Справа № 2а-27864/10/0570
Суддя: Ланченко Л.В.
Дата ухвалення: 2014-07-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 липня 2014 року м.
Київ К/9991/21063/11

Вищий адміністративний суд України в
складі колегії суддів:

головуючого Ланченко Л.В.

суддів Пилипчук Н.Г.

Цвіркуна Ю.І.

розглянувши у попередньому судовому
засіданні касаційну скаргу

Приватного акціонерного товариства
«Донецьксталь» - металургійний завод»
(правонаступника Закритого
акціонерного товариства
«Донецьксталь» - металургійний завод»)

на постанову Донецького апеляційного
адміністративного суду від 31.03.2011

у справі №2а-27864/10/0570

за позовом Закритого акціонерного
товариства «Донецьксталь» -
металургійний завод»

до 1) Східної митниці, 2) Головного
управління Державного казначейства
України в Донецькій області

про визнання нечинною картки відмови в
прийнятті митної декларації, митному
оформленні чи пропуску товарів і
транспортних засобів через митний
кордон України, скасування рішення,
стягнення з державного бюджету
надмірно сплачених платежів, -

ВСТАНОВИВ:

Постановою Донецького окружного
адміністративного суду від 27.12.2010 позов
задоволено. Визнано недійсною картку
відмови в прийнятті митної декларації,
митному оформленні чи пропуску товарів
і транспортних засобів через митний
кордон України №/0/200030 від 08.10.2010.
Скасовано рішення про визначення
митної вартості №70000000/2010/001227/1
від07.10.2010. Стягнуто з Державного
бюджету України надмірно сплачені ЗАТ
«Донецьксталь» - металургійний завод»
платежі, а саме, мито у розмірі 15076,47 грн.
та податок на додану вартість у розмірі
63640,23 грн., а всього 78716,70 грн.

Постановою Донецького апеляційного
адміністративного суду від 31.03.2011
постанову Донецького окружного
адміністративного суду від 27.12.2010
скасовано, прийнято нову постанову про
відмову в позові.

У справі відкрито касаційне
провадження за касаційною скаргою
позивача, у якій ставиться питання про
скасування рішення суду апеляційної
інстанції та залишення в силі рішення
суду першої інстанції, з підстав
невірного застосування норм
матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 55 КАС України у справі
проведено заміну сторони позивача
Закритого акціонерного товариства
«Донецьксталь» - металургійний завод»
на правонаступника - Приватне
акціонерне товариство «Донецьксталь» -
металургійний завод».

Перевіривши під час попереднього
судового засідання повноту
встановлення обставин справи та
правильність їх юридичної оцінки в
судових рішеннях, в межах доводів
касаційної скарги, колегія суддів
дійшла висновку, що касаційна скарга
не підлягає задоволенню, виходячи з
такого.

Відповідно до частини першої статті 265
Митного кодексу України (далі - МК
України) митний орган, що здійснює
контроль за правильністю оцінки
товарів з урахуванням положень цього
Кодексу, має право приймати рішення про
правильність заявленої декларантом
митної вартості товарів.

Згідно зі статтею 266 МК України
визначення митної вартості товарів,
які імпортуються в Україну, може
здійснюватися за такими методами: 1) за
ціною договору щодо товарів, які
імпортуються (вартість операції); 2) за
ціною договору щодо ідентичних
товарів; 3) за ціною договору щодо
подібних (аналогічних) товарів; 4) на
основі віднімання вартості; 5) на основі
додавання вартості (обчислена
вартість); 6) резервного.

Основним методом є визначення митної
вартості товарів за ціною договору
щодо товарів, які імпортуються
(вартість операції).

Якщо митна вартість не може бути
визначена за першим методом,
проводиться процедура консультацій
між митним органом та декларантом з
метою обґрунтованого вибору підстав
для визначення методу митної вартості.
У ході таких консультацій митний орган
та декларант можуть здійснити обмін
наявною у кожного з них інформацією за
умови додержання вимог щодо її
конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної
вартості товарів, які імпортуються в
Україну, за основу може братися ціна, за
якою оцінювані ідентичні або подібні
(аналогічні) товари були продані в
Україні не пов'язаному з продавцем
покупцю.

При цьому кожний наступний метод
застосовується, якщо митна вартість
товарів не може бути визначена шляхом
застосування попереднього методу.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що 01.10.2007 між фірмою «Т7 EUROPE
Ltd», Великобританія (продавець) та ЗАТ
«Донецьксталь» металургійний заводі»
(покупець) було укладено контракт № Т7D
1096 щодо поставки товару номенклатура,
ціна, якість, терміни та умови поставки
якого визначаються специфікаціями, які
є невід?ємними частинами даного
контракту.

07.10.2010 позивач відповідно до Порядку
декларування митної вартості товарів,
які переміщуються через митний кордон
України, та подання відомостей для її
підтвердження, затвердженого
Постановою Кабінету міністрів України
від 20.12.2006 № 1766 (далі Порядок № 1766) надав
митному органу Декларацію митної
вартості № №700000012/2010/201586, якою була
задекларована митна вартість товару
вогнетривкої торкретмаси марки «JEHEARTH»
на загальну суму 28029,10 Евро або 307197,73
грн.

Митну вартість зазначеного товару
позивач визначив виходячи з ціни
контракту, тобто за першим (основним)
методом, встановленим статтею 266 МК. Для
підтвердження митної вартості товару
Товариство надало митному органу всі
необхідні документи, передбачені
пунктом 7 Порядку декларування, а також
надав за власним бажанням звіт
№02/838/17763/755 ТОВ «Консалтингова фірма
«Грата» про незалежну оцінку ринкової
вартості вогнетривкої конкретмаси
«Jehearth» (Словаччини) у кількості 68 тонн
на момент перетину кордону відповідно
до інвойсу № 1162/1 від 27.09.2010 та контакту
№ Т7D1096 від 01.10.2007, та лист № 0055/10 від
30.09.2010 фірми Ruskin industries Limited, яким йому
було відмовлено в наданні інформації
щодо вартості чергової партії
торкретмаси, оскільки така інформація
є конфіденційною.

Митниця витребувала у декларанта
додаткові документи для підтвердження
митної вартості, проте зазначені
документи позивач не надав.

07.10.2010 декларантом позивача було
отримано рішення митного органу про
визначення митної вартості товарів №
700000006/2010/001227/1 від 07.10.2010, яким митний
орган визначив митну вартість товару,
що ввозиться, а саме встановив її на
рівні 55454,00 Евро.

08.10.2010 митний орган відмовив в
прийнятті Декларації митної вартості
№700000012/2010/201586, в підтвердження чого
надав картку відмови в прийнятті
митної декларації, митному оформленні
чи пропуску товарів і транспортних
засобів через митний кордон України №
700000012/0/20030 від 08.10.2010. В обґрунтування
відмови посилався на те, що рішенням
про визначення митної вартості №
700000006/2010/001227/1 від 07.10.2010 митний орган
визначив митну вартість товару, що
ввозиться, з застосуванням 3-го методу
визначення митної вартості товару,
встановивши її на рівні 55454,00 Евро.

Згідно з пунктом 11 Порядку
декларування № 1766 для підтвердження
митної вартості товарів на вимогу
митного органу декларант зобов'язаний
подати додаткові документи.

Аналіз наведених норм, а також Порядку
здійснення контролю та Порядку
декларування дає підстави вважати, що
митні органи мають виключну
компетенцію в питаннях перевірки та
контролю правильності обчислення
декларантом митної вартості.

Порядком здійснення контролю
передбачено, що послідовність дій
посадових осіб митного органу під час
здійснення митного контролю і митного
оформлення товарів визначається ДМСУ.

Відповідно до пункту 3 наказу ДМСУ від 24
червня 2009 року № 602, зареєстрованого в
Міністерстві юстиції України від 21
липня 2009 року № 669/16685, яким затверджено
порядок роботи посадових осіб митного
органу при здійсненні контролю за
правильністю визначення митної
вартості товарів, які переміщуються
через митний кордон України,
передбачено, що при здійсненні
контролю за правильністю визначення
митної вартості товарів та прийнятті
рішень як джерело інформації
використовуються спеціалізовані
програмно-інформаційні комплекси
електронно-автоматизованої
інформаційної системи ДМСУ (далі - ЄАІС
ДМСУ).

Таким чином, наявність в ЄАІС ДМСУ
інформації про іншу митну вартість
ідентичних або аналогічних товарів
може бути підставою для витребування у
декларанта додаткових документів для
підтвердження митної вартості.

За таких обставин, судова колегія
погоджується з висновками суду
апеляційної інстанції, що відмовляючи
позивачу у митному оформленні товарів
за першим методом, митниця діяла в
межах повноважень та у спосіб,
визначений чинним законодавством
України, і мала підстави для
обґрунтованого сумніву у правильному
визначенні митної вартості товару
декларантом.

Оскільки декларант не надав Митниці
документів, визначених у ДМВ, що є його
обов'язком, Митниця правильно
застосувала третій метод визначення
митної вартості.

Вищенаведеним спростовуються доводи
позивача, які наведені ним в касаційній
скарзі, як підставу для скасування
рішення суду апеляційної інстанції.

З огляду на викладене, судова колегія
вважає, що суд апеляційної інстанції,
виконавши всі вимоги процесуального
законодавства, всебічно перевіривши
обставини справи, вирішив справу у
відповідності з нормами матеріального
права та постановив обґрунтоване
рішення, підстав для його скасування, з
мотивів викладених в касаційній
скарзі, не вбачається.

Керуючись ст. ст. 220-1, 223, 230
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Приватного
акціонерного товариства
«Донецьксталь» - металургійний завод»
відхилити, а постанову Донецького
апеляційного адміністративного суду
від 31.03.2011 залишити без змін.

Ухвала вступає в законну силу з моменту
проголошення. Заява про перегляд
судового рішення в адміністративній
справі Верховним Судом України може
бути подана з підстав, в порядку та у
строки встановлені ст.ст.236-238 КАС
України.

Головуючий
Л.В.Ланченко

Судді
Н.Г.Пилипчук

Ю.І.Цвіркун