Справа № 2а/463/13/13
Суддя: Довга О.І.
Дата ухвалення: 2014-07-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

07 липня 2014 року Справа № 4084/13/876

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі колегії:

головуючого-судді
Довга О.І.,

судді
Ліщинський А.М.,

судді
Матковська З.М.

секретар судового засідання
Гнатик А.З.

за участю представників сторін:

позивача ОСОБА_1

третя особа, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору
ОСОБА_2, ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові апеляційні
скарги ОСОБА_2, ОСОБА_3, Львівської
міської ради на постанову
Личаківського районного суду м.
Львова від 01.02.2013 р. у справі № 2а-463/13/13
за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_5 до
Личаківської районної адміністрації
Львівської міської ради, треті особи,
які не заявляють самостійних вимог на
предмет спору ОСОБА_2, ОСОБА_3,
Львівська міська рада про визнання
розпорядження незаконним, -

В С Т А Н О В
И В :

Позивачі звернулись до суду з
позовом до Личаківської районної
адміністрації Львівської міської
ради, треті особи, які не заявляють
самостійних вимог на предмет спору
ОСОБА_2, ОСОБА_3, Львівська міська рада
про визнання незаконним та скасування
розпорядження Личаківської районної
адміністрації ЛМР №370 від 25.05.2009 року
«Про надання дозволу на завершення
самовільно розпочатої реконструкції
кв. АДРЕСА_3 з добудовою».

В обгрунтування позовних вимог
позивач посилається на наступне.
ОСОБА_2, ОСОБА_3 здійснили добудову на
земельній ділянці, яка слугувала
заїздом до будинку АДРЕСА_2, чим
порушили їх права. Рішенням
Личаківського районного суду м. Львова
від 5.06.1998 року їх права відновлено,
зобов'язано третіх осіб відновити
раніше існуючий заїзд до будинку
АДРЕСА_2 і не чинити перешкод у
користуванні цим заїздом до будинку
АДРЕСА_2. Однак 25.05.2009 року Личаківською
районною адміністрацією ЛМР прийнято
розпорядження №370, яким третім особам
надано дозвіл на завершення самовільно
розпочатої реконструкції кв. АДРЕСА_3.
Про наявність такого розпорядження
вони дізнались в ході слухання справи
за їх позовом до третіх осіб про
усунення перешкод у користуванні
земельною ділянкою та знесення
самовільно здійсненої добудови до
житлового будинку АДРЕСА_1. Вважають
винесене розпорядження незаконним,
оскільки Личаківська районна
адміністрація приймаючи таке
розпорядження не з'ясувала на якій
земельній ділянці здійснено самочинне
будівництво, та чи порушені права інших
осіб.

Постановою Личаківського районного
суду м. Львова від 01.02.2013 року позов
задоволено. Визнано незаконним та
скасовано розпорядження Личаківської
районної адміністрації Львівської
міської ради № 370 від 25.05.2009 року «Про
надання дозволу на звершення
самовільно розпочатої реконструкції
кв. АДРЕСА_3 з добудовою».

Не погодившись із постановою суду
першої інстанції ОСОБА_2, ОСОБА_3 та
Львівська міська рада подали
апеляційні скарги. З посиланням на
невірне застосування судом першої
інстанції норм матеріального права,
неповне з'ясування всіх обставин спору
просять постанову Личаківського
районного суду м. Львова від 01.02.2013 року
скасувати, та прийняти нову, якою у
задоволені позову відмовити.

Позивач в судовому засіданні просить
апеляційні скарги залишити без
задоволення, а постанову
Личаківського районного суду м. Львова
від 01.02.2013 року без змін.

ОСОБА_2 та її представник просить
апеляційні скарги задовольнити,
постанову суду першої інстанції
скасувати, та прийняти нову, якою у
задоволені позову відмовити.

Інші особи, які беруть участь у справі,
в судове засідання на виклик суду не
з'явилися, що не перешкоджає розгляду
справи в їх відсутності згідно ч.4 ст. 196
КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи, доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
приходить до висновку про те, що
апеляційні скарги підлягають
задоволенню, а оскаржувана постанова
скасуванню з наступних підстав.

Даючи правову оцінку покликанням
апелянтів на невідповідність
висновків суду першої інстанції
обставинам справи та помилкове
застосування норм матеріального права,
колегія суддів виходить з таких
міркувань.

Відповідно до свідоцтва № 19029
від квітня 1994 року про право власності
на квартиру, квартира за адресою:
АДРЕСА_1 належить на праві спільної
сумісної власності гр. ОСОБА_2, ОСОБА_3
та ОСОБА_6. Квартира приватизована
згідно із Законом «Про приватизацію
державного житлового фонду» Загальна
площа квартири становить 47,0 кв.м.

У відповідності до ст. 30 Закону
України «Про місцеве самоврядування в
Україні», до відання виконавчих
органів сільських, селищних, міських
рад належить, зокрема, управління
об'єктами житлово-комунального
господарства, побутового,
торговельного обслуговування,
транспорту і зв'язку, що перебувають у
комунальній власності відповідних
територіальних громад, забезпечення їх
належного утримання та ефективної
експлуатації, необхідного рівня та
якості послуг населенню.

Личаківська районна адміністрація
Львівської міської ради відноситься до
органів місцевого самоврядування, а
саме є виконавчим органом Львівської
міської ради.

Відповідно до Положення про
Личаківську районну адміністрацію та
її структури, до повноважень
Личаківської районної адміністрації
Львівської міської ради у сфері
будівництва належить розгляд та вжиття
заходів у встановленому виконавчим
комітетом, департаментом
містобудування порядку щодо фактів
самовільного будівництва.

З матеріалів справи вбачається, що
Розпорядженням Личаківської районної
адміністрації Львівської міської ради
№ 370 від 25.05.2009 року «Про надання
дозволу на завершення самовільно
розпочатої реконструкції кв. АДРЕСА_3
з добудовою» було надано можливість
здійснити добудову ОСОБА_2, ОСОБА_3.

Відповідно до рішення Львівської
міської ради № 406 від 06.05.2005 року ( п. 11
та п. 11.2) «Про затвердження Положення
про порядок врегулювання питання
самочинного будівництва у м. Львові»
розгляд питань із самочинного
будівництва за підвідомчістю справ
здійснює районна адміністрація за
фактами будівництва здійсненого
(здійснюваного) фізичними особами.
Відтак, Личаківська районна
адміністрація є уповноваженою
здійснювати розгляд справ самочинного
будівництва, і як наслідок, його
погоджувати, приймаючи розпорядження
чи відмовляти у погоджені.

Розпорядженням Личаківської районної
адміністрації Львівської міської
ради № 370 від 25.05.2009 року «Про надання
дозволу на завершення самовільно
розпочатої реконструкції кв. АДРЕСА_3
з добудовою» видане відповідно до
законодавства на основі попередніх
погоджень з відповідними інстанціями.
Як доказ підтвердження правомірності
прийнятого розпорядження до
матеріалів справи долучено: акт про
передачу та показ розбивки
будівельних осей від 29.05.1992 року; акт,
затверджений начальником сектору з
ПНПД Личаківського РВ м. Львова
ГУМНСУ у Львівській області про
погодження узаконення самовільної
добудови до квартири АДРЕСА_3 від 22.07.2008
року; акт Личаківської районної
санітарно-епідеміологічної станції
Личаківського району «Про результати
розгляду ескізного проекту на
самовільну прибудову до квартири для
узаконення на АДРЕСА_3» від 22.08.2008
року»; акт управління архітектури
департаменту містобудування
Львівської міської ради від 09.01.2009
року; Угода № 14 між Львівською
міською радою та ОСОБА_2 про
погодження самочинного будівництва
від 17.03.2009 року; рішення виконавчого
комітету Червоноармійської районної
ради народних депутатів м. Львова
Львівської області від 13.11.1990 року № 786
«Про перепланування кв. АДРЕСА_3 з
добудовою кухні»; наказ департаменту
житлового господарства та
інфраструктури Львівської міської
ради від 09.06.2008 року № 263 «Про зняття з
балансу міської ради житлових
будинків, в яких приватизовано житло».
Окрім зазначеного, до матеріалів
справи долучено заяви-згоди всіх
мешканців будинку АДРЕСА_1 на
узаконення такої добудови.

З врахуванням викладеного колегія
суддів зазначає, відповідно до п. 16, п.
16.1 Положення про порядок
врегулювання питання самочинного
будівництва в м. Львові, при наявності
погоджень з відповідними інстанціями,
а також підписаного договору «Про
погодження самочинного будівництва»,
з урахуванням всіх обставин, що мають
значення для прийняття рішення,
районна адміністрація вправі
прийняти рішення про погодження
самочинного будівництва.

Колегія суддів не погоджується з
висновком суду першої інстанції щодо
посилання на рішення Личаківського
районного суду м. Львова від 05.06.1998
року про зобов'язання ОСОБА_2, ОСОБА_3
відновити існуючий заїзд до будинку
АДРЕСА_2 з наступного.

В цьому рішенні суду не вказано який
саме заїзд і де саме такий заїзд
повинен бути відновлений третіми
особами ОСОБА_2, ОСОБА_3 (не вказані його
параметри, координати тощо)

Відповідно до ч.1 ст.71 КАС України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення. Позивачі жодним чином не
довели, що при прийнятті розпорядження
Личаківської районної адміністрації
Львівської міської ради № 370 від 25.05.2009
року «Про надання дозволу на
завершення самовільно розпочатої
реконструкції кв.АДРЕСА_1 з добудовою»
Личаківською районною адміністрацією
Львівської міської ради було
перевищено свої повноваження, була
порушена процедура його прийняття чи
були наявні інші обставини, які ставили
б під сумнів його законність.

Єдиним доказом, який начебто
підтверджує існування даного заїзду на
місці, де зараз споруджена прибудова
ОСОБА_2, ОСОБА_3, є одне з викопіювань з
генплану м. Львова. Проте таке
викопіювання не можна вважати належним
доказом по справі, оскільки з нього теж
неможливо чітко встановити
місцезнаходження цього заїзду.

Відповідно до п.1 ст. 17 ЗУ «Про
регулювання містобудівної діяльності»
генеральний план населеного пункту є
основним видом містобудівної
документації на місцевому рівні, яка
може оновлюватися (п.2 ст.16 ЗУ «Про
регулювання містобудівної
діяльності») не частіше, ніж один раз на
п'ять років (п.8 ст. 17 ЗУ «Про
регулювання містобудівної
діяльності»).

Копія викопіювання з генплану м.
Львова, на яку посилаються позивачі та
суд першої інстанції у справі № 2-883/98р.
не має дати складення, та не звірений у
належний спосіб. Відтак,
Личаківський районний суд м. Львова у
постанові від 01.02.2013 року не дослідив,
а позивачі не надали належних та
допустимих доказів про існування
заїзду, який, за твердженнями
позивачів існує до будинку АДРЕСА_2,
та користування яким передбачено
містобудівними умовами та обмеженнями
забудови земельної ділянки.

П. 8 ч.1 ст. 1 ЗУ «Про регулювання
містобудівної діяльності»:
містобудівні умови та обмеження
забудови земельної ділянки - документ,
що містить комплекс планувальних та
архітектурних вимог до проектування і
будівництва щодо поверховості та
щільності забудови земельної ділянки,
відступів будинків і споруд від
червоних ліній, меж земельної ділянки,
її благоустрою та озеленення, інші
вимоги до об'єктів будівництва,
встановлені містобудівною
документацією.

З наведеного можна дійти висновку, що
здійснення будь-якого будівництва, яке
суперечить містобудівній
документації, генеральному плану
міста, заборонено. Більше того,
самочинне будівництво ускладнить
реалізацію принципових вирішень
розвитку, планування та забудови міста
які є основними завданнями
містобудівної документації.

Також колегія суддів враховує, що
відповідно до ч. 2 ст. 383 Цивільного
кодексу України власник квартири
може на свій розсуд здійснювати ремонт
і зміни у квартирі, наданій йому для
використання як єдиного цілого, за
умови, що ці зміни не призведуть до
порушень прав власників інших квартир
у багатоквартирному житловому будинку
та не порушать санітарно-технічних
вимог і правил експлуатації будинку.

Відповідно до п. 1.4.1 Правил утримання
жилих будинків та прибудинкових
територій, затверджених наказом
Державного комітету України з питань
житлово-комунального господарства від
17.05.2005 року № 76, зареєстрованим в
Міністерстві юстиції України 25.08.2005
року за № 927/11207, переобладнання і
перепланування жилих будинків, жилих і
нежилих у жилих будинках приміщень
дозволяється робити після одержання
дозволу виконавчого комітету місцевої
Ради народних депутатів відповідно до
законодавства.

Відповідно до п. 1.4.4 цих Правил
утримання жилих будинків та
прибудинкових територій не
допускається перепланування жилих
будинків, жилих і нежилих у жилих
будинках приміщень, що погіршує умови
експлуатації і проживання всіх або
окремих громадян у будинку або
квартирі.

А згідно з п. 1.4.6 даних Правил власник,
наймач (орендар) житлового будинку,
жилого чи нежилого у житловому будинку
приміщення, що припустив самовільне
переобладнання або перепланування, що
призводить до порушення
конструктивних елементів або засобів
протипожежного захисту, зобов'язаний
за свій рахунок привести це приміщення
до попереднього стану.

Крім того, відповідно до змісту п. 4.4
рішення Виконавчого комітету
Львівської міської ради від 09.09.2011 року
№ 835 «Про затвердження Положення про
порядок врегулювання питань
самочинного будівництва у м. Львові»,
яким керувався відповідач при
винесені оскаржуваного розпорядження
передбачено ненадання висновку про
можливість експлуатації квартири
після самочинного здійснення її
реконструкції лише при виявленні
порушень, що суперечать суспільним
інтересам або порушують права інших
осіб, при цьому у висновку вказується
їх зміст, конкретні пункти, параграфи,
розділи державних будівельних норм і
стандартів та інших
нормативно-технічних документів, за
якими виявлено порушення.

Однак, колегією суддів не встановлено,
що роботи по реконструкції квартири
АДРЕСА_1 проведені з порушенням
проектних пропозицій, що суперечить
суспільним інтересам або порушує права
інших осіб, в порушення норм та правил,
визначених державними правилами та
санітарними нормами.

Судом першої інстанції, при прийнятті
оскаржуваного рішення, не враховано,
що перепланування кв. АДРЕСА_3 з
добудовою кухні здійснено третьою
особою ОСОБА_2 за погодженням дозволів
та затверджених проектів органів
місцевого самоврядування.

Окрім зазначеного, земельна
ділянка на якій розташована добудова,
здійснена ОСОБА_2, є у власності
територіальної громади Львова, а не у
власності ОСОБА_1 та ОСОБА_5, так як
останніми не надано
правовстановлюючих документів на
земельну ділянку, на якій має існувати
заїзд до будинку АДРЕСА_2. Власником
землі у м. Львові є Львівська міська
рада, відтак, узаконивши таку добудову
ОСОБА_2 вона практично розпорядилася
цією частиною земельної ділянки, що
знаходиться під такою будовою. Так,
відповідно до п.16.1 06.05.2005 року за № 406
«Про затвердження Положення про
порядок врегулювання питання
самочинного будівництва в м. Львові»
розпорядження районної адміністрації
(в даному випадку, що оскаржується) може
бути підставою для надання фізичній чи
юридичній особі земельної ділянки під
здійснене (здійснюване) будівництво у
встановленому чинним законодавством
порядку.

Частиною 2 статті 19 Конституції
України визначено, що органи
державної влади, до яких належать
органи державної податкової служби та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією
та законами України.

Відповідно до ст. 202 КАС України
підставами для скасування постанови
або ухвали суду першої інстанції та
ухвалення нового рішення є: неповне
з'ясування судом обставин, що мають
значення для справи; недоведеність
обставин, що мають значення для
справи, які суд першої інстанції вважає
встановленими; невідповідність
висновків суду обставинам справи;
порушення норм матеріального або
процесуального права, що призвело
до неправильного вирішення справи або
питання, а так само розгляд і вирішення
справи неповноважним судом; участь в
ухваленні постанови судді, якому
було заявлено відвід на підставі
обставин, які викликали сумнів
у неупередженості судді, і заяву
про його відвід визнано судом
апеляційної інстанції
обґрунтованою; ухвалення чи
підписання постанови не тим суддею,
який розглянув справу.

На підставі наведеного, колегія суддів
приходить до висновку, що доводи
апеляційної скарги спростовують
висновки суду першої інстанції, а
відтак рішення підлягає скасуванню.

Керуючись ст. 160, 195, 196, п.3 ч.1 ст. 198, ст. п. 4
ст. 202, ч.2 ст. 205, ст.ст. 207, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд -

П О С Т А Н О В И
В :

Апеляційні скарги ОСОБА_2, ОСОБА_3,
Львівської міської ради задовольнити.

Постанову Личаківського районного
суду м. Львова від 01.02.2013 р. у справі №
2а-463/13/13 скасувати, та прийняти нову,
якою в задоволені позову відмовити
повністю.

Постанова апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення, але може бути оскаржена у
касаційному порядку шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
адміністративного суду касаційної
інстанції протягом 20-ти днів з дня
набрання постановою законної сили, а у
разі складення постанови в повному
обсязі відповідно до ст.160 КАС України -
з дня складення постанови в повному
обсязі.

Головуючий суддя
Довга О.І.

Судді
Ліщинський А.М.

Матковська З.М.