Справа № 825/3350/13-а
Суддя: Вівдиченко Т.Р.
Дата ухвалення: 2014-07-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
Головуючий у 1-й інстанції: Непочатих
Суддя-доповідач: Вівдиченко Т.Р.
У Х В А Л А

Іменем України

10 липня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

Головуючого судді:
Вівдиченко Т.Р.

Суддів:
Гром Л.М.

Міщука М.С.

За участю секретаря:
Свириди Н.П.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
апеляційною скаргою Управління
Пенсійного фонду України в м.Чернігові
на постанову Чернігівського окружного
адміністративного суду від 12 вересня
2013 року у справі за адміністративним
позовом фізичної особи - підприємця
ОСОБА_3 до Управління Пенсійного фонду
України в м.Чернігові про визнання
протиправною та скасування вимоги, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач - фізична особа - підприємець
ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до
Управління Пенсійного фонду України в
м.Чернігові про визнання протиправною
та скасування вимоги.

Постановою Чернігівського окружного
адміністративного суду від 12 вересня
2013 року адміністративний позов
задоволено.

Не погодившись з постановою суду,
відповідач - Управління Пенсійного
фонду України в м.Чернігові звернувся
з апеляційною скаргою, просить
скасувати постанову суду першої
інстанції та прийняти нове рішення,
яким у задоволенні адміністративного
позову відмовити.

Сторони, будучи належним чином
повідомлені про дату, час та місце
апеляційного розгляду справи, в судове
засідання не з'явилися. Про причини
своєї неявки суд не повідомили.

Враховуючи, що в матеріалах справи
достатньо письмових доказів для
правильного вирішення апеляційної
скарги, а особиста участь сторін в
судовому засіданні - не обов'язкова,
колегія суддів у відповідності до ч. 4
ст. 196 КАС України визнала можливим
проводити апеляційний розгляд справи
за відсутності представників сторін.

Згідно ст. 41 КАС України фіксування
судового засідання за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача,
дослідивши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга
задоволенню не підлягає, з наступних
підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України,
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом першої інстанції,
ОСОБА_3 зареєстрований, як фізична
особа-підприємець та з 01 січня 2012 року
перебуває на спрощеній системі
оподаткування, а також на обліку в
Управлінні Пенсійного фонду України в
м. Чернігові як платник внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування.

Згідно пенсійного посвідчення №
НОМЕР_1 та довідки Управління
Пенсійного фонду України в м.
Чернігові, позивач з 23 березня 2012 року
отримує пенсію за віком, яка призначена
із зменшенням пенсійного віку на
підставі ст. 55 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи».

06 серпня 2013 року відповідачем складено
Акт № 2866 звіряння сум єдиного внеску,
що підлягає сплаті, згідно якого
позивачу нараховано заборгованість
(недоїмка) зі сплати єдиного
соціального внеску, за період з квітня
2012 року по квітень 2013 року, в сумі 5047,47
грн.

За результатами вищевказаного Акту від
06 серпня 2013 року, відповідачем прийнято
та направлено позивачу вимогу № Ф-2365
про сплату недоїмки зі сплати єдиного
внеску в сумі 5047,47 грн.

19 серпня 2013 року ОСОБА_3 звернувся до
відповідача з заявою про узгодження
вимоги.

Разом з тим, рішенням від 20 серпня 2013
року № 13798/02 Управління Пенсійного
фонду України в м. Чернігові відмовило
у задоволенні заяви позивача.

Не погоджуючись із вимогою № Ф-2365 про
сплату недоїмки зі сплати єдиного
внеску та вважаючи її протиправною,
позивач звернувся до суду з позовом.

Надаючи правову оцінку встановленим
обставинам справи та висновкам суду
першої інстанції, колегія суддів
зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції
України, органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Пунктом 1 частини 1 статті 9 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» від 09
липня 2003 року № 1058-ІV передбачено такий
вид пенсій, як пенсія за віком.

У пункті 13 Прикінцевих положень
вищевказаного Закону визначено, що у
разі якщо особа має право на отримання
пенсії, щомісячного грошового
утримання, зокрема й відповідно до
Закону № 796-ХІІ, призначається одна
пенсія, щомісячне довічне грошове
утримання за її вибором.

Разом з тим, відповідно до статті 15
Закону України «Про пенсійне
забезпечення» від 05 листопада 1991 року
№ 1788-ХІІ, умови, норми та порядок
пенсійного забезпечення громадян, які
постраждали від Чорнобильської
катастрофи, визначаються Законом
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
від 28 лютого 1991 року № 796-ХІІ або їм
надається право на одержання пенсії на
підставах, передбачених цим Законом.

Статтею 2 Закону № 1788-ХІІ (у редакції, що
була чинною на час виникнення спірних
відносин) передбачено такі види пенсій:
трудові пенсії: за віком; по
інвалідності; в разі втрати
годувальника; за вислугу років;
соціальні пенсії.

Частиною 1 статті 55 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи»
передбачено, що особам, які працювали
або проживали на територіях
радіоактивного забруднення, пенсії
надаються із зменшенням пенсійного
віку, встановленого статтею 26 Закону №
1058-ІV.

Згідно з пунктом 4 частини першої
статті 4 Закону України «Про збір та
облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» від 08 липня 2010
року № 2464-VI, платниками єдиного внеску
є фізичні особи-підприємці, у тому
числі ті, які обрали спрощену систему
оподаткування, та члени сімей цих осіб,
які беруть участь у провадженні ними
підприємницької діяльності.

За приписами частини четвертої статті 4
вищевказаного Закону (зі змінами та
доповненнями, внесеними Законом
України «Про внесення змін до
Податкового кодексу України та деяких
інших законодавчих актів України щодо
вдосконалення окремих норм
Податкового кодексу України» від 07
липня 2011 року № 3609-VI, які набрали
чинності 06 серпня 2011 року), особи,
зазначені у пункті 4 частини першої
цієї статті, які обрали спрощену
систему оподаткування, звільняються
від сплати за себе єдиного внеску, якщо
вони є пенсіонерами за віком або
інвалідами та отримують відповідно до
закону пенсію або соціальну допомогу.

Такі особи можуть бути платниками
єдиного внеску виключно за умови їх
добровільної участі у системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування.

Статтею 26 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» та статтею 12 Закону
України «Про пенсійне забезпечення»
для громадян України встановлений
загальний пенсійний вік, з настанням
якого вони можуть претендувати на
виплату пенсії за віком (зокрема для
чоловіків він становить 60 років).

Відповідно до статті 55 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», особам,
які працювали або проживали на
територіях радіоактивного
забруднення, пенсії надаються із
зменшенням пенсійного віку,
встановленого статтею 26 Закону № 1058-ІV.

Як вбачається з копії пенсійного
посвідчення № НОМЕР_2 від 13 вересня 2012
року, Фізична особа-підприємець ОСОБА_3
є пенсіонером, вид пенсії: за віком.

Крім того, відповідно до наявної в
матеріалах справи копії посвідчення
Серії НОМЕР_3 позивач є учасником
ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС.

Судом встановлено, щ з 23 березня 2012 року
ОСОБА_3 отримує пенсію за віком, яка
призначена із зменшенням пенсійного
віку на підставі ст. 55 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи».

Колегія суддів вважає, що особи, яким
призначені пенсії зі зменшенням
пенсійного віку відповідно до статті 55
Закону № 796-XII, є пенсіонерами за віком,
і це відповідає Прикінцевим положенням
Закону № 1058-ІV.

Таким чином, фізичні особи-підприємці,
які отримують зазначену пенсію і які
обрали спрощену систему оподаткування,
звільняються від сплати за себе
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування на
підставі частини четвертої статті 4
Закону № 2464-VI, проте не позбавлені
права сплачувати цей внесок на
добровільній основі.

Аналогічна позиція узгоджується з
практикою Верховного Суду України,
викладеною у постанові від 15 квітня 2014
року № 21-25а14.

З огляду на вищенаведене, вірним є
висновок суду першої інстанції про те,
що позивач, як фізична
особа-підприємець, яка є пенсіонером за
віком та зареєстрована платником
єдиного податку, в 2012 році не повинна
сплачувати єдиний внесок, у зв'язку з
чим вимога № Ф-2365 про сплату недоїмки
зі сплати єдиного внеску є
протиправною.

Аналізуючи обставини справи та норми
чинного законодавства, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції про те, що позовні вимоги
Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 є
обґрунтованими та підлягають
задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України,
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

При цьому, доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду першої
інстанції та не знайшли свого
належного підтвердження в суді
апеляційної інстанції.

Відповідно до ст. 159 КАС України,
обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин у адміністративній
справі, підтверджених такими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

З підстав вищенаведеного, колегія
суддів дійшла висновку, що суд першої
інстанції вірно встановив фактичні
обставини справи, дослідив наявні
докази, надав їм належну оцінку та
прийняв рішення, з дотриманням норм
матеріального і процесуального права,
а тому підстав для його скасування не
вбачається.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Керуючись ст. ст. 160, 167, 198, 200, 205, 206, 212, 254
КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в м.Чернігові
- залишити без задоволення.

Постанову Чернігівського окружного
адміністративного суду від 12 вересня
2013 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів з дня складення
в повному обсязі шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя:
Вівдиченко Т.Р.

Судді:
Гром Л.М.

Міщук М.С.

Повний текст ухвали виготовлено 16.07.2014
року.

.

Головуючий суддя
Вівдиченко Т.Р.

Судді:
Гром Л.М.