Справа № 753/20943/13
Суддя: Собків Я.М.
Дата ухвалення: 2014-06-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий у 1-й інстанції: Леонтюк Л.К.
Суддя-доповідач: Собків Я.М.
У Х В А Л А

Іменем України

24 червня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючого - судді :
Собківа Я.М.,

суддів:
Борисюк Л.П., Кобаля М.І.,

при секретарі:
Присяжній Д.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Управління Пенсійного фонду України в
Дарницькому районі міста Києва на
постанову Дарницького районного суду
міста Києва від 25 грудня 2013 року у
справі за адміністративним позовом
ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду
України в Дарницькому районі міста
Києва про визнання протиправними дій
та зобов'язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_2 звернувся до
Дарницького районного суду міста Києва
із адміністративним позовом до
Управління Пенсійного фонду України в
Дарницькому районі міста Києва (далі -
УПФУ в Дарницькому районі м. Києва), в
якому просив визнати неправомірними
дії відповідача щодо відмови у
проведенні перерахунку щомісячного
довічного грошового утримання судді у
відставці.

Постановою Дарницького районного суду
міста Києва від 25 грудня 2013 року
адміністративний позов задоволено
повністю.

Визнано протиправною відмову
Управління Пенсійного фонду України в
Дарницькому районі міста Києва в
проведенні перерахунку щомісячного
грошового утримання судді Верхового
Суду України у відставці ОСОБА_2.

Зобов'язано Управління Пенсійного
фонду України в Дарницькому районі
міста Києва провести перерахунок
щомісячного довічного грошового
утримання судді у відставці ОСОБА_2,
починаючи з 08 липня 2013 року, з
урахуванням довідки, наданої Верховним
Судом України щодо розміру грошового
утримання судді, який працює на
відповідній посаді, та сплачувати його
у розмірі 90% від суми 25 348,70 грн.

Відповідач не погоджуючись з прийнятим
рішенням суду звернувся з апеляційною
скаргою, в якій зазначає, що
оскаржувана постанова суду не
відповідає вимогам матеріального та
процесуального права, а саме, судом
першої інстанції неповно з'ясовано та
не доведено обставини, що мають
значення для справи, висновки суду
першої інстанції не відповідають
обставинам справи, в зв'язку з чим
просить скасувати постанову суду
першої інстанції та прийняти нове
рішення, яким відмовити в задоволенні
заявлених позивачем вимог.

Сторони, будучи належним чином
повідомлені про дату, час та місце
апеляційного розгляду справи, в судове
засідання не з'явилися.

Враховуючи, що в матеріалах справи
достатньо письмових доказів для
правильного вирішення апеляційної
скарги, а особиста участь сторін в
судовому засіданні - не обов'язкова,
колегія суддів у відповідності до ч. 4
ст. 196 КАС України визнала можливим
проводити апеляційний розгляд справи
за відсутності представників сторін.

Згідно ст. 41 КАС України фіксування
судового засідання за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню, з наступних
підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Згідно ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах
щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють чи прийняті (вчинені) вони:
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення;
безсторонньо (неупереджено);
добросовісно; розсудливо; з
дотриманням принципу рівності перед
законом, запобігаючи несправедливій
дискримінації; пропорційно, зокрема з
дотриманням необхідного балансу між
будь-якими несприятливими наслідками
для прав, свобод та інтересів особи і
цілями, на досягнення яких спрямоване
це рішення (дія); з урахуванням права
особи на участь у процесі прийняття
рішення; своєчасно, тобто протягом
розумного строку.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом першої інстанції,
позивач ОСОБА_2 перебуває на обліку в
УПФУ в Дарницькому районі м. Києва як
суддя у відставці та отримує щомісячне
довічне грошове утримання відповідно
до ст. 44 Закону України «Про статус
суддів», що був чинним на день
звільнення позивача з посади судді, у
розмірі 90% грошового утримання
працюючого судді. Стаж позивача на
посаді судді становить понад 25 років.

02 жовтня 2013 року позивач звернувся до
УПФУ в Дарницькому районі м. Києва із
заявою про перерахунок розміру
довічного грошового утримання згідно з
рішенням Конституційного Суду України
від 03 червня 2013 року № 3-рп2013 у частині
щодо відповідності Конституції
України окремим положенням ст. 138
Закону України «Про судоустрій та
статус суддів», виходячи з оплати праці
працюючого судді на відповідній
посаді, проте у перерахунку пенсії
позивачу було відмовлено (а.с.8-9).

Згідно листа УПФУ в Дарницькому районі
м. Києва № 394/Р-348 від 02.10.2013 року,
підставою для відмови у перерахунку
позивачу пенсії є те, що згідно ч. 4 ст. 138
Закону України «Про судоустрій та
статус суддів» визначено право на
перерахунок пенсії лише суддям
Конституційного Суду України.

Позивач не погоджується з
вищезазначеними підставами для
відмови у проведенні перерахунку його
пенсії та зауважує на тому, що розмір
його грошового утримання продовжує
залишатися незмінним при підвищенні
розміру заробітної плати працюючих
суддів.

Даючи правову оцінку обставинам
вказаної справи колегія суддів зважає
на наступне.

Законом України «Про статус суддів»
визначався статус суддів з метою
забезпечення належних умов для
здійснення правосуддя, дотримання
Конституції і законів України, охорони
прав і свобод громадян від 15.12.1992 року №
2862-XII (в редакції Закону, чинній на
момент виникнення спірних
правовідносин, далі по тексту - Закон №
2862-ХІІ) (Закон України «Про статус
суддів» втратив чинність згідно із
Законом України від 7 липня 2010 року N
2453-VI).

Згідно з ч. 2 ст. 43 зазначеного Закону, за
суддею, який перебуває у відставці,
зберігається звання судді і такі ж
гарантії недоторканості та
соціального захисту, як і до виходу у
відставку.

Судді у відставці, який має стаж роботи
на посаді судді не менше 20 років,
виплачується за його вибором пенсія
або звільнене від сплати податку
щомісячне довічне грошове утримання в
розмірі 80 відсотків заробітної плати
працюючого на відповідній посаді
судді. За кожний повний рік роботи
понад 20 років на посаді судді розмір
щомісячного довічного грошового
утримання збільшується на два відсотки
заробітку, але не більше ніж до 90
відсотків заробітку судді без
обмеження граничного розміру
щомісячного довічного грошового
утримання (ч. 4 ст. 43 Закону № 2862-ХІІ).

Постановою Верховної Ради України «Про
порядок введення в дію Закону України
«Про статус суддів» (абз. 3 пункту 1)
передбачалося, що в разі зміни
заробітної плати суддів, розмір
щомісячного довічного грошового
утримання судді у відставці
обчислюється виходячи з нового розміру
заробітної плати судді, який працює на
відповідній посаді, та виплачується - в
суді за останнім місцем роботи або за
їх вибором у суді за місцем їх
проживання.

Згідно з частиною 3 статті 11 Закону
України «Про статус суддів», гарантії
незалежності судді, включаючи заходи
його правового захисту, матеріального
і соціального забезпечення,
передбачені цим Законом, поширюються
на всіх суддів України і не можуть бути
скасовані чи знижені іншими
нормативними актами України і
Автономної Республіки Крим.

Відповідно до ст. 22 Конституції України
при прийняття нових законів або
внесенні змін до чинних законів не
допускається звуження змісту та обсягу
існуючих прав і свобод.

Позивачу було встановлено щомісячне
довічне грошове утримання в розмірі 90
відсотків заробітної плати, що
сторонами не заперечується.

Відповідно до виданої Верховним Судом
України довідки про розмір суддівської
винагороди для обчислення щомісячного
довічного грошового утримання судді
Верховного Суду України, станом на 03
червня 2013 року суддівська винагорода
судді, який працює на відповідній
посаді, становить 25 348,70 грн.

Згідно із ч.3 ст.138 Закону України «Про
судоустрій і статус суддів», в редакції
від 13.12.2011 року, щомісячне довічне
грошове утримання виплачується судді у
розмірі 80 відсотків грошового
утримання судді з якого було сплачено
єдиний внесок на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування, а до 1
січня 2011 року - страхові внески на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування, який працює на
відповідній посаді.

З огляду на положення приведеної
правової норми, колегія суддів
погоджується, що розмір щомісячного
грошового утримання напряму залежить
від розміру грошової винагороди
працюючого судді, при цьому враховує
позицію Конституційного Суду України,
який у рішенні від 14.12.2011 року № 18-рп/2011
прийшов до висновку, що правова природа
щомісячного довічного грошового
утримання судді у відставці та
щомісячного грошового утримання
працюючого судді є однаковою, а самі ці
поняття - однорідними та
взаємопов'язаними.

Відтак, при розрахунку розміру
щомісячного грошового утримання судді,
що вийшов у відставку, Пенсійним фондом
України повинен застосовуватись
діючий розмір заробітної плати, що
нараховується працюючому судді на
відповідній посаді, яку займав суддя у
відставці.

Колегія суддів не приймає покликання
апелянта на обмеження максимального
розміру щомісячного довічного
грошового утримання, встановлені
Законом України «Про заходи щодо
законодавчого забезпечення
реформування пенсійної системи» від
08.07.2011 року № 3668-VI, оскільки відповідно
до пункту 2 розділу 2 Прикінцевих та
Перехідних положень зазначеного
закону обмеження пенсії (щомісячного
довічного грошового утримання)
максимальним розміром, встановленим
цим Законом, не поширюється на
пенсіонерів, яким пенсія (щомісячне,
довічне грошове утримання) призначена
до набрання чинності цим Законом.

Відповідно до ч. 5 ст. 138 Закону України
«Про судоустрій і статус суддів»,
довічне грошове утримання суддям
виплачується органами Пенсійного
фонду України за рахунок коштів
Державного бюджету України.

Виходячи з вищенаведеного, обчислення
щомісячного довічного утримання
суддів у відставці повинно
здійснюватися у відсотковому
відношенні до розміру грошового
утримання працюючих суддів, тому, у
разі зміни розміру грошового утримання
суддів, що працюють на відповідній
посаді, органи Пенсійного фонду
здійснюють відповідний перерахунок
раніше призначеного грошового
утримання судді у відставці.

Відмова відповідача у проведенні
перерахунку розміру щомісячного
грошового утримання судді у відставці
є неправомірною, у зв'язку з чим
місцевий суд дійшов обґрунтованого
висновку про задоволення позовних
вимог.

З підстав вищенаведеного, колегія
суддів дійшла висновку, що суд першої
інстанції вірно встановив фактичні
обставини справи, дослідив наявні
докази, надав їм належну оцінку та
прийняв законне і обґрунтоване
рішення, з дотриманням норм
матеріального і процесуального права,
а тому підстав для його скасування не
вбачається.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.198 КАС України за
наслідками розгляду апеляційної
скарги на постанову суду першої
інстанції суд апеляційної інстанції
має право залишити апеляційну скаргу
без задоволення, а постанову суду без
змін.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 198, 200, 205, 206, 212, 254
КАС України, суд,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в Дарницькому
районі міста Києва - залишити без
задоволення.

Постанову Дарницького районного суду
міста Києва від 25 грудня 2013 року -
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів з дня складання
в повному обсязі, шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя суддя суддя
Я.М. Собків Л.П. Борисюк М.І. Кобаль

.

Головуючий суддя
Собків Я.М.

Судді:
Борисюк Л.П.

Кобаль М.І.