Справа № 2а-17973/11/2670
Суддя: Костенко М.І.
Дата ухвалення: 2014-07-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"09" липня 2014 р. м. Київ
К/9991/61736/12

Вищий адміністративний суд України у
складі: суддя Костенко М.І.- головуючий,
судді Бухтіярова І.О., Приходько І.В.,

розглянув у письмовому провадженні
касаційну скаргу державної податкової
інспекції у Голосіївському районі м.
Києва Державної податкової служби
(далі - ДПІ)

на ухвалу окружного адміністративного
суду м. Києва від 06.12.2011

та ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 21.08.2012

у справі №2а-17973/11/2670

за поданням ДПІ

до відкритого акціонерного товариства
"Грінко-Центр" (далі - Товариство)

про зупинення видаткових операцій
платника податків.

За результатами розгляду касаційної
скарги Вищий адміністративний суд
України

ВСТАНОВИВ:

30.11.2011 ДПІ звернулася до окружного
адміністративного суду м. Києва з
поданням, в якому просило зупинити
видаткові операції на рахунках
Товариства.

Ухвалою названого суду від 06.12.2011,
залишеною без змін ухвалою Київського
апеляційного адміністративного суду
від 21.08.2012, зазначене подання залишено
без розгляду з посиланням на існування
спору про право, а також на порушення
податковою інспекцією строку
звернення до адміністративного суду з
цим поданням.

Посилаючись на неправильне
застосування судами норм
матеріального та процесуального права
та на невідповідність висновків судів
фактичним обставинам даного спору, ДПІ
звернулася до Вищого
адміністративного суду України з
касаційною скаргою, в якій просить
скасувати оскаржувані рішення та
задовольнити зазначене подання.
Зокрема, на обґрунтування касаційних
вимог заявник касаційної скарги
зазначає, що у матеріалах справи
відсутні будь-які докази існування
судового спору з приводу обставин,
якими ДПІ мотивує свої вимоги.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
відповідність висновків судів наявним
у матеріалах справи доказам,
правильність застосування судами норм
матеріального права та дотримання ними
процесуальних норм, обговоривши доводи
касаційної скарги, Вищий
адміністративний суд України вважає за
необхідне частково задовольнити
розглядувані касаційні вимоги з
урахуванням такого.

Судовими інстанціями встановлено, що
на підставі висновків, викладених в
акті від 05.08.2011 № 397/1-23-20-32490946 про
документальну позапланову виїзну
перевірку Товариства з питань
правомірності віднесення до складу
валових витрат та податкового кредиту
сум по фінансовим взаємовідносинам з
товариством з обмеженою
відповідальністю «Енергобудсервіс
ЛТД» за період з 01.01.2006 по 31.07.2011, ДПІ
було прийнято податкове
повідомлення-рішення від 25.08.2011 №
про визначення Товариству грошового
зобов'язання з податку на прибуток у
загальній сумі 2 659 105 грн. та податкове
повідомлення-рішення від 25.08.2011 №
, за яким платникові збільшено
грошове зобов'язання з ПДВ на 1 504 402 грн.

Також ДПІ було прийнято податкові
повідомлення-рішення від 29.04.2011 №
/0, від 12.10.2011 № , від 13.10.2011 №
, від 17.10.2011 № та від 07.11.2011 №
, згідно з яким позивача
притягнуто до відповідальності у
вигляді штрафних санкцій за виявлені
порушення у сфері податкового
законодавства.

За посиланням ДПІ, грошові зобов'язання
за цими актами індивідуальної дії не
були погашені Товариством в
добровільному порядку та в судовому
або адміністративному порядку не
оскаржувалися.

Також, за твердженням ДПІ, у платника
виник податковий борг у зв'язку з
несплатою самостійно задекларованих
сум податкових зобов'язань у
деклараціях з ПДВ за березень, квітень,
травень 2011 року, а також у декларації з
плати за землю.

24.05.2011 ДПІ було прийнято рішення про
опис майна у податковому заставу; 08.11.2011
податкова інспекція направила на
адресу Товариства вимогу надати
необхідні документи для складення акта
опису майна активів підприємства для
оформлення податкової застави.
Невиконання платником наведеної
вимоги контролюючого органу (що
засвідчено актом відмови платника
податків від опису майна у податкову
заставу від 29.11.2011) й зумовило звернення
ДПІ з цим поданням до
адміністративного суду.

Відповідно до пункту 89.3 статті 89
Податкового кодексу України (у
редакції, що діяла на час виникнення
спірних правовідносин) майно, на яке
поширюється право податкової застави,
оформлюється актом опису. До акта опису
включається ліквідне майно, яке
можливо використати як джерело
погашення податкового боргу. Опис
майна у податкову заставу здійснюється
на підставі рішення керівника органу
державної податкової служби, яке
пред'являється платнику податків, що
має податковий борг. Акт опису майна, на
яке поширюється право податкової
застави, складається податковим
керуючим у порядку та за формою, що
затверджені центральним органом
державної податкової служби. Відмова
платника податків від підписання акта
опису майна, на яке поширюється право
податкової застави, не звільняє такого
платника податків від поширення права
податкової застави на описане майно. У
такому випадку опис здійснюється у
присутності не менш як двох понятих.

В силу вимог пункту 89.4 цієї ж статті
Кодексу у разі якщо платник податків не
допускає податкового керуючого для
здійснення опису майна такого платника
податків у податкову заставу та/або не
подає документів, необхідних для
такого опису, податковий керуючий
складає акт відмови платника податків
від опису майна у податкову заставу.
Орган державної податкової служби
звертається до суду щодо зупинення
видаткових операцій на рахунках
платника податків, заборону відчуження
таким платником податків майна та
зобов'язання такого платника податків
допустити податкового керуючого для
опису майна у податкову заставу.

За змістом частини першої статті 1833
КАС зупинення видаткових операцій
платника податків на рахунках платника
податків здійснюється на підставі
подання органів державної податкової
служби.

Згідно з частиною третьою цієї ж статті
Кодексу подання подається до суду
першої інстанції протягом двадцяти
чотирьох годин з моменту встановлення
обставин, що зумовлюють звернення до
суду, за загальними правилами
підсудності, встановленими цим
Кодексом

Оскільки у даному разі акт відмови
платника податків від опису майна у
податкову заставу (яким засвідчено
існування обставини, з якою пункт 89.4
статті 89 Податкового кодексу України
пов'язує виникнення у податкового
органу права на звернення до
адміністративного суду з
розглядуваними вимогами) складено
29.11.2011, то звернення з цим поданням
30.11.2011 (що засвідчено штемпелем
поштової установи на конверті, в якому
подання надіслано на адресу Окружного
адміністративного суду міста Києва)
помилково було визнано судом першої
інстанції несвоєчасно вчиненою
процесуальною дією.

Іншою підставою для залишення цього
подання без розгляду судами зазначено
посилання на існування спору про право.

Відповідно до пункту 2 частини
четвертої статті 1833 КАС суд ухвалою
відмовляє у прийнятті подання у разі,
якщо з поданих до суду матеріалів
вбачається спір про право.

Отже, процесуальним наслідком
наявності спору про право є відмова у
прийнятті подання, а не залишення його
без розгляду, як фактично було зроблено
судом першої інстанції.

До того ж, слід зазначити, що спір про
право в контексті розглядуваної норми
має місце в разі, якщо предметом спору є
правовідносини, існування яких є
передумовою виникнення підстав для
застосування спеціальних заходів,
перелічених у статті 1833 названого
Кодексу.

Зокрема, спір про право наявний у разі,
коли платник податків висловлює
незгоду з рішенням податкового органу,
що було підставою для виникнення
обставин для внесення відповідного
подання. У даній справі відповідною
підставою є виникнення у платника
податкового боргу.

При цьому КАС не містить переліку
будь-яких критеріїв такої незгоди як
підстави для висновку про існування
спору про право. А тому у кожному
конкретному випадку в залежності від
змісту правовідносин суд повинен
оцінити форму вираження відповідної
незгоди учасника провадження на
предмет існування спору. Така незгода
має втілюватися у вчиненні учасником
процесу об'єктивно необхідних дій для
відновлення порушеного права.

У справі, що переглядається, на
обґрунтування висновку про існування
спору про право суди послалися на факт
оскарження Товариством податкових
повідомлень-рішень від 25.08.2011 №
та № .

Втім у матеріалах справи відсутні
будь-які докази оскарження платником
цих актів індивідуальної дії в
судовому порядку (зокрема, ухвала
адміністративного суду про відкриття
провадження за відповідним позовом
Товариства). До того ж, сам факт
звернення платником з таким позовом до
суду не може бути беззаперечним
доказом неузгодженості грошових
зобов'язань, позаяк у разі
несвоєчасного оскарження платником
податкового повідомлення-рішення,
грошове зобов'язання набуває статусу
узгодженого, а тому підлягає погашенню,
у тому числі із застосуванням
процедури примусового стягнення
податкового боргу.

Крім того, у даному разі виникнення у
платника податкового боргу ДПІ мотивує
й іншими обставинами (окрім несплати
Товариством грошових зобов'язань за
податковими повідомленнями-рішеннями
від 25.08.2011 № та № в
установлений законом строк).

Зокрема, заявник посилається на
непогашення платником як зобов'язань
за податковими
повідомленнями-рішеннями від 29.04.2011 №
/0, від 12.10.2011 № , від 13.10.2011 №
, від 17.10.2011 № та від 07.11.2011 №
, так і самостійно визначених
грошових зобов'язань у податкових
деклараціях, що також обумовлює
правомірність звернення ДПІ з цим
поданням у разі відмови платника
податків від опису майна у податкову
заставу.

З урахуванням викладеного Вищий
адміністративний суд України вважає за
необхідне скасувати ухвалені у справі
судові акти та направити справу до суду
першої інстанції з метою ретельної
перевірки на підставі належної
доказової бази обставин як щодо
існування у платника податкового
боргу, так і щодо наявності спору про
право.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 227, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, Вищий адміністративний суд
України

УХВАЛИВ:

1. Касаційну скаргу державної
податкової інспекції у Голосіївському
районі м. Києва Державної податкової
служби задовольнити частково.

2. Ухвалу окружного
адміністративного суду м. Києва від
06.12.2011 та ухвалу Київського
апеляційного адміністративного суду
від 21.08.2012 у справі №2а-17973/11/2670
скасувати.

3. Справу направити на новий
розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі.

Головуючий суддя: М.І. Костенко
судді:І.О. Бухтіярова І.В. Приходько