Справа № 813/7116/13-а
Суддя: Сапіга В.П.
Дата ухвалення: 2014-07-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 липня 2014 року
Справа № 876/15075/13

Львівський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючого-судді:
Сапіги В.П.,

суддів:
Левицької Н.Г., Обрізка І.М.,

за участі секретаря судового
засідання: Сердюк
О.Ю.,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в м. Львові
апеляційну скаргу державного
реєстратора Реєстраційної служби
Львівського міського управління
юстиції Бойко Наталії Володимирівни на
постанову Львівського окружного
адміністративного суду від 11.11.2013 року
у справі за позовом ОСОБА_2 до
державного реєстратора Реєстраційної
служби Львівського міського
управління юстиції Бойко Наталії
Володимирівни, третя особа, яка не
заявляє самостійних вимог на предмет
спору ОСОБА_3 про скасування рішень про
відмову у державній реєстрації прав
власності та зобов'язання до вчинення
дій,-

В С Т А Н
О В И В :

ОСОБА_2 звернулася в суд з
адміністративним позовом до
державного реєстратора Реєстраційної
служби Львівського міського
управління юстиції Бойко Наталії
Володимирівни скасування рішень про
відмову у державній реєстрації прав та
їх обтяжень за №5738702 та №5737366 від 10.09.2013
року та зобов»язання прийняти рішення
щодо реєстрації права власності на
гаражний бокс НОМЕР_2 з підвалом за
адресою АДРЕСА_2 та на квартиру за
адресою АДРЕСА_1 на підставі рішення
Личаківського районного суду м. Львова
від 27.12.2011 року в справі №1312/2-1176/11.

В обґрунтування позову покликається на
те, що відмовлено в державній
реєстрації права власності на гаражний
бокс НОМЕР_2 з підвалом за адресою
АДРЕСА_2 та на квартиру за адресою
АДРЕСА_1. Мотивами відмови відповідача
у державній реєстрації є те, що рішення
Личаківського районного суду м. Львова
від 27.12.2011 року не відповідає вимогам
п.23.7 Наказу №68 від 27.06.2006 року «Про
затвердження інструкції з діловодства
в місцевому загальному суді», а саме
відсутня відмітка про те, що рішення
суду не оскаржувалось та набрало
законної сили та право власності
зареєстроване за іншою особою на
підставі свідоцтва про право
власності, що не скасовано та не
визнано в установленому законом
порядку недійсним.

Постановою Львівського окружного
адміністративного суду від 11.11.2013 року
позов задоволено, оскільки суд
погодився з доводами позивача.

Відповідач - державний реєстратор
Реєстраційної служби Львівського
міського управління юстиції Бойко Н.В.
звернувся з апеляційною скаргою на
зазначене рішення суду та просить
скасувати дану постанову та винести
нову про відмову в задоволенні
позовних вимог.

Апеляційні вимоги обґрунтовує тим, що
суд першої інстанції не врахував, що
подане рішення суду не відповідає п.23.7
Наказу №68 від 27.06.2006 року «Про
затвердження інструкції з діловодства
в місцевому загальному суді», а саме на
фотокопії рішення суду відсутній
підпис працівника апарату суду та
судді, а окрім цього право власності
зареєстроване за іншою особою на
підставі свідоцтва про право
власності, що не скасовано та не
визнано в установленому законом
порядку недійсним.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши повноту встановлення
обставин справи, правильність їх
юридичної оцінки, обговоривши доводи
апеляційної скарги, дослідивши
матеріали справи, колегія суддів
дійшла висновку, що необхідно частково
задовольнити апеляційну скаргу, з
наступних мотивів.

Даючи правову оцінку спірним
правовідносинам, колегія суддів
врахувала наступні обставини справи та
норми чинного законодавства.

Згідно статті 159 Кодексу
адміністративного судочинства
України, судове рішення повинно бути
законним і обґрунтованим. Законним є
рішення, ухвалене судом відповідно до
норм матеріального права при
дотриманні норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин в адміністративній
справі, підтверджених тими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

Правові та організаційні засади
реалізації державної політики у сфері
зайнятості населення, гарантії держави
щодо реєстрації речових прав на
нерухоме майно визначаються Законом
України «Про державну реєстрацію
речових прав на нерухоме майно та їх
обтяжень» № 1952-ІV від 01.07.2004 р.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону України №
1952-ІV від 01.07.2004 р.», систему органів
державної реєстрації прав становлять:
Міністерство юстиції України;
центральний орган виконавчої влади, що
реалізує державну політику у сфері
державної реєстрації прав; органи
державної реєстрації прав, утворені
Міністерством юстиції України в
установленому законодавством порядку
(далі - органи державної реєстрації
прав).

Приписами п. 1 ч. 1 ст. 4 Закону України №
1952-ІV від 01.07.2004 р. передбачено, що
обов'язковій державній реєстрації
підлягають речові права та обтяження
на нерухоме майно, розміщене на
території України, що належить
фізичним та юридичним особам, державі в
особі органів, уповноважених управляти
державним майном, іноземцям та особам
без громадянства, іноземним юридичним
особам, міжнародним організаціям,
іноземним державам, а також
територіальним громадам в особі
органів місцевого самоврядування,
зокрема, право власності на нерухоме
майно.

За пунктом 4 частини 1 статті 24 Закону
України № 1952-ІV від 1 липня 2004 року у
державній реєстрації прав та їх
обтяжень може бути відмовлено у разі,
якщо подані документи не відповідають
вимогам, встановленим цим Законом, або
не дають змоги встановити
відповідність заявлених прав
документам, що їх посвідчують.

Відповідно до пункту 12 Порядку
державної реєстрації прав на нерухоме
майно та їх обтяжень, зареєстрованого
постановою Кабінету Міністрів України
від 22 червня 2011року № 703, під час
розгляду заяви про державну реєстрацію
і документів, що додаються до неї,
державний реєстратор встановлює
відповідність заявлених прав і поданих
документів вимогам законодавства, а
також відсутність суперечностей між
заявленими та зареєстрованими
речовими правами на нерухоме майно, їх
обтяженнями, зокрема щодо: 1)
обов'язкового дотримання письмової
форми правочину та його нотаріального
посвідчення (у встановлених законом
випадках); 2) повноважень заявника; 3)
відомостей про нерухоме майно, речових
прав на нерухоме майно та їх обтяжень,
наявних у Державному реєстрі прав та
поданих документах; 4) наявності
обтяжень прав на нерухоме майно,
зареєстрованих відповідно до закону; 5)
наявності факту виконання умов
правочину, з якими закон та/або договір
(угода) пов'язує можливість проведення
державної реєстрації виникнення,
переходу, припинення прав на нерухоме
майно або обтяження таких прав.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.19 Закону
України№ 1952-ІV від 1 липня 2004 р.,
державна реєстрація прав проводиться
на підставі рішень судів, що набрали
законної сили.

В справі встановлено, що рішенням
Личаківського районного суду м. Львова
від 27.12.2011 року у справі №2-1176/2011 між
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 розподілено спільне
майно , а саме виділено ОСОБА_2 у
власність гаражний бокс НОМЕР_2 з
підвалом за адресою АДРЕСА_2 та
квартиру за адресою АДРЕСА_1.

22.08.2013 року позивач звернулася до
Державного реєстратора Реєстраційної
служби Львівського міського
управління юстиції Бойко Н.В. з заявами
№2621914 та №2620975 надала документи на
проведення державної реєстрації права
власності на зазначене нерухоме майно.

Державним реєстратором відповідно до
п.1 ч.1 ст. Закону України № 1952-ІV від 1
липня 2004 р. було перевірено та прийнято
зазначені заяви та долучені до них
документи, заяви зареєстровані, про що
позивачеві було видано картки прийому
заяв.

За результатами розгляду таких заяв та
доданих до них документів державним
реєстратором було прийнято рішення про
відмову у державній реєстрації прав та
їх обтяжень №5738702 від 10.09.2013 року,
відповідно до якого позивачу
відмовлено у державній реєстрації
права власності на гаражний бокс
Львівська область, м. Львів,
«Заводський автогаражний кооператив»
гараж НОМЕР_2, за суб'єктом ОСОБА_2,
податковий номер НОМЕР_1 та у державній
реєстрації прав та їх обтяжень №5737366
від 10.09.2013 року (а.с.14), відповідно до
якого позивачу відмовлено у державній
реєстрації права власності на квартиру
за адресою АДРЕСА_1 за суб'єктом ОСОБА_2,
податковий номер НОМЕР_1.

Відмова мотивована тим, що рішення суду
не відповідає вимогам п. 23.7 Наказу №68
від 27.06.2006 «Про затвердження Інструкції
з діловодства в місцевому загальному
суду», а саме: відсутня відмітка про те,
що рішення суду не оскаржувалось та
набрало законної сили а також, що право
власності зареєстроване за іншою
особою на підставі свідоцтва про право
власності, що не скасовано та не
визнано в установленому законом
порядку недійсним. Згідно
копії рішення Личаківського районного
суду м. Львова від 27.12.2011 року у
цивільній справі за Личаківського
районного суду м. Львова від 27.12.2011 року
у справі №2-1176/2011 між ОСОБА_2 та ОСОБА_3
розподілено спільне майно і таке
рішення суду підписане суддею та
скріплено гербовою печаткою.

Відповідно до п.23.7. Інструкції з
діловодства в місцевому загальному
суді, затвердженої наказом Державної
судової адміністрації України від
27.06.2006 року №68 та зареєстрованої в
Міністерстві юстиції України від 24.07.2006
року №860/12734 (далі - Інструкція) (із
змінами та доповненнями в редакції
чинній на час отримання позивачем
копії рішення суду) копії вироків,
рішень, ухвал, постанов у справах
повинні бути підписані та скріплені
гербовою печаткою. У разі, якщо судове
рішення не набрало законної сили, про
це зазначається на копії, що видається.

Тому суд прийшов до обґрунтованого
висновку, що подане реєстратору
рішення без сумніву набрало законної
сили, оскільки в ньому відсутній запис
про те, що дане рішення не набрало
законної сили.

Окрім цього, позивачем в переліку
документів значиться ухвала
апеляційного суду львівської області
від 17.02.2012 року за якою закрито
апеляційне провадження у справі за
апеляційної скаргою ОСОБА_3 на рішення
Личаківського районного суду м. Львова
від 27.12.2011 року.

Стосовно тлумачення апелянтом
положень п.23.7. Інструкції щодо того, що
копія рішення має містити підпис судді
та працівника апарату суду, відмітку у
формі штрихкоду про внесення рішення
до Єдиного реєстру судових рішень, то з
цим не можна погодитись, оскільки в п.п.3
п. 23.7. Інструкції дійсно передбачає
підпис працівника апарату суду, але
лише на фотокопії з документів, на яких
є підпис судді, а не на копії рішення.

Щодо відмітки у формі штрихкоду про
внесення рішення до Єдиного реєстру
судових рішень, то це стосується рішень
суду прийняти з 01.01.2013 року.

Одночасно суд першої інстанції
обґрунтовано не погодився з вимогою
реєстратора, що не скасовано та не
визнано в установленому законом
порядку недійсним право власності, яке
зареєстровано за ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на
підставі свідоцтва про право
власності, оскільки сам представив
правовстановлюючі документи щодо
цього, однак з часу набрання рішенням
Личаківського районного суду м. Львова
від 27.12.2011 року законної сили, таке
право власності перейшло до позивача
ОСОБА_2.

За таких обставин та з урахуванням
вимог ч. 3 ст. 2, ч. 2 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд прийшов до обґрунтованого
висновку щодо наявності підстав для
задоволення позовних в спосіб,
визначений ст.162 КАС України, оскільки
відповідач як суб'єкт владних
повноважень не надав суду достатні та
беззаперечні докази в обгрунтування
обставин, на яких ґрунтуються його
заперечення, та не довів правомірність
прийнятого рішення.

Проте, колегія суддів не погоджується з
висновком суду першої інстанції щодо
задоволення позовних вимог в частині
зобов'язання відповідача здійснити
реєстрацію права власності ОСОБА_2 на
гаражний бокс НОМЕР_2 з підвалом за
адресою АДРЕСА_2 та квартиру за адресою
АДРЕСА_1, оскільки суди не вправі
виходити за межі своїх повноважень, та
брати на себе функції органу, на який
чинним законодавством покладено
обов'язки щодо реєстрації права
власності на нерухоме майно. Зазначене
є виключною компетенцією відповідача.

Суд першої інстанції цих обставин
справи та вимог закону не врахував,
внаслідок чого прийшов до помилкового
висновку про задоволення позову в цій
частині, а тому постанову необхідно
скасувати в частині зобов»язання
відповідача здійснити реєстрацію
права власності та відмовити в цій
частині в позові.

Керуючись ст.ст.160, 196, 198, 202, 205, 207, 254 КАС
України, апеляційний суд,

П О С Т А Н
О В И В :

Апеляційну скаргу державного
реєстратора Реєстраційної служби
Львівського міського управління
юстиції Бойко Наталії Володимирівни -
частково задовольнити.

Скасувати постанову Львівського
окружного адміністративного суду від
11.11.2013 року в справі №813/7116/13-а в частині
задоволення позовних вимог щодо
зобов'язання до вчинення дій та
прийняти нову постанову, відмовивши в
позові ОСОБА_2 про зобов»язання
державного реєстратора Реєстраційної
служби Львівського міського
управління юстиції Бойко Наталії
Володимирівни прийняти рішення щодо
реєстрації права власності на гаражний
бокс НОМЕР_2 з підвалом за адресою
АДРЕСА_2 та на квартиру за адресою
АДРЕСА_1 на підставі рішення
Личаківського районного суду м. Львова
від 27.12.2011 року в справі №1312/2-1176/11.

В решті постанову залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржена до Вищого адміністративного
суду України протягом двадцяти днів
шляхом подання касаційної скарги
безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Головуючий:
В.П. Сапіга

Судді
Н.Г. Левицька

І.М. Обрізко

Повний текст виготовлено 08.07.2014р.