Справа № 813/2725/14
Суддя: Мричко Наталія Іванівна
Дата ухвалення: 2014-07-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Справа № 813/2725/14
Львівський окружний адміністративний
суд у складі:
Головуючого судді
за участю секретаря судового засідання
представника третьої особи ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом арбітражного керуючого ОСОБА_1
до Головного управління юстиції у
Львівській області за участю третіх
осіб, які не заявляють самостійних
вимог на предмет спору на стороні
відповідача ОСОБА_3, Товариства з
обмеженою відповідальністю «Ганна
Марія» про визнання протиправними та
скасування Акта перевірки та
Розпорядження № 15/2 від 23.12.2013 року, -
Арбітражний керуючий ОСОБА_1 звернувся
до Львівського окружного
адміністративного суду з позовом до
Головного управління юстиції у
Львівській області, в якому просить:
- визнати протиправним та скасувати акт
позапланової виїзної перевірки
діяльності арбітражного керуючого
ОСОБА_1 від 20.12.2013 року за №07-24/30
Головного управління юстиції у
- визнати протиправним та скасувати
розпорядження «Про усунення порушень»
Головного управління юстиції у
Львівській області від 23.12.2013 року за
№15/2 за результатами позапланової
невиїзної перевірки діяльності
арбітражного керуючого ОСОБА_1.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що під
час проведення позапланової виїзної
перевірки діяльності арбітражного
керуючого ОСОБА_1, за результатами якої
складено акт №07-24/30 від 20.12.2013 р.,
відповідач безпідставно дійшов
висновку про порушення позивачем вимог
Закону України «Про відновлення
платоспроможності боржника та
визнання його банкрутом». Позивач
зазначає, що розмір та порядок виплати
йому додаткової винагороди
арбітражного керуючого визначений в
Порядку (фонду) фінансування витрат
процедури санації ТзОВ «Ганна-Марія»,
затвердженому ухвалою Господарського
суду Львівської області у справі №33/93
від 26.05.2011 р. Відповідно до п.2.1
вказаного Порядку оплата послуг
арбітражного керуючого та виплата
додаткової винагороди здійснюються з
рахунку боржника за рахунок коштів
боржника від стягнення дебіторської
заборгованості або реалізації активів
ТзОВ «Ганна-Марія». Позивач зазначає,
що кошти, виплачені арбітражному
керуючому, надійшли на санаційний
рахунок ТзОВ «Ганна-Марія» з Державної
казначейської служби України на
виконання наказу Господарського суду
м.Києва від 03.11.2010 р. у справі №6/572-45/104, а
тому, висновок акта відповідача №07-24/30
від 20.12.2013 р. про виплату додаткової
винагороди арбітражного керуючого за
рахунок коштів боржника, а не
кредиторів, є безпідставним і
Крім того, позивач вказує на низку
порушень Порядку контролю за
діяльністю арбітражних керуючих
(розпорядників майна, керуючих
санацією, ліквідаторів), затвердженого
наказом Міністерства юстиції України
від 27.06.2013 р. №1284/5, допущених
відповідачем при здійсненні перевірки
діяльності арбітражного керуючого
ОСОБА_1, які полягають в не надісланні
позивачу повідомлення про проведення
перевірки з доданими до нього
документами та оскаржуваного
розпорядження, не врахуванні
заперечень арбітражного керуючого при
складанні акта перевірки, не
зазначенні а акті перевірки порушень,
щодо яких має бути винесене
розпорядження. З урахуванням
наведеного, позивач вважає акт №07-24/30
від 20.12.2013 р. та розпорядження №15/2 від
23.12.2013 року протиправними та такими, що
підлягають скасуванню.
Згідно з ухвалою суду від 14.04.2014 р. до
участі у справі залучено третю особу,
яка не заявляє самостійних вимог на
предмет спору на стороні відповідача,
товариство з обмеженою
відповідальністю «Ганна-Марія» (далі -
ТзОВ «Ганна-Марія»).
Згідно з ухвалою суду від 08.05.2014 р. до
участі у справі залучено третю особу,
яка не заявляє самостійних вимог на
предмет спору на стороні відповідача,
У відповідності до ухвали суду від
10.07.2014 р. провадження в
адміністративній справі за позовом
арбітражного керуючого ОСОБА_1 до
Головного управління юстиції у
Львівський області в частині позовних
вимог: «визнати протиправним та
скасувати Акт позапланової невиїзної
перевірки діяльності арбітражного
керуючого ОСОБА_1 від 20.12.2013 року за №
07-24/30 Головного управляння юстиції» -
Позивач у судовому засіданні позовні
вимоги підтримав з підстав, наведених у
позовній заяві. Просив суд позовні
вимоги підтримати в повному обсязі.
В судовому засіданні, яке відбулося
26.05.2014 року, представник відповідача
Ребрій Г.І. позовні вимоги не визнала,
подала до суду заперечення на позовну
заяву, згідно з якими просила суд
відмовити у задоволенні позовних
вимог. Свої заперечення обґрунтовує
тим, що згідно з постановою Львівського
апеляційного господарського суду від
10.10.2012р., залишеною без змін постановою
Вищого господарського суду України від
11.12.2012 р., встановлено численні
порушення законодавства керуючим
санацією ОСОБА_1 при здійсненні
розрахунків з кредиторами ТзОВ
«Ганна-Марія» без затвердження плану
санації. Відповідач стверджує, що
позивач безпідставно отримав за
рахунок коштів боржника додаткову
винагороду у розмірі 232 101, 79 грн., що
суперечить ч.ч. 10, 13, 15 ст. 3-1 Закону
України «Про відновлення
платоспроможності боржника та
визнання його банкрутом». Джерелом для
отримання такої винагороди можуть бути
кошти сформовані за рахунок
кредиторів, а не боржника.
В судові засідання, які відбулися
04.06.2014 року, 16.06.2014 року та 27.06.014 року
відповідач явку уповноваженого
представника не забезпечив, хоча
належним чином був повідомлений про
дату, час та місце розгляду справи.
Представник третьої особи, яка не
заявляє самостійних вимог на предмет
спору на стороні відповідача ОСОБА_3 -
ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні
вимоги не підтримав, подав до суду
письмові пояснення, в яких просить суд
відмовити у задоволенні позову.
Пояснення обґрунтовані тим, що без
затвердженого судом плану санації ТзОВ
«Ганна-Марія» керуючий санацією не мав
законних підстав проводити розрахунки
з кредиторами, вимоги яких включені до
реєстру, в тому числі й оплачувати
послуги арбітражного керуючого та
оплачувати інші витрати, пов'язані з
провадженням у справі про банкрутство.
Третя особа, яка не заявляє самостійних
вимог на предмет спору на стороні
відповідача, ТзОВ «Ганна-Марія» явку
уповноваженого представника в судове
засідання не забезпечила, хоча
належним чином повідомлялась про дату,
час і місце проведення судового
засідання. Клопотань про розгляд
справи без участі уповноваженого
представника третьої особи до суду не
Заслухавши пояснення позивача та
представника третьої особи, всебічно і
повно з'ясувавши всі фактичні
обставини справи, на яких ґрунтуються
позовні вимоги та заперечення сторін,
об'єктивно оцінивши докази, які мають
юридичне значення для вирішення спору,
суд дійшов висновку, що у задоволенні
адміністративного позову слід
відмовити в повному обсязі з наступних
Згідно з витягом з Єдиного державного
реєстру юридичних та фізичних осіб
підприємців від 15.04.2014 р. ТзОВ
«Ганна-Марія» з 28.03.2012 р. перебуває у
стані припинення за судовим рішенням
про банкрутство, ОСОБА_1 є головою
комісії з припинення чи ліквідатором
вказаного товариства.
Відповідно до ухвали Господарського
суду Львівської області від 26.06.2009р. за
заявою управління Пенсійного фонду
України в Пустомитівському районі
Львівської області порушено
провадження у справі про банкрутство
ТзОВ «Ганна-Марія», введено мораторій
на задоволення вимог кредиторів.
Ухвалою Господарського суду
Львівської області від 01.10.2009 р. у
справі №33/93 затверджено реєстр вимог
кредиторів ТзОВ «Ганна-Марія».
Згідно з ухвалою Господарського суду
Львівської області від 14.09.2010 р. у
справі №33/93 введено процедуру санації
ТзОВ «Ганна-Марія», керуючим санацією
призначено арбітражного керуючого
Відповідно до ухвали Господарського
суду Львівської області від 26.05.2011 р. у
справі №33/93 затверджено: 1) оплату
послуг арбітражного керуючого ОСОБА_1 в
розмірі 2 мінімальних заробітних плат
за кожен місяць здійснення ним своїх
повноважень, починаючи з 09.07.2009 р.; 2)
додаткову винагороду арбітражному
керуючому ОСОБА_1 в розмірі 10 відсотків
від суми задоволених кредиторських
вимог; 3) Порядок (фонд) фінансування
витрат процедури санації ТзОВ
«Ганна-Марія», формування та порядок
використання коштів якого визначено
рішенням комітету кредиторів (протокол
засідання комітету кредиторів №06/11 від
24.05.2011 р.).

Ухвалою Господарського суду
Львівської області від 20.03.2012 р.
затверджено звіт керуючого санацією
ТзОВ «Ганна-Марія» ОСОБА_1 про виконану
роботу та звіт про оплату послуг,
відшкодування витрат арбітражного
керуючого. Крім того, ТзОВ
«Ганна-Марія» визнано банкрутом та
відкрито ліквідаційну процедуру,
ліквідатором призначено арбітражного
керуючого ОСОБА_1

Вказана ухвала Господарського суду
Львівської області від 20.03.2012 р.
скасована постановою Львівського
апеляційного господарського суду від
10.10.2012 р., якою відмовлено комітету
кредиторів ТзОВ «Ганна-Марія» в
припиненні процедури санації
товариства та визнання боржника
банкрутом.

Постановою Вищого господарського суду
України від 11.12.2012 р. у справі № 33/93
постанову Львівського апеляційного
господарського суду від 10.10.2012 р
змінено, доповнено резолютивну частину
постанови абзацом № 5 : "Справу № 33/93
направити для розгляду до
господарського суду Львівської
області на стадію санації", в іншій
частині постанову Львівського
апеляційного господарського суду від
10.10.2012 р. у справі № 33/93 залишено без
змін.

На підставі скарги засновника ТзОВ
«Ганна-Марія» ОСОБА_3 та доручення
Міністерства юстиції України від 15.11.2013
р. №7734-0-33-13/13.2 проведено позапланову
невиїзну перевірку діяльності
арбітражного керуючого ОСОБА_1 під час
виконання ним повноважень керуючого
санацією ТзОВ «Ганна-Марія». За
результатами перевірки складено акт
від 20.12.2013 р. №07-24/30 (далі - Акт
перевірки).

Перевіркою встановлено порушення
арбітражним керуючим ОСОБА_1:

- абз. 4 ч. 6 ст. 17, абз. 1 ч. 1 ст. 18
Закону України «Про відновлення
платоспроможності боржника та
визнання його банкрутом», зокрема щодо
розробки і подання на схвалення
комітету кредиторів (протягом 3 місяців
з дня внесення ухвали про санацію
боржника та/або призначення керуючого
санацією) плану санації боржника;

- ч. 2 ст. 21 Закону України «Про
відновлення платоспроможності
боржника та визнання його банкрутом»;

- ч. 10, 13 ст. 3-1 Закону України «Про
відновлення платоспроможності
боржника та визнання його банкрутом»;

- ухвали Господарського суду
Львівської області від 01.10.2009 р. №33/93 та
ст. 31 Закону України «Про відновлення
платоспроможності боржника та
визнання його банкрутом»;

- ст. 124 Конституції України та
ухвали Господарського суду Львівської
області від 26.06.2009 р. №33/93, якою введено
мораторій на задоволення вимог
кредиторів.

На підставі Акта перевірки Головним
управлінням юстиції у Львівській
області винесено розпорядження «Про
усунення порушень» від 23.12.2013 р. №15/2,
яким зобов'язано арбітражного
керуючого ОСОБА_1 у термін до 29.04.2014 р.
усунути порушення ч. 10, 13 ст. 3-1 Закону
України «Про відновлення
платоспроможності боржника та
визнання його банкрутом», шляхом
повернення отриманих в порушення
вказаних вимог закону коштів ТзОВ
«Ганна-Марія».

Не погоджуючись з вказаним
розпорядженням позивач звернувся до
суду з вимогою про визнання
протиправним та скасування
розпорядження Головного управління
юстиції у Львівській області «Про
усунення порушень» від 23.12.2013 р. №15/2.

При вирішенні спору по суті суд виходив
з такого.

Щодо доводів позивача про
безпідставність винесення
відповідачем розпорядження «Про
усунення порушень» від 23.12.2013 р. №15/2,
суд встановив таке.

Порядок оплати послуг арбітражного
керуючого закріплений в Законі України
«Про відновлення платоспроможності
боржника та визнання його банкрутом».

Відповідно до ч. 10 ст. 3-1 вказаного
Закону (в редакції, чинній на момент
виникнення спірних правовідносин)
оплата послуг, відшкодування витрат
арбітражного керуючого (розпорядника
майна, керуючого санацією, ліквідатора)
у зв'язку з виконанням ним своїх
обов'язків здійснюються в порядку,
встановленому вказаним Законом, за
рахунок коштів, одержаних від продажу
майна боржника, або за рахунок коштів
кредиторів чи коштів, одержаних у
результаті виробничої діяльності
боржника.

Оплата послуг арбітражного керуючого
(розпорядника майна, керуючого
санацією, ліквідатора) за період від
дня винесення господарським судом
ухвали про порушення провадження у
справі про банкрутство і до дня першого
засідання комітету кредиторів, на
якому встановлюється розмір оплати
послуг та відшкодування витрат
арбітражного керуючого, здійснюється
кредитором або боржником, за заявою
якого порушено справу, у максимальному
розмірі, визначеному цією статтею.

Частиною 11 ст. 3-1 Закону України «Про
відновлення платоспроможності
боржника та визнання його банкрутом»
передбачено, що кредитори можуть
створювати фонд для оплати послуг,
відшкодування витрат та виплати
додаткової винагороди арбітражному
керуючому (розпоряднику майна,
керуючому санацією, ліквідатору).
Формування фонду та порядок
використання його коштів визначаються
рішенням комітету кредиторів та
затверджуються ухвалою господарського
суду.

Згідно з ч. 12, 13 ст. 3-1 Закону України
«Про відновлення платоспроможності
боржника та визнання його банкрутом»
оплата послуг арбітражного керуючого
(розпорядника майна, керуючого
санацією, ліквідатора) за кожен місяць
здійснення ним своїх повноважень
встановлюється та виплачується в
розмірі, встановленому комітетом
кредиторів і затвердженому
господарським судом, якщо інше не
встановлено цим Законом, але не менше
двох мінімальних заробітних плат та не
більше середньомісячної заробітної
плати керівника боржника за останні
дванадцять місяців його роботи перед
порушенням провадження у справі про
банкрутство.

Кредитори мають право встановлювати і
виплачувати арбітражному керуючому за
результатами його діяльності
додаткову винагороду, розмір якої
затверджується господарським судом.

Відповідно до ч. 14 ст. 3-1 вказаного
Закону звіт про оплату послуг,
відшкодування витрат арбітражного
керуючого затверджується рішенням
комітету кредиторів та ухвалою
господарського суду. Ухвала може бути
оскаржена у встановленому порядку.

В Акті позапланової невиїзної
перевірки діяльності арбітражного
керуючого ОСОБА_1 під час виконання ним
повноважень керуючого санацією ТзОВ
«Ганна-Марія» від 20.12.2013 р. №07-24/30
встановлено, зокрема порушення
арбітражним керуючим ОСОБА_1 ч. 10, 13 ст.3-1
Закону України «Про відновлення
платоспроможності боржника та
визнання його банкрутом».

Згідно з ст.1 Закону України «Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом»
санація - це система заходів, що
здійснюються під час провадження у
справі про банкрутство з метою
запобігання визнання боржника
банкрутом та його ліквідації,
спрямована на оздоровлення
фінансово-господарського становища
боржника, а також задоволення в повному
обсязі або частково вимог кредиторів
шляхом кредитування, реструктуризації
підприємства, боргів і капіталу та (або)
зміну організаційно-правової та
виробничої структури боржника.

Санація боржника реалізується за
допомогою плану санації. Здійснення
санаційних заходів можливе лише після
затвердження господарським судом
плану санації, про що виноситься
відповідна ухвала.

Ухвалою від 14 вересня 2010 року
Господарський суд Львівської області
розглянув клопотання комітету
кредиторів й увів судову процедуру
санації ТзОВ «Ганна -Марія», керуючим
санацією призначив арбітражного
керуючого ОСОБА_1, якого зобов'язав до 10
грудня 2010 року подати суду схвалений
комітетом кредиторів план санації
боржника.

Відповідно до ст. 18 Закону України «Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом»
протягом трьох місяців з дня винесення
ухвали про санацію боржника керуючий
санацією зобов'язаний подати комітету
кредиторів для схвалення план санації
боржника, який повинен містити заходи
щодо відновлення платоспроможності
боржника, строк та черговість виплати
боржником або інвестором боргу
кредиторам та умови відповідальності
інвестора за невиконання взятих згідно
з планом санації зобов'язань. План
санації повинен передбачати строк
відновлення платоспроможності
боржника. Платоспроможність
вважається відновленою за відсутності
ознак банкрутства, визначених цим
Законом.

Статтею 3-1 Закону України «Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом»
передбачено обов'язок арбітражного
керуючого при реалізації своїх прав та
обов'язків діяти сумлінно та розумно з
урахуванням інтересів боржника та його
кредиторів.

Згідно з ч. 12 ст. 21 Закону України «Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом»
розрахунки з кредиторами, вимоги яких
включені до реєстру, проводяться
керуючим санацією починаючи з дати,
зазначеної у затвердженому
господарським судом плані санації, в
порядку черговості, установленому
статтею 31 вказаного Закону.

Господарський суд Львівської області
не затверджував плану санації боржника
ТзОВ «Ганна-Марія», а відтак, керуючий
санацією Сольський С.В. не мав законних
підстав проводити розрахунки з
кредиторами, вимоги яких включені до
реєстру, в тому числі й оплачувати
послуги арбітражного керуючого та
оплачувати інші витрати, пов'язані з
провадженням у справі про банкрутство.

Вказана обставина встановлена у
постанові Господарського суду
Львівської області від 10.10.2012 р. у
справі №33/93, залишеній без змін
постановою Вищого господарського суду
України від 11.12.2012 р., а тому відповідно
до ч.1 ст.72 Кодексу адміністративного
судочинства України (далі - КАС України)
не підлягає доказуванню при розгляді
цієї справи.

З огляду на наведене, суд вважає, що
арбітражний керуючий Сольський С.В.
протиправно провів розрахунки з
кредиторами, вимоги яких включені до
реєстру, в тому числі й оплатив послуги
арбітражного керуючого та виплатив
додаткову винагороду арбітражному
керуючому у розмірі додаткову
винагороду у розмірі 232 101, 79 грн., без
затвердженого плану санації ТзОВ
«Ганна-Марія».

Таким чином, відповідач правомірно
дійшов висновку про порушення
арбітражним керуючим ОСОБА_1 вимог ч. 10,
13 ст.3-1 Закону України «Про відновлення
платоспроможності боржника та
визнання його банкрутом» при виконанні
обов'язків керуючого санацією ТзОВ
«Ганна-Марія».

Щодо доводів позивача про порушення
відповідачем порядку проведення
перевірки арбітражного керуючого та
оформлення результатів її проведення,
суд встановив таке.

Порядок контролю за діяльністю
арбітражних керуючих (розпорядників
майна, керуючих санацією, ліквідаторів)
затверджений наказом Міністерства
юстиції України від 27.06.2013 р. № 1284/5 (далі
- Порядок).

Відповідно до п. 1.2. вказаного Порядку
його дія поширюється на всіх фізичних
осіб, які отримали в установленому
порядку свідоцтво про право на
здійснення діяльності арбітражних
керуючих (розпорядників майна,
керуючих санацією, ліквідаторів).

Пунктом 2.7 Порядку передбачено, що
орган контролю проводить перевірки за
умови письмового повідомлення
арбітражного керуючого про проведення
перевірки, яке повинно бути надіслано
органом контролю не пізніше ніж за
десять календарних днів до дня початку
планової перевірки та не пізніше ніж за
п'ять днів до дня початку позапланової
перевірки, з урахуванням особливостей,
визначених у вказаному Порядку.

З пояснень позивача випливає, що 28.11.2013
р. на електронну адресу арбітражного
керуючого ОСОБА_1 надійшла копія
повідомлення про проведення
позапланової невиїзної перевірки
арбітражного керуючого в період з
05.12.2013 р. по 09.12.2013 р.

Позивач стверджує, що 04.12.2013 р. на його
електронну адресу надійшло
повідомлення про перенесення
проведення позапланової невиїзної
перевірки арбітражного керуючого на
період з 09.12.2013 р. по 11.12.2013 р.

Таким чином, суд встановив, що
відповідач повідомив позивача про
проведення позапланової невиїзної
перевірки арбітражного керуючого у
строк, передбачений п.2.7 Порядку.

Згідно з п.2.15 Порядку повідомлення про
проведення позапланової перевірки
надсилається разом з копією документа
(заяви, скарги), який став підставою для
проведення позапланової перевірки.
Повідомлення про проведення
позапланової невиїзної перевірки
надсилається разом із запитом, у якому
визначаються питання, які будуть
перевірені в межах предмета перевірки,
а також перелік документів, які
арбітражний керуючий зобов'язаний
надати комісії для перевірки, та термін
надання цих документів.

Суд встановив, що на електронну адресу
позивача надійшла копія повідомлення
про перенесення проведення
позапланової виїзної перевірки від
03.12.2013 р. №07-24/2449 та копія скарги ОСОБА_3,
тобто документа, який став підставою
для проведення позапланової перевірки.

Зі змісту повідомлення про перенесення
проведення позапланової виїзної
перевірки від 03.12.2013 р. №07-24/2449 випливає,
що відповідач зазначив перелік питань,
які розглядатимуться під час перевірки
в тексті самого повідомлення.

Суд встановив, що у відповідь на запит
Головного управління юстиції у
Львівській області від 12.09.2012 р. №501/06-13/1
позивач надавав відповідачу копії
таких документів: акта
приймання-передачі від 30.12.2010р., довідки
Шевченківського РВ ГУМНС України у
Львівській області віл 02.06.2009 р., акта
перевірки знаходження (відсутності)
ТзОВ «Ганна-Марія» від 25.03.2011 р.,
звернення у Департамент ДВС від 04.05.2011
р., 14.06.2011р., 21.07.2011р., відповіді
Департаменту ДВС України від 31.05.2011р.,
звітів арбітражного керуючого 10.12.2010р.,
24.04.2010р., 25.05.2011р., 17.06.2011р., 19.07.2011р.,
05.10.2011р., протоколів засідання комітету
ТзОВ «Ганна-Марія» №01/11-11/11. З огляду на
наявність у відповідача документів,
одержаних від позивача у відповідь на
запит від 12.09.2012 р. №501/06-13/1, відповідач
додатково не зазначав в тексті
повідомлення переліку документів, які
арбітражний керуючий зобов'язаний
надати комісії для перевірки.

Суд не бере до уваги доводи позивача
про недодержання відповідачем форми
надіслання повідомлення про
проведення перевірки, оскільки п.2.15.1
Порядку передбачена можливість
надсилання повідомлення про
проведення перевірки, зокрема
електронною поштою за реквізитами, які
подаються арбітражним керуючим у
документах обов'язкової звітності.

Таким чином, суд вважає, що відповідач
надіслав позивачу повідомлення про
проведення позапланової перевірки
відповідно до положень Порядку.

Згідно з п.5.1 Порядку в останній день
перевірки орган контролю складає та
підписує Довідку у двох примірниках.
Один примірник Довідки надається
арбітражному керуючому, який
перевірявся, другий зберігається в
органі державного контролю.

Відповідно до п.6.1 Порядку арбітражний
керуючий має право протягом п'яти
робочих днів після складення Довідки
надати в письмовій формі свої
пояснення, зауваження, заперечення до
неї разом з необхідними документами
або усунути виявлені під час перевірки
порушення та надати інформацію про це
комісії.

Суд встановив, що в останній день
перевірки, а саме 11.12.2013 р. відповідач
склав довідку про результати
позапланової невиїзної перевірки
діяльності арбітражного керуючого від
11.12.2013 р. №07-26 (далі - Довідка).

Згідно з п. 5.4.3 Порядку у резолютивній
частині Довідки комісією вказана дата,
до якої приймаються пояснення,
зауваження, заперечення до Довідки або
інформація про усунення порушень,
зазначених у Довідці, а саме вказано, що
такі приймаються до 18.12.2013 р.

Зі змісту Довідки вбачається, що
позивач ознайомився з нею 18.12.2013 р. та
зазначив, що надасть заперечення
протягом 5-ти робочих днів відповідно
до вимог Порядку. Проте, суд бере до
уваги, що згідно з п.6.1 Порядку строк
подання заперечень на довідку
обчислюється з моменту її складення, а
не з моменту ознайомлення арбітражного
керуючого зі змістом вказаного
документу.

Відповідно до п. 6.3 Порядку орган
контролю зобов'язаний протягом двох
робочих днів після завершення строку
на надання арбітражним керуючим
заперечень щодо Довідки опрацювати
надані арбітражним керуючим пояснення,
зауваження, заперечення і документи та
скласти акт перевірки.

З огляду на наведене, суд вважає, щ
відповідач правомірно склав 20.12.2013 р.
Акт перевірки в строк, визначений п.6.3.
Порядку та з додержанням п.6.1 Порядку.

Згідно з п.6.4.3 Порядку у резолютивній
частині акта перевірки комісією з
урахуванням Довідки та пояснень,
зауважень, заперечень і документів,
наданих арбітражним керуючим, або
усунених порушень робиться висновок
щодо наявності (відсутності) порушень
законодавства з питань банкрутства в
діяльності арбітражного керуючого.

У разі виявлення за результатами
перевірки порушень у резолютивній
частині акта перевірки зазначаються
всі порушення з посиланням на
конкретні структурні одиниці
нормативно-правових актів. Довільне
викладення або трактування вимог
нормативно-правових актів не
допускається. Порушення, усунені
арбітражним керуючим до моменту
складання акта перевірки, вважаються
такими, що не вчинені, та в резолютивній
частині акта перевірки не вказуються.

У резолютивній частині акта перевірки
окремо зазначаються порушення, щодо
яких органом контролю буде винесено
розпорядження про усунення порушень,
та порушення, щодо яких буде винесено
припис про недопущення повторних
порушень.

Суд встановив, що в резолютивній
частині Акта перевірки від 20.12.2013 р. не
зазначені порушення, щодо яких органом
контролю буде винесено розпорядження
про усунення порушень. Проте, суд
вважає, що вказане порушення не може
розцінюватися як самостійна підстава
для скасування розпорядження «Про
усунення порушень» від 23.12.2013р. №15/2.

Згідно з п.2.12 Порядку повторна
перевірка з питань, що вже були
предметом перевірки, не допускається,
крім випадків, передбачених вказаним
Порядком.

Суд враховує, що Головним управлінням
юстиції у Львівській області
неодноразово розглядались скарги
ОСОБА_3 на дії арбітражного керуючого
Сольського С.В., що підтверджується,
зокрема листом відповідача від 12.09.2012р.
№501/06-13/1. Проте, перевірка діяльності
арбітражного керуючого Сольстького
С.В. з питань виконання повноважень
керуючого санацією ТзОВ «Ганна-Марія»
відповідно до положень Порядку вперше
проведена лише в період з 09.12.2013 р. по
11.12.2013 р.

Відповідно до п. 6.7.2 Порядку припис або
розпорядження виноситься органом
контролю на підставі акта перевірки не
пізніше, ніж на третій робочий день з
дня підписання акта перевірки та
надається арбітражному керуючому
особисто або надсилається йому
рекомендованим листом та електронною
поштою.

З пояснень позивача вбачається, що
оскаржуване розпорядження «Про
усунення порушень» від 23.12.2013 р. №15/2
вручене йому лише 19.03.2014 р., тобто з
порушенням строків, встановлених п.6.7.2
Порядку. Докази протилежного у
матеріалах справи відсутні та
відповідачем у судове засідання не
надані.

Таким чином, суд встановив порушення
відповідачем строків надсилання
позивачу розпорядження «Про усунення
порушень» від 23.12.2013 р. №15/2. Суд
зазначає, що вказане порушення може
слугувати підставою для звернення
позивача до відповідача відповідно до
п.6.8. Порядку з вимогою про продовження
строку виконання розпорядження, проте,
не може бути підставою для його
скасування.

Підсумовуючи наведене, суд дійшов
висновку про відсутність у діях
відповідача під час проведення
позапланової невиїзної перевірки
арбітражного керуючого ОСОБА_1 у період
з 09.12.2013р. по 11.12.2013 р. порушень, які б
могли слугувати підставою для
скасування розпорядження «Про
усунення порушень» від 23.12.2013 р. №15/2.

З урахуванням встановлених обставин
суд вважає, що розпорядження Головного
управління юстиції у Львівській
області «Про усунення порушень» №15/2
від 23.12.2013року, винесене за
результатами позапланової невиїзної
перевірки діяльності арбітражного
керуючого ОСОБА_1, є правомірним та
скасуванню не підлягає.

Стаття 19 Конституції України
встановлює, що органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Положення ст. 9 КАС України передбачає,
що суди при вирішенні справи керуються
принципом законності, відповідно до
якого органи державної влади, органи
місцевого самоврядування, їхні
посадові і службові особи зобов'язані
діяти лише на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України, в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дій чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Таким чином, виходячи з заявлених
позовних вимог, системного аналізу
положень чинного законодавства
України та матеріалів справи, суд
дійшов висновку, що позовні вимоги є
необґрунтованими та задоволенню не
підлягають.

Відповідно до вимог ст. 94 КАС України
судові витрати підлягають стягненню з
позивача.

Керуючись ст.ст. 2, 3, 11, 50, 70, 71, 72, 86, 94, 98,
159-163 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

у задоволенні позовних вимог відмовити
повністю.

Судові витрати покласти на позивача.

Апеляційна скарга подається до
адміністративного суду апеляційної
інстанції через суд першої інстанції,
який ухвалив оскаржуване судове
рішення. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення, а в
разі складення постанови у повному
обсязі у відповідності до ч. 3 ст. 160
цього Кодексу, апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

У разі подання апеляційної скарги
судове рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішення за
наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови суду
виготовлений 15.07.2014 року.

Суддя
Мричко Н.І.