Справа № К/9991/17080/11-С
Суддя: Нечитайло О.М.
Дата ухвалення: 2014-05-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 травня 2014 року
м. Київ К/9991/17080/11

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії
суддів:Головуючий:Нечитайло
О.М.Судді:Ланченко Л.В. Пилипчук
Н.Г.,розглянувши у попередньому
судовому засіданнікасаційну скаргу
Джанкойської об'єднаної державної
податкової інспекції в АР Крим

на постанову Окружного
адміністративного суду АР Крим від
11.03.2010 р.

та ухвалу Севастопольського
апеляційного адміністративного суду
від 15.02.2011 р.

у справі №2а-1281/10/10/0170

за позовом ОСОБА_4

до Джанкойської об'єднаної державної
податкової інспекції в АР Крим

про визнання протиправним та
скасування податкового повідомлення,

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_4 (далі - позивач) звернувся до
суду з позовом до Джанкойської
об'єднаної державної податкової
інспекції в АР Крим (далі - відповідач)
про визнання протиправним та
скасування податкового повідомлення.

Постановою Окружного
адміністративного суду АР Крим від
11.03.2010 р., залишеною без змін ухвалою
Севастопольського апеляційного
адміністративного суду від 15.02.2011 р.,
позовні вимоги задоволено: визнано
протиправним та скасовано податкове
повідомлення від 19.06.2009 р. №/0 та
першу податкову вимогу від 27.07.2009 р.
№1/22, а також стягнуто з Державного
бюджету України 3,40 грн. судового збору.

Вважаючи, що рішення судів першої та
апеляційної інстанцій прийняті з
порушенням норм матеріального та
процесуального права, відповідач
звернувся до Вищого адміністративного
суду України із касаційною скаргою, в
якій просить їх скасувати та прийняти
нове судове рішення, яким у задоволенні
позовних вимог відмовити.

Позивач письмових заперечень на
касаційну скаргу відповідача до суду
касаційної інстанції не надіслав.

Відповідно до ч. 1 ст. 220 КАС України, суд
касаційної інстанції перевіряє
правильність застосування судами
першої та апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
правової оцінки обставин у справі і не
може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні та вирішувати питання
про достовірність того чи іншого
доказу.

Судами першої та апеляційної інстанцій
встановлені такі фактичні обставини
справи.

Позивачем 10.03.2009 р. подано до
податкового органу декларацію про
доходи, одержані з 01.01.2008 р. по 31.12.2008 р. У
розділі 1.2 зазначеної декларації
позивачем відображено доход від
продажу акцій згідно договору від
23.07.2008 р. №20-379-08/Б/506 у розмірі 25 668,60 грн.,
сума утриманого податку 0,00 грн.

На підставі зазначеної декларації
відповідачем проведено розрахунок
суми податку з доходів фізичних осіб та
прийнято податкове повідомлення від
19.06.2009 р. №/0, яким, у відповідності
до п.9.6 ст.9 Закону України «Про податок
з доходів фізичних осіб» визначено
суму податкового зобов'язання з
податку з доходів фізичних осіб у
розмірі 3 850,29 грн.

27.07.2009 р. позивачу податковим органом
виставлена податкова вимога №1/22, за
якою сума податкового боргу з податку з
доходів фізичних осіб складає 3 850,29 грн.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
розглянувши та обговоривши доводи,
наведені у касаційній скарзі,
перевіривши матеріали справи, колегія
суддів Вищого адміністративного суду
України дійшла висновку, що касаційна
скарга не підлягає задоволенню з
огляду на наступне.

При розрахунку інвестиційного
прибутку позивача податковий орган
керувався п.9.6 ст.9 Закону України «Про
податок з доходів фізичних осіб» і
виходив з того, що при продажу
інвестиційного активу інвестиційним
прибутком вважається вся сума доходу,
оскільки такий інвестиційний актив був
дарований платнику податку (тобто
отриманий безкоштовно), тому
вважається придбаним за нульовою
вартістю.

Таким чином, за висновками відповідача,
дохід від продажу інвестиційного
активу відповідно до п. 7.1 ст. 7
вказаного Закону має оподатковуватись
за ставкою 15 % без урахування витрат,
понесених у зв'язку з придбанням такого
активу і номінальної вартості акцій.

Попередні судові інстанції
обґрунтовано не погодилися з такими
доводами відповідача з огляду на
наступне.

Як вбачається з матеріалів справи,
відповідно до договору купівлі-продажу
від 23.07.2008 р. №20-379-08/Б/506 та акту
виконаних зобов'язань по зазначеному
договору купівлі-продажу, позивачем
продано ТОВ «ФІНКОМ ТРЕЙДІНГ» прості
іменні акції ВАТ «Радгосп
«Весна» у кількості 42781 штук,
номінальною вартістю 0,25 грн. за
договірною вартістю продажу 0,60 грн.,
загальна вартість акцій по договору 25
668,60 грн.

Згідно довідки ВАТ «Радгосп «Весна»
від 10.09.2009 р. №794 вказані акції у
кількості 42781 штук номінальною
вартістю 0,25 грн. за 1 акцію відповідно
до сертифікату акцій були отримані
позивачем у вигляді частки майнових
паїв у власність безкоштовно під час
приватизації державного майна ВАТ
«Радгосп «Весна».

Позивач вважає, що дохід отриманий
внаслідок відчуження акцій не
включається до загального
оподатковуваного доходу, зважаючи на
приписи п.п.4.3.18 п.4.3 ст.4 Закону України
«Про податок з доходів фізичних осіб».

Так, відповідно до вказаної норми до
складу загального місячного
оподатковуваного доходу не
включається сума доходу, отриманого
платником податку внаслідок
відчуження акцій (інших корпоративних
прав), одержаних ним у власність в
процесі приватизації в обмін на
приватизаційні компенсаційні
сертифікати, безпосередньо отримані
ним як компенсація суми його внеску до
установ Ощадного банку СРСР або до
установ державного страхування СРСР,
або в обмін на приватизаційні
сертифікати, отримані ним відповідно
до закону, а також сума доходу,
отриманого таким платником податку
внаслідок відчуження земельних
ділянок сільськогосподарського
призначення, земельних часток (паїв),
майнових паїв, безпосередньо отриманих
ним у власність у процесі приватизації
згідно з нормами земельного
законодавства.

Згідно з п.п. 4.2.13 п. 4.2 ст. 4 Закону
України «Про податок з доходів
фізичних осіб», до складу загального
річного оподатковуваного доходу
включається інвестиційний прибуток
від здійснення платником податку
операцій з цінними паперами та
корпоративними правами, випущеними в
інших, ніж цінні папери, формах, крім
доходу від операцій, зазначених у
п.п.4.3.3 та 4.3.17 п.4.3 ст. 4.

Відповідно до п.п. 9.6.2 п. 9.6 ст. 9
вказаного Закону, інвестиційний
прибуток розраховується як позитивна
різниця між доходом, отриманим
платником податку від продажу окремого
інвестиційного активу, та його
вартістю, що розраховується виходячи з
суми витрат, понесених у зв'язку з
придбанням такого активу, з
урахуванням норм підпункту 9.6.4 цього
пункту.

Підпунктом 9.6.2 п.9.6 вказаної статті
також передбачено, що інвестиційний
актив, подарований платнику податку чи
успадкований платником податку,
вважається придбаним за нульовою
вартістю.

Суд касаційної інстанції погоджується
з висновками судів попередніх
інстанцій, що податковий орган при
здійсненні розрахунку інвестиційного
прибутку позивача безпідставно
прирівнює отриманий ним як платником
податку (працівником підприємства)
інвестиційний актив під час
приватизації підприємства до
подарованого, який у цілях
оподаткування вважається придбаним за
нульовою ставкою.

Так, Закон України «Про особливості
приватизації майна в агропромисловому
комплексі» визначає порядок та
підстави отримання державного майна
(акцій) новоствореного підприємства в
процесі приватизації.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 3 вказаного
Закону працівникам підприємства, що
приватизується, надано право на
пільгове придбання акцій за
номінальною вартістю (за
приватизаційні майнові сертифікати, а
також за власні кошти і компенсаційні
сертифікати у розмірі, що не перевищує
половини вартості приватизаційних
майнових сертифікатів). Працівники
сільськогосподарських підприємств
також мають право на пільгове
придбання акцій (за приватизаційні
майнові сертифікати, а також за власні
кошти і компенсаційні сертифікати у
розмірі, що не перевищує половини
вартості приватизаційних майнових
сертифікатів).

Відповідно до ст.6 Закон України «Про
особливості приватизації майна в
агропромисловому комплексі»
працівникам підприємства, що
приватизується, та прирівняним до них
відповідно до частини третьої статті 3
цього Закону особам безоплатно
надається частка державного майна
(акції), розмір якої визначається як
добуток вартості майна, що припадає на
одного члена колективного
сільськогосподарського підприємства
по області (Автономній Республіці
Крим), на кількість працівників
підприємства, що приватизується, та
прирівняних до них осіб. Безоплатна
передача частки державного майна
проводиться при перетворенні в процесі
приватизації радгоспів та інших
державних сільськогосподарських
підприємств у колективні
сільськогосподарські підприємства або
у відкриті акціонерні товариства.
Розподіл безоплатно переданого майна
(акцій) між працівниками здійснюється
відповідно до трудової участі за
рішенням загальних зборів (зборів
уповноважених).

Таким чином, передача працівникам
підприємства, що приватизується, акцій
як безоплатно, так і шляхом пільгового
придбання, є результатом трудової
участі зазначених осіб у створенні
об'єктів народного господарства.

Як встановлено судами попередніх
інстанцій, позивач отримав акції у
власність під час приватизації
державного майна ВАТ «Радгосп «Весна»
відповідно до його трудової участі в
радгоспі.

Таким чином, витрати позивача,
пов'язані з отриманням акцій ВАТ
«Радгосп «Весна», були здійснені у
формі трудової участі у створенні
активів підприємства, які на час їх
створення знаходились у державній
власності.

Отже, відсутні підстави для висновку
про те, що передані позивачу як
працівникові підприємства, що
приватизується, акції такого
підприємства є подарованими.
Відповідно, відсутні і підстави для
висновку про придбання позивачем
інвестиційного активу за нульовою
ставкою, а відтак, і для оподаткування
коштів, отриманих позивачем від
продажу акцій, згідно з п.п. 9.6.2 п. 9.6 ст. 9
Закону України «Про податок з доходів
фізичних осіб».

З огляду на викладене, колегія суддів
Вищого адміністративного суду України
погоджується з висновками судів
попередніх інстанцій про
обґрунтованість заявлених позовних
вимог та наявність підстав для
скасування спірних податкового
повідомлення та першої податкової
вимоги.

Мотивація та докази, наведені у
касаційній скарзі, не дають
адміністративному суду касаційної
інстанції підстав для постановлення
висновків, які б спростовували правову
позицію судів попередніх інстанцій.

Отже, колегія суддів вважає, що в межах
касаційної скарги порушень судом
першої та апеляційної інстанцій норм
матеріального права при вирішенні цієї
справи не допущено. Правова оцінка
обставин у справі дана правильно, а
тому касаційну скаргу слід відхилити, а
оскаржувані судові рішення - залишити
без змін.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 210-231 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

1. Касаційну скаргу Джанкойської
об'єднаної державної податкової
інспекції в АР Крим залишити без
задоволення.

2. Постанову Окружного
адміністративного суду АР Крим від
11.03.2010 р. та ухвалу Севастопольського
апеляційного адміністративного суду
від 15.02.2011 р. у справі №2а-1281/10/10/0170
залишити без змін.

3. Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, та
може бути переглянута з підстав,
встановлених статтею 237 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий суддя:Нечитайло О.М.
Судді:Ланченко Л.В. Пилипчук Н.Г.