Справа № 2а-4890/10/1370
Суддя: Ланченко Л.В.
Дата ухвалення: 2014-07-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 липня 2014 року м.
Київ К/9991/35258/11

Вищий адміністративний суд України в
складі колегії суддів:

головуючого Ланченко Л.В.

суддів Пилипчук Н.Г.

Цвіркуна Ю.І.

розглянувши у попередньому судовому
засіданні касаційну скаргуДержавної
податкової інспекції у Залізничному
районі м.Львова

на постанову Львівського окружного
адміністративного суду від 23.09.2010 та
ухвалу Львівського апеляційного
адміністративного суду від 24.03.2011

у справі №2а-4890/10/1370

за позовом Приватного підприємства
«Агробетон»

до Державної податкової інспекції у
Залізничному районі м.Львова

про визнання нечинним рішення та
зобов'язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

Постановою Львівського окружного
адміністративного суду від 23.09.2010,
залишеною без змін ухвалою Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 24.03.2011, позов задоволено. Визнано
нечинним акт ДПІ у Залізничному районі
м. Львова №231 від 18.12.2009 про анулювання
реєстрації платника ПДВ ПП «Агробетон»
як платника податку на додану вартість
згідно свідоцтва №17743185 від 01.03.2005.
Зобов'язано ДПІ у Залізничному районі
м. Львова поновити реєстрацію ПП
«Агробетон» платником податку на
додану вартість з дати реєстрації
01.03.2005. Зобов'язано ДПІ у Залізничному
районі м. Львова поновити дію свідоцтва
про реєстрацію платником податку на
додану вартість №17743185 від 01.03.2005,
виданого ПП «Агробетон» з дати початку
його дії - з 01.03.2005.

У справі відкрито касаційне
провадження за касаційною скаргою
відповідача, у якій ставиться питання
про скасування рішення суду першої та
апеляційної інстанції та прийняття
нового рішення про відмову в позові, з
підстав порушення норм матеріального
та процесуального права.

Перевіривши під час попереднього
судового засідання повноту
встановлення обставин справи та
правильність їх юридичної оцінки в
судових рішеннях, в межах доводів
касаційної скарги, колегія суддів
дійшла висновку, що касаційна скарга
не підлягає задоволенню, виходячи з
такого.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що 18.12.2009 відповідачем
складено акт №231 про анулювання
реєстрації платника податку на додану
вартість позивача у зв'язку з тим, що
згідно автоматизованої бази
співставлення податкових зобов'язань
та податкового кредиту в розрізі
контрагентів встановлено факт
виписування платником податків
податкових накладних, згідно з якими не
задекларовано (не сплачено) податкові
зобов'язання, обсяг яких за
оподатковуваними операціями перевищує
суму, визначену пп.2.3.1 п.2.3 ст.2 Закону
України «Про податок на додану
вартість».

Правовою підставою для прийняття
такого рішення визначено пп «в» п. 9.8
ст.9 Закону України «Про податок на
додану вартість» та п.3 розпорядження
КМУ від 09.09.2009 №1120-р «Деякі питання
адміністрування податку на додану
вартість».

Задовольняючи позовні вимоги, суди
попередніх інстанцій виходили з того,
що реєстрація особи в якості платника
податку на додану вартість з підстав,
визначених вказаною нормою, анулюється
у двох випадках: у випадку реєстрації
особи в якості платника єдиного
податку або у випадку, якщо така особа
стає суб'єктом інших спрощених систем
оподаткування, а отже порушення
платником податку правил податкового
обліку з податку на додану вартість
може бути підставою лише для
застосування відповідальності,
передбаченої Законом України «Про
податок на додану вартість» та іншими
законами з питань оподаткування, але не
тягне за собою права податкового
органу на анулювання свідоцтва про
реєстрацію такого платника платником
податку на додану вартість.

Суд касаційної інстанції не вбачає
порушень судом першої та апеляційної
інстанції норм матеріального та
процесуального права, на які
посилається відповідач у касаційній
скарзі, та вважає, що судами повно
встановлені обставини у справі, яким
надана правильна правова оцінка на
підставі законодавства, яке
врегульовує спірні відносини.

Пунктом 9.8 ст. 9 Закону України «Про
податок на додану вартість»
встановлено виключний перелік
випадків, у яких відбувається
анулювання реєстрації, як платників
податку на додану вартість, а саме: а)
платник податку, який до місяця, в якому
подається заява про анулювання
реєстрації, є зареєстрованим згідно з
положеннями підпункту 2.3.1 пункту 2.3
статті 2 цього Закону більше двадцяти
чотирьох календарних місяців,
включаючи місяць реєстрації, та має за
останні дванадцять поточних
календарних місяців обсяги
оподатковуваних операцій, менші за
визначені зазначеним підпунктом; б)
ліквідаційна комісія платника податку,
оголошеного банкрутом, закінчує роботу
або платник податку ліквідується за
власним бажанням чи за рішенням суду
(фізична особа позбувається статусу
суб'єкта господарювання); в) особа,
зареєстрована як платник податку,
реєструється як платник єдиного
податку або стає суб'єктом інших
спрощених систем оподаткування, які
визначають особливий порядок
нарахування чи сплати податку на
додану вартість, відмінний від тих, що
встановлені цим Законом, чи звільняють
таку особу від сплати цього податку за
рішенням суду або з будь-яких інших
причин; г) зареєстрована як платник
податку особа обирає відповідно до
цього Закону спеціальний режим
оподаткування за ставками, іншими, ніж
зазначені у статті 6 та статті 81 цього
Закону; ґ) особа, зареєстрована як
платник податку, не надає податковому
органу декларації з цього податку
протягом дванадцяти послідовних
податкових місяців або подає таку
декларацію (податковий розрахунок), яка
(який) свідчить про відсутність
оподатковуваних поставок протягом
такого періоду, а також у випадках,
визначених законодавством стосовно
порядку реєстрації суб'єктів
господарювання.

Відповідно до п.1 Положення про
реєстрацію платників податків на
додану вартість, затвердженого Наказом
ДПА України від 01.03.2000 №79, це Положення
розроблене відповідно до Законів
України «Про податок на додану
вартість», «Про державну податкову
службу в Україні» та інших
нормативно-правових актів.

Рішення про анулювання реєстрації
платника податку на додану вартість за
ініціативою податкового органу
оформляється актом про анулювання
реєстрації платника податку на додану
вартість за формою № 6-ПДВ. Такий акт
складається у двох примірниках
комісією, утвореною відповідно до
розпорядження керівника податкового
органу, та затверджується керівником
(заступником керівника) податкового
органу. В акті про анулювання
реєстрації платника податку на додану
вартість обов'язково вказується
підстава для такого анулювання з
посиланням на відповідні норми Закону
(пп. 25.2.2 п. 25 Положення).

Згідно акта № 231 від 18.12.2009 позивачу
анульовано реєстрацію як платника
податку на додану вартість відповідно
до пп. «в» п. 9.8 ст. 9 Закону України «Про
податок на додану вартість.

При цьому, як встановлено судами, за
висновками податкового органу при
винесенні спірного рішення він
керувався пп. «в» п. 9.8 ст. 9 Закону
України «Про податок на додану
вартість», оскільки вказаною нормою
передбачена можливість анулювання
реєстрації з будь яких інших причин.

Проте, суди попередніх інстанцій
обґрунтовано не взяли до уваги такі
доводи контролюючого органу, оскільки
згадані у наведеній нормі Закону інші
причини стосуються виключно можливих
підстав, із яких платник податку
звільняється від сплати податку на
додану вартість. Відповідними
причинами можуть бути судове рішення,
нормативний або інший акт
компетентного органу, внаслідок якого
платник податку на додану вартість
втрачає обов'язок з нарахування та/або
сплати цього податку.

Водночас наведена законодавча норма не
може розглядатися як підстава для
розширеного тлумачення обставин, за
яких відбувається анулювання
реєстрації платником податку на
додану вартість.

За наведених обставин, колегія суддів
Вищого адміністративного суду України,
погоджується з висновками судів першої
та апеляційної інстанцій про
необґрунтованість прийнятого акта про
анулювання реєстрації позивача як
платника ПДВ, з огляду на те, що
податковим органом, у відповідності до
вимог ч.2 ст.71 КАС України, не доведено
правомірність його прийняття.

Враховуючи наведене, висновки суду
першої та апеляційної інстанції
ґрунтуються на правильному
застосуванні норм матеріального права,
підстав для їх скасування, з мотивів
викладених в касаційній скарзі, не
вбачається.

Керуючись ст. ст. 220-1, 223, 230 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Державної податкової
інспекції у Залізничному районі
м.Львова відхилити, а постанову
Львівського окружного
адміністративного суду від 23.09.2010 та
ухвалу Львівського апеляційного
адміністративного суду від 24.03.2011
залишити без змін.

Ухвала вступає в законну силу з моменту
проголошення. Заява про перегляд
судового рішення в адміністративній
справі Верховним Судом України може
бути подана з підстав, в порядку та у
строки встановлені ст.ст.236-238 КАС
України.

Головуючий
Л.В.Ланченко

Судді
Н.Г.Пилипчук

Ю.І.Цвіркун