таких обставин, суд, перевіривши у
межах касаційної скарги правильність
застосування судами норм
матеріального та процесуального права,
приходить до висновку, що касаційну
скаргу необхідно відхилити, а рішення
суду апеляційної інстанції слід
залишити без змін.

Керуючись статтями 2201, 223, 224, 230 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд -

У Х В А Л И В

Касаційну скаргу Державної податкової
інспекції у Жовківському районі
Львівської області Державної
податкової служби відхилити, а
постанову Львівського апеляційного
адміністративного суду від 21 травня 2013
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення копій
особам, що беруть участь у справі, та
може бути переглянута Верховним Судом
України з підстав, у порядку та в
строки, встановлені статтями 236 - 238, 2391
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Головуюча:
Н. Є. Блажівська

Судді:
М.В. Сірош

Є.А. Усенко