Справа № 2а-5307/11/1370
Суддя: Ліщинський А.М.
Дата ухвалення: 2014-07-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 липня 2014 р.
Справа № 118833/11/9104

Колегія суддів Львівського
апеляційного адміністративного суду в
складі :

головуючого судді:
Ліщинського А.М.,

суддів:
Довгої О.І., Запотічного І.І.

при секретарі судового засідання:
Гнатик А.З.

з участю представника позивача:
Мокрій Р.З.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Львові апеляційні скарги
Державної податкової інспекції у
Сокальському районі Львівської
області та Спеціалізованої державної
податкової інспекції по роботі з
великими платниками податків м.Львова
на постанову Львівського окружного
адміністративного суду від 09 вересня
2011 року у справі за позовом Публічного
акціонерного товариства «Шахта
«Надія» до Державної податкової
інспекції у Сокальському районі,
Спеціалізованої державної податкової
інспекції по роботі з великими
платниками податків м.Львова про
визнання дій неправомірними та
зобов'язання до вчинення дій,-

В С Т А Н О В
И Л А:

11.05.2011 року позивач звернувся до суду з
адміністративним позовом до
відповідачів про визнання дії ДПІ
стосовно зміни (розподілу) сплаченої
суми за платіжними дорученнями від
30.04.2009р. за №781, в рахунок погашення
податкового боргу та пені
неправомірними та зобов'язання СДПІ
внести зміни до карток особових
рахунків платника податків Товариства
по ПДВ, шляхом відображення платежу,
сплаченого по платіжному дорученню від
30.04.2009р. №781 на суму 1 500 000,00 грн. згідно
призначення, визначеного цим платіжним
дорученням..

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що вони
виконали своє зобов`язання, самостійно
сплатили до бюджету суму зазначену у
податковій декларації з податку на
додану вартість від 15.04.2009р. за №8816 в
розмірі 1 500 000,00 грн., про що зазначило у
платіжному документі, проте ДПІ
самостійно зарахувало вищезгадану
проплату, тим самим змінивши
призначення платежу, яку визначено
Товариством у платіжному дорученні, що
є неправомірним.

Представником позивача в судовому
засіданні в суді першої інстанції усно
уточнено позовні вимоги щодо п.2, згідно
чого просив зобов'язати СДПІ внести
зміни до картки особового рахунку
платника податків Товариства по ПДВ,
шляхом відображення платежу,
сплаченого по платіжному дорученню від
30.04.2009р. №781 на суму 1 500 000,00 грн. згідно
призначення.

Постановою Львівського окружного
адміністративного суду від 09 вересня
2011 року адміністративний позов
задоволено. Визнано дії Держаної
податкової інспекції у Сокальському
районі стосовно зміни (розподілу)
сплаченої суми за платіжними
дорученнями від 30.04.2009р. за №781, в
рахунок погашення податкового боргу та
пені неправомірними. Зобов'язано
Спеціалізовану державну податкову
інспекцію по роботі з великими
платниками податків м.Львова внести
зміни до картки особового рахунку
платника податків Державного
відкритого акціонерного товариства
«Шахта «Надія» по податку на додану
ватрість, шляхом відображення платежу,
сплаченого по платіжному дорученню від
30.04.2009р. №781 на суму 1 500 000,00 грн.

Відповідачі постанову оскаржили, не
погодившись із зазначеним судовим
рішенням, подали апеляційну скаргу,
зазначивши, що оскаржувана постанова
винесена з порушенням норм
матеріального та процесуального права
та є незаконною, просять оскаржувану
постанову скасувати та прийняти нову,
якою відмовити в задоволенні позовних
вимог.

В апеляційній скарзі покликається на
те, що облік, контроль і складання
звітності щодо платежів, що надходять
до бюджету, здійснюється органами ДПС з
використанням автоматизованої
інформаційної системи, що забезпечує
єдиний технологічний процес уведення,
контролю інформації обробки
документів. Проведення операцій в
особових рахунках платників
здійснюється в хронологічному порядку.
Вважають, що кошти, що надійшли на
сплату зобов`язань з податку, збору
(обов`язкового платежу), спрямовується
на погашення податкових зобов`язань з
того самого платежу у порядку
календарної черговості настання
граничних термінів їх сплати. Така
черговість погашення діє незалежно від
волі платника податків та стосується
як самостійно розрахованих платником
податків податкових зобов`язань, так і
податкових зобов`язань, розрахованих
контролюючим органом.

У ході апеляційного розгляду
представника позивача Мокрій Р.З. надав
пояснення та просить відхилити
апеляційну скаргу.

Інші особи які беруть участь у справі, в
судове засідання на виклик суду не
з'явилися, що не перешкоджає розгляду
справи в їх відсутності згідно з ч.4 ст.
196 КАС України.

Ухвалою суду про процесуальне
правонаступництво замінено позивача
ВАТ «Шахта «Надія» на його
правонаступника Публічного
акціонерного товариства «Шахта
«Надія».

Судова колегія заслухавши доповідь
судді-доповідача, перевіривши
матеріали справи і обговоривши
підстави апеляційних скарг, вважає за
необхідне їх відхилити з наступних
підстав.

Задовольняючи позовні вимоги позивача,
суд першої інстанції виходив з того, що
у разі недотримання платником податків
порядку погашення податкового боргу та
виконання податкових зобов'язань,
передбачено п. 7.7. ст. 7 Закону №2181,
податковий орган не наділений правом
чи обов'язком змінювати призначення
платежу, визначене платником податків,
що узгоджується з позицією ВАСУ, яка
викладена в Листі від 17.03.2009р. №358/13/13-09.

Розглядаючи спір, судова колегія
вважає, що місцевий суд повно і
всебічно дослідив і оцінив обставини
по справі, надані сторонами докази,
правильно визначив юридичну природу
спірних правовідносин і закон, який їх
регулює.

Правильність вирішення справи
відповідно до вимог ст.13 КАС України
забезпечується системою: апеляційною
та касаційною. Можливість апеляційного
та касаційного оскарження судових
рішень є принципом адміністративного
судочинства, що спрямований на
забезпечення прав осудності
(законності та обґрунтованості)
судових рішень.

Як встановлено судом та підтверджено
матеріалами справи. що Товариство
зареєстроване як господарюючий
суб'єкт, що підтверджується Довідкою з
ЄДРПУО та взяте на податковий облік в
ДПІ у Сокальському районі 01.09.1997р.

У період винекнення спірних
правовідносин щодо сплати податкових
зобов'язань, які мали місце у квітні 2009
року, перебувало на обліку в ДПІ у
Сокальському районі.

Як вбачається з Довідки СДПІ від
28.01.2011р. №785/29-0 Форми №4-ОПП, на дату
видачі цієї довідки Товариство
перебуває на обліку в СДПІ.

Згідно п.п.4.1.1. ст.4 Закону України «Про
порядок погашення зобов'язань
платників податків перед бюджетами та
державними цільовими фондами»
(далі-Закон №2181) задекларовано за
березень 2009 року суму ПДВ, яка
підлягала до сплати в бюджет на суму 2 284
672,00 грн., що підтверджується податковою
декларацією з ПДВ від 15.04.2009р. за №8816.

Пунктом 7.7 статті 7 Закону №2181
передбачено, що податковий борг
погашається попередньо погашенню
податкових зобов'язань, які не є
податковим боргом, у порядку
календарної черговості його
виникнення, а в разі одночасного його
виникнення за різними податками,
зборами (обов'язковими платежами) - у
рівних пропорціях.

У відповідності до вимог пп.7.1.1 п.7.1
зазначеної статті джерелами
самостійної сплати податкових
зобов'язань або погашення податкового
боргу платника податків є будь-які
власні кошти, у тому числі отримані від
продажу товарів (робіт, послуг), майна і
немайнових цінностей, випуску цінних
паперів, у тому числі корпоративних
прав, отримані у позику (кредит), а також
з інших джерел з урахуванням
особливостей, визначених цією статтею.

Таким чином, грошовий платіж є єдиною
формою сплати податкових зобов'язань і
погашення податкового боргу.

Згідно п.6 ст.7 Закону України «Про
Національний банк України», з
наступними змінами та доповненнями,
Національний банк України визначає
систему, порядок і форми платежів, у
тому числі між банками.

Пунктом 1.7 Інструкції про безготівкові
розрахунки в Україні в національній
валюті, затвердженої постановою
Правління Національного банку України
від 21 січня 2004 року №22, зареєстрованої
в Міністерстві юстиції України 29
березня 2004 року за №377/8976, з наступними
змінами та доповненнями, передбачено,
що кошти з рахунків клієнтів банки
списують лише за дорученнями власників
цих рахунків (включаючи договірне
списання коштів згідно з главою 6 цієї
Інструкції) або на підставі платіжних
вимог стягувачів у разі примусового
списання коштів згідно з главою 5 цієї
Інструкції.

Згідно пункту 3.8 даної Інструкції
Реквізит «Призначення платежу»
платіжного доручення заповнюється
платником так, щоб надавати повну
інформацію про платіж та документи, на
підставі яких здійснюється
перерахування коштів отримувачу.
Повноту інформації визначає платник з
урахуванням вимог законодавства
України. Платник відповідає за дані, що
зазначені в реквізиті платіжного
доручення "Призначення платежу". Банк
перевіряє заповнення цього реквізиту
на відповідність вимогам, викладеним у
цій главі, лише за зовнішніми ознаками.

Суд першої інстанції правильно
зазначив, з чим погодилась колегія
суддів, що право визначати призначення
платежу відповідно до чинного
законодавства України належить
виключно платнику, а тому суми
податкових зобов'язань або податкового
боргу з урахуванням пп.16.5.2 п.16.5 ст.16
Закону №2181 слід вважати сплаченими у
день реєстрації банківською установою
платіжного документа із зазначеним у
ньому призначенням платежу на сплату
відповідних податкових зобов'язань або
податкового боргу, визначених
платником податків.

Як вбачається інформації ДПІ щодо
розподілу сплачених сум по ПДВ в 2009
році та пояснень представника ДПІ
наданими в судовому засіданні, кошти,
сплачені Товариством 30.04.2009р. згідно
автоматизованої програми ДПІ, були
розподілені, оскільки у Товариства був
наявний податковий борг за минулі
періоди: платіжним дорученням №781 від
27.02.2009р. на суму 1 500 000,00 грн. призначення
платежу ПДВ за березень 2009 року
зараховано по обліковій картці
платника: 204 665,05 грн. - погашення пені; 230
530,85 грн. - погашення недоїмки по
декларації №3713 від 20.02.2007р.; 603 913,00 грн. -
погашення недоїмки по декларації №4894
від 20.03.2007р.: 460 891,10 грн. погашення
недоїмки по декларації №7043 від 18.04.2007р.

Законом №2181, який є спеціальним
законом з питань оподаткування і
встановлює порядок погашення
зобов'язань юридичних осіб перед
бюджетами та державними цільовими
фондами з податків і зборів
(обов'язкових платежів), нарахування і
сплати пені та штрафних санкцій, що
застосовуються до платників податків,
визначено вичерпний перелік заходів,
які вживаються контролюючим органом з
метою погашення платниками податків
податкового боргу. Серед таких заходів
немає зміни призначення платежу,
самостійно визначеного платником
податків. Не передбачено таких
повноважень і згідно вимог Закону
України «Про державну податкову
службу».

Отже, у разі недотримання платником
податків порядку погашення
податкового боргу та виконання
податкових зобов'язань, передбачено п.
7.7. ст. 7 Закону №2181, податковий орган не
наділений правом чи обов'язком
змінювати призначення платежу,
визначене платником податків.

Згідно п.5.1 ст.5 Закону №2181, податкове
зобов'язання, самостійно визначене
платником податків у податковій
декларації, вважається узгодженим з
дня подання такої податкової
декларації.

Платник податків, як передбачено
абзацом 1 пп.5.3.1 п.5.3 ст.5 Закону №2181,
зобов'язаний самостійно сплатити суму
податкового зобов'язання, зазначену у
поданій ним податковій декларації,
протягом десяти календарних днів,
наступних за останнім днем
відповідного граничного строку,
передбаченого підпунктом 4.1.4 пункту 4.1
статті 4 цього Закону для подання
податкової декларації.

Колегія суддів погоджується з думкою
суду першої інстанції, що ДПІ
визначивши призначення платежу за
інший період ніж той, що був визначений
Товариством, протиправно змінило
призначення платежу визначене
платником податків.

При вирішенні позовної вимоги щодо
зобов'язання СДПІ внести зміни до
картки особового рахунку платника
податків Товариства по ПДВ, суд
виходить з того, що відповідно до
положень пункту 2 статті 10 Закону
України «Про державну податкову службу
в Україні», податкові органи
забезпечують облік платежів,
правильність обчислення і
своєчасність надходження податків,
платежів.

Пунктами 1.4.,1.6 Інструкції № 276
передбачено, що облік, контроль і
складання звітності щодо платежів, що
надходять до бюджету, здійснюється
органами державної податкової служби з
використанням автоматизованої
інформаційної системи, що забезпечує
єдиний технологічний процес уведення,
контролю інформації обробки
документів та підтримання в
актуальному стані автоматизованої
інформаційної облікової системи.

Підпунктом 63.12. Податкового кодексу
України, який набрав чинності з 01.01.2011
року, визначено, що інформація, що
збирається, використовується та
формується органами державної
податкової служби у зв'язку з обліком
платників податків, вноситься до
інформаційних баз даних і
використовується з урахуванням
обмежень, передбачених для податкової
інформації з обмеженим доступом.
Підпунктом 74.2. цього Кодексу
встановлено, що зібрана податкова
інформація та результати її
опрацювання використовуються для
виконання покладених на органи
державної податкової служби функцій та
завдань.

Виходячи з вищенаведеного, облік
нарахованих і сплачених сум податків і
зборів, який ведеться органом
державної податкової служби, спричиняє
правові наслідки для платника податків
у вигляді змін у структурі його
податкових зобов'язань в інформаційних
системах (базах) органів ДПС, що в свою
чергу свідчить про наявність у
платника податків
матеріально-правового інтересу в тому,
щоб дані у картці особового рахунку
позивача правильно відображали
фактичний стан його зобов'язань та
платежів до бюджету.

За таких обставин справи, колегія
суддів приходить до переконання, що суд
першої інстанції прийшов до
правильного висновку, оскільки
вирішуючи даний публічно-правовий
спір, правильно встановив фактичні
обставини справи та надав їм у
оскаржуваному судовому рішенні
належну правову оцінку.

Відповідно до ст.200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи і
ухвалив судове рішення з додержанням
норм матеріального і процесуального
права.

Судова колегія вважає, що доводи
апеляційних скарг не являються
суттєвими і не складають підстави для
висновку про неправильне застосування
судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права,
які призвели до неправильного
вирішення справи.

Керуючись статтями 160 ч.3, 195, 196, 198 п.1, 200,
205, 206, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л
А:

Апеляційні скарги Державної
податкової інспекції у Сокальському
районі Львівської області та
Спеціалізованої державної податкової
інспекції по роботі з великими
платниками податків м.Львова залишити
без задоволення, а постанову
Львівського окружного
адміністративного суду від 09 вересня
2011 року у справі №2а-5307/11/1370 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя
А.М.Ліщинський

Судді
О.І.Довга

І.І.Запотічний