Справа № 2а-24154/10/0570
Суддя: Карась О.В.
Дата ухвалення: 2014-06-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 червня 2014 року
м. Київ К/9991/18987/11

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі: Карася О.В. (головуючого),
Голубєвої Г.К., Рибченка А.О.,
розглянувши у попередньому судовому
засіданні касаційну скаргу Державної
податкової інспекції у Київському
районі м. Донецька на постанову
Донецького окружного
адміністративного суду від 27.12.2010 та
ухвалу Донецького апеляційного
адміністративного суду від 10.03.2011 у
справі № 2а-24154/10/0570 за позовом
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Донецький інститут
управління" до Державної податкової
інспекції у Київському районі м.
Донецька про скасування рішення про
застосування штрафних (фінансових)
санкцій, -

В С Т А Н О В И В:

Товариство звернулась до суду з
позовом до Державної податкової
інспекції про визнання протиправними
та скасування рішення від 09.09.2010 №
/23325/10/23-413, яким позивачеві
визначено штрафні (фінансові) санкції у
сумі 9 150,00 грн., та рішення від 09.09.2010 №
/23326/10/23-413 в частині застосування
штрафних (фінансових) санкцій у сумі
340,00 грн. за неоприбуткування готівки,
незабезпечення щоденного
роздрукування та зберігання
фіскального звітного чеку.

Постановою суду першої інстанції,
залишеною без змін ухвалою
апеляційного суду, позовні вимоги
задоволені.

Не погодившись із судовими рішеннями,
відповідач до Вищого
адміністративного суду України подав
касаційну скаргу, де посилаючись на
порушення судами норм матеріального та
процесуального права, просить
зазначені судові рішення скасувати та
прийняти нове рішення, яким відмовити у
задоволенні позову.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши доповідь судді, перевіривши
повноту встановлених обставин справи
та правильність їх юридичної оцінки
судами, Вищий адміністративний суд
України не вбачає підстав для
задоволення касаційної скарги.

Судами встановлено, що фактичною
підставою для нарахування Товариству
фінансових санкцій, які оскаржуються
позивачем, слугував висновок фахівців
державного податкового органу,
викладений у акті перевірки від 25.08.2010,
про порушення позивачем вимог п. 2.6
глави 2 Положення про ведення касових
операцій в національній валюті
України, затвердженого Постановою
правління НБУ від 15.12.2004 № 637 (далі -
Положення № 637), внаслідок
несвоєчасного оприбуткування готівки
до каси у сумі 1 830,00 грн., що по суті
полягало у несвоєчасному
роздрукуванні фіскального звітного
чеку за 25.09.2009, та п. 9 ст. 3 Закону України
від 06.07.1995 № 265/95-ВР "Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг" (далі - Закон №
265/95-ВР), що полягало у незбереженні
фіскального звітного чеку за 30.10.2009 №
453.

На підставі вказаного акту перевірки
та абз. 3 ст. 1 Указу Президента України
від 11.05.1999 № 436/95 "Про застосування
штрафних санкцій за порушення норм по
регулюванню обігу готівки", пунктів 2, 4
ст. 17 Закон № 265/95-ВР відповідачем
прийнято оспорювані рішення про
застосування фінансових санкцій.

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції, з думкою якого погодився суд
апеляційної інстанції, виходив з
наступних мотивів, з чим погоджується
суд касаційної інстанції.

Так, відповідно до п. 9 ст. 3 Закону №
265/95-ВР, суб'єкти підприємницької
діяльності, які здійснюють
розрахункові операції в готівковій
та/або в безготівковій формі (із
застосуванням платіжних карток,
платіжних чеків, жетонів тощо) при
продажу товарів (наданні послуг) у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг зобов'язані
щоденно друкувати на реєстраторах
розрахункових операцій (за виключенням
автоматів з продажу товарів (послуг)
фіскальні звітні чеки і забезпечувати
їх зберігання в книгах обліку
розрахункових операцій.

Судами першої і апеляційної інстанції
встановлено відсутність порушення
позивачем п. 9 ст. 3 Закону № 265/95-ВР, що
полягало незбереженні фіскального
звітного чеку, оскільки позивачем під
час розгляду справи до суду було надано
фіскальний звітний чек за 30.10.2009 № 453,
копія якого міститься в матеріалах
справи (а.с. 15 ).

Щодо несвоєчасного оприбуткування
позивачем готівкових коштів в касі, суд
зазначає наступне.

Згідно п. 1.2 Положення № 637
оприбуткування готівки - проведення
підприємствами і підприємцями обліку
готівки в касі на повну суму її
фактичних надходжень у касовій книзі,
книзі обліку доходів і витрат, книзі
обліку розрахункових операцій.

Відповідно до п. 2.6 глави 2 Положення №
637 готівка, що надходить до кас, має
своєчасно (у день її одержання) та в
повній сумі оприбутковуватися.

Оприбуткуванням готівки в касах
підприємств, які проводять готівкові
розрахунки з оформленням їх касовими
ордерами і веденням касової книги
відповідно до вимог глави 4 цього
Положення, є здійснення обліку готівки
в повній сумі її фактичних надходжень у
касовій книзі на підставі прибуткових
касових ордерів. У разі проведення
готівкових розрахунків із
застосуванням РРО оприбуткуванням
готівки є здійснення обліку зазначених
готівкових коштів у повній сумі їх
фактичних надходжень у КОРО на
підставі фіскальних звітних чеків РРО.

Суми готівки, що оприбутковуються,
мають відповідати сумам, визначеним у
відповідних касових (розрахункових)
документах.

Судами попередніх інстанцій
встановлено та підтверджується
матеріалами справи, що позивач на
господарській одиниці має один
реєстратор розрахункових операцій
(РРО) і веде одну касову книгу. У день
надходження коштів, а саме 25.09.2009, до РРО
через відсутність касової стрічки
позивачем не було забезпечено
роздрукування фіскального звітного
чеку за 25.09.2009. Готівкова виручка у сумі
1 830,00 грн., зафіксована через РРО, була
відображена у КОРО 25.09.2009 та цього ж дня
здана продавцем до каси Товариства, що
підтверджено відповідним записом у
касовій книзі та прибутковим касовим
ордером від 25.09.2009 № 453. Наступного дня,
26.09.2009, позивачем було здійснено
роздрукування фіскального звітного
чеку № 00417 на суму 1 830,00 грн.

Фактично, позивачем не було дотримано
обов'язок щоденного друку фіскальних
звітних чеків, передбаченого п. 9 ст. 3
Закону № 265/95-ВР, за що п. 4 ст. 17 цього
Закону передбачена відповідальність у
вигляді фінансових санкцій в розмірі 20
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян (340,00 грн.), а не в п'ятикратному
розмірі, які були застосовані
контролюючим органом відповідно до
Указу Президента України від 11.05.1999 №
436/95 "Про застосування штрафних санкцій
за порушення норм по регулюванню обігу
готівки".

Жодного юридичного факту,
перерахованого у наведеному
вичерпному переліку дій
(бездіяльності), які можуть бути
підставою для застосування санкцій за
недотримання вимог Положення № 637, суди
не встановили.

З огляду на зазначене у суду відсутні
правові підстави для висновку про
законність застосованих до позивача
штрафних (фінансових) санкцій згідно
оспорюваних рішень.

За таких обставин переглянуті судові
рішення першої та апеляційної
інстанцій у справі відповідають
приписам чинного законодавства, а
доводи касаційної скарги визнаються
непереконливими.

Керуючись ст. ст. 160, 167, 210 - 231 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

У Х В А Л И В:

Касаційну скаргу Державної податкової
інспекції у Київському районі м.
Донецька відхилити.

Постанову Донецького окружного
адміністративного суду від 27.12.2010 та
ухвалу Донецького апеляційного
адміністративного суду від 10.03.2011 у
справі № 2а-24154/10/0570 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і оскарженню не підлягає,
крім як з підстав, у строк та в порядку,
визначеними ст. ст. 237-2391 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий
О.В. Карась

Судді
Г.К Голубєва

А.О. Рибченко