Справа № 185/6496/14-а
Суддя: Болдирєва У. М.
Дата ухвалення: 2014-07-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 185/6496/14-а
Провадження № 2-а/185/166/14
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

17 липня 2014 року суддя Павлоградського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області Болдирєва У.М., розглянувши в
порядку скороченого провадження спpaвy
за адміністративним позовом ОСОБА_1 до
Управління праці та соціального
захисту населення Павлоградської
міської ради Дніпропетровської
області про визнання дій
неправомірними, перерахунок та виплату
допомоги по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку,-

ВСТАНОВИВ:

20 червня 2014 року ОСОБА_1 звернулася до
суду з адміністративним позовом до
Управління праці та соціального
захисту населення Павлоградської
міської ради Дніпропетровської
області, в якому просить суд визнати
неправомірними дії відповідача щодо
нарахування та виплати їй державної
допомоги по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку за 2011-2014
роки, стягнути з відповідача на користь
позивача суму недоотриманої допомоги
за 2011 рік у сумі 2783 грн. 02 коп., за 2012 рік
у сумі 4168 грн. 79 коп., за 2013 рік у сумі 1775
грн. 57 коп., за 2014 рік у сумі 89 грн. 93 коп.,
зобов'язати відповідача призначити,
зробити перерахунок, виплатити
заборгованість та сплачувати позивачу
відповідно до ст.15 Закону України «Про
державну допомогу сім'ям з дітьми»
допомогу по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку у
розмірі прожиткового мінімуму для
дітей віком до шести років щомісяця
починаючи з 01 червня 2014 року, до
закінчення строку передбаченої
законом виплати.

В обґрунтування позову позивач
зазначила, що вона є матір'ю ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_1 та здійснює догляд за
дитиною, перебуває на обліку в
Управлінні праці та соціального
захисту населення Павлоградської
міської ради Дніпропетровської
області, де отримує допомогу по догляду
за дитиною до досягнення нею
трирічного віку. Однак, всупереч
вимогам вказаного Закону відповідач
сплачує їй допомогу на дитину в
розмірах менших ніж вказано в Законі.
Тому, вона просить суд задовольнити
позовні вимоги у повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи та
оцінивши їх у сукупності, повно та
всебічно з'ясувавши всі фактичні
обставини, на яких ґрунтуються позовні
вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які
мають значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті, суд прийшов до
висновку, що позов підлягає частковому
задоволенню виходячи з наступного.

Ухвалою суду від 17 липня 2014 року
позовні вимоги ОСОБА_1 до Управління
праці та соціального захисту населення
Павлоградської міської ради
Дніпропетровської області про
визнання дій протиправними та
зобов'язання здійснити перерахунок
допомоги по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку за
період з 2011 року по 19 грудня 2013 року
було залишено без розгляду у зв'язку з
пропуском строку звернення до суду.

Як вбачається з матеріалів справи
ОСОБА_1, згідно свідоцтва про
народження, є матір'ю ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_1, у зв'язку з чим перебуває у
відпустці по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку та з 05
серпня 2011 року отримує грошову
допомогу, як застрахована особа, у
розмірі 130,00 грн., виплату якої здійснює
Управління праці та соціального
захисту населення Павлоградської
міської ради Дніпропетровської
області.

Статтею 19 Конституції України
встановлено, що правовий порядок в
Україні грунтується на засадах,
відповідно до яких ніхто не може бути
примушений робити те, що не передбачено
законодавством. Органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов`язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Гарантований державою рівень
матеріальної підтримки сімей з дітьми
шляхом надання державної грошової
допомоги з урахуванням складу сім`ї, її
доходів та віку дітей і спрямований на
забезпечення пріоритету державної
допомоги сім'ям з дітьми у загальній
системі соціального захисту населення
встановлений Законом України «Про
державну допомогу сім'ям з дітьми».

Тобто, Закон України «Про державну
допомогу сім'ям з дітьми» є спеціальним
законом, що регулює правовідносини,
пов'язані з призначення та виплатою
державної допомоги на неповнолітніх
дітей.

Статтею 5 цього Закону визначено, що всі
види державної допомоги сім`ям з
дітьми, крім допомоги у зв'язку з
вагітністю та пологами жінкам,
зазначеним у частині другій статті 4
цього Закону, призначають і виплачують
органи соціального захисту населення
за місцем проживання батьків
(усиновителів, опікуна, піклувальника).

Таким чином, відповідач у справі - орган
владних повноважень, на якого чинним
законодавством покладений обов'язок
щодо нарахування та виплати допомоги
сім'ям з дітьми до досягнення нею
трирічного віку,

Частиною 1 ст.1 Закону України «Про
державну допомогу сім'ям з дітьми»
встановлено, що громадяни України, в
сім'ях яких виховуються та проживають
неповнолітні діти, мають право на
державну допомогу у випадках та на
умовах, передбачених цим Законом та
іншими законами України.

Статтею 3 Закону України "Про державну
допомогу сім'ям з дітьми" передбачено,
що право на допомогу по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку за цим Законом має особа (один з
батьків дитини, усиновитель, опікун,
баба, дід або інший родич), яка фактично
здійснює догляд за дитиною.

Умови призначення допомоги по догляду
за дитиною до досягнення нею
трирічного віку передбачені статтею 14
Закону України «Про державну допомогу
сім'ям з дітьми», при цьому зазначений
закон не передбачає обмежень чи
особливих умов або розподілу осіб, що
мають право на отримання такої
допомоги.

Статтею 15 Закону України «Про державну
допомогу сім'ям з дітьми» встановлено,
що допомога по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку
надається у розмірі встановленого
законом прожиткового мінімуму для
дітей віком до 6 років.

Статтею 1 Закону України «Про державну
допомогу сім'ям з дітьми» встановлено,
що порядок призначення і виплати
державної допомоги сім'ям з дітьми та
перелік документів, необхідних для
призначення допомоги за цим Законом,
встановлюється Кабінетом Міністрів
України.

При цьому, з аналізу цієї норми не
вбачається, що Кабінету Міністрів
України делеговані функції щодо
встановлення розміру допомоги по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку.

Правові, організаційні та фінансові
основи загальнообов'язкового
державного соціального страхування
громадян на випадок тимчасової втрати
працездатності, у зв'язку з вагітністю
та пологами, у разі смерті, а також
надання послуг із санаторно-курортного
лікування та оздоровлення
застрахованим особам та членам їх
сімей визначає Закон України «Про
загальнообов'язкове державне
страхування у зв'язку з тимчасовою
втратою працездатності та витратами,
зумовленими народженням або
похованням» (Закон № 2240).

Статтею 1 Закон України «Про
загальнообов'язкове державне
страхування у зв'язку з тимчасовою
втратою працездатності та витратами,
зумовленими народженням або
похованням» визначено, що
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням, передбачає матеріальне
забезпечення громадян у зв'язку з
втратою заробітної плати (доходу)
внаслідок тимчасової втрати
працездатності (включаючи догляд за
хворою дитиною, дитиною-інвалідом,
хворим членом сім'ї), вагітності та
пологів, догляду за малолітньою
дитиною, часткову компенсацію витрат,
пов'язаних із народженням дитини,
смертю застрахованої особи або членів
її сім ї, а також надання соціальних
послуг за рахунок бюджету Фонду
соціального страхування з тимчасової
втрати працездатності, що формується
шляхом сплати страхових внесків
власником або уповноваженим ним
органом, громадянами, а також за
рахунок інших джерел, передбачених цим
Законом.

Згідно ст. 2 Закон України «Про
загальнообов'язкове державне
страхування у зв'язку з тимчасовою
втратою працездатності та витратами,
зумовленими народженням або
похованням» страховий випадок - подія,
з настанням якої виникає право
застрахованої особи або членів її сім`ї
на отримання матеріального
забезпечення або соціальних послуг за
цим Законом.

Відповідно до ст.ст. 4, 5, 29, 42 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування у
зв'язку з тимчасовою втратою
працездатності та витратами,
зумовленими народженням та
похованням» право на матеріальне
забезпечення та соціальні послуги за
загальнообов'язковим державним
соціальним страхуванням у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням, мають застраховані
громадяни України, іноземці, особи без
громадянства та члени їх сімей, які
проживають в Україні, якщо інше не
передбачено міжнародним договором
України, згода на обов'язковість якого
надана Верховною Радою України.

Це право виникає з настанням
страхового випадку в період роботи
(включаючи і час випробування та день
звільнення), якщо інше не передбачено
законодавством.

Одним із принципів
загальнообов'язкового державного
соціального страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням є державні гарантії
реалізації застрахованими особами
своїх прав.

Право на допомогу по догляду за дитиною
до досягнення нею трирічного віку має
застрахована особа (один із батьків
дитини, усиновитель, баба, дід, інший
родич або опікун), яка фактично
здійснює догляд за дитиною.

Законом України «Про Державний бюджет
України на 2008 рік та про внесення змін
до деяких законодавчих актів України»
було внесено зміни до Закону № 2240-111 та
виключено статті 40-44. Конституційний
Суд України рішенням від 22 травня 2008
року № 10-рп/2008 визнав
неконституційними низку положень
Закону № 107-УІ, в тому числі й пункт 25
розділу 11 Закону № 107-УІ щодо
виключення статей 40-44 Закону № 2240-111.
Пунктом 2 розділу 111 Закону № 107-УІ було
передбачено, що розділ 11 цього Закону
діє до 31 грудня 2008 року.

Таким чином, з часу проголошення
Рішення № 10-рп/2008 Конституційним Судом
України відновили свою дію
вищезазначені положення Закону № 2240-111,
а з 1 січня 2009 року - статті 13, 15 Закону №
2811-ХІІ.

Статтею 46 Закону України від 26 грудня
2008 № 835-УІ «Про Державний бюджет
України на 2009 рік» та статтею 45 Закону
України від 27 квітня 2010 року № 2154-УІ
«Про Державний бюджет України на 2010
рік» (далі - Закон № 2154-УІ) передбачено,
що у 2009, 2010 роках допомога при
народженні дитини та по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку відповідно до Закону № 2240-111
призначається і здійснюється в
розмірах і порядку, визначених
Кабінетом Міністрів України.

Порядок призначення і виплати
державної допомоги сім'ям з дітьми був
затверджений постановою Кабінету
Міністрів України 27 грудня 2001 року № 1751
саме на виконання Закону № 2811-ХІІ
(пункт 1). Новий акт уряду на виконання
статті 45 Закону № 2154-УІ не приймався.

Розміри і порядок виплати допомоги
відповідно до Закону № 2240-111 на
виконання статті 45 Закону № 2154-УІ
Кабінетом Міністрів України не
визначалися.

Оскільки ані Законом України «Про
Державний бюджет України на 2011 рік»,
ані Законом України «Про Державний
бюджет України на 2012 рік», не
встановлювався на 2011р. та на 2012 р. інший,
ніж у Законі № 2240-ІІІ розмір допомоги, а
положення Постанови КМУ № 1751 «Про
порядок призначення та виплати
державної допомоги сім'ям з дітьми» від
27.12.2001р., було затверджене саме на
виконання Закону № 2811-ХІІ «Про
державну допомогу сім'ям з дітьми» (п.1),
то застосовувати зазначену постанову
Кабінету Міністрів України до особи,
яка застрахована в системі
загальнообов'язкового страхування не
можливо, оскільки на відносини щодо
виплати допомоги такій особі у
зазначеному періоді поширюються норми
спеціального Закону (яким є Закон №
2240-ІІІ), відповідно до статті 43 якого
допомога по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку
надається застрахованій особі у
розмірі, що встановлюється правлінням
Фонду соціального страхування з
тимчасової втрати працездатності, але
не менше розміру прожиткового
мінімуму, встановленого законом.

Аналогічна позиція висловлена
Верховним судом України в постанові
від 25 грудня 2012 року, Законом України
«Про Державний бюджет України на 2013
рік» також не встановлювався іншій
розмір вказаного виду допомоги ніж у
Законі України «Про
загальнообов"язкове державне
страхування у зв'язку з тимчасовою
втратою працездатності та витратами,
зумовленими народженням або
похованням».

Аналізуючи встановлені обставини та
приведені норми закону, які
врегульовують спірні правовідносини,
суд вважає, що оскільки спір виник щодо
виплати допомоги особі, яка
застрахована у системі соціального
загальнообов'язкового державного
соціального страхування, то на
відносини щодо виплати допомоги такій
особі у зазначеному періоді
поширюються норми спеціального Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням або
похованням», відповідно до статті 43
якого допомога по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку
надається застрахованій особі у
розмірі, що встановлюється правлінням
Фонду соціального страхування з
тимчасової втрати працездатності, але
не менше розміру прожиткового
мінімуму, встановленого законом.

За таких обставин, суд вважає за
необхідне зобов'язати відповідача
здійснити перерахунок та виплату
позивачу допомогу по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку у розмірі, встановленому ст.15
Закону «Про державну допомогу сім'ям з
дітьми» з 20 грудня 2013 року по 31 травня
2014 року та з 01 червня 2014 року.

Проте, позовні вимоги щодо стягнення з
відповідача суми недоотриманої
допомоги по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку
задоволенню не підлягають, оскільки
нарахування та виплата допомоги по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку є компетенцією
відповідного територіального органу
Управління соціального захисту
населення, тому суд не може перебирати
на себе повноваження щодо визначення
належних до виплати сум допомоги по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку та їх стягнення.

Відповідно до ст. 94 КАС України, суд
також вважає за необхідне стягнути з
Державного бюджету України на користь
позивача понесені по справі судові
витрати у розмірі 73 грн. 08 коп

На підставі викладено та керуючись
ст.ст. 6-14, 71, 159-163, 167 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Позов ОСОБА_1 до Управління праці та
соціального захисту населення
Павлоградської міської ради
Дніпропетровської області про
визнання дій неправомірними,
перерахунок та виплату допомоги по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку - задовольнити
частково.

Визнати неправомірними дії Управління
праці та соціального захисту населення
Павлоградської міської ради
Дніпропетровської області щодо
нарахування та виплати ОСОБА_1
державної допомоги по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку за період з 20 грудня 2013 року по 31
травня 2014 року у розмірі меншому ніж
передбачено ст.43 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням».

Зобов'язати Управління праці та
соціального захисту населення
Павлоградської міської ради
Дніпропетровської області нарахувати
та виплатити ОСОБА_1 недоотриману
державну допомогу по догляду за
дитиною ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, до
досягнення нею трирічного віку, за
період з 20 грудня 2013 року по 31 травня 2014
року у розмірі передбаченому ст.43
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням» та забезпечити виплату цих
коштів з урахуванням проведених
виплат.

Зобов'язати Управління праці та
соціального захисту населення
Павлоградської міської ради
Дніпропетровської області нарахувати
та проводити ОСОБА_1 виплати державної
допомоги по догляду за дитиною ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_1, з 01 червня 2014 року та до
закінчення строку передбаченої
Законом України «Про державну
допомогу сім'ям з дітьми» виплати
щомісячно, відповідно до ст.43 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування у
зв'язку з тимчасовою вратою
працездатності та витратами,
зумовленими народженням та
похованням» в розмірі, що
встановлюється правлінням Фонду
соціального страхування з тимчасової
втрати працездатності, але не менше
розміру прожиткового мінімуму,
встановленого законом, та забезпечити
виплату цих коштів з урахуванням
проведених виплат.

У задоволенні інших позовних вимог
ОСОБА_1 відмовити.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь ОСОБА_1 витрати по оплаті
судового збору у розмірі 73 (сімдесят
три) грн. 08 (вісім) коп.

Апеляційна скарга на постанову суду
подається до Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
через Павлоградський міськрайонний
суд Дніпропетровської області
протягом десяти днів з дня отримання її
копії з одночасним надсиланням копії
апеляційної скарги особою, яка її
подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя:
У.М.
Болдирєва