Справа № 819/145/14-а
Суддя: Курилець А.Р.
Дата ухвалення: 2014-07-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

16 липня 2014 року Справа № 876/2662/14

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого-судді
Курильця А.Р.,

суддів
Качмара В.Я., Мікули О.І.,

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
Монастириської районної ради на
постанову Тернопільського окружного
адміністративного суду від 06 лютого 2014
року у справі за позовом прокурора
Монастириського району Тернопільської
області до Монастириської районної
ради про визнання протиправним та
скасування рішення,-

в с т а н
о в и в:

У січні 2014 року Прокурор
Монастириського району Тернопільської
області (далі - позивач) звернувся з
позовом до Монастириської районної
ради Тернопільської області (далі -
відповідач) про визнання протиправними
дій щодо включення до порядку денного
пленарного засідання сесії
Монастириської районної ради 28 січня
2014 року питань не віднесених до її
компетенції, а саме: "Про визнання
Народної Ради України як колегіального
органу, уповноваженого представляти
інтереси народу України", "Про
утворення виконкому Монастириської
районної ради", "Про утворення загону
народної самооборони Монастириської
районної ради" та «Про висловлення
недовіри голові Монастириської
районної державної адміністрації
Білику І.П.» та прийняття рішень з цих
питань.

Постановою Тернопільського окружного
адміністративного суду від 06.02.2014 року
адміністративний позов задоволено
повністю.

Не погоджуючись з таким рішенням,
відповідач подав апеляційну скаргу, в
якій, посилаючись на порушення судом
першої інстанції норм матеріального
права, просить оскаржувану постанову
скасувати та прийняти нову про відмову
в задоволенні позовних вимог.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує
тим, що при прийнятті оскаржуваних
рішень районна рада керувалась нормами
чинного законодавства, а тому підстав
для їх скасування немає.

Особи, які беруть участь у справі, в
судове засідання на виклик суду не
з'явилися, хоча належним чином були
повідомленні про місце та час розгляду
справи, а тому колегія суддів вважає
можливим розглянути дану справу згідно
з п.2 ч.1 ст. 197 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та
апеляційну скаргу в межах наведених у
ній доводів, колегія суддів приходить
до висновку, що апеляційна скарга
підлягає до задоволення виходячи з
наступного.

Приймаючи оскаржувану постанову суд
першої інстанції виходив з того, що
оскаржувані рішення прийняті районною
радою не на підставі та не у межах
повноважень, що передбачені
Конституцією України та законами
України, а тому є протиправними та
такими, що підлягають скасуванню.

Колегія суддів не погоджується з
такими висновками суду першої
інстанції з огляду на наступне.

Судом встановлено, що 28.01.2014 на двадцять
п'ятій позачерговій сесії
Монастириської районної ради шостого
скликання прийнято рішення № 307 "Про
визнання Народної Ради України як
колегіального органу, уповноваженого
представляти інтереси народу України",
№ 310 "Про утворення виконкому
Монастириської районної ради", № 311 "Про
утворення загону народної самооборони
Монастириської районної ради" та № 313
«Про висловлення недовіри голові
Монастириської районної державної
адміністрації Білику І.П.».

Прокурором Монастириського району
Тернопільської області на підставі
постанови № 21 вих-14 від 28 січня 2014 року
проведено перевірку Монастириської
районної ради у порядку нагляду за
додержанням і застосуванням законів.

27 січня 2014 року до голови
Монастириської районної ради надійшло
звернення депутатів Монастириської
районної ради щодо скликання
позачергової сесії ради та включення
до порядку денного сесії питань "Про
визнання Народної Ради України як
колегіального органу, уповноваженого
представляти інтереси народу України".
"Про утворення Загону народної
самооборони Монастириської районної
ради", "Про утворення виконкому
Монастириської районної ради", «Про
недовіру голові Монастириської
районної державної адміністрації» (а.с.
60). Дане звернення було розглянуте та за
його результатами затверджено перелік
питань, що виносяться на розгляд
двадцять п'ятої позачергової сесії
Монастириської районної ради (а.с. 61).

Згідно з регламентом Монастириської
районної ради шостого скликання (глава
2) (а.с. 52-59), ч.2 ст. 19 Законів України "Про
статус депутатів місцевих рад", «Про
місцеве самоврядування в Україні»
(глави 3,4,5) районна рада може зібратись
на позачергову сесію, а депутати ради
запропонувати перелік питань для
розгляду радою. Таким чином, вимоги
прокурора про визнання протиправними
дій відповідача щодо включення до
порядку денного засідання сесії певних
питань не підлягають до задоволення.

Відповідно до ст.ст. 6, 10 Закону України
«Про місцеве самоврядування в Україні»
від 21.05.1997 № 280/97-ВР (далі - Закон № 280)
первинним суб'єктом місцевого
самоврядування, основним носієм його
функцій і повноважень є територіальна
громада села, селища, міста. Районні
ради є органами місцевого
самоврядування, що представляють
спільні інтереси територіальних
громад сіл, селищ, міст, у межах
повноважень, визначених Конституцією
України, цим та іншими законами, а також
повноважень, переданих їм сільськими,
селищними, міськими радами.

Відповідно до ст. 4 Європейської хартії
місцевого самоврядування, головні
повноваження і функції органів
місцевого самоврядування визначаються
конституцією або законом; органи
місцевого самоврядування в межах
закону мають повне право вільно
вирішувати будь-яке питання, яке не
вилучене із сфери їхньої компетенції і
вирішення якого не доручене жодному
іншому органу.

Статтею 140 Конституції України
визначено, що місцеве самоврядування є
правом громади - жителів села чи
добровільного об'єднання у сільську
громаду жителів кількох сіл, селища та
міста - самостійно вирішувати питання
місцевого значення в межах Конституції
і законів України.

Відповідно до ст. 4 Закону № 280 місцеве
самоврядування в Україні здійснюється
на принципах: народовладдя, законності,
гласності колегіальності, поєднання
місцевих і державних інтересів.

Створення Народної ради не передбачає
узурпацію чи захоплення державної
влади, а спрямоване на безпосередню
участь населення у здійсненні влади.
Посилання суду першої інстанції на те,
що чинним законодавством не
передбачено такої форми (органу)
здійснення народовладдя як Народна
рада не береться судом апеляційної
інстанції до уваги, оскільки назви
органів, утворених громадянами для
представництва інтересів громади не
регулюються законодавством і не
змінюють їх призначення та завдання.

Отже, рішення Монастириської районної
ради № 307 "Про визнання Народної Ради
України як колегіального органу,
уповноваженого представляти інтереси
народу України" жодним чином не порушує
чиїхось прав, здійснене у
відповідності до принципів місцевого
самоврядування в Україні та
гарантованих Конституцією України
прав та свобод мешканців
територіальної громади на свободу
вираження власної думки.

Щодо рішення Монастириської районної
ради № 311 "Про утворення Загону
народної самооборони Монастириської
районної ради" колегія суду звертає
увагу на наступне.

Конституція України (ч. 6 ст. 140) та Закон
№ 280 передбачають право місцевих
жителів створювати органи
самоорганізації населення і наділяти
їх частиною власної компетенції,
фінансів, майна.

Загін народної самооборони це
створений районною радою за
ініціативою жителів громад орган
самоорганізації населення з метою
охорони громадського порядку та
забезпечення охорони адміністративних
приміщень, що належить до спільної
власності територіальних громад сіл,
селищ, міста, району. Загін не є
збройним формуванням (відповідно до
Положення про Загін народної
самооборони Монастириської районної
ради - а.с. 35-37), а тому його створення є
цілком правомірним.

Рішення ради № 310 "Про утворення
виконкому Монастириської районної
ради" ухвалено відповідно до вимог ст. 5
та розділу XI Конституції України,
Закону України "Про місцеве
самоврядування в Україні", з метою
реалізації права народу України на
самовизначення та безпосереднє
здійснення влади.

Колегія суддів звертає увагу, що
виконком Монастириської районної ради
створений не як структурний підрозділ
районної ради із відповідним штатом та
фінансуванням, а як координаційний
орган щодо здійснення структурними
підрозділами районної державної
адміністрації повноважень у
відповідності до Закону України "Про
місцеве самоврядування в Україні" та
Закону України "Про місцеві державні
адміністрації". Тому посилання
позивача на те, що районні ради не мають
повноважень створювати виконавчі
комітети на відміну від сільських,
селищних та міських рад є недоречним,
оскільки районна рада не створювала
виконавчого органу із функціями,
передбаченими статтями 51-53 Закону № 280
для виконавчого комітету сільської,
селищної, міської, районної у місті
ради.

Відповідно до ч. 3 ст. 34 Закону України
"Про місцеві державні адміністрації"
місцеві державні адміністрації
підзвітні та підконтрольні
відповідним радам у частині
делегованих повноважень. Отже,
створення органів з метою виконання
наданих Конституцією України та
законами повноважень щодо контролю за
виконанням районною державною
адміністрацією делегованих їй радою
повноважень, не суперечить Конституції
України, Закону України "Про місцеві
державні адміністрації", Закону
України "Про місцеве самоврядування в
Україні". Тож, приймаючи таке рішення
Монастириська районна рада не виходила
за межі наданих їй законом повноважень.

Щодо рішення № 313 «Про висловлення
недовіри голові Монастириської
районної державної адміністрації
Білику І.П.» апеляційний суд вважає за
потрібне зазначити наступне.

Згідно ст.43 Закону № 280 передбачається
перелік питань, які вирішуються
виключно на пленарних засіданнях
районної, обласної ради і таким є,
зокрема, прийняття рішення про
недовіру голові місцевої державної
адміністрації.

Конституція України (ч. 9 ст. 118) та
стаття 72 Закону № 280 визначає, що
районна рада може шляхом таємного
голосування висловити недовіру голові
відповідної місцевої державної
адміністрації, на підставі чого
Президент України приймає рішення і
дає відповідній раді обґрунтовану
відповідь. Якщо недовіру голові
районної, обласної державної
адміністрації висловили не менш як дві
третини депутатів від загального
складу відповідної ради, Президент
України приймає рішення про відставку
голови місцевої державної
адміністрації.

Відповідно до правової позиції
Верховного суду України, порушення
встановленої законодавством процедури
ухвалення рішення може бути підставою
для його скасування, якщо допущене
порушення вплинуло чи могло вплинути
на його правильність.

Проте, як вбачається з матеріалів
справи, більшість депутатів районної
ради (33 депутати) після обговорення
шляхом таємного голосування (а.с. 38) на
пленарному засіданні висловили
недовіру голові Монастириської
районної державної адміністрації
Білику І.П. Висновок суду першої
інстанції про можливість висловлення
недовіри голові районної державної
адміністрації лише за результатами
його звіту не грунтується на нормах
чинного законодавства, оскільки
прийняття рішення про недовіру є
самостійним повноваженням районної
ради та не обмежене будь якими умовами.

З огляду на викладене, колегія суддів
приходить до переконання, що доводи
апеляційної скарги являються
суттєвими і обґрунтованими, зібрані по
справі докази спростовують висновки
суду першої інстанції, а тому рішення
суду першої інстанції підлягає
скасуванню.

Керуючись ст.ст. 195,197,198,202,205,207,254 КАС
України, суд, -

п о с
т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Монастириської
районної ради Тернопільської області
задовольнити.

Постанову Тернопільського окружного
адміністративного суду від 06 лютого 2014
року у справі № 819/145/14а - скасувати та
прийняти нову постанову, якою в
задоволенні адміністративного позову
прокурора Монастириського району
Тернопільської області відмовити
повністю.

Постанова набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, що беруть участь у справі, та
може бути оскаржена протягом двадцяти
днів шляхом подання касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий
А.Р.Курилець

Судді
В.Я.Качмар

О.І.Мікула