Справа № 204/2537/14-а
Суддя: Дубіжанська Т. О.
Дата ухвалення: 2014-06-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 204/2537/14-а
Провадження № 2-а/204/85/14
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2014 року суддя
Красногвардійського районного суду м.
Дніпропетровська Дубіжанська Т.О.,
розглянувши у порядку скороченого
провадження справу за
адміністративним позовом ОСОБА_1 до
Управління пенсійного фонду України в
Красногвардійському районі м.
Дніпропетровська про визнання
неправомірної відмови у здійсненні
перерахунку пенсії та зобов'язання
здійснити відповідний перерахунок
пенсії, -

В С Т А Н О В И В:

17 квітня 2014 року позивачка звернулася
до суду з позовною заявою визнання
неправомірної відмови у здійсненні
перерахунку пенсії та зобов'язання
здійснити відповідний перерахунок
пенсії. В обґрунтування своїх позовних
вимог посилається на те, що вона вийшла
на пенсію за віком відповідно до ЗУ
«Про державну службу». 13.03.2014 року
позивачка звернулась до відповідача з
заявою про перерахунок пенсії
державного службовця на підставі
уточнюючої довідки про заробітну плату
№81-б від 11.03.2014 року з урахуванням усіх
виплат, з яких сплачувались страхові
внески на загальнообов`язкове державне
пенсійне страхування. Проте листом від
28.03.2014 року у перерахунку пенсії з
урахуванням повного розміру
винагороди за вислугу років та «Інших
виплат», до яких віднесені матеріальна
допомога на оздоровлення і
соціально-побутові питання та суми
індексації заробітної плати
відповідачем відмовлено з посиланням
на ст. 33 ЗУ «Про державну службу» та п. 1
постанови КМУ від 31.05.2000 року «Про деякі
питання визначення розмірів заробітку
для обчислення пенсії». В результаті
середньомісячна заробітна плата, з
якої обраховано сума пенсії
відповідачем залишена зменшеною на 245
грн. 33 грн. При призначенні пенсії як
державному службовцю застосовувався
відсоток від заробітної плати - 90%,
оскільки стаж державної служби у
позивачки складає 29 років. Тому
позивачка просить суд визнати
протиправними дії відповідача щодо не
врахування при обчисленні розміру
пенсії із зобов'язанням відповідача
здійснити перерахунок та виплату
пенсії державному службовцю ОСОБА_1 з
інших витрат, які зазначені в довідці
від 11.03.2014 року на які нараховуються
страхові внески на загальнообов'язкове
пенсійне страхування, при цьому
застосувати відсоток, який був
врахований при призначенні пенсії, а
саме: 90%.

16.06.2014 року від відповідача по справі
надійшли заперечення на
адміністративний позов.

Вивчивши матеріали справи та
заперечення, вважаю, що позовні вимоги
підлягають частковому задоволенню з
наступних підстав.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 6 КАС України
кожна особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду, якщо вважає, що рішенням, дією
чи бездіяльністю суб'єкта владних
повноважень порушені її права, свободи
або інтереси. У випадках, установлених
законом, до суду можуть звертатися
органи та особи, яким надано право
захищати права, свободи та інтереси
інших осіб.

Згідно ст. 11 КАС України розгляд і
вирішення справ в адміністративних
судах здійснюється на засадах
змагальності сторін та свободи в
наданні ними суду своїх доказів і у
доведенні перед судом їх
переконливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 69 КАС України
доказами в адміністративному
судочинстві є будь-які фактичні дані,
на підставах яких суд встановлює
наявність або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
осіб, які беруть участь у справі, та
інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи. Ці дані
встановлюються судом на підставі
пояснень сторін, третіх осіб та їхніх
представників, показань свідків,
письмових і речових доказів, висновків
експертів.

Частинами 1, 2 ст. 71 КАС України
встановлено, що кожна сторона повинна
довести ті обставини, на яких
ґрунтуються її вимоги та заперечення. В
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Судом встановлено, що позивачка
перебуває на обліку в Управлінні
пенсійного фонду України в
Красногвардійському районі м.
Дніпропетровська та отримує пенсію за
віком відповідно до ЗУ «Про державну
службу».

13.03.2014 року позивачка звернулась до
відповідача з заявою про перерахунок
пенсії державного службовця на
підставі уточнюючої довідки про
заробітну плату №81-б від 11.03.2014 року з
урахуванням усіх виплат, однак
відповідачем листом від 28.03.2014 року №
Ш-22/08/23 відмовлено з посиланням на ст. 33
ЗУ «Про державну службу» та п. 1
постанови КМУ від 31.05.2000 року «Про деякі
питання визначення розмірів заробітку
для обчислення пенсії».

Згідно протоколу №21 від 20.03.2014 року
засідання комісії з розгляду питань,
пов'язаних з призначенням та виплатою
пенсій відповідно до чинного
законодавства України про пенсійне
забезпечення, встановлено, що
відповідно до матеріалів пенсійної
справи гр. ОСОБА_1 з 27.04.2010 року
призначена пенсія державного
службовця. Для призначення пенсії
надана довідка від 27.04.2010 №-17-б, видана
управлінням Пенсійного фонду України в
Красногвардійському районі м.
Дніпропетровська, в якій були
зазначені надбавки і премії за період з
01.04.2008 по 31.03.2010 роки без «інших виплат».
Тому підстав для перерахування пенсії
не має.

Згідно ч.ч. 2-7 ст. 33 ЗУ «Про державну
службу», заробітна плата державних
службовців складається з посадових
окладів, премій, доплати за ранги,
надбавки за вислугу років на державній
службі та інших надбавок. Надбавка за
вислугу років виплачується державним
службовцям щомісячно у відсотках до
посадового окладу з урахуванням
доплати за ранг і залежно від стажу
державної служби у таких розмірах:
понад 3 роки - 10, понад 5 років - 15, понад 10
років - 20, понад 15 років - 25, понад 20 років
- 30, понад 25 років - 40 відсотків.
Державним службовцям можуть
установлюватися надбавки за високі
досягнення у праці і виконання
особливо важливої роботи, доплати за
виконання обов'язків тимчасово
відсутніх працівників та інші надбавки
і доплати, а також надаватися
матеріальна допомога для вирішення
соціально-побутових питань. Умови
оплати праці державних службовців,
розміри їх посадових окладів, надбавок,
доплат і матеріальної допомоги
визначаються Кабінетом Міністрів
України.

Постановою КМУ «Про Порядок виплати
винагороди за вислугу років посадовим
особам органів державної податкової
служби, які мають спеціальні звання»
від 12.09.1997 року №1013 встановлено порядок
виплати винагороди за вислугу років
посадовим особам органів державної
податкової служби, які мають
спеціальні звання.

За змістом цього Порядку до стажу
роботи, що дає право на одержання
винагороди за вислугу років,
включається час роботи: в органах
державної податкової служби; на
посадах і в органах, визначених
Порядком обчислення стажу державної
служби, затвердженим постановою
Кабінету Міністрів України від 03
травня 1994 року №283; на підприємствах, в
установах, та в організаціях на посадах
бухгалтерів, економістів, фінансистів,
юристів, інженерів-програмістів,
інженерів-системотехніків,
інженерів-електриків, якщо ці
працівники мали спеціальну освіту,
працювали за фахом та перейшли на
роботу до податкової адміністрації
(інспекції) і зараховані на відповідну
посаду.

Згадана у цьому Порядку постанова
Кабінету Міністрів України від 03
травня 1994 року №283 видана на виконання
постанови Верховної Ради «Про введення
в дію Закону України «Про державну
службу», якою Уряд України
уповноважено до 01 березня 1994 року
затвердити Положення про порядок
обчислення стажу державної служби в
державних органах.

З аналізу наведених правових норм
вбачається, що терміни «надбавка за
вислугу років» та «винагорода за
вислугу років», «стаж державної
служби» та «стаж роботи, що дає право на
одержання винагороди» є різними за
юридичним змістом, рівнем правового
регулювання тощо.

Зокрема Пунктами 4, 5 постанови Кабінету
Міністрів України від 03 травня 1994 року
№283 визначено, що надбавка за вислугу
років враховується у разі обчислення
середнього заробітку, а обчислений
відповідно до цього Порядку стаж
державної служби застосовується для
встановлення державним службовцям
надбавки за вислугу років, надання
додаткових оплачуваних відпусток та
призначення пенсії.

Винагорода за вислугу років
нормативними актами Уряду України не
згадана в числі складових, з яких
обчислюється пенсія, а стаж роботи, що
дає право на одержання винагороди не
ототожнюється зі стажем державної
служби.

У той же час, за своєю правовою природою
надбавка за вислугу років та
винагорода за вислугу років, у
розумінні статті 33 Закону України «Про
державну службу», є окремими
складовими заробітної плати.

Відповідно до ч.2 ст. 37 ЗУ «Про державну
службу» пенсія державним службовцям
призначається в розмірі 80 відсотків
від сум їх заробітної плати, на які
нараховується збір на обов'язкове
державне пенсійне страхування, без
обмеження граничного розміру пенсії, а
особам які на час звернення за
призначенням пенсії не є державними
службовцями, - у розмірі 80 відсотків
заробітної плати працюючого
державного службовця відповідної
посади та рангу за останнім місцем
роботи на державній службі.
Перерахунок пенсії здійснюється,
виходячи із сум заробітної плати, на
які нараховуються страхові внески на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування працюючого державного
службовця відповідної посади та рангу
на момент виникнення права на
перерахунок пенсії.

Згідно з постановою Кабінету
Міністрів України від 31 травня 2000 року
№ 865 «Про деякі питання визначення
розмірів заробітку для обчислення
пенсії» посадовий оклад, надбавка за
ранг або кваліфікаційні класи, класний
чин або спеціальні звання, вислугу
років при призначенні пенсії
відповідно до ЗУ «Про державну службу»,
враховуються в розмірах, що
виплачуються на день звільнення з
роботи, що дає право на відповідний вид
пенсії.

Частиною 2 ст. 35 ЗУ «Про державну
службу» встановлено, що державним
службовцям надається щорічна
відпустка тривалістю 30 календарних
днів, з виплатою допомоги для
оздоровлення у розмірі посадового
окладу.

Постановою Кабінету Міністрів України
від 09 березня 2006 року № 268 встановлено,
що керівникам надано право, в межах
встановленого фонду оплати праці,
надавати працівникам матеріальну
допомогу для вирішення
соціально-побутових питань та допомогу
на оздоровлення в розмірі
середньомісячної заробітної плати.
Враховуючи, що джерелом виплати
матеріальної допомоги на оздоровлення
є фонд заробітної плати, то матеріальна
допомога, яка виплачувалася відповідно
до ст. 35 ЗУ «Про державну службу» і з
якої нараховувався збір на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування, є складовою частиною
фонду заробітної плати, а тому
являється об'єктом для призначення і
перерахунку пенсії відповідно до ст. 37
вказаного закону.

Відповідно до п.1 ст. 41 ЗУ «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» до заробітної плати для
обчислення пенсії враховуються суми
виплат, отримуваних застрахованою
особою після набрання чинності цим
Законом, з яких згідно з цим Законом
були фактично нараховані та сплачені
страхові внески в межах встановленої
законодавством максимальної величини
заробітної плати, з якої сплачуються
страхові внески, а після набрання
чинності ЗУ «Про збір та облік єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» - максимальної
величини бази нарахування єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, визначеної
відповідно до закону.

Частиною 1 ст. 66 ЗУ «Про пенсійне
забезпечення» до заробітку для
обчислення пенсії включаються всі види
оплати праці, на які відповідно до ЗУ
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» нараховується
збір на обов'язкове державне пенсійне
страхування, в межах максимальної
величини фактичних витрат на оплату
праці найманих працівників,
оподатковуваного доходу, сукупного
оподатковуваного доходу, з яких
справляються страхову внески до
соціальних фондів, що діяла на день
одержання зазначеного заробітку.

Відповідно до ч. 6 ст. 95 КЗпП заробітна
плата підлягає індексації у
встановленому законодавством порядку.

Відповідно до ст. 33 Закону України «Про
оплату праці» у період між переглядом
розміру мінімальної заробітної плати
індивідуальна заробітна плата
підлягає індексації згідно з чинним
законодавством.

Індексація заробітної плати
здійснюється на підставі Закону
України «Про індексацію грошових
доходів населення» та Порядку
проведення індексації грошових
доходів населення, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 17 липня 2003 року № 1078.

Відповідно до ст. ст. 1, 2 ЗУ «Про
індексацію грошових доходів
населення» індексація грошових
доходів населення - встановлений
законами та іншими
нормативно-правовими актами України
механізм підвищення грошових доходів
населення, що дає можливість частково
або повністю відшкодовувати
подорожчання споживчих товарів і
послуг. Об'єктом індексації грошових
доходів населення є оплата праці
(грошове забезпечення) як грошовий
дохід громадян, одержаний ними в
гривнях на території України і який не
має разового характеру.

Суми виплат, пов'язаних з індексацією
заробітної плати працівників, входять
до складу фонду додаткової заробітної
плати згідно з підпунктом 2.2.7
Інструкції зі статистики заробітної
плати, затвердженої наказом
Держкомстату України від 13 січня 2004
року № 5, зареєстрованим в Міністерстві
юстиції України 27 січня 2004 року за №
114/8713.

Таким чином, індексація є складовою
частиною заробітної плати, є
додатковою заробітною платою.
Аналогічна правова позиція викладена в
листі ВССУ від 07 травня 2013 року №708/0/4-13.

Постановою правління Пенсійного фонду
України від 14 лютого 2011 року № 5-1 «Про
виконання рішення Окружного
адміністративного суду м. Києва»
визнано такими, що втратили чинність
п.п. 1, 1.2 постанови правління Пенсійного
фонду України від 30 жовтня 2008 року № 19-11
«Про затвердження форм довідок про
заробітну плату, що подаються для
призначення (перерахунку) пенсії
відповідно до ЗУ «Про державну службу»,
зареєстрованої в Міністерстві юстиції
України 04 грудня 2008 року за № 1161/15852»,
форму довідки про складові заробітної
плати, що подається для призначення
пенсії відповідно до ЗУ «Про державну
службу». При цьому, постановою
затверджено нову форму довідки про
складові заробітної плати, що
подається для призначення пенсії
відповідно до ЗУ «Про державну службу»,
в якій передбачена графа як «інші
виплати», до якої включається
матеріальна допомога для вирішення
соціально-побутових питань, допомога
на оздоровлення, грошові винагороди,
індексація та інші надбавки, на які
нараховані були страхові внески.

13.03.2014 року позивачка звернулася до
відповідача із заявою про перерахунок
пенсії із включенням до пенсії інших
виплат відповідно до довідки № 81-б від
11.03.2014 року.

Відповідно до ст. 2 ЗУ «Про оплату
праці» структура заробітної плати
складається з основної, додаткової та
інших заохочувальних та
компенсаційних виплат, до яких
належать виплати у формі винагород за
підсумками роботи за рік, премії за
спеціальними системами і положеннями,
компенсаційні та інші грошові і
матеріальні виплати, які не
передбачені актами чинного
законодавства, або які провадяться
понад встановлені зазначеними актами
норми.

Таким чином, неврахування управлінням
Пенсійного фонду України в
Красногвардійському районі м.
Дніпропетровська при обчисленні
розміру пенсії ОСОБА_1 «інші виплати», з
яких утримувалися страхові внески на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування, при цьому застосувати
відсоток, який був врахований при
призначенні пенсії є перевищенням
компетенції, оскільки згідно чинного
законодавства пенсійний орган не
наділений повноваженнями самостійно
визначати структуру заробітної плати
державного службовця для обчислення
пенсії.

Що стосується періоду з якого
позивачці необхідно здійснити
перерахунок пенсії, то суддя вважає що
перерахунок пенсії на підставі нової
довідки повинен бути здійснений з дати
звернення позивачки з новою довідкою
до відповідача з заявою про
перерахунок пенсії, а саме з 13.03.2014 року.

Що стосується позовних вимог, щодо
перерахунку пенсії державному
службовцю із застосуванням 90 % від
заробітної плати, то дані вимоги
задоволенню не підлягають, оскільки
позивачка з вказаним питанням письмово
не зверталася до Управління фонду
України в Красногвардійському районі
м. Дніпропетровська, у зв`язку з чим, її
права в даній частині порушені не були.

Враховуючи вищевикладене, суд
приходить до висновку, що позовні
вимоги позивачки обґрунтовані та
підлягають частковому задоволенню.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивачкою було сплачено судовий збір
в розмірі 73 грн. 08 коп., які необхідно
стягнути з Державного бюджету України
на користь ОСОБА_1

На підставі викладеного, керуючись ЗУ
«Про державну службу», ЗУ «Про пенсійне
забезпечення», ЗУ «Про оплату праці»,
ЗУ «Про індексацію грошових доходів
населення», ст. ст. 1, 2, 6, 11, 69, 71, 159, 161-163
КАС України, суддя -

ПОСТАНОВИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Управління
пенсійного фонду України в
Красногвардійському районі м.
Дніпропетровська про визнання
неправомірної відмови у здійсненні
перерахунку пенсії та зобов'язання
здійснити відповідний перерахунок
пенсії - задоволені частково.

Визнати дії Управління пенсійного
фонду України в Красногвардійському
районі м. Дніпропетровська щодо
неврахування при обчисленні розміру
пенсії ОСОБА_1 «інші виплати», з яких
утримувалися страхові внески на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування - неправомірними.

Зобов'язати Управління пенсійного
фонду України в Красногвардійському
районі м. Дніпропетровська здійснити
перерахунок та виплату пенсії
державного службовця ОСОБА_1 з інших
виплат, які зазначені в довідці від 13
березня 2014 року №81-б, на які
нараховуються страхові внески на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування, при цьому застосувати
відсоток, який був врахований при
призначенні пенсії з 13.03.2014 року.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати
судового збору у розмірі 73 грн. 08 коп.

Постанова може бути оскаржена до
Дніпропетровського адміністративного
апеляційного суду через
Красногвардійський районний суд
протягом десяти днів з дня отримання її
копії. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя
Т.О. Дубіжанська