Справа № 826/3276/14
Суддя: Земляна Г.В.
Дата ухвалення: 2014-07-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: № 826/3276/14
інстанції: Келеберда В.І.
Суддя-доповідач: Земляна Г.В.
У Х В А Л А

Іменем України

03 липня 2014 року
м. Київ

колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

головуючого -
судді Земляної Г.В.

суддів
Горбань Н.І., Межевича М.В.

за участю
секретаря Рижкової Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Києві
апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову
Окружного адміністративного суду
міста Києва від 14 квітня 2014 року у
справі за адміністративним позовом
ОСОБА_2 до Реєстраційної служби
Головного управління юстиції у м.Києві,
державного реєстратора прав на
нерухоме майно Реєстраційної служби
Головного управління юстиції у м.Києві
Іченської М.С. про визнання рішення
протиправним, зобов'язання вчинити
дії,

В С Т А Н О В И Л А :

Позивач, ОСОБА_2, звернулася до суду з
позовом до Реєстраційної служби
Головного управління юстиції в м.
Києві, державного реєстратора прав на
нерухоме майно Реєстраційної служби
Головного управління юстиції в м. Києві
Іченської М.С. про визнання
протиправним та скасування рішення про
відмову у державній реєстрації прав та
їх обтяжень від 19.11.2013 №8072080,
зобов'язання скасувати державну
реєстрацію права власності ОСОБА_4 на 1/2
частину квартири АДРЕСА_4, 1/2 частину
квартири АДРЕСА_1 та квартиру АДРЕСА_2,
зобов'язання зареєструвати за
позивачкою право власності на вказані
вище квартири.

Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
14 квітня 2014 року в задоволенні позову
відмовлено в повному обсязі.

Не погоджуючись з прийнятою постановою
ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій
просить скасувати постанову суду
першої інстанції та ухвалити нове
рішення, яким задовольнити позовні
вимоги в повному обсязі. В своїй
апеляційній скарзі апелянт
посилається на незаконність,
необґрунтованість та необ'єктивність
рішення суду, неповне з'ясування всіх
обставин, що мають значення для
вирішення справи, порушення судом норм
процесуального права, що є підставою
для скасування судового рішення

Заслухавши суддю-доповідача, осіб, що
з'явились в судове засідання,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню, а постанова суду
залишенню без змін, з наступних
підстав.

Згідно зі п.1 ч.1 ст. 198, ст.200 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд апеляційної інстанції
залишає апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову суду - без
змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Відповідно до ч. 1 статі 9 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд при вирішенні справи
керується принципом законності,
відповідно до якого органи державної
влади, органи місцевого
самоврядування, їхні посадові і
службові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Суд першої інстанції всебічно, повно та
об'єктивно розглянув справу, правильно
встановив обставини справи, наданим
доказам дав правильну правову оцінку і
прийшов до обґрунтованого висновку про
відмову в задоволенні позовних вимог.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом першої інстанції,
31.10.2013 року ОСОБА_2 подано до
Реєстраційної служби Головного
управління юстиції в м. Києві заяву про
державну реєстрацію права власності на
квартиру АДРЕСА_2. До заяви додані
наступні документи:

1. рішення Святошинського районного
суду м. Києва від 07.08.2008 року по справі
№2-2871/08, яким за ОСОБА_4 визнано право
власності на 1/2 частину квартири
АДРЕСА_4, 1/2 частину квартири АДРЕСА_1.
Також, вказаним рішенням визнано за
ОСОБА_4 право власності на квартиру
АДРЕСА_2

2. рішення Святошинського районного
суду м. Києва від 18.07.2011 року по справі
№2в-2/2011, яким частково поновлено
втрачене судове провадження по справі
№2-2871/08 за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2,
ОСОБА_5 про розподіл майна подружжя.

3. рішення Апеляційного суду м. Києва
від 09.11.2011 року по справі №2-12707/2011, яким
скасовано рішення Святошинського
районного суду м. Києва від 07.08.2008 по
справі №2-2871/08, в задоволенні позовних
вимог ОСОБА_4 до ОСОБА_2, ОСОБА_5 про
розподіл майна подружжя.

За результатом розгляду поданих
позивачкою документів, державним
реєстратором Реєстраційної служби
Головного управління юстиції в м. Києві
прийнято рішення від 19.11.2013 року №8072080
про відмову у державній реєстрації
прав та їх обтяжень, яким позивачці
відмовлено у державній реєстрації
права власності на вказану квартиру,
оскільки заяву про державну реєстрацію
прав подано після державної реєстрації
обтяжень встановлених щодо цього
майна. Підставою для відмови стало
наявність арешту на квартиру АДРЕСА_4,
квартиру АДРЕСА_1, квартиру АДРЕСА_2,
який накладено ухвалою Святошинського
районного суду м. Києва від 25.08.2010 року.
Ухвала набула законної сили.

Суд першої інстанції відмовляючи в
задоволенні позовних вимог прийшов до
висновку, що відповідач діяв у
відповідності до діючого
законодавства України.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції,
оскільки вони знайшли своє
підтвердження під час апеляційного
розгляду справи виходячи з наступного.

Умови та порядок здійснення реєстрації
прав на нерухоме майно встановлені
Законом України "Про державну
реєстрацію речових прав на майно та їх
обмежень" від 01.07.2004 №IV та Постановою
Кабінету міністрів України від 22.06.2011 №
703 "Про затвердження Порядку державної
реєстрації прав на нерухоме майно та їх
обтяжень і Порядку надання інформації
з Державного реєстру речових прав на
нерухоме майно" чинного на час
виникнення спірних правовідносин
(надалі по тексту Порядок).

Пунктом 2 Порядку передбачено, що
Державну реєстрацію прав шляхом
внесення записів до Державного реєстру
речових прав на нерухоме майно (далі -
Державний реєстр прав) проводять орган
державної реєстрації прав та нотаріус
як спеціальний суб'єкт, на якого
покладаються функції державного
реєстратора прав на нерухоме майно
(далі - нотаріус).

Орган державної реєстрації прав
проводить: державну реєстрацію права
власності та інших речових прав на
нерухоме майно за місцем розташування
такого майна; державну реєстрацію
обтяжень речових прав на нерухоме
майно незалежно від місця розташування
такого майна; облік безхазяйного
нерухомого майна.

У відповідності до ст. 4 Закону України
"Про державну реєстрацію речових прав
на нерухоме майно та їх обмежень",
обов'язковій державній реєстрації
підлягають речові права та обтяження
на нерухоме майно, розміщене на
території України, що належить
фізичним та юридичним особам, державі в
особі органів, уповноважених управляти
державним майном, іноземцям та особам
без громадянства, іноземним юридичним
особам, міжнародним організаціям,
іноземним державам, а також
територіальним громадам в особі
органів місцевого самоврядування.

Підставою для проведення державної
реєстрації прав, згідно із ст. 19 Закону
№ 1952-IV, є Державна реєстрація прав
проводиться на підставі, зокрема,
рішень судів, що набрали законної сили.

Державна реєстрація обтяжень
здійснюється на підставі: 1)
встановленої законом заборони
користування та/або розпорядження
нерухомим майном; 2) рішень судів, що
набрали законної сили; 3) постанови
органів досудового слідства,
державного виконавця про накладення
арешту на нерухоме майно; 4) накладення
заборони на відчуження нерухомого
майна нотаріусом; 5) рішення органу
місцевого самоврядування про
віднесення об'єктів нерухомого майна
до застарілого житлового фонду; 6) інших
актів відповідних державних органів та
посадових осіб згідно із законом; 7)
договорів, укладених у порядку,
встановленому законом.

Відповідно до вимог пункту 7 Порядку,
для проведення державної реєстрації
прав заявник подає органові державної
реєстрації прав, нотаріусові заяву про
державну реєстрацію, форму та вимоги до
заповнення якої встановлює Мін'юст.

Згідно п. 10 Порядку, заявник разом із
заявою про державну реєстрацію подає
органові державної реєстрації прав,
нотаріусові необхідні для такої
реєстрації документи, визначені цим
Порядком, їх копії, документ, що
підтверджує внесення плати за надання
витягу з Державного реєстру прав, та
документ про сплату державного мита.

Згідно п. 16 Порядку, за результатами
розгляду заяви про державну реєстрацію
та документів, необхідних для її
проведення, державний реєстратор
приймає рішення про державну
реєстрацію прав та їх обтяжень або
рішення про відмову в такій реєстрації.

Відповідно до п. 23 Порядку, Державний
реєстратор приймає рішення про відмову
в державній реєстрації прав та їх
обтяжень виключно за наявності підстав
для відмови в державній реєстрації
прав, що визначені у Законі України "Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень".

У відповідності до п.5 ст. 24 Закону
України "Про державну реєстрацію
речових прав на нерухоме майно та їх
обмежень" у державній реєстрації права
може бути відмовлено в разі, якщо заяву
про державну реєстрацію прав,
пов'язаних з відчуженням нерухомого
майна, подано після державної
реєстрації обтяжень, встановлених щодо
цього майна, крім випадків,
встановлених частиною дев'ятою статті
15 цього Закону.

Так, судом першої інстанції
встановлено та позивачем не
заперечується ні в суді першої, ні в
суді апеляційної інстанцій, що ухвалою
Святошинського районного суду м. Києва
від 25.08.2010 по справі №2в-5/10 накладено
арешт на квартиру АДРЕСА_4, квартиру
АДРЕСА_1, квартиру АДРЕСА_2. Ухвала
набула законної сили.

Позивач в судовому засіданні в суді
апеляційної інстанції підтвердила ту
обставину, що арешт накладений
вказаною вище ухвалою Святошинського
районного суду м. Києва не скасований.

Крім того, позивач не було подано під
час реєстрації документи на скасування
арешту на спірне майно.

З огляду на викладене, суд першої
інстанції прийшов до правомірного
висновку, що позивачем подано заяву про
державну реєстрацію прав після
державної реєстрації обтяжень,
встановлених щодо спірних квартир,
отже оскаржуване рішення є
обґрунтованим прийнято відповідно до
вимог Закону України "Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обмежень" з дотриманням
Порядку, що є підставою для відмови у
задоволенні позовних вимог.

Посилання позивача на ту обставину, що
арешт на нерухоме майно накладено за її
особистою заявою та в її інтересах, не
може бути прийнята судом до уваги, так
як відповідно до діючого законодавства
підставою для відмови в державній
реєстрації прав на нерухому майно є
наявність арешту на вказане майно,
незалежно від того, ким вказаний арешт
накладено та у чиїх інтересах.

Щодо вимоги про зобов'язання
скасувати державну реєстрацію права
власності ОСОБА_4 на 1/2 частину квартири
АДРЕСА_4, 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 та
квартиру АДРЕСА_2, зобов'язання
зареєструвати за позивачкою право
власності на спірні квартири судом
першої інстанції обґрунтовано
відмовлено в цій частині оскільки,
вказані вимоги є похідними від
попередніх позовних вимог.

За таких обставин, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції про необґрунтованість та
безпідставність позовних вимог, а
відтак, відсутність підстав для їх
задоволення.

Згідно ст. 19 Конституції України,
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі і в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
Законами України.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України, у
справах щодо оскарження дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень суд перевіряє чи вчинені
вони на підставі, у межах повноважень
та у спосіб, визначений Конституцією і
законами України.

З огляду на вищезазначене, суд першої
інстанції прийшов до обґрунтованого
висновку, що позовні вимоги не
підлягають задоволенню.

При цьому апеляційна скарга не містить
інших посилання на обставини,
передбачені статтями 202 - 204 Кодексу
адміністративного судочинства
України, за яких рішення суду підлягає
скасуванню.

Доводи, викладені заявником в
апеляційній скарзі були предметом
дослідження суду першої інстанції і не
знайшли свого належного підтвердження.

Вказані в апеляційній скарзі
процесуальні порушення не призвели до
неправильного вирішення справи і не є
підставою для скасування судового
рішення.

Зважаючи на вищевикладене, колегія
суддів вважає, що суд першої інстанції
вірно встановив фактичні обставини
справи, дослідив наявні докази, дав їм
належну оцінку та прийняв законне та
обґрунтоване рішення у відповідності з
вимогами матеріального та
процесуального права, в зв'язку з чим
апеляційна скарга залишається без
задоволення, а постанова суду першої
інстанції -без змін.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст.4, 8-11, 160, 196, 198, 200, 205, 207, 212, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без
задоволення.

Постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 14 квітня 2014 року -
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів із дня
складання у повному обсязі шляхом
подачі касаційної скарги до Вищого
адміністративного суду України у
порядку ст.212 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий суддя:
Г.В.Земляна

Судді:
Н.І. Горбань

М.В. Межевич

Повний текст виготовлено 09 липня 2014
року.

Головуючий суддя
Земляна Г.В.

Судді:
Горбань Н.І.

Межевич М.В.