Справа № 2а-2/12
Суддя: Рецебуринський Ю.Й.
Дата ухвалення: 2014-07-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"09" липня 2014 р. м. Київ
К/800/47554/13

Вищий адміністративний суд України у
складі:

Головуючого
Рецебуринського Ю.Й.,

Суддів
Ємельянової В.І.,

Заїки М.М.,

розглянувши в порядку письмового
провадження касаційну скаргу
Пірнівської сільської ради
Вишгородського району Київської
області на постанову Вишгородського
районного суду Київської області від 31
січня 2012 року та ухвалу Київського
апеляційного адміністративного суду
від 22 серпня 2013 року у справі за позовом
ОСОБА_2 до Пірнівської сільської ради
Вишгородського району Київської
області (далі - Пірнівська сільська
рада) про стягнення заборгованості по
заробітній платі,

В С Т А Н О В И В:

У січні 2011 року ОСОБА_2 звернувся до
суду з адміністративним позовом, в
якому просив стягнути з Пірнівської
сільської ради на його користь
заборгованість по заробітній платі з 18
листопада 2006 року по 13 березня 2009 року в
розмірі 63570 грн 08 коп. та компенсацію за
невиплачену своєчасно заробітну плату
з урахуванням індексу інфляції
грошових коштів на суму 28945 грн 60 коп.

Позов обґрунтовував тим, що на підставі
судових рішень його поновлено на
посаді голови Пірнівського сільського
голови. У зв'язку з цим він у жовтні 2009
року звертався до відповідача із
заявами щодо нарахування та виплати
заборгованості по заробітній платі за
час вимушеного прогулу. Однак
відповіді надано йому не було та
вказану заборгованість не виплачено.

Постановою Вишгородського районного
суду Київської області від 31 січня 2012
року, з врахуванням ухвали
Вишгородського районного суду
Київської області від 31 січня 2012 року
про виправлення описки, позов
задоволено частково. Стягнуто з
Пірнівської сільської ради на користь
ОСОБА_2 заборгованість по заробітній
платі з 18 листопада 2006 року по 13 березня
2009 року в розмірі 63570 грн 08 коп. В
задоволені решти позовних вимог
відмовлено.

Ухвалою Київського апеляційного
адміністративного суду від 22 серпня
2013 року залишено без змін
постанову Вишгородського районного
суду Київської області від 31 січня 2012
року.

У касаційній скарзі відповідач,
посилаючись на порушення судами першої
та апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
просить скасувати ухвалені ними судові
рішення та постановити нове рішення
про відмову в задоволенні позовних
вимог. Зазначає про пропуск позивачем
строку звернення до суду,
передбаченого статтею 99 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

З'ясувавши обставини справи,
перевіривши правильність застосування
судами першої та апеляційної інстанцій
норм матеріального та процесуального
права згідно статті 220 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів приходить до
наступних висновків.

Судами встановлено, що постановою
Вишгородського районного суду
Київської області від 13 березня 2009 року
визнані протиправними та скасовані
рішення Пірнівської сільської ради
«Про припинення повноважень
сільського голови ОСОБА_2.» від 18 та 22
листопада 2006 року, 4 червня 2008 року та
поновлено ОСОБА_2 на посаді
Пірнівського сільського голови.
Вказане судове рішення набрало
законної сили.

7 жовтня 2009 року позивач звернувся до
Пірнівської сільської ради із заявою
про нарахування та виплату заробітної
плати за час вимушеного прогулу з 18
листопада 2006 року по 13 березня 2009 року.

З позовними вимогами про стягнення з
Пірнівської сільської ради
заборгованості по заробітній платі з 18
листопада 2006 року по 13 березня 2009 року в
розмірі 63570 грн 08 коп. та компенсацію за
невиплачену своєчасно заробітну плату
з урахуванням індексу інфляції
грошових коштів на суму 28945 грн 60 коп.
ОСОБА_2 звернувся до суду 4 січня 2011
року.

Розглядаючи справу по суті позовних
вимог, суди попередніх інстанцій не
звернули увагу на пропущення позивачем
строку звернення до суду,
передбаченого статтею 99 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Відповідно до частини 3 статті 99
Кодексу адміністративного судочинства
України для захисту прав, свобод та
інтересів особи цим Кодексом та іншими
законами можуть встановлюватися інші
строки для звернення до
адміністративного суду, які, якщо не
встановлено інше, обчислюються з дня,
коли особа дізналася або повинна була
дізнатися про порушення своїх прав,
свобод чи інтересів. Для звернення до
суду у справах щодо прийняття громадян
на публічну службу, її проходження,
звільнення з публічної служби
встановлюється місячний строк.

Частиною 1 статті 100 Кодексу
адміністративного судочинства України
встановлено, що адміністративний
позов, поданий після закінчення
строків, установлених законом,
залишається без розгляду, якщо суд на
підставі позовної заяви та доданих до
неї матеріалів не знайде підстав для
визнання причин пропуску строку
звернення до адміністративного суду
поважними, про що постановляється
ухвала.

В порушення вказаної норми питання
дотримання позивачем строку звернення
до суду судом першої інстанції не було
вирішено.

В свою чергу, суд апеляційної інстанції
не звернув уваги на посилання
відповідача в апеляційній скарзі на
пропуск позивачем строку звернення до
адміністративного суду.

При визначенні початку перебігу строку
звернення до адміністративного суду та
вирішенні питання про дотримання чи
порушення позивачем цього строку,
судам насамперед слід з'ясувати, коли
позивач дізнався або повинен був
дізнатися про порушення своїх прав,
свобод чи інтересів, а якщо строк
пропущено, то наскільки і з яких причин.

Судами попередніх інстанцій ці питання
не досліджено та не наведено
відповідних мотивів у судових
рішеннях.

Частиною першою статті 220 КАС України
передбачено, що суд касаційної
інстанції перевіряє правильність
застосування судами першої та
апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
правової оцінки обставин у справі і не
може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу.

Згідно зі статтею 227 КАС України
підставою для скасування судових
рішень судів першої та (або)
апеляційної інстанцій і направлення
справи на новий судовий розгляд є
порушення норм процесуального права,
які унеможливили встановлення
фактичних обставин, що мають значення
для правильного вирішення справи.
Справа направляється до суду
апеляційної інстанції для продовження
розгляду або на новий розгляд, якщо
порушення допущені тільки цим судом. В
усіх інших випадках справа
направляється до суду першої
інстанції.

Оскільки неповноту встановлення
обставин у справі допущено обома
судовими інстанціями, то справа
направляється до суду першої
інстанції.

При новому розгляді судам слід
врахувати наведене, вирішити питання,
пов'язане зі строком звернення до суду,
та в залежності від встановленого
розв'язати спір із застосуванням норм
матеріального права, які були чинними
на момент виникнення спірних
правовідносин.

Керуючись статтями 222, 223, 227, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Пірнівської
сільської ради Вишгородського району
Київської області задовольнити
частково.

Постанову Вишгородського районного
суду Київської області від 31 січня 2012
року та ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 22 серпня 2013
року скасувати, а справу направити на
новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, та
оскарженню не підлягає.

Головуючий
Ю.Й. Рецебуринський

Судді
В.І.
Ємельянова

М.М. Заїка