Справа № 810/3308/13-а
Суддя: Гром Л.М.
Дата ухвалення: 2014-07-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 810/3308/13-а
Головуючий у 1-й інстанції: Скрипка
Суддя-доповідач: Гром
У Х В А Л А

Іменем України

16 липня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі:

Головуючого-судді - Гром Л.М.;

суддів - Бєлової Л.В.,

Міщука М.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
апеляційною скаргою Васильківської
об'єднаної державної податкової
інспекції Київської області Державної
податкової служби на постанову
Київського окружного
адміністративного суду від 18 липня 2013
року у справі за адміністративним
позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «Глобус» до
Васильківської об'єднаної державної
податкової інспекції Київської
області Державної податкової служби
про визнання протиправними та
скасування податкових
повідомлень-рішень,

в с т а н о в и в:

Постановою Київського окружного
адміністративного суду від 18 липня 2013
року позов задоволено повністю,
визнано протиправними та скасовані
податкові повідомлення-рішення
Васильківської об'єднаної державної
податкової інспекції Київської
області ДПС від 07 лютого 2013 року
№, №.

Не погоджуючись з постановою суду
першої інстанції відповідач звернувся
до Київського апеляційного
адміністративного суду з апеляційною
скаргою, в якій просить ухвалене у
справі судове рішення скасувати та
постановити нове рішення, яким
відмовити в задоволенні позову в
повному обсязі, посилаючись на
порушення судом першої інстанції норм
матеріального права, що призвело до
неправильного вирішення справи.

У судове засідання сторони не
з'явилися, причини неявки сторін суду
невідомі, про розгляд справи були
повідомлені належним чином.

Відповідно до ч.4 ст.196 КАС України
неприбуття в судове засідання сторін
або інших осіб, які беруть участь у
справі, належним чином повідомлених
про дату, час і місце апеляційного
розгляду, не перешкоджає судовому
розгляду справи.

У зв'язку з неявкою в судове засідання
всіх осіб, які беруть участь в справі,
фіксування судового засідання за
допомогою звукозаписувального
технічного засобу, відповідно до ч.1
ст.41 КАС України, не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши за матеріалами справи
наведені у апеляційній скарзі доводи,
колегія суддів дійшла висновку, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи,
згідно Акта № 198/2203/31420951 від 25 січня 2013
року, у період з 17 по 23 січня 2013 року на
підприємстві проведено позапланову
невиїзну перевірку ТОВ «Глобус» з
питань дотримання вимог податкового
законодавства по податку на додану
вартість при здійсненні
взаємовідносин з ТОВ «Кабель
електротрейд» з 01 січня 2012 року по 31
січня 2012 року.

За висновками цього Акта, на
переконання посадових осіб ДПІ, ТОВ
«Глобус» порушено вимоги п.44.1 ст.44,
п.198.1, п.198.2, п.198.3, п.198.6 ст.198, п.201.4, п.201.6
ст.201 Податкового кодексу, в результаті
чого занижено податок на додану
вартість на загальну суму 50662 грн. та
завищено від'ємне значення із цього
податку за січень 2011 року на суму 3141
грн.; ч.1, 5 ст.203, ч.1, 2 ст.215, п.1 ст.216 ЦК
України в частині недодержання вимог
зазначених статей в момент вчинення
правочинів, які не спрямовані на
реальне настання наслідків під час
взаємовідносин ТОВ «Глобус» з ТОВ
«Кабель електротрейд».

На підставі Акта перевірки, 7 лютого 2013
року прийняті податкові
повідомлення-рішення № із
донарахуванням податку на додану
вартість на суму 3141 грн., № із
визначенням грошового зобов'язання за
основним платежем - 50662 грн. і штрафних
санкцій у сумі - 25331 грн. із цього ж
податку.

Приймаючи рішення про задоволення
позову, суд першої інстанції виходив з
наступних мотивів, з чим погоджується
колегія суддів.

Відповідно до пункту 198.3 статті 198
Податкового кодексу України
податковий кредит звітного періоду
визначається виходячи з договірної
(контрактної) вартості товарів/послуг,
але не вище рівня звичайних цін,
визначених відповідно до статті 39
цього Кодексу, та складається з сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 193.1 статті 193
цього Кодексу, протягом такого
звітного періоду у зв'язку з:
придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку; придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Тобто необхідною умовою для віднесення
сплачених у ціні товарів (послуг) сум
податку на додану вартість є факт
придбання товарів та послуг із метою їх
використання в господарській
діяльності.

Згідно зі статтею 198.1 вищезазначеного
кодексу, право на віднесення сум
податку до податкового кредиту
виникає, зокрема, у разі здійснення
операцій з придбання або виготовлення
товарів (у тому числі в разі їх ввезення
на митну територію України) та послуг.

Статтею 198.2 ПК України встановлено, що
датою виникнення права платника
податку на віднесення сум податку до
податкового кредиту вважається дата
тієї події, що відбулася раніше: дата
списання коштів з банківського рахунка
платника податку на оплату
товарів/послуг або дата отримання
платником податку товарів/послуг, що
підтверджено податковою накладною.

У відповідності до п. 198.6 ст. 198 ПК
України, не відносяться до податкового
кредиту суми податку, сплаченого
(нарахованого) у зв'язку з придбанням
товарів/послуг, не підтверджені
податковими накладними (або
підтверджені податковими накладними,
оформленими з порушенням вимог статті
201 цього Кодексу) чи не підтверджені
митними деклараціями, іншими
документами, передбаченими пунктом 201.11
статті 201 цього Кодексу. У разі коли на
момент перевірки платника податку
органом державної податкової служби
суми податку, попередньо включені до
складу податкового кредиту,
залишаються не підтвердженими
зазначеними цим пунктом документами,
платник податку несе відповідальність
відповідно до цього Кодексу. У разі
якщо платник податку не включив у
відповідному звітному періоді до
податкового кредиту суму податку на
додану вартість на підставі отриманих
податкових накладних, таке право
зберігається за ним протягом 365
календарних днів з дати складання
податкової накладної. Платники
податку, що застосовували касовий
метод до набрання чинності цим
Кодексом або застосовують касовий
метод, мають право на включення до
податкового кредиту сум податку на
підставі податкових накладних,
отриманих протягом 60 календарних днів
з дати списання коштів з банківського
рахунка платника податку. Для
банківських установ при одержанні ними
права власності на заставне майно з
метою подальшого продажу таке право
зберігається до моменту продажу такого
заставленого майна.

Згідно з пунктом 201.1 статті 201 ПК
України, платник податку зобов'язаний
надати покупцю (отримувачу) на його
вимогу підписану уповноваженою
платником особою та скріплену печаткою
податкову накладну, у якій
зазначаються в окремих рядках: а)
порядковий номер податкової накладної;
б) дата виписування податкової
накладної; в) повна або скорочена назва,
зазначена у статутних документах
юридичної особи або прізвище, ім'я та по
батькові фізичної особи,
зареєстрованої як платник податку на
додану вартість, - продавця
товарів/послуг; г) податковий номер
платника податку (продавця та покупця);
ґ) місцезнаходження юридичної особи -
продавця або податкова адреса фізичної
особи - продавця, зареєстрованої як
платник податку; д) повна або скорочена
назва, зазначена у статутних
документах юридичної особи або
прізвище, ім'я та по батькові фізичної
особи, зареєстрованої як платник
податку на додану вартість, - покупця
(отримувача) товарів/послуг; е) опис
(номенклатура) товарів/послуг та їх
кількість, обсяг; є) ціна постачання без
урахування податку; ж) ставка податку
та відповідна сума податку в цифровому
значенні; з) загальна сума коштів, що
підлягають сплаті з урахуванням
податку.

З аналізу зазначених норм вбачається,
що визначальним фактором для
формування податкового кредиту
платником податку на додану вартість є
відповідність податкової накладної
порядку її заповнення та подальше
використання придбаних товарів
(основних фондів) в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності платника податку.

З матеріалів справи вбачається, що у
січні 2012 року між позивачем та ТОВ
«Кабель електротрейд» укладено
договір №2 від 4 січня 2012 року, згідно
якого Постачальник (ТОВ «Кабель
електротрейд») зобов'язується в
порядку та на умовах, зазначених у
договорі, виконати постачання
обладнання та хімічної сировини,
визначених у специфікаціях, на користь
Покупця (ТОВ «Глобус») у кількості та
обсягах відповідно до замовлення
останнього, а Покупець зобов'язується
прийняти та оплатити такий Товар
(а.с.36-38, 182-183). Також надано додаток №1 до
цього договору щодо регламенту
виконання комплексу робіт по монтажу
систем вентиляції та кондиціювання із
детальним описом робіт, одиниць їх
виміру, вартості. Граничним строком
оплати вказано 31 січня 2014 року.

На підтвердження виконання умов
договору позивачем подані завірені
копії видаткових та податкових
накладних, що містяться в матеріалах
справи та були досліджені судом в ході
розгляду справи.

Крім того, на підтвердження
використання поставлених товарів у
власній господарській діяльності,
позивачем надано договір
купівлі-продажу технічних мийних
засобів №14/12 із ТОВ «Хімтек плюс»
(а.с.103-104), а також видаткові накладні,
рахунки фактури, податкові накладні на
виконання такого договору (а.с.105-136).
Судом встановлено, що товари, придбані
ТОВ «Глобус» у ТОВ «Кабель
електротрейд», є ідентичними тим, які у
подальшому реалізовувались позивачем
товариству «Хімтек плюс».

Щодо робіт із установки кондиціонерів,
то вони були складовими у обсязі
договірних відносин позивача із ТОВ
«ХЛІБ ІНВЕСТБУД» (договір №18/04-01 від 18
квітня 2011 року (а.с.184-188), за умовами
якого ТОВ «Глобус» приймає на себе
зобов'язання встановити та налагодити
вентиляції і кондиціювання повітря в
приміщенні актового залу ТОВ «ХЛІБ
ІНВЕСТБУД» за адресою: м. Київ, вул.
Саксаганського 1. Також подано
специфікацію до договору, акт
виконаних робіт від 31 січня 2012 року та
копії банківських виписок щодо оплати
(а.с.187-188,171-172). Так, позивач, у цьому
випадку, був посередником,
кондиціонери доставлялися
безпосередньо товариству «ХЛІБ
ІНВЕСТБУД» транспортом позивача, де і
проводилась їх установка.

На підтвердження наявності
кредиторської заборгованості
позивачем надано оборотно-сальдову
відомість по рахунку 631 за період з 1
січня 2011 року по 31 травня 2013 року.

Крім того, позивачем подано податкову
декларацію із податку на додану
вартість за січень 2012 року з додатками,
у якій повністю відображено
господарські операції з ТОВ «Кабель
електротрейд» (а.с.176-181).

В свою чергу необхідно також зазначити,
що висновки податкового органу у
спірних відносинах ґрунтуються
виключно на Акті про неможливість
проведення зустрічної звірки ТОВ
«Кабель електротрейд» та його
контрагентів, що свідчить про
необґрунтованість доводів
відповідача, не підтвердження їх
належними та допустимими доказами.

Колегія суддів також звертає увагу на
той факт, що вищезазначені первинні
документи повністю відповідають
вимогам, встановлених до первинних
документів, які пред'являються п. 2 ст. 9
Закону України «Про бухгалтерський
облік та фінансову звітність в
Україні» і за висновками суду свідчать
про реальність операцій між позивачем
і його контрагентом.

Крім того, необхідно зазначити, що на
момент здійснення зазначених операцій
контрагента позивача було
зареєстровано як платника податку на
додану вартість у встановленому
законодавством порядку, йому було
присвоєно індивідуальний податковий
номер, а свідоцтво платника податку на
додану вартість даного суб'єкта
господарювання не було анульовано.

Також, з матеріалів справи вбачається,
що відповідачем не зазначено жодних
заперечень щодо змісту вказаних
первинних документів.

Враховуючи наявність всіх належним
чином складених первинних документів,
що фактично підтверджують реальне
здійснення господарських операцій,
судова колегія погоджується з
висновком суду першої інстанції про
протиправність прийнятих відповідачем
податкових повідомлень-рішень.

За таких обставин підстав для
задоволення апеляційної скарги судова
колегія не вбачає.

Отже, судова колегія визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Таким чином, враховуючи відповідні
правові норми та встановлені
обставини, суд апеляційної інстанції
дійшов висновку про застосування
статті 200 КАС України.

Керуючись статтями 195, 196, 200, 205, 206 КАС
України, суд,

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу Васильківської
об'єднаної державної податкової
інспекції Київської області Державної
податкової служби - залишити без
задоволення.

Постанову Київського окружного
адміністративного суду від 18 липня 2013
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України в
порядок і строки, визначені ст.212 КАС
України.

Головуючий:

Судді:

Головуючий суддя
Гром Л.М.

Судді:
Бєлова Л.В.

Міщук М.С.