Справа № 752/17654/13-а (6а/752/34/14)
Суддя: Пилипенко О.Є.
Дата ухвалення: 2014-07-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
інстанції: Плахотнюк К.Г.
Суддя-доповідач: Пилипенко О.Є.
У Х В А Л А

Іменем України

08 липня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

головуючого судді -
Пилипенко О.Є.

суддів - Гром Л.М.
та Романчук О.М.,

при секретарі -
Грабовській Т.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Києві апеляційну скаргу
управління Пенсійного фонду України в
Голосіївському районі м. Києва на
постанову Голосіївського районного
суду м. Києва від 14 січня 2014 року у
справі за адміністративним позовом
ОСОБА_2 від імені та в інтересах ОСОБА_3
до Управління Пенсійного фонду України
в Голосіївському районі м. Києва про
спонукання відповідача вчинити дію
щодо відновлення нарахування і виплати
пенсії за віком, -

ВСТАНОВИЛА:

У жовтні 2013 року ОСОБА_2 від імені та в
інтересах ОСОБА_3 звернувся до
Голосіївського районного суду м. Києва
із адміністративним позовом до
Управління Пенсійного фонду України в
Голосіївському районі м. Києва про
спонукання відповідача вчинити дію
щодо відновлення нарахування і виплати
пенсії за віком, в якому просив
Управління Пенсійного фонду України в
Голосіївському районі м. Києва
починаючи з 4 березня 2013 року поновити
виплату пенсії ОСОБА_3, оскільки з
прийняттям рішення Конституційного
Суду України відпала така умова
припинення виплати пенсії, як
проживання пенсіонера за кордоном.

Постановою Голосіївського районного
суду м. Києва від 14 січня 2014 року
адміністративний позов задоволено
повністю.

Не погоджуючись із прийнятим судовим
рішенням відповідач подав апеляційну
скаргу, в якій просить скасувати
постанову Голосіївського районного
суду м. Києва від 14 січня 2014 року та
ухвалити нове рішення, яким у
задоволенні адміністративного позову
відмовити в повному обсязі. Свої вимоги
апелянт обґрунтовує тим, що судом
першої інстанції порушено норми
матеріального та процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи, доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає необхідним апеляційну скаргу
управління Пенсійного фонду України в
Голосіївському районі м. Києва -
залишити без задоволення, а постанову
Голосіївського районного суду м. Києва
від 14 січня 2014 року - без змін виходячи
із наступного.

Відповідно до ст. 159 КАС України судове
рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин у адміністративній
справі, підтверджених такими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

У відповідності до ст. 200 КАС України
суд апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Приймаючи рішення про задоволення
позовних вимог суд першої інстанції
виходив з того, що ОСОБА_3 має право на
призначення та виплату пенсії за віком,
відповідно до норм Закону України «Про
пенсійне забезпечення», як особа, що
постійно проживає за межами України - в
Федеративній Республіці Німеччина.

Колегія суддів погоджується із
наведеними висновками суду першої
інстанції, оскільки вони знайшли своє
підтвердження під час апеляційного
розгляду справи.

Як вбачається з матеріалів справи та
було встановлено в суді першої
інстанції, ОСОБА_3 є громадянкою
України і до 2001 року постійно проживала
на території України та отримувала
пенсію в Управлінні Пенсійного фонду
України в Голосіївському районі м.
Києва.

У 2001 році позивачка виїхала на постійне
місце проживання до Німеччини, у
зв'язку з чим останній було припинено
виплату пенсії.

04.03.2013 року ОСОБА_3 в письмовій формі
звернулась з заявою до Управління
Пенсійного фонду України в
Голосіївському районі м. Києва, в якій
просила відновити виплату їй пенсії за
віком.

Проте листом від 12.04.2013 року позивачці
було відмовлено у такій виплаті.

Вважаючи вказані дії Управління
Пенсійного фонду України в
Голосіївському районі м. Києва
протиправними, ОСОБА_3 звернулась до
суду.

Обговорюючи правомірність вимог
апеляційної скарги, колегія суддів
приходить до наступного.

Відповідно до ч.1 ст.46 Конституції
України громадяни мають право на
соціальний захист, що включає право на
забезпечення їх у разі повної,
часткової або тимчасової втрати
працездатності, втрати годувальника,
безробіття з незалежних від них
обставин, а також у старості та в інших
випадках, передбачених законом.

Передбачене Конституцією України
право громадян на соціальний захист
конкретизоване у Законі України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» від 09.07.2003 року № 1058-IV
(надалі - Закон № 1058-IV) та Законі України
«Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991
р. № 1788-XII (надалі - Закон № 1788-XII), якими
встановлено порядок нарахування та
виплати пенсії.

Відповідно до ст.1 Закону № 1788-XII
громадяни України мають право на
державне пенсійне забезпечення за
віком, по інвалідності, у зв'язку з
втратою годувальника та в інших
випадках, передбачених цим Законом.
Іноземні громадяни та особи без
громадянства, які проживають в Україні,
мають право на пенсію на рівні з
громадянами України на умовах,
передбачених законодавством або
міжнародними угодами.

Згідно п.1 ч.1 № 1058-IV право на отримання
пенсій та соціальних послуг із
солідарної системи мають: громадяни
України, які застраховані згідно із цим
Законом та досягли встановленого цим
Законом пенсійного віку чи визнані
інвалідами в установленому
законодавством порядку і мають
необхідний для призначення
відповідного виду пенсії страховий
стаж.

Статтею 44 Закону № 1058-IV встановлено, що
заява про призначення (перерахунок)
пенсії та необхідні документи
подаються до територіального органу
Пенсійного фонду або до уповноваженого
ним органу чи уповноваженій особі в
порядку, визначеному правлінням
Пенсійного фонду за погодженням із
спеціально уповноваженим центральним
органом виконавчої влади у сфері праці
та соціальної політики, особисто або
через представника, який діє на
підставі виданої йому довіреності,
посвідченої нотаріально.

Порядок подання та оформлення
документів для призначення пенсії
відповідно до Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» передбачений у постанові
Пенсійного фонду України від 25.11.2005
року №22-1, зареєстрованої в Мін'юсті
України від 27.12.2005 р. за №1566/11846.

Як встановлено вище, позивачка
зверталась до Управління Пенсійного
фонду України в Голосіївському районі
м. Києва з заявою про поновлення
виплати їй пенсії за віком на підставі
рішення Конституційного суду України
№25-рп/2009 від 10.04.2012 року.

З даного приводу, колегія суддів
зазначає наступне.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті
49 Закону № 1058-IV, виплата пенсії
припиняється на весь час проживання
пенсіонера за кордоном, якщо інше не
передбачено міжнародним договором
України, згода на обов'язковість якого
надана Верховною Радою України.

Міжнародних договорів між Україною та
Федеративною Республікою Німеччина
стосовно призначення та виплати пенсій
не укладалося.

Разом з тим, Рішенням Конституційного
Суду України від 07.10.2009 року по справі
№1-32/2009 визнано такими, що не
відповідають Конституції України,
положення пункту 2 частини 1 статті 49,
другого речення статті 51 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» від
9.07.2003 року № 1058-IV.

Відповідно до статті 152 частини 2
Конституції України закони, інші
правові акти або їх окремі положення,
що визнані неконституційними,
втрачають чинність з дня ухвалення
Конституційним Судом України рішення
про їх неконституційність.

З огляду на зазначене положення пункту
2 частини 1 статті 49 та другого речення
статті 51 Закону втрачають чинність з
7.10.2009 року, тобто, від дати прийняття
рішення Конституційним Судом України
№ 25-рп/2009.

Відповідно до частини 2 статті 49 Закону
поновлення виплати пенсії
здійснюється за рішенням
територіального органу Пенсійного
фонду протягом 10 днів після з'ясування
обставин та наявності умов для
відновлення її виплати.

Таким чином, колегія суддів приходить
до висновку, що проживаючи в
Федеративній Республіці Німеччина,
позивачка має такі ж самі
конституційні права як і інші
громадяни України, оскільки
Конституція України та пенсійне
законодавство України не допускають
обмеження права на соціальний захист,
зокрема, права на отримання пенсії за
ознакою місця проживання.

Аналогічна позиція викладена в
рішеннях Вищого адміністративного
суду України від 06.06.2013 року у справі
№К/9991/51100/12 та від 11.06.2013 року у справі №
К/9991/81240/12.

Судом першої інстанції позов
задоволено в межах строку, визначеного
ст.. 99 КАС України.

За таких обставин, колегія суддів
дійшла висновку, що судом першої
інстанції було вірно встановлено
фактичні обставини справи, надано
належну оцінку дослідженим доказам. В
зв'язку з цим колегія суддів вважає
необхідним апеляційну скаргу
управління Пенсійного фонду України в
Голосіївському районі м. Києва -
залишити без задоволення, а постанову
Голосіївського районного суду м. Києва
від 14 січня 2014 року - без змін.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212,
254, 255 КАС України, колегія суддів -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в
Голосіївському районі м. Києва -
залишити без задоволення.

Постанову Голосіївського районного
суду м. Києва від 14 січня 2014 року - без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів з дня її
складання в повному обсязі шляхом
подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий суддя
О.Є.Пилипенко

Судді
Л.М. Гром

О.М. Романчук

Дата виготовлення та підписання
повного тексту рішення - 08.07.2014 року.

Головуючий суддя
Пилипенко О.Є.

Судді:
Гром Л.М.

Романчук О.М