Справа № 2а/1522/5586/11
Суддя: Мороз Л.Л.
Дата ухвалення: 2014-07-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"10" липня 2014 р. м. Київ
К/800/37666/13

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі

головуючого: Мороз Л.Л.,

суддів: Горбатюка С.А.,

Шведа Е.Ю.

розглянула у порядку письмового
розгляду касаційну скаргу ОСОБА_2 на
постанову Одеського апеляційного
адміністративного суду від 13.06.2013 року
у справі за позовом ОСОБА_2 до Одеської
міської ради в особі Управління
архітектури та містобудування, третя
особа - ОСОБА_3, про визнання недійсним
та протиправним висновку та додатку до
нього та їх скасування,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_2 звернулася до суду з
адміністративним позовом до Одеської
міської ради в особі управління
архітектури та містобудування
Одеської міської ради про визнання
протиправним та скасування висновку
№1136 пр-М/01-15/2937 від 25.10.2010 року та
додаток до висновку №1326 пр-М/01-15/4193 від
14.12.2010 року.

Постановою Приморського районного
суду м. Одеси від 03.12.2012 року в
задоволенні позову відмовлено.

Постановою Одеського апеляційного
адміністративного суду від 13.06.2013 року
постанову Приморського районного суду
м. Одеси від 03.12.2012 року скасовано.
Прийнято нову постанову, якою
адміністративний позов ОСОБА_2
задоволено частково. Визнано
протиправним та скасовано додаток №1326
пр-М/01-15/4193 від 14.12.2010 року до висновку
управління архітектури та
містобудування Одеської міської ради
№1136 пр-М/01-15/2937 від 25.10.2010 року.
Відмовлено ОСОБА_2 у задоволенні
позовної вимоги про визнання
протиправним та скасування висновку
управління архітектури та
містобудування Одеської міської ради
№1136 пр-М/01-15/2937 від 25.10.2010 року.

Не погоджуючись з рішенням суду
апеляційної інстанції, ОСОБА_2 подала
до Вищого адміністративного суду
України касаційну скаргу, у якій,
посилаючись на порушення судом норм
процесуального та матеріального права,
просить скасувати вказане судове
рішення.

Розгляд касаційної скарги здійснено у
порядку письмового провадження за
наявними у справі матеріалами
відповідно до пункту 2 частини 1 статті
222 Кодексу адміністративного
судочинства України у зв'язку з
неприбуттям сторін у судове засідання.

Перевіривши і обговоривши доводи
касаційної скарги, проаналізувавши
правильність застосування судом
апеляційної інстанції норм
матеріального та процесуального права,
колегія суддів дійшла висновку, що
касаційна скарга підлягає частковому
задоволенню з таких підстав.

У цій справі суди встановили, що згідно
з рішенням Малиновського районного
суду м. Одеси від 09.06.1980 року, ОСОБА_2 є
власницею 14/25 часток домоволодіння
АДРЕСА_1.

ОСОБА_3 є власником 11/25 часток
домоволодіння АДРЕСА_1 на підставі
договору купівлі-продажу від 18.01.1980
року.

Рішенням Малиновського районного суду
м. Одеси від 19.08.1988 року був визначений
порядок користування земельною
ділянкою по АДРЕСА_1, по висновку
експерта ОМБТІ та РОН від 24.06.1987 року
варіант І, а саме ОСОБА_2 було виділено
ділянку площею 341,72 кв.м. під літ. II по І
варіанту проекту розподілу від 24.06.1987
року, без урахування ділянки 9 м. 28 см
довжиною 21,6 м. та шириною 1,60 м. ОСОБА_3
було виділено ділянку під літ. І по
цьому висновку плюс 9 м. 28 см та
встановлення межі по паркану загальною
площею 284,28 кв.м.

Апеляційний суд Одеської області 22.05.2008
року ухвалив рішення по справі за
позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, яким відмовив
в задоволені позову ОСОБА_3 в
користуванні 60 см. по ширині в'їзду
двору ОСОБА_2 3 м.20 см. по довжині
прибудови А1 /2-6/ і в 1 м. проходу у
частину домоволодіння ОСОБА_2 вздовж А
/2-2/ домоволодіння ОСОБА_3

На розгляді Малиновського районного
суду м. Одеси знаходиться справа за
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про
визначення порядку користування
домоволодінням в натурі (цивільна
справа №2/1519/4612/11). При розгляді цієї
справи в липні 2011 року, як це зазначила
в позові та підтвердила в судовому
засіданні позивачка, їй стало відомо,
що управлінням архітектури та
містобудування прийнято висновок та
додаток до нього, згідно якого можлива
передача ОСОБА_3 у приватну власність
земельної ділянки площею 0,0377 га по
АДРЕСА_1. На її думку, такий висновок та
додаток до нього суперечать
вищезазначеним рішенням суду та
порушують її права.

Згідно з висновком управління
архітектури та містобудування від
25.10.2010 року, можлива передача у
власність ОСОБА_3 земельної ділянки
площею, визначеною рішенням
Малиновського районного суду м. Одеси
від 19.08.1988 року та рішеннями
апеляційного суду Одеської області від
10.11.2006 року і 22.05.2008 року за адресою
АДРЕСА_1 для будівництва і
обслуговування житлового будинку і
господарських будівель.

14.12.2010 року відповідачем було прийнято
додаток до висновку від 25.10.2010 року, в
якому зазначено про можливість
передачі у власність ОСОБА_3 земельної
ділянки площею 0,0377 га по АДРЕСА_1 з
правом сервітутів та обмежень.

Згідно з поясненнями представника
відповідача, зазначений додаток до
висновку від 14.12.2010 року було скасовано
управлінням архітектури та
містобудування та прийнято новий
додаток від 17.08.2011 року, в якому
обумовлено можливість передачі у
власність ОСОБА_3 земельної ділянки
площею 0,0337 га за вказаною адресою, а
також сервітут на право прокладення і
експлуатації трубопроводу та
обмеження, що підтверджується цим
додатком.

Представником відповідача було надано
висновок по проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки від 24.10.2012
року, за яким визначена можливість
надання у власність ОСОБА_3 земельної
ділянки площею 0,0337 га за адресою:
АДРЕСА_1 для будівництва і
обслуговування жилого будинку,
господарських будівель і споруд
встановлено сервітут на право
прокладання та експлуатації лінії
електропередачі, зв'язку,
трубопроводів, інших лінійних
комунікацій - газопроводу, а також
обмеження, тобто заборона на зміну
цільового призначення земельної
ділянки, тощо.

Вирішуючи спір по суті, суди керувалися
тим, що справа, яка розглядається, є
адміністративною. Проте цей висновок
не можна визнати обґрунтованим.

У цьому випадку висновок №1136 пр-М/01-15/2937
від 25.10.2010 року та додаток до висновку
№1326 пр-М/01-15/4193 від 14.12.2010 року не є
правовими документами, які
безпосередньо встановлюють права чи
обов'язки та, відповідно, не є актом
індивідуальної дії у розумінні частини
першої статті 17 КАС України.

Враховуючи викладене, висновок та
додаток до нього не є рішеннями
суб'єкта владних повноважень у
розумінні статті 17 КАС, самі по собі не
зумовлюють виникнення будь-яких прав і
обов'язків для осіб, тому вони не можуть
бути предметом спору. Вказаний
висновок та додаток до нього є
документом, з урахуванням якого
приймається відповідне рішення
міської ради, а тому оцінка висновку та
додатку до нього може бути надана судом
при вирішенні спору щодо оскарження
рішення, прийнятого на підставі такого
висновку та додатку.

Згідно з пунктом 1 частини першої
статті 157 КАС суд закриває провадження
у справі, якщо її не належить
розглядати в порядку
адміністративного судочинства.

Керуючись статтями 157, 211, 222, 228, 230
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити
частково.

Постанову Приморського районного суду
м. Одеси від 03.12.2012 року та постанову
Одеського апеляційного
адміністративного суду від 13.06.2013 року
скасувати, провадження у справі за
позовом ОСОБА_2 до Одеської міської
ради в особі Управління архітектури та
містобудування про визнання недійсним
та протиправним висновку та додатку до
нього та їх скасування закрити.

Ухвала є остаточною і оскарженню не
підлягає.

Судді: