Справа № 807/494/13-а
Суддя: Шавель Р.М.
Дата ухвалення: 2014-07-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

09 липня 2014 року Справа № 9041/13/876

Колегія суддів Львівського
апеляційного адміністративного суду в
складі:

головуючого судді
Шавеля Р.М.,

суддів
Костіва М.В. та Савицької Н.В.,

з участю секретаря судового засідання -
Гнатик А.З.,

а також сторін (їх представників):

від позивача -
Балог В.Ю.;

від відповідача -
Пензов С.В.;

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Львові апеляційні скарги
Чопської митниці Міндоходів та
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Голден Фрутс» на
постанову Закарпатського окружного
адміністративного суду від 24.04.2013р. в
адміністративній справі за позовом
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Голден Фрутс» до
Чопської митниці Міндоходів, третя
особа без самостійних вимог на предмет
спору Головне управління Державної
казначейської служби України у
Закарпатській обл., про визнання
протиправними та скасування відмови
митного органу здійснити митне
оформлення товарів та рішення про
визначення митної вартості товарів,
стягнення з державного бюджету надміру
сплачених обов'язкових платежів, -

В С Т А Н О В И Л А:

26.02.2013р. позивач Товариство з обмеженою
відповідальністю /ТзОВ/ «Голден Фрутс»
звернувся до суду з адміністративним
позовом, в якому просив визнати
протиправними та скасувати винесені
Чопською митницею Рішення про
коригування заявленої митної вартості
товарів № 305000003/2012/100339/2 від 24.08.2012р.,
Картки відмови в прийнятті митної
декларації, митному оформленні випуску
чи пропуску товарів і транспортних
засобів через митний кордон України №
305090000/2/10023 від 24.08.2012р., № 305090000/2012/10038 від
05.11.2012р., № 305090000/2012/10039 від 05.11.2012р., №
305090000/2012/10040 від 07.11.2012р.; стягнути з
Державного бюджету України на користь
позивача суму надмірно сплаченого
податку на додану вартість /ПДВ/ у
розмірі 182992 грн. 50 коп., а також
відшкодувати з державного бюджету
понесені судові витрати у розмірі 1829
грн. 93 коп. сплаченого судового збору
(Т.1, а.с.4-11).

Постановою Закарпатського окружного
адміністративного суду від 24.04.2013р.
заявлений позов задоволено частково;
визнано протиправними та скасовані
Рішення Чопської митниці про
коригування заявленої митної вартості
товарів № 305000003/2012/100339/2 від 24.08.2012р. та
Картки відмови в прийнятті митної
декларації, митному оформленні випуску
чи пропуску товарів і транспортних
засобів через митний кордон України №
305090000/2/10023 від 24.08.2012р., № 305090000/2012/10038 від
05.11.2012р., № 305090000/2012/10039 від 05.11.2012р., №
305090000/2012/10040 від 07.11.2012р.; у задоволенні
решти позовних вимог відмовлено;
стягнуто з Державного бюджету України
на користь позивача понесені судові
витрати у розмірі 34 грн. 41 коп.
сплаченого судового збору (Т.2, а.с.91-101).

Не погодившись із винесеним судовим
рішенням, його оскаржили сторони.

У поданій апеляційній скарзі позивач
ТзОВ «Голден Фрутс», покликаючись на
неповне з'ясування судом обставин, що
мають значення для справи, порушення
судом норм матеріального та
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи,
просить постанову суду скасувати в
частині відмови у задоволенні позовних
вимог про стягнення з державного
бюджету надміру сплаченої суми ПДВ та
задоволити заявлений позов у повному
обсязі (Т.2, а.с.122-128).

В обґрунтування своїх апеляційних
вимог покликається на те, що судом під
час розгляду справи безпідставно
застосовані приписи нечинних на момент
вирішення справи приписів ст.264 Митного
кодексу /МК/ України, пп.15.3.1 п.15.3 ст.15
Закону України «Про порядок погашення
зобов'язань платниками податків перед
бюджетами та державними цільовими
фондами»; суд фактично обмежив право
позивача на захист порушеного права та
інтересу шляхом звернення з вимогою
безпосередньо до суду без досудового
способу врегулювання спору; порядок
повернення з бюджету коштів надміру
сплачених (у тому числі ПДВ) на підставі
рішення суду передбачений та
врегульований чинним законодавством.

У своїй апеляційній скарзі відповідач
Чопська митниця, покликаючись на
неповне з'ясування судом обставин, що
мають значення для справи,
невідповідність висновків суду
обставинам справи, порушення судом
норм матеріального та процесуального
права, що призвело до неправильного
вирішення справи, просить постанову
суду скасувати та прийняти нову
постанову, якою у задоволенні
заявленого позову відмовити повністю
(Т.2, а.с.104-111).

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує
тим, що під час проведення митного
оформлення товарів позивачем у митного
органу виникли обґрунтовані сумніви у
заявленій митній вартості, у зв'язку з
чим від декларанта були витребувані
додаткові документи для підтвердження
митної вартості, які він відмовився
надати. Звідси, у зв'язку із
спрацюванням згенерованого
автоматичною системою управління
ризиками профілю ризику про заниження
митної вартості товару,
непідтвердження використаних
декларантом відомостей та неподанням
витребовуваних документів, необхідних
для підтвердження митної вартості,
заявлена декларантом митна вартість не
була визнана.

Також митницею послідовно
застосовувалися різні методи
визначення митної вартості товарів, в
результаті чого підставно був
застосований резервний метод
визначення митної вартості.

У зв'язку із реорганізацією Чопської
митниці шляхом приєднання до Чопської
митниці Міндоходів, судом апеляційної
інстанції в порядку ст.55 КАС України
допущено заміну відповідача (апелянта)
його правонаступником - Чопською
митницею Міндоходів.

Заслухавши суддю-доповідача по справі,
представників сторін на підтримання
поданих ними апеляційних скарг та
взаємні заперечення таких, перевіривши
матеріали справи та апеляційні скарги
в межах наведених у них доводів,
колегія суддів дійшла висновку, що
апеляційна скарга Чопської митниці
Міндоходів підлягає до задоволення, а
апеляційну скаргу ТзОВ «Голден Фрутс»
слід відхилити, з наступних підстав.

Як слідує з матеріалів справи, між ТзОВ
«Голден Фрутс» та нерезидентом
компанією Anton Durbek GmBH укладено контракт
№ 32 від 13.07.2012р. на поставку свіжих
фруктів на загальну вартість 1000000 євро.

24.08.2012р. позивачем подано до Чопської
митниці вантажну митну декларацію /ВМД/
№ 305090000/2012/012082 в цілях митного
оформлення товару: їстівні плоди,
банани свіжі сорту Green Excelban, врожай 2012
року, чистою вагою 19156 кг, не в первинній
упаковці, країна виробництва - ЕС,
країна походження - Еквадор.

Вартість імпортованого товару
позивачем визначена за ціною договору,
тобто, за першим методом визначення
митної вартості, складала 149563 грн. 68
коп. (за рівнем митної вартості 0,7847
євро/кг).

У зв'язку з тим, що заявлена декларантом
митна вартість суттєво відрізнялася
від наявної інформації щодо товарів
подібного виду в ЄАІС Державної митної
служби, відповідно до ст.53 МК України
відповідачем були витребувані від
позивача додаткові документи для
підтвердження митної вартості товарів,
а саме: каталоги, специфікації,
прейскуранти (прайс-листи) виробника
товару; висновки про якісні та вартісні
характеристики товарів, підготовлені
спеціалізованими організаціями або
інформацію біржових організацій про
вартість товару.

Декларант подавати додаткові
документи для підтвердження митної
вартості відмовився, про що зроблено
відповідний запис на звороті ВМД №
305090000/2012/012082.

У зв'язку з викладеним, митним органом
було винесено Рішення про коригування
заявленої митної вартості товарів №
305000003/2012/100339/2 від 24.08.2012р., відповідно до
якого було визначено митну вартість
товару «банани» на рівні 0,9694 євро/кг, а
також прийняв Картку відмови в
прийнятті митної декларації, митному
оформленні випуску чи пропуску товарів
і транспортних засобів через митний
кордон України № 305090000/2/10023 від 24.08.2012р.

З метою недопущення затримки
оформлення та пропуску товарів через
митний кордон України позивач подав
для митного оформлення ВМД №
305090000/2012/012083 від 24.08.2012р., у якій вказав
визначену відповідачем митну вартість
товарів.

В подальшому при митному оформленні
наступних партій товару у своїх ВМД
позивач враховував вищевказані
Рішення про коригування заявленої
митної вартості товарів та Картку
відмови в прийнятті митної декларації,
митному оформленні випуску чи пропуску
товарів і транспортних засобів через
митний кордон України.

Також з аналогічних причин
відповідачем були винесені Картки
відмови в прийнятті митної декларації,
митному оформленні випуску чи пропуску
товарів і транспортних засобів через
митний кордон України № 305090000/2012/10038 від
05.11.2012р., № 305090000/2012/10039 від 05.11.2012р., №
305090000/2012/10040 від 07.11.2012р., покликаючись у
них на раніше прийняте Рішення про
коригування заявленої митної вартості
товарів.

Приймаючи рішення по справі, суд першої
інстанції виходив з того, що
декларантом були надані всі необхідні
документи, які надавали змогу митному
органу визначити митну вартість
товарів; відповідачем не обґрунтовано,
у чому полягали об'єктивні сумніви у
митній вартості товарів, заявленій
позивачем на підставі ціни контракту.

Також відповідачем не представлено
доказів пропозиції декларанту
провести визначення митної вартості
товарів іншим способом, ніж резервний
метод визначення митної вартості
товарів. Подальше декларування
позивачем товарів за визначеною митним
органом вартістю товарів було
зумовлено необхідністю недопущення
псування товарів.

Разом з тим, вимога про стягнення
переплачених до бюджету коштів є
передчасною у зв'язку з відсутністю у
позивача правових підстав
стверджувати про можливість
невиконання суб'єктами владних
повноважень приписів ст.43 Податкового
кодексу /ПК/ України в частині
повернення надміру сплачених сум ПДВ
за скасованими рішеннями.

Між тим, наведені висновки суду першої
інстанції колегія суддів вважає
такими, що суперечать фактичним
обставинам справи і не відповідають
нормам чинного законодавства, з
наступних причин.

Розглядувані правовідносини
регулюються приписами МК України (в
редакції, чинній на момент виникнення
цих відносин), відповідно до ч.ч.1 і 2
ст.361 якого передбачено, що управління
ризиками - це робота органів доходів і
зборів з аналізу ризиків, виявлення та
оцінки ризиків, розроблення та
практичної реалізації заходів,
спрямованих на мінімізацію ризиків,
оцінки ефективності та контролю
застосування цих заходів. Під ризиком
розуміється ймовірність недотримання
вимог законодавства України з питань
державної митної справи.

Органи доходів і зборів застосовують
систему управління ризиками для
визначення товарів, транспортних
засобів, документів і осіб, які
підлягають митному контролю, форм
митного контролю, що застосовуються до
таких товарів, транспортних засобів,
документів і осіб, а також обсягу
митного контролю.

Наказом Міністерства фінансів України
№ 597 від 24.05.2012р. затверджено Порядок
здійснення аналізу та оцінки ризиків,
розроблення і реалізації заходів з
управління ризиками в митній службі
України, відповідно до п.1.5 якого
аналіз, виявлення та оцінка ризиків,
розроблення і реалізація практичних
заходів з управління ризиками, аналіз
результатів та коригування вжитих
заходів здійснюються митними органами
та їх структурними підрозділами в
межах компетенції, зокрема
підрозділами, які здійснюють або
організують, координують здійснення:
митного контролю та виконання митних
формальностей; перевірки правильності
класифікації товарів згідно з УКТ ЗЕД;
перевірки правильності визначення
країни походження товарів; перевірки
правильності визначення митної
вартості товарів.

Згідно п.7.1 цього Порядку за
результатами оцінки ризику у
конкретному випадку переміщення
товарів та транспортних засобів через
митний кордон України, в тому числі за
результатами контролю із
застосуванням СУР, що здійснюється
відповідно до статті 337 Митного кодексу
України, митні органи обирають форми та
обсяг митного контролю.

У розглядуваному випадку митний
контроль полягав у вжитті заходів щодо
перевірки заявленої митної вартості
товарів.

Згідно ст.49 МК України митною вартістю
товарів, які переміщуються через
митний кордон України, є вартість
товарів, що використовується для
митних цілей, яка базується на ціні, що
фактично сплачена або підлягає сплаті
за ці товари.

Відповідно до ст.52 МК України декларант
або уповноважена ним особа, які
заявляють митну вартість товару,
зобов'язані: 1) заявляти митну вартість,
визначену ними самостійно, у тому числі
за результатами консультацій з митним
органом; 2) подавати митному органу
достовірні відомості про визначення
митної вартості, які повинні
базуватися на об'єктивних,
документально підтверджених даних, що
піддаються обчисленню.

Відповідно до приписів ч.1 та ч.3 ст.53 МК
України у випадках, передбачених цим
Кодексом, одночасно з митною
декларацією декларант подає митному
органу документи, що підтверджують
заявлену митну вартість товарів і
обраний метод її визначення. У разі
якщо документи, подані декларантом, не
містять всіх відомостей, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості товарів, чи
відомостей щодо ціни, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті за ці
товари, декларант або уповноважена ним
особа на письмову вимогу митного
органу зобов'язані протягом 10
календарних днів надати (за наявності)
такі додаткові документи: 1) договір
(угоду, контракт) із третіми особами,
пов'язаний з договором (угодою,
контрактом) про поставку товарів, митна
вартість яких визначається; 2) рахунки
про здійснення платежів третім особам
на користь продавця, якщо такі платежі
здійснюються за умовами, визначеними
договором (угодою, контрактом); 3)
рахунки про сплату комісійних,
посередницьких послуг, пов'язаних із
виконанням умов договору (контракту); 4)
виписку з бухгалтерської документації;
5) ліцензійний чи авторський договір
покупця, що стосується оцінюваних
товарів та є умовою продажу оцінюваних
товарів; 6) каталоги, специфікації,
прейскуранти (прайс-листи) виробника
товару; 7) копію митної декларації
країни відправлення; 8) висновки про
якісні та вартісні характеристики
товарів, підготовлені
спеціалізованими експертними
організаціями, та/або інформація
біржових організацій про вартість
товару або сировини.

Згідно ст.54 МК України контроль
правильності визначення митної
вартості товарів здійснюється митним
органом під час проведення митного
контролю і митного оформлення шляхом
перевірки числового значення
заявленої митної вартості. За
результатами здійснення контролю
правильності визначення митної
вартості товарів митний орган визнає
заявлену декларантом митну вартість чи
приймає письмове рішення про її
коригування відповідно до положень
статті 55 цього Кодексу. Митний орган
під час здійснення контролю
правильності визначення митної
вартості товарів зобов'язаний, зокрема,
здійснювати контроль заявленої
декларантом або уповноваженою ним
особою митної вартості товарів шляхом
перевірки числового значення
заявленої митної вартості, наявності в
поданих зазначеними особами
документах усіх відомостей, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості товарів, чи
відомостей щодо ціни, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті за ці
товари.

Згідно ч.5 ст.54 МК України митний орган з
метою здійснення контролю
правильності визначення митної
вартості товарів має, зокрема, право:

упевнюватися в достовірності або
точності будь-якої заяви, документа чи
розрахунку, поданих для цілей
визначення митної вартості;

у випадках, встановлених цим Кодексом,
письмово запитувати від декларанта або
уповноваженої ним особи встановлені
статтею 53 цього Кодексу додаткові
документи та відомості, якщо це
необхідно для прийняття рішення про
визнання заявленої митної вартості;

у випадках, встановлених цим Кодексом,
здійснювати коригування заявленої
митної вартості товарів.

Відповідно до ч.1 ст.55 МК України
рішення про коригування заявленої
митної вартості товарів, які ввозяться
на митну територію України з
поміщенням у митний режим імпорту,
приймається митним органом у письмовій
формі під час здійснення контролю
правильності визначення митної
вартості цих товарів як до, так і після
їх випуску, якщо митним органом
виявлено, що заявлено неповні та/або
недостовірні відомості про митну
вартість товарів, у тому числі невірно
визначено митну вартість товарів.

Згідно ст.57 МК України визначення
митної вартості товарів, які ввозяться
в Україну відповідно до митного режиму
імпорту, здійснюється за такими
методами: 1) основний - за ціною договору
(контракту) щодо товарів, які
імпортуються (вартість операції); 2)
другорядні: а) за ціною договору щодо
ідентичних товарів; б) за ціною
договору щодо подібних (аналогічних)
товарів; в) на основі віднімання
вартості; г) на основі додавання
вартості (обчислена вартість); д)
резервний.

Основним методом визначення митної
вартості товарів, які ввозяться на
митну територію України відповідно до
митного режиму імпорту, є перший метод -
за ціною договору (вартість операції).
Кожний наступний метод застосовується
лише в разі якщо митна вартість товарів
не може бути визначена шляхом
застосування попереднього методу
відповідно до норм цього Кодексу.

Відповідно до ч.8 ст.57 МК України у разі
якщо неможливо застосувати жоден із
зазначених методів, митна вартість
визначається за резервним методом
відповідно до вимог, установлених
статтею 64 цього Кодексу (тобто з
використанням способів, які не
суперечать законам України і є
сумісними з відповідними принципами і
положеннями Генеральної угоди з
тарифів і торгівлі (GATT).)

Відповідно до ст.58 МК України метод
визначення митної вартості за ціною
договору (контракту) щодо товарів, які
імпортуються, не застосовується, якщо
використані декларантом відомості не
підтверджені документально або не
визначені кількісно і достовірно; у
разі, якщо митна вартість не може буди
визначена за основним методом,
застосовуються другорядні методи.

Крім того, згідно Порядку роботи
посадових осіб митного органу при
здійсненні контролю за правильністю
визначення митної вартості товарів,
які переміщуються через митний кордон
України, затв. наказом Державної митної
служби України № 602 від 24.06.2009р.,
контроль за правильністю визначення
митної вартості товарів під час
проведення митного контролю та митного
оформлення товарів здійснюється,
зокрема, шляхом порівняння рівня
заявленої митної вартості товарів з
рівнем митної вартості ідентичних або
подібних (аналогічних) товарів, митне
оформлення яких вже здійснено.

Крім того, згідно п.8 вказаного Порядку
митний орган визначає митну вартість
товарів на підставі наявних відомостей
згідно із законодавством з оформленням
рішення про визначення митної вартості
товарів, зокрема, у випадках, якщо
декларантом не подано додаткові
документи, необхідні для підтвердження
митної вартості товарів.

Як убачається з матеріалів справи, у
зв'язку із спрацюванням згенерованого
автоматичною системою управління
ризиками профілю ризику про заниження
митної вартості товару, відсутністю
підтвердження використаних
декларантом відомостей та неподанням
витребовуваних документів, необхідних
для підтвердження заявленої митної
вартості, заявлена декларантом митна
вартість підставно та обґрунтовано не
була визнана митним органом.

На підставі поданих до митного
оформлення документів відповідачем
застосовано для визначення митної
вартості метод 6 (резервний метод), у
зв'язку із неможливістю застосування
попередніх методів.

Зокрема, метод 1 не міг застосовуватися
у зв'язку із наявністю у митного органу
інформації щодо недостовірності
заявленої митної вартості товару,
оскільки використані декларантом
відомості не підтверджені
документально та не визначені
достовірно.

При цьому, система визначення митної
вартості товарів ґрунтується на
загальних принципах митної оцінки,
прийнятих у міжнародній практиці.
Міжнародно-правовим стандартом, на
який зорієнтоване митне законодавство
України, є угоди по застосуванню статті
VII Генеральної угоди з тарифів і
торгівлі 1947 року (ГААТ). Згідно статті VII
ГААТ оцінка ввезеного товару для
митних цілей повинна бути заснована на
дійсній вартості товару, під «дійсною
вартістю» слід розуміти ціну, за яку,
під час та в місці, визначеними
законодавством імпортуючої країни,
такий чи аналогічний товар продається
або пропонується до продажу при
звичайному ході торгівлі за умов
повної конкуренції.

Покликання позивача на митну вартість,
яка значно відрізнялась від цінової
інформації, що міститься в базі даних
Державної митної служби України,
вказує на ознаки відсутності
визначеної Генеральною угодою з
тарифів і торгівлі умови повної
конкуренції, що вказує на необхідність
додаткового обґрунтування заявленої
митної вартості.

Однак, як вказують матеріали справи,
додаткові документи для підтвердження
митної вартості позивачем надані не
були, зокрема, не були надані висновки
про якісні та вартісні характеристики
товару, підготовлені спеціалізованими
експертними організаціями (в.т.
торгово-промисловими палатами
відповідно до повноважень
встановлених Законом України «Про
торгово-промислові палати в Україні»).

Метод 2 не застосовувався митним
органом у зв'язку із відсутністю
інформації щодо вартості ідентичного
товару (зокрема, відсутності
інформації щодо визначених ст.59 МК
України критеріїв - якості та репутації
на ринку).

Метод 3 не застосовувався відповідачем
через відсутність інформації щодо
вартості подібного товару (зокрема,
відсутності інформації щодо
визначених ст.60 МК України критеріїв -
якості та репутації на ринку).

Метод 4 не міг застосовуватися у зв'язку
із відсутністю інформації необхідної
для застосування віднімання вартості.

Метод 5 не застосовувався у зв'язку із
відсутністю інформації необхідної для
застосування додавання вартості.

Відповідно до ч.8 ст.57 та ст.64 МК України
відповідачем був застосований метод 6
(резервний метод) у зв'язку із наявністю
у митного органу цінової інформації
(ЄАІС ДМСУ та у відповідності до
результатів проведеної консультації з
декларантом, про що зазначено на
звороті декларації митної вартості).

Таким чином, між позивачем і митним
органом були проведені в установленому
порядку консультації щодо обміну
інформацією для визначення митної
вартості.

Факт проведеної таких консультацій
засвідчений записами від 24.08.2012р.
посадовими особами митниці та
позивача.

При цьому, у відповідності до п.4 ч.2 ст.55
МК України, у рішенні про коригування
митної вартості зазначено
обґрунтування числового значення
митної вартості товарів.

Так, при визначенні числового значення
митної вартості за основу взята цінова
інформація митного органу (ЄАІС ДМСУ).

В частині правомірності прийнятих
карток відмови у здійсненні митного
оформлення колегія суддів виходить з
того, що відповідно до ч.6 ст.54 МК
України митний орган може відмовити у
митному оформленні товарів за
заявленою декларантом митною вартістю
за наявності обґрунтованих підстав
вважати, що заявлені неповні та/або
недостовірні відомості про митну
вартість товарів, у тому числі невірно
визначено митну вартість товарів, у
разі: 1) невірно проведеного
декларантом розрахунку митної
вартості, 2) неподання декларантом або
уповноваженою ним особою документів
згідно з переліком та відповідно до
умов, зазначених у частинах другій -
четвертій статті 53 цього Кодексу, або
відсутності у цих документах всіх
відомостей, що підтверджують числові
значення складових митної вартості
товарів, чи відомостей щодо ціни, що
була фактично сплачена або підлягає
сплаті за ці товари.

Згідно ст.256 МК України відмова у
митному оформленні - це письмове
вмотивоване рішення митного органу про
неможливість здійснення митного
оформлення товарів, транспортних
засобів комерційного призначення
через невиконання декларантом або
уповноваженою ним особою умов,
визначених цим Кодексом. У рішенні про
відмову у митному оформленні повинні
бути зазначені причини відмови та
наведені вичерпні роз'яснення вимог,
виконання яких забезпечує можливість
митного оформлення товарів,
транспортних засобів комерційного
призначення. Зазначене рішення повинно
також містити інформацію про порядок
його оскарження.

Відповідно до п.1 ч.11 ст.264 МК України
митний орган відмовляє у прийнятті
митної декларації, якщо митна
декларація не містить усіх відомостей
або подана без документів,
передбачених статтею 335 цього Кодексу.

Разом з митною декларацією митному
органу подаються рахунок або інший
документ, який визначає вартість
товару, та, у випадках, встановлених цим
Кодексом, декларація митної вартості. У
встановленому цим Кодексом порядку в
митній декларації декларантом або
уповноваженою ним особою зазначаються
документи, що підтверджують заявлену
митну вартість товарів та обраний
метод її визначення відповідно до
статті 53 цього Кодексу (п.11 ч.3 ст.335 МК
України).

Таким чином, на підставі наведених
норм, у зв'язку із заявленням
декларантом недостовірних відомостей
щодо митної вартості товарів, а також
через неподання документів, що
підтверджують рівень митної вартості
товарів, митним органом правомірно
винесені оскаржувані картки відмови.

Із наведеного також витікає
безпідставність позовної вимоги щодо
стягнення з Державного бюджету України
митних платежів, сплачених за ВМД №
305090000/2012/012083 від 24.08.2012р., оскільки такі
сплачені позивачем на підставі
правомірності та обґрунтованості
визначення митної вартості, що була
застосована під час митного оформлення
за цією ВМД.

Також безпідставною є вимога щодо
стягнення з державного бюджету коштів,
сплачених при митному оформлення
товарів за ВМД №№ 012084, 012239, 012435, 012553,
012714, 013374, 013387, 013690, 013699, 013716, 014224, 014339, 014608,
014696, 015148, 015176, 015196, 015642, 015716, 015729, 015728, 016204,
016213, 016262, 016570, 016688, 016741, 016753, 016992, 017130, 017149,
оскільки митну вартість по вказаним
деклараціям позивач відповідно до
ст.ст.51, 52 МК України визначив та
задекларував самостійно.

Зважаючи на те, що позивач раніше
здійснював митне оформлення товарів
подібного виду, декларуючи митну
вартість на рівні задекларованої та
наявною у митного органу цінової
інформації, яка вказувала, що заявлена
позивачем митна вартість відповідала
рівню митної вартості товарів
подібного виду, у митного органу не
виникло заперечень щодо заявленої
позивачем митної вартості.

При цьому рішень щодо визначення
(коригування) митної вартості
відповідачем по відношенню до товару,
митне оформлення яких здійснювалось за
ВМД №№ 012084, 012239, 012435, 012553, 012714, 013374, 013387,
013690, 013699, 013716, 014224, 014339, 014608, 014696, 015148, 015176,
015196, 015642, 015716, 015729, 015728, 016204, 016213, 016262, 016570,
016688, 016741, 016753, 016992, 017130, 017149 митним
органом не виносилося.

Рішення про коригування митної
вартості виноситься щодо конкретної
партії товару, яка подається за
конкретною ВМД, та не повинно
автоматично застосовуватись протягом
всієї дії контракту (фрукти можуть
змінюватись в ціні через сезонність,
величину парти тощо). Цей висновок
слідує із аналізу Правил заповнення
рішення про коригування митної
вартості товарів, затв. наказом
Міністерства фінансів України № 598 від
24.05.2012р., яке передбачає огляд товару,
його опис який відповідає опису товару,
наведеному у відповідній ВМД.

Таким чином, оскільки позивач
самостійно задекларував митну
вартість (на що вказує відсутність
рішення про коригування митної
вартості по цій поставці), тому
відсутній причинно-наслідковий зв'язок
між оскаржуваними діями митниці
(визначення митної вартості) та
переплатою митних платежів, що вказує
на безпідставність вимоги щодо
повернення надмірно сплачених
платежів.

Враховуючи підтвердження в судовому
засіданні обставин, якими митний орган
обґрунтовував свої твердження про
дотримання ним вимог МК України та
допущених порушень зі сторони позивача
під час визначення митної вартості
товарів, а відтак й покладених в основу
спірних відмов митного органу
здійснити митне оформлення товарів та
рішення про визначення митної вартості
товарів, заявлений позов є
безпідставним, через що задоволенню не
підлягає.

З огляду на вищевикладене, доводи
апеляційної скарги Чопської митниці
Міндоходів є суттєвими і складають
підстави для висновку про неповне
з'ясування судом обставин, що мають
значення для справи, порушення судом
першої інстанції норм матеріального
права, що призвело до неправильного
вирішення справи, через що постанова
суду підлягає скасуванню, з прийняттям
нової постанови про відмову у
задоволенні заявленого позову.

Також апеляційна скарга ТзОВ
«Голден Фрутс» не підлягає задоволенню
з вищевказаних мотивів.

Керуючись ст.94, ч.3 ст.160, ст.ст.195, 196, п.3 ч.1
ст.198, п.п.1, 4 ч.1 ст.202, ч.2 ст.205, ст.ст.207, 254
КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Чопської митниці
Міндоходів задоволити.

Постанову Закарпатського окружного
адміністративного суду від 24.04.2013р.
скасувати та прийняти нову постанову,
якою в задоволенні позову Товариства з
обмеженою відповідальністю «Голден
Фрутс» до Чопської митниці Міндоходів,
третя особа без самостійних вимог на
предмет спору Головне управління
Державної казначейської служби
України у Закарпатській обл., про
визнання протиправними та скасування
відмови митного органу здійснити митне
оформлення товарів та рішення про
визначення митної вартості товарів,
стягнення з державного бюджету надміру
сплачених обов'язкових платежів, -
відмовити.

Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю «Голден
Фрутс» залишити без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення, але може бути оскаржена у
касаційному порядку шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
адміністративного суду касаційної
інстанції протягом двадцяти днів з дня
набрання постановою законної сили, а у
разі складення постанови в повному
обсязі відповідно до ст.160 КАС України -
з дня складення постанови в повному
обсязі.

Головуючий суддя:
Р.М.Шавель

Судді:
М.В.Костів

Н.В.Савицька