Справа № 817/215/14
Суддя: Блажівська Н.Є.
Дата ухвалення: 2014-06-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 червня 2014 року
м. Київ К/800/27678/14

Вищий адміністративний суд України в
складі колегії суддів:

головуючої: суддів: Блажівської Н.Є.,
Костенка С.І. Сіроша М.В., розглянувши у
попередньому судовому засіданні
касаційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Західбудцентр» на постанову
Рівненського окружного
адміністративного суду від 17 лютого 2014
року та ухвалу Житомирського
апеляційного адміністративного суду
від 30 квітня 2014 року

у справі № 817/215/14

за позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Західбудцентр»

до Державної
податкової інспекції у місті Рівному
Головного

управління
Міндоходів у Рівненській області

про визнання
неправомірними дій,-

В С Т А Н О В И В

Товариство з обмеженою
відповідальністю «Західбудцентр»
(надалі також - позивач, ТОВ
«Західбудцентр») звернулося до суду з
адміністративним позовом до Державної
податкової інспекції у м. Рівному
Головного управління Міндоходів у
Рівненській області (надалі також -
відповідач, ДПІ) про визнання
неправомірними дій щодо направлення
запиту про надання інформації від 23
січня 2014 року №355/17-16-22-01.

Постановою Рівненського окружного
адміністративного суду від 17 лютого 2014
року Товариству з обмеженою
відповідальністю «Західбудцентр» у
задоволенні позову відмовлено
повністю.

Ухвалою Житомирського апеляційного
адміністративного суду від 30 квітня 2014
року апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Західбудцентр» залишено без
задоволення, а постанову Рівненського
окружного адміністративного суду від 17
лютого 2014 року - без змін.

Позивач в касаційній скарзі, вказуючи
на допущені судами першої та
апеляційної інстанцій порушення вимог
матеріального та процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення
спору, просить скасувати постанову
Рівненського окружного
адміністративного суду від 17 лютого 2014
року та ухвалу Житомирського
апеляційного адміністративного суду
від 30 квітня 2014 року і ухвалити нове
рішення про задоволення позовних
вимог.

Заслухавши суддю-доповідача,
обговоривши доводи касаційної скарги
та перевіривши за матеріалами справи
правильність застосування судами норм
матеріального та процесуального права,
правової оцінки обставин у справі,
Вищий адміністративний суд України
звертає увагу на наступне.

Відповідно до частини 1 статті 220
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
перевіряє правильність застосування
судами першої та апеляційної інстанцій
норм матеріального та процесуального
права, правової оцінки обставин у
справі і не може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, які не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу.

Як встановлено судами попередніх
інстанцій, 13 січня 2014 року листом за
№355/17-16-22-01 ДПІ звернулась до ТОВ
«Західбудцентр» із запитом про надання
впродовж десятиденного терміну від дня
отримання запиту письмових пояснень та
завірених належним чином копій всіх
первинних документів, складених при
проведенні взаєморозрахунків із ТОВ
«Грандмайстер» за період з 1 вересня 2011
року по 30 червня 2012 року.

Як підставу направлення запиту ДПІ
визначено положення підпункту 20.1.2
пункту 20.1 статті 20, пункт 73.3 та пункту
73.5 статті 73 Податкового кодексу
України (надалі також - ПК України, тут і
надалі - в редакції чинній на час
виникнення спірних правовідносин),
пунктів 9, 14, 15 Постанови Кабінету
Міністрів України від 27. грудня
2010 року № 1245 «Про затвердження Порядку
періодичного подання інформації
органам державної податкової служби та
отримання інформації зазначеними
органами за письмовим запитом» (надалі
також - Порядок №1245), та зазначено, що
відповідно до проведеної позапланової
виїзної документальної перевірки ТОВ
«Грандмайстер» виявлено факти, що
свідчать про порушення податкового,
валютного та іншого законодавства у
взаємовідносинах між ТОВ
«Західбудцентр» та ТОВ «Грандмайстер».
Зокрема, в акті про проведення
позапланової виїзної документальної
перевірки ТОВ «Грандмайстер» від
10 січня 2014 року №3/17-16-22-01/35658872
зафіксовано відсутність поставок
ТОВ «Грандмайстер» послуг,
умовно отриманих від ТОВ
«Спецкомплектсервіс» та ПП
«Волинь-Плюс» покупцю - ТОВ
«Західбудцентр», що свідчить про
укладення угод без мети настання
реальних наслідків.

Відповідно до підпунктів 191.1.1, 191.1.2
пункту 191.1 статті 19 ПК України на
контролюючі органи покладено, зокрема,
функції щодо адміністрування податків,
зборів, платежів; контролю за
своєчасністю, достовірністю, повнотою
нарахування та сплати податків, зборів,
платежів.

Підпунктом 20.1.2 пункту 20.1 статті 20 ПК
України органам державної податкової
служби надано право для здійснення
функцій, визначених податковим
законодавством, отримувати безоплатно
від платників податків, у тому числі
благодійних та інших неприбуткових
організацій, усіх форм власності у
порядку, визначеному законодавством,
довідки, копії документів, засвідчені
підписом платника або його посадовою
особою та скріплені печаткою (за
наявності), про фінансово-господарську
діяльність, отримані доходи, видатки
платників податків та іншу інформацію,
пов'язану з обчисленням та сплатою
податків, зборів, платежів, про
дотримання вимог законодавства,
здійснення контролю за яким покладено
на контролюючі органи, а також
фінансову і статистичну звітність у
порядку та на підставах, визначених
законом.

Згідно з підпунктом 72.1.6 пункту 72.1
статті 72 ПК України для
інформаційно-аналітичного
забезпечення діяльності державної
податкової служби використовується,
зокрема, для інформаційно-аналітичного
забезпечення діяльності також
використовується інша інформація,
оприлюднена як така, що підлягає
оприлюдненню відповідно до
законодавства та/або добровільно чи за
запитом надана контролюючому органу в
установленому законом порядку.

За змістом пункту 73.3 статті 73 ПК
України контролюючі органи мають право
звернутися до платників податків та
інших суб'єктів інформаційних відносин
із письмовим запитом про подання
інформації (вичерпний перелік та
підстави надання якої встановлено
законом), необхідної для виконання
покладених на контролюючі органи
функцій, завдань, та її документального
підтвердження.

Такий запит підписується керівником
(заступником керівника) контролюючого
органу і повинен містити перелік
інформації, яка запитується, та
документів, що її підтверджують, а
також підстави для надіслання запиту.

Письмовий запит про подання інформації
надсилається платнику податків або
іншим суб'єктам інформаційних відносин
за наявності хоча б однієї з таких
підстав:

1) за результатами аналізу податкової
інформації, отриманої в установленому
законом порядку, виявлено факти, які
свідчать про порушення платником
податків податкового, валютного
законодавства, законодавства у сфері
запобігання та протидії легалізації
(відмиванню) доходів, одержаних
злочинним шляхом, або фінансуванню
тероризму та іншого законодавства,
контроль за дотриманням якого
покладено на контролюючі органи;

2) для визначення рівня звичайних цін на
товари (роботи, послуги) під час
проведення перевірок та в інших
випадках, передбачених статтею 39 цього
Кодексу;

3) виявлено недостовірність даних, що
містяться у податкових деклараціях,
поданих платником податків;

4) щодо платника податків подано скаргу
про ненадання таким платником податків
податкової накладної покупцю або про
порушення правил заповнення
податкової накладної;

у) у разі проведення зустрічної звірки;

6) в інших випадках, визначених цим
Кодексом.

Платники податків та інші суб'єкти
інформаційних відносин зобов'язані
подавати інформацію, визначену у
запиті контролюючого органу, та її
документальне підтвердження протягом
одного місяця з дня, що настає за днем
надходження запиту (якщо інше не
передбачено цим Кодексом). У разі коли
запит складено з порушенням вимог,
викладених в абзацах першому та
другому цього пункту, платник податків
звільняється від обов'язку надавати
відповідь на такий запит.

Порядок отримання інформації органами
державної податкової служби за їх
письмовим запитом визначається
Кабінетом Міністрів України.

Отже, при виконанні функцій щодо
адміністрування податків, зборів,
платежів, контролю за своєчасністю,
достовірністю, повнотою нарахування та
сплати податків, зборів, платежів
контролюючі органи наділені правом
звертатися до платників податків з
письмовим запитом про надання
інформації. При цьому вичерпний
перелік та підстави надання такої
інформації встановлено законом.

Відповідно до пункту 9 Порядку № 1245
органи державної податкової служби
мають право звернутися до суб'єктів
інформаційних відносин із письмовим
запитом про подання інформації
(вичерпний перелік та підстави надання
якої встановлено законом), необхідної
для виконання покладених на органи
державної податкової служби функцій,
завдань, та документального
підтвердження такої інформації.

Пунктом 10 зазначеного Порядку № 1245
визначено, що запит щодо отримання
податкової інформації від платників
податків та інших суб'єктів
інформаційних відносин оформляється
на бланку органу державної податкової
служби та підписується керівником
(заступником керівника) зазначеного
органу.

У запиті зазначаються: посилання на
норми закону, відповідно до яких орган
державної податкової служби має право
на отримання такої інформації;підстави
для надіслання запиту;

опис інформації, що запитується, та в
разі потреби перелік документів, що її
підтверджують.

Відповідно до пункту 11 Порядку №1245
перед тим, як направити запит, орган
державної податкової служби перевіряє:
наявність законодавчих підстав для
отримання податкової інформації;
наявність інформації в системі органів
державної податкової
служби;відсутність підстав для
періодичного подання зазначеної
інформації відповідно до цього
Порядку.

За змістом пункту 12 Порядку №1245
письмовий запит про подання інформації
надсилається суб'єкту інформаційних
відносин за наявності хоча б однієї з
таких підстав: виявлення за
результатами аналізу податкової
інформації, отриманої в установленому
законом порядку, фактів, які свідчать
про порушення платником податків
податкового, валютного законодавства,
законодавства у сфері протидії
легалізації (відмиванню) доходів,
отриманих злочинним шляхом, та іншого
законодавства, контроль за дотриманням
якого покладено на органи державної
податкової служби; виникнення потреби
у визначенні рівня звичайних цін на
товари (роботи, послуги) під час
проведення перевірок;виявлення
недостовірності даних, що містяться у
податкових деклараціях, поданих
платником податків; подання щодо
платника податків скарги про ненадання
таким платником податків податкової
накладної покупцю або про порушення
правил заповнення податкової
накладної;проведення зустрічної
звірки;в інших випадках, визначених ПК
України.

Суди попередніх інстанцій, виходячи з
аналізу наведених положень чинного
законодавства дійшли вірного висновку,
що запит про надання інформації від 13
січня 2014 року №355/17-16-22-01
направлений ДПІ при виконанні функцій,
визначених законом, щодо контролю за
своєчасністю, достовірністю, повнотою
нарахування та сплати податків, зборів,
платежів, а відтак відсутні підстави
для визнання неправомірними дій
органу державної податкової служби
щодо направлення позивачу письмового
запиту про надання інформації.

При цьому суди попередніх, пославшись
на положення пункту 16 Порядку № 1245 ,за
змістом якого у разі коли запит
складено з порушенням вимог,
визначених у пунктах 9 і 10 цього
Порядку, суб'єкт інформаційних
відносин звільняється від обов'язку
надавати відповідь на такий запит,
зазначив, що позивач, вважаючи, що
запит не відповідає вимогам закону, не
надав податковому органу запитувану
інформацію, при цьому будь-яких
правових наслідків для платника
податків ненадання відповіді на запит
не обумовило.

Відповідно до частини 1 статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства.

Тобто, судовому захисту підлягає
дійсно порушене право особи внаслідок
неправомірних рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень при виконанні ними владних
управлінських функцій.

З огляду на те, що в ході розгляду
справи попередніми судовими
інстанціями не встановлено будь-яких
об'єктивних обставин, які свідчили б
про порушення прав та законних
інтересів позивача внаслідок
направлення податковим органом
письмового запиту про надання
інформації, суди першої та апеляційної
інстанцій дійшли юридично правильного
висновку про відсутність підстав для
задоволення позову.

Доводи касаційної скарги висновків
судів першої та апеляційної інстанцій
не спростовують і не дають підстав для
висновку, що судами при розгляді справи
неправильно застосовано норми
матеріального права, які регулюють
спірні правовідносини, чи порушено
норми процесуального права. Таким
чином, ухвалені по справі рішення є
законними і обґрунтованими, а
зазначена в касаційній скарзі позиція
не знаходить свого підтвердження
матеріалами справи та не ґрунтується
на положеннях чинного законодавства.

Відповідно до частини 1 статті 224
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

За таких обставин, суд, перевіривши у
межах касаційної скарги правильність
застосування судами норм
матеріального та процесуального права,
приходить до висновку, що касаційну
скаргу необхідно відхилити, а рішення
судів першої та апеляційної інстанцій
слід залишити без змін.

Керуючись статтями 2201, 223, 224, 230 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд -

У Х В А Л И В

Касаційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Західбудцентр» відхилити, а постанову
Рівненського окружного
адміністративного суду від 17 лютого
2014 року та ухвалу Житомирського
апеляційного адміністративного суду
від 30 квітня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення копій
особам, що беруть участь у справі, та
може бути переглянута Верховним Судом
України з підстав, у порядку та в
строки, встановлені статтями 236 - 238, 2391
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Головуюча:
Н. Є. Блажівська

Судді:
М.І. Костенко

М.В. Сірош