Справа № 824/2202/14-а
Суддя: Огородник Анатолій Петрович
Дата ухвалення: 2014-07-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
________________________________________________________________________
________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

Іменем України

04 липня 2014 р. м. Чернівці
Справа № 824/2202/14-а

Чернівецький окружний
адміністративний суд в складі
головуючого судді Огородника А.П. при
секретарі судового засідання Харабарі
А.І., розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу

за позовом Виконавчої дирекції Фонду
загальнообов"язкового страхування на
випадок безробіття, функції якої
покладено на Сокирянський районний
центр зайнятості

до ОСОБА_1

про стягнення незаконно отриманої
допомоги по безробіттю

за участю:

представника позивача Алієвої К.В.;

відповідача ОСОБА_1,-

В С Т А Н О В И В:

В лютому 2009 року Виконавча дирекція
Фонду загальнообов'язкового
державного соціального страхування на
випадок безробіття, функції якої
покладені на Сокирянський районний
центр зайнятості, звернулась до суду з
позовом про стягнення з ОСОБА_1
незаконно отриманої допомоги по
безробіттю в розмірі 10443,42 грн.

Постановою Сокирянського районного
суду Чернівецької області від 19 серпня
2010 року, залишеною без змін ухвалою
Львівського апеляційного
адміністративного суду від 31 січня 2014
року, в задоволенні адміністративного
позову відмовлено.

Ухвалою Вищого адміністративного
України постатанову Сокирянського
районного суду Чернівецької області
від 19 серпня 2010 року та ухвалу
Львівського апеляційного
адміністративного суду від 31 січня 2014
року скасовано, а справу направлено на
новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвалою Сокирянського районного суду
Чернівецької області від 26 травня 2014 р.
прийнято рішення про передачу справи
за позовом Виконавчої дирекції Фонду
загальнообов"язкового страхування на
випадок безробіття, функції якої
покладено на Сокирянський районний
центр зайнятості, до ОСОБА_1 про
стягнення незаконно отриманої
допомоги по безробіттю, до
Чернівецького окружного
адміністративного суду.

13 червня 2014 р. справа надійшла до
Чернівецького окружного
адміністративного суду.

Після автоматичного розподілу справ,
зазначену справу розподілено судді
Огороднику А.П.

Ухвалою Чернівецького окружного
адміністративного суду від 16 червня 2014
року прийнято адміністративну справу
№824/2202/14 до свого провадження.

Позов обґрунтовано тим, що відповідач
під час перебування на обліку в
Сокирянському районному центрі
зайнятості як безробітний, був за
реєстровий як суб'єкт підприємницької
діяльності, проте у своїх заявах про
надання статусу безробітного даного
факту не зазначив, у зв'язку з чим
незаконно отримала допомогу по
безробіттю на загальну суму 10443,42 грн.

Представник позивача в судовому
засіданні підтримав позовні вимоги у
повному обсязі з підстав, викладених у
позовній заяві та просив їх
задовольнити.

Відповідач проти позову заперечив, з
підстав викладених у запереченні на
адміністративний позов та просив в
задоволенні позові відмовити повністю.
Зокрема в судовому засіданні
наголошував на тому, що він займав
посаду державного службовця, на яку не
міг бути прийнятий у разі зайняття
підприємницькою діяльністю.

На підставі ч. 3 ст. 160 КАС України в
судовому засіданні проголошено
вступну та резолютивну частини
постанови. Про час складання постанови
у повному обсязі повідомлено після
проголошення вступної та резолютивної
частини з урахуванням вимог ст. 167 КАС
України.

Заслухавши думку представника
позивача та відповідача, розглянувши
подані документи і матеріали, всебічно
і повно з'ясувавши фактичні обставини,
на яких ґрунтується позов, об'єктивно
оцінивши докази, які мають юридичне
значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті, суд вважає, що
позовні вимоги підлягають задоволенню
у повному обсязі, виходячи із
наступного.

Судом встановлено, що з 23 грудня 2002 року
ОСОБА_1 зареєстровано як фізичну
особу-підприємця що підтверджується
витягом з Єдиного державного реєстру
юридичних та фізичних
осіб-підприємців.

11 березня 2003 року до Сокирянської
об'єднаної державної податкової
інспекції відповідачем було подано
заяву про тимчасове припинення його
підприємницької діяльності.

З 11 березня 2003 року по 19 вересня 2005 року
відповідач працював на посаді
державного виконавця Відділу
державної виконавчої служби
Сокирянського районного управління
юстиції, що підтверджується довідкою
Головного управління юстиції у
Чернівецькій області №20 від 02 червня
2009 року, а з 04 жовтня 2005 року по 17
вересня 2007 року ОСОБА_1 працював на
посаді юрисконсульта ВАТ
«Дністровська ГАЕС», що
підтверджується копією трудової
книжки.

28 вересня 2007 року ОСОБА_1 звернувся з
письмовою заявою до позивача з
проханням надати йому статус
безробітного з виплатою допомоги по
безробіттю відповідно до Законів
України «Про зайнятість населення» та
«Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття», в якій зазначив, що не
зареєстрований як суб'єкт
підприємницької діяльності, трудовою
діяльністю не займається, пенсію не
отримує.

Наказом Сокирянського районного
центру зайнятості № НТ070928 від 28
вересня 2007 року ОСОБА_1 надано статус
безробітного. За період з 28 вересня 2007
року по 21 вересня 2008 року Сокирянським
районним центром зайнятості було
нараховано та виплачено відповідачу
допомогу по безробіттю на загальну
суму 10443,42 грн.

25 вересня 2008 року ОСОБА_1 звернувся до
позивача із заявою про зняття його з
обліку у зв'язку з відмовою від послуг
служби зайнятості, на підставі якої
директором Сокирянського районного
центру зайнятості винесено наказ від 25
вересня 2008 року № НТ 080925 про зняття
відповідача з обліку.

01 грудня 2008 року заступником директора
Сокирянського районного центру
зайнятості Перепелицею А.А., завідуючим
сектором реєстрації та обліку
платників податків Сокирянської
об'єднаної державної податкової
інспекції Маковійчуком А.В., державним
реєстратором Сокирянської районної
державної адміністрації Писарюк З.Г.,
на вимогу прокурора Сокирянського
району від 20 листопада 2008 року № 1000
вих-08, здійснено звірку по особах, які
отримали статус безробітних та
відповідну державну соціальну
допомогу протягом 2007-2008 років, з метою
з'ясування, чи не були такі особи
одночасно приватними підприємцями або
керівниками суб'єктів господарювання,
за результатами чого складено акт від 01
грудня 2008 року, в якому зафіксовано, що
ОСОБА_1 з 24 грудня 2002 року
зареєстрований як суб'єкт
підприємницької діяльності.

Сокирянським районним центром
зайнятості запропоновано ОСОБА_1
повернути в добровільному порядку
отриману ним допомогу по безробіттю в
сумі 10443,42 грн., однак він ці кошти не
повернув.

До вказаних правовідносин суд
застосував законодавство яке діяло на
момент іх винекнення.

Відповідно до вимог ст. 19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Статтею 12 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття» із змінами і доповненнями
передбачено, що Виконавча дирекція
Фонду є виконавчим органом правління
Фонду, який забезпечує виконання
рішень правління. Функції виконавчої
дирекції Фонду покладаються на органи
державної служби зайнятості. Директор
Державного центру зайнятості
центрального органу виконавчої влади у
сфері праці та соціальної політики та
його заступники є відповідно
керівником та заступниками виконавчої
дирекції Фонду. Функції робочих
органів виконавчої дирекції Фонду
покладаються на центр зайнятості
Автономної Республіки Крим, обласні,
Київський і Севастопольський міські,
районні, міськрайонні, міські та
районні у містах центри зайнятості.

Сокирянський районний центр
зайнятості згідно з п.2 ст. 12
вищевказаного закону є робочим органом
виконавчої дирекції Фонду, у зв'язку з
чим він виступає органом уповноваженим
державою здійснювати відповідні
функції у спірних відносинах.

Підпунктом «б» пункту 3 статті 1 Закону
України «Про зайнятість населення» №
803-ХІІ від 01 березня 1991 року (чинного на
час виникнення спірних правовідносин)
встановлено, що в Україні до зайнятого
населення належать громадяни, що
проживають на території держави на
законних підставах, які самостійно
забезпечують себе роботою, включаючи
підприємців, осіб, зайнятих
індивідуальною трудовою діяльністю,
творчою діяльністю, члени
кооперативів, фермери та члени їх
сімей, що беруть участь у виробництві, а
також члени особистих селянських
господарств, діяльність яких
здійснюється відповідно до Закону
України «Про особисте селянське
господарство».

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про
зайнятість населення» № 803-ХІІ від 01
березня 1991 року (чинного на час
виникнення спірних правовідносин)
безробітними визнаються працездатні
громадяни працездатного віку, які
через відсутність роботи не мають
заробітку або інших передбачених
законодавством доходів і
зареєстровані у державній службі
зайнятості як такі, що шукають роботу,
готові та здатні приступити до
підходящої роботи. У разі неможливості
надати підходящу роботу, безробітному
може бути запропоновано пройти
професійну перепідготовку або
підвищити свою кваліфікацію.

Згідно з ч.3 ст. 36 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття» сума виплаченого
забезпечення та вартості наданих
соціальних послуг застрахованій особі
внаслідок умисного невиконання нею
своїх обов'язків та зловживання ними
стягується з цієї особи відповідно до
законодавства України з моменту
виникнення обставин, що впливають на
умови виплати їй забезпечення та
надання соціальних послуг.

Відповідно до пункту 6.14 розділу 6
Порядку надання допомоги по
безробіттю, у тому числі одноразової її
виплати для організації безробітними
підприємницької діяльності,
затвердженого наказом Міністерства
праці та соціальної політики України
від 20 листопада 2000 року № 307 (в редакції,
чинній на час виникнення спірних
правовідносин), якщо під час одержання
допомоги по безробіттю безробітний
своєчасно не подав відомості про
обставини, що впливають на умови її
виплати, з безробітного стягується
сума виплаченої допомоги по безробіттю
з моменту виникнення цих обставин.

Відповідно до ч. З ст. 46 Закону України
«Про державну реєстрацію юридичних
осіб та фізичних осіб-підприємців»
фізична особа позбавляється статусу
підприємця з дати внесення до Єдиного
державного реєстру запису про державну
реєстрацію припинення підприємницької
діяльності фізичної особи-підприємця.

Порядок державної реєстрації
припинення підприємницької діяльності
фізичної особи-підприємця за її
рішенням встановлено ст. 47 Закону
України «Про державну реєстрацію
юридичних осіб та фізичних осіб -
підприємців».

Відповідно до ч. 1 ст. 47 вказаного Закону
(в редакції, чинній на час виникнення
спірних правовідносин) для внесення до
Єдиного державного реєстру запису про
рішення фізичної особи-підприємця щодо
припинення нею підприємницької
діяльності фізична особа-підприємець
або уповноважена нею особа повинні
подати державному реєстратору
(надіслати рекомендованим листом з
описом вкладення) такі документи: заяву
про припинення підприємницької
діяльності фізичною
особою-підприємцем; документ, що
підтверджує внесення плати за
публікацію повідомлення про прийняття
фізичною особою-підприємцем рішення
щодо припинення підприємницької
діяльності.

Згідно з ч. 7 ст. 47 Закону України «Про
державну реєстрацію юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців» (в редакції,
чинній на час виникнення спірних
правовідносин) державний реєстратор за
відсутності підстав для залишення
документів, які подані для внесення до
Єдиного державного реєстру запису про
рішення фізичної особи - підприємця
щодо припинення нею підприємницької
діяльності, без розгляду зобов'язаний
не пізніше наступного робочого дня з
дати надходження цих документів внести
до Єдиного державного реєстру запис
про рішення щодо припинення нею
підприємницької діяльності та в той же
день передати органам статистики,
державної податкової служби,
Пенсійного фонду України повідомлення
про внесення такого запису.

Частиною 9 статті 47 Закону України «Про
державну реєстрацію юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців» (в редакції,
чинній на час виникнення спірних
правовідносин) встановлено, що дія
проведення державної реєстрації
припинення підприємницької діяльності
фізичною особою - підприємцем за її
рішенням фізична особа - підприємець
або уповноважена нею особа не раніше
двох місяців з дати публікації
повідомлення у спеціалізованому
друкованому засобі масової інформації
подає державному реєстратору особисто
(надсилає рекомендованим листом з
описом вкладення) або через
уповноважену особу такі документи:
заповнену реєстраційну картку на
проведення державної реєстрації
припинення підприємницької діяльності
фізичною особою - підприємцем за її
рішенням; свідоцтво про державну
реєстрацію фізичної особи - підприємця
довідку відповідного органу державної
податкової служби про відсутність
заборгованості по податках, зборах
(обов'язкових платежах); довідку
відповідного органу Пенсійного фонду
України про відсутність
заборгованості; довідки відповідних
органів фондів соціального
страхування про відсутність
заборгованості або про те, що вона не
перебувала на обліку.

Згідно з ч. 15 ст. 47 Закону України «Про
державну реєстрацію юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців» (в редакції,
чинній на час виникнення спірних
правовідносин) за відсутності підстав
для залишення документів, які
передбачені частиною тринадцятою цієї
статті, без розгляду державний
реєстратор повинен внести до Єдиного
державного реєстру запис про
проведення державної реєстрації
припинення підприємницької діяльності
фізичної особи - підприємця.

Аналіз наведених норм свідчить про те,
що порядок державної реєстрації
припинення підприємницької діяльності
фізичної особи-підприємця за її
рішенням передбачає певну
послідовність дій як фізичної
особи-підприємця, що має намір
припинити підприємницьку діяльність,
так і державного реєстратора, а саме:
подання фізичною особою-підприємцем
документів, визначених частиною першою
статті 47 Закону України «Про державну
реєстрацію юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців», внесення державним
реєстратором запису про рішення щодо
припинення особою підприємницької
діяльності, надання фізичною
особою-підприємцем документів,
передбачених частиною дев'ятою статті
47 Закону, у тому числі, довідок про
відсутність заборгованості, внесення
державним реєстратором запису про
проведення державної реєстрації
припинення підприємницької діяльності
фізичної особи-підприємця.

Суд, звертає увагу на те, що відповідно
до ч. 15 ст. 47 Закону України «Про
державну реєстрацію юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців» (в редакції,
чинній на час виникнення спірних
правовідносин) дата внесення до
Єдиного державного реєстру запису про
проведення державної реєстрації
припинення підприємницької діяльності
фізичною особою - підприємцем є датою
державної реєстрації припинення
підприємницької діяльності фізичною
особою - підприємцем.

Листом Державного реєстратора
реєстраційної служби
Новодністровського міського
управління юстиції надно суду
інформацію про те, що ОСОБА_1 з приводу
припинення підприємницької діяльності
не звертався.

Як вбачається з витягу з Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців №103751 станом
на 25.06.2014 року ОСОБА_1 з 23.12.2002 року
зареєстрований як фізична
особа-підприємець, однак в даному
витязі відсутні відомості про дату та
номер запису про державну реєстрацію
припинення підприємницької діяльності
фізичною особою-підприємцем та
підстава для його винесення.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 71 КАС
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення. Суд вважає, що
Сокирянський міський центр зайнятості
довів суду правомірність стягнення
коштів.

Відповідно до вимог ст. 86 КАС України
суд оцінює докази, які є у справі, за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні.

На день розгляду справи заборгованість
відповідачем не погашена, а тому
підлягає стягненню .

Відповідно із вимогами ч.4 ст. 94 КАС
України судові витрати з відповідача
не стягуються.

На підставі викладеного
керуючись ст.ст. 11, 71, 76, 79, 86, 94, 158-163, 167
КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Адміністративний позов задовольнити
повністю.

2.Стягнути з ОСОБА_1 (АДРЕСА_1 на користь
Сокирянськогой районного центру
зайнятості незаконно отриману
допомогу по безробіттю в сумі 10443,42 грн.
(десять тисяч чотириста сорок три грн. 42
коп. ).

Постанова суду першої інстанції, якщо
інше не встановлено цим Кодексом,
набирає законної сили після закінчення
строку подання апеляційної скарги,
встановленого цим Кодексом, якщо таку
скаргу не було подано.

Відповідно до частини першої статті 185
КАС України сторони та інші особи, які
беруть участь у справі, а також особи,
які не брали участі у справі, якщо суд
вирішив питання про їхні права,
свободи, інтереси чи обов'язки, мають
право оскаржити в апеляційному порядку
постанови суду першої інстанції
повністю або частково, крім випадків,
встановлених КАС України.

Відповідно до статті 186 КАС України
Апеляційна скарга подається до
Вінницького апеляційного
адміністративного суду через
Чернівецький окружний
адміністративний суд. Копія
апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
суду апеляційної інстанції. Апеляційна
скарга на постанову суду першої
інстанції подається протягом десяти
днів з дня її проголошення. У разі
застосування судом частини третьої
статті 160 КАС України, а також прийняття
постанови у письмовому провадженні
апеляційна скарга подається протягом
десяти днів з дня отримання копії
постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 КАС
України, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Постанова у повному обсязі складена 09
липня 2014 року.

Суддя
А.П.Огородник