Справа № 2а-0870/9621/11
Суддя: Розваляєва Т.С.
Дата ухвалення: 2014-07-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 липня 2014 року м.
Київ К/800/31301/14

Вищий адміністративний суд України у
складі:

головуючого суддіРозваляєвої Т. С.
(суддя-доповідач),суддівЧалого С. Я.,
Черпіцької Л. Т.,розглянувши в
попередньому судовому засіданні
касаційну скаргу Запорізької митниці
Міндоходів на постанову Запорізького
окружного адміністративного суду від 14
лютого 2012 року та ухвалу
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду від 19 червня 2013
року у справі за позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Інтер-Запоріжжя" до Запорізької
митниці Міндоходів про скасування
податкових повідомлень-рішень,

встановив:

Товариство з обмеженою
відповідальністю "Інтер-Запоріжжя"
звернулось з позовом до Запорізької
митниці Міндоходів про скасування
податкових повідомлень форми «Р» від
10 жовтня 2011 року №№ 84, 85.

Постановою Запорізького окружного
адміністративного суду від 14 лютого 2012
року, залишеною без змін ухвалою
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду від 19
червня 2013 року, позов задоволено:
скасовано податкові
повідомлення-рішення форми «Р» від
10 жовтня 2011 року №№ 84, 85.

Не погоджуючись з рішеннями судів,
митниця звернулася з касаційною
скаргою, в якій просить їх скасувати та
прийняти нове рішення про відмову в
позові.

Заперечень на касаційну скаргу не
надходило.

Заслухавши доповідача, перевіривши
правильність застосування судами
першої та апеляційної інстанцій норм
матеріального і процесуального права,
колегія суддів приходить до висновку,
що касаційна скарга не підлягає
задоволенню.

Судами встановлено, що в серпні 2011 року
відповідачем проведено невиїзну
документальну перевірку позивача на
предмет правильності класифікації
товару «Ветеринарний препарат для
терапевтичного і профілактичного
застосування на основі поліефірного
антибіотику-саліноміцину натрію.
Кокцисан.».

Перевіркою встановлено факт
неправильної класифікації товару при
ввезенні його на митну територію
України за ВМД № 112000010/2011/000865 від 08
лютого 2011 року, №
112000010/2011/002226 від 21 березня 2011 року, №
112000010/2011/003398 від 22 квітня 2011 року, №
112000010/2011/003988 від 12 травня 2011 року, №
112000010/2011/005217 від 15 червня 2011 року, №
112000010/2011/006584 від 20 липня 2011 року, №
112000010/2011/007082 від 02 серпня 2011 року.

Результати перевірки оформлені актом
№ н/16/11/112000014/ від 30
серпня 2011 року.

На підставі результатів перевірки 10
жовтня 2011 року відповідачем винесено
податкове повідомлення-рішення форми
«Р» № 84 про стягнення з позивача
податку на додану вартість у розмірі 41
766 грн 90 коп., в тому числі: за основним
платежем - 36 179 грн 39 коп., за штрафними
санкціями - 5 587 грн 51 коп.; та податкове
повідомлення-рішення форми «Р» № 85 про
стягнення з позивача 208 814 грн 56 коп.
податкового зобов'язання зі сплати
мита, в тому числі: за основним платежем
- 180 897 грн 02 коп., за штрафними санкціями
- 27 917 грн 54 коп.

Не погоджуючись з податковими
повідомленнями-рішеннями форми «Р» від
10 жовтня 2011 року №№ 84, 85, позивач
звернувся з цим позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції дійшов висновку, з
яким погодився суд апеляційної
інстанції, щодо обґрунтованості
заявленого позову.

Колегія суддів погоджується з
висновками судів про скасування
податкових повідомлень-рішень форми
«Р» від 10 жовтня 2011 року №№ 84, 85.

Пунктом 35 статті 1 МК України (чинного
на час виникнення спірних відносин)
визначено, що пропуск товарів і
транспортних засобів через митний
кордон України - це дозвіл митного
органу на переміщення товарів і
транспортних засобів через митний
кордон України з урахуванням заявленої
мети такого переміщення після
проведення митних процедур, пов'язаних
відповідно до пункту 19 тієї самої
статті зі здійсненням митного контролю
за переміщенням товарів і транспортних
засобів через митний кордон України,
митного оформлення цих товарів і
транспортних засобів, а також із
справлянням передбачених законом
податків і зборів.

Відповідно до п.п. 54.5 ст. 54 Податкового
кодексу України (чинного на час
виникнення спірних відносин) якщо
згідно з нормами цієї статті сума
грошового зобов'язання розраховується
контролюючим органом, платник податків
не несе відповідальності за
своєчасність, достовірність і повноту
нарахування такої суми, проте несе
відповідальність за своєчасне та повне
погашення нарахованого узгодженого
грошового зобов'язання і має право
оскаржити зазначену суму в порядку,
встановленому цим Кодексом.

За змістом ст. 313 МК України
класифікація товарів, тобто віднесення
товарів до класифікаційних групувань,
зазначених в УКТЗЕД, є виключною
компетенцією митних органів.

Так, згідно з цим підпунктом
Податкового кодексу України
контролюючий орган зобов'язаний
самостійно визначити суму податкового
зобов'язання платника податків у разі,
якщо внаслідок проведення камеральної
перевірки виявляє арифметичні або
методологічні помилки у поданій
платником податків податковій
декларації, які призвели до заниження
або завищення суми податкового
зобов'язання. Оспорювані податкові
повідомлення-рішення не є наслідком
згаданих помилок, виявлених у поданій
позивачем податковій декларації.

Таким чином, якщо митні органи,
приймаючи вантажні митні декларації,
віднесли товар до певного коду
товарної номенклатури та пропустили
товар на митну територію України (після
сплати імпортером передбачених
законом податків і зборів), то в
подальшому вони не мали правових
підстав для прийняття податкових
повідомлень про донарахування
податкових зобов'язань у зв'язку з
виявленням помилки стосовно
класифікації товару, за виключенням
випадку, коли така помилка була
наслідком протиправних дій імпортера,
зокрема, зазначення у вантажних митних
деклараціях недостовірних відомостей.

Тоді як під час перевірки митним
органом встановлено порушення вимог
Основних правил інтерпретації
класифікації товарів та Пояснень до
Української класифікації товарів
зовнішньоекономічної діяльності,
затверджених наказом Держмитслужби
від 31 грудня 2010 року № 1561, тобто
встановлено неправильну класифікацію
товару, а не виявлено помилки у
вантажних митних деклараціях у зв'язку
з поданням позивачем недостовірних
відомостей.

Отже, колегія суддів не вбачає підстав
для скасування судових рішень,
прийнятих у повній відповідності з
чинним законодавством України, а тому у
задоволенні касаційної скарги митного
органу слід відмовити.

Згідно із ч. 1 ст. 224 КАС України суд
касаційної інстанції залишає
касаційну скаргу без задоволення, а
судові рішення - без змін, якщо визнає,
що суди першої та апеляційної
інстанцій не допустили порушень норм
матеріального і процесуального права
при ухваленні судових рішень чи
вчиненні процесуальних дій.

Враховуючи викладене, керуючись
статтями 220, 220-1, 223, 224, 230, 231 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд

ухвалив:

Касаційну скаргу Запорізької митниці
Міндоходів відхилити, а постанову
Запорізького окружного
адміністративного суду від 14 лютого 2012
року та ухвалу Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 19 червня 2013 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, і
може бути переглянута Верховним Судом
України з підстав, у строк та у порядку,
визначеними статтями 237, 238, 239-1 КАС
України.

Судді: