Справа № 653/1826/13-а
Суддя: Шляхтицький О.І.
Дата ухвалення: 2014-07-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 липня 2014 р.м.ОдесаСправа № 653/1826/13-а

Категорія: 2.1 Головуючий в 1 інстанції:
Хоменко В.Г.

Колегія суддів Одеського апеляційного
адміністративного суду

у складі: судді доповідача -
головуючого - Шляхтицького О.І.,

суддів: Джабурія О.В., Крусяна А.В.,

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1
на постанову Генічеського районного
суду Херсонської області від 23 жовтня
2013 року у справі за адміністративним
позовом ОСОБА_1 до виконавчого комітету
Генічеської міської ради Херсонської
області про оскарження бездіяльності
органа місцевого самоврядування, як
суб'єкта владних повноважень у сфері
публічно-правових відносин та
зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИЛА:

У липні 2013 року ОСОБА_1 звернулась з
адміністративним позовом, в якому
просила визнати незаконною
бездіяльність відповідача при
розгляді її заяви про надання згоди на
переобладнання у житловому будинку
АДРЕСА_1, та відмову у розгляді цієї
заяви на засіданні виконавчого
комітету Генічеської міської ради;
зобов'язати виконавчий комітет
Генічеської міської ради розглянути
заяву позивача про дозвіл на
переобладнання у житловому будинку
АДРЕСА_1, згідно висновку судової
будівельно-технічної експертизи №41
від 26 жовтня 2012 року та прийняти
законне та обґрунтоване рішення;
стягнути з відповідача на користь
позивача судові витрати по сплаті
судового збору у сумі 34,41 грн., витрати
на правову допомогу у сумі 1500 грн.,
моральну шкоду у сумі 50 000грн.

В обґрунтування позовних вимог
зазначалось, що позивач звернулась до
виконавчого комітету Генічеської
міської ради Херсонської області із
заявою про надання згоди на проведення
переобладнання у житловому будинку
АДРЕСА_1, у відповідності з висновком
судової будівельно-технічної
експертизи від 26.10.2012 за №41. Проте,
відповідач своїм листом від 19.06.2013 за
№45/02-05-16 відмовив у наданні згоди на
проведення переобладнання у
вищевказаному житловому будинку на
підставі ст. 34 Закону України «Про
регулювання містобудівної діяльності»
та п. 1.4.4 Правил утримання житлових
будинків та прибудинкової території,
оскільки вважає, що заплановані
будівельні роботи, які відображені у
висновку судового
будівельно-технічного експерта
відносяться до реконструкції, а тому
дозвіл на проведення таких робіт
повинна надавати ДАБК у Херсонській
області.

Позивач з вказаною відповіддю не
погодився, так як вважав, що виконавчий
комітет Генічеської міської ради
безпідставно тлумачить висновок
експерта, оскільки заплановані
будівельні роботи відносяться до
переустаткування відповідно до вимог
ДБН А.3.1.-5-96. Зазначав, що відповідач
своїми діями перешкоджає реалізації її
конституційного права на житло. Крім
того, вказує, що відповідач ігнорує її
неодноразові звернення про надання
дозволу на проведення будівельних
робіт у будинку АДРЕСА_1, у зв'язку з чим
їй завдано моральних та фізичних
страждань. Просив суд позовні вимоги
задовольнити в повному об'ємі.

Постановою Генічеського районного
суду Херсонської області від 23 жовтня
2013 року в задоволенні
адміністративного позову було
відмовлено.

Не погоджуючись з даною постановою
суду ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі зазначено, що
рішення судом першої інстанції
ухвалене з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
висновки суду не відповідають
обставинам справи, у зв'язку з чим
просить його скасувати та ухвалити
нову постанову, якою адміністративний
позов задовольнити.

Розглянувши матеріали справи, доводи
апеляційної скарги, заслухавши
суддю-доповідача, перевіривши
законність і обґрунтованість судового
рішення в межах позовних вимог і
доводів апеляційної скарги, колегія
суддів приходить до висновку про
відсутність підстав для її
задоволення.

Судом першої інстанції встановлено, що
на підставі свідоцтва про право
власності на спадщину за законом від 27
жовтня 2011року ОСОБА_1 на праві спільної
часткової власності належить 1/3
частина житлового будинку АДРЕСА_1.

21 лютого 2013 року Генічеським районним
судом Херсонської області було
ухвалено рішення по справі №2107/1296/2012,
яким позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2
про розподіл будинку і визнання
порядку користування земельною
ділянкою задоволені в повному обсязі.
Проведено розділ житлового будинку,
який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Рішенням апеляційного суду
Херсонської області від 23 квітня 2013
апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволене
частково. Рішення Генічеського
районного суду Херсонської області від
21.02.2013 року в частині поділу житлового
будинку, що перебуває у спільній
частковій власності сторін скасовано
та ухвалено нове рішення. У задоволенні
позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
виділ частки житлового будинку, що
перебуває у спільній частковій
власності, стягнення понесених нею
судових витрат та витрат на правову
допомогу відмовлено.

Таким чином, право спільної часткової
власності ОСОБА_1 на 1/3 частини та
ОСОБА_2 на 2/3 частини будинку АДРЕСА_1
збереглося.

У травні 2013 року позивачка звернулась
до виконавчого комітету Генічеської
міської ради Херсонської області з
проханням надати згоду на проведення
переобладнання у житлову будинку
АДРЕСА_1, на підставі висновку судової
будівельно-технічної експертизи від 26
жовтня 2012 за №41.

19 червня 2013 виконавчий комітет
Генічеської ради Херсонської області
своїм листом за №45/02-05-16 повідомив, що
заплановані будівельні роботи, які
відображені у висновку судового
будівельно-технічного експерта від 26
жовтня 2012 року за №41 відносяться до
реконструкції, у зв'язку з чим позивачу
необхідно звернутись до інспекції ДАБК
у Херсонській області для отримання
дозвільних документів на проведення
реконструкції.

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог, суд першої інстанції виходив з
того, що виконавчий комітет
Генічеської міської ради Херсонської
області під час розгляду звернення
ОСОБА_1 діяв на підставі та у спосіб, що
передбачений чинним законодавством
України.

Колегія суддів вважає ці висновки суду
першої інстанції правильними і такими,
що відповідають вимогам ст.ст. 2, 7, 10, 11,
70, 71 КАС України, Закону України «Про
місцеве самоврядування в Україні»,
Житлового кодексу України.

За змістом ч. 1 ст.10 Закону України «Про
місцеве самоврядування в Україні»
міські ради є органами місцевого
самоврядування, що представляють
відповідні територіальні громади та
здійснюють від їх імені та в їх
інтересах функції і повноваження
місцевого самоврядування, визначені
Конституцією України, цим та іншими
законами.

На підставі ч. 1 ст.11 Закону України «Про
місцеве самоврядування в Україні»
виконавчими органами міських рад є їх
виконавчі комітети.

Відповідно до ст.25 Закону України «Про
місцеве самоврядування в Україні»
міські ради правомочні розглядати і
вирішувати питання, віднесені
Конституцією України, цим та іншими
законами до їх відання.

За правилами ст. 152 Житлового кодексу
України виконавчому комітету місцевої
Ради народних депутатів надано право
надавати дозволи на переобладнання і
перепланування жилого будинку
(квартири), що належить громадянинові
на праві приватної власності.

Правила утримання жилих будинків та
прибудинкових територій, затверджені
наказом. Держжитлокомунгоспу України
№76 від 17 травня 2005 року, та
зареєстровані в Міністерстві юстиції
України 25 серпня 2005 року за №927/11207, а
саме п.1.4 передбачає, що переобладнання
і перепланування жилих будинків, жилих
і нежилих у жилих будинках приміщень
дозволяється робити після одержання
дозволу виконавчого комітету місцевої
Ради народних депутатів відповідно до
законодавства.

Відповідно до п. 6 ст. 59 Закону України
«Про місцеве самоврядування в Україні»
виконком місцевої Ради в межах своїх
повноважень ухвалює рішення. Рішення
виконкому ухвалюється на його
засіданні більшістю голосів від
загального складу виконкому і
підписується головою виконкому.

Як встановлено в ході судового
розгляду, виконавчий комітет
Генічеської міської ради
Херсонської області, рішення по заяві
ОСОБА_1 не приймав, а розглянув її в
порядку звернення громадян, про що
свідчить лист відповідача від 19.06.2013 за
№45/02-05-16.

За змістом ст. 20 Закону України "Про
звернення громадян" звернення
розглядаються і вирішуються у термін
не більше одного місяця від дня їх
надходження, а ті, які не потребують
додаткового вивчення - невідкладно, але
не пізніше п'ятнадцяти днів від дня їх
отримання.

На підставі викладеного суду першої
інстанції вірно дійшов висновку, що
виконавчий комітет Генічеської
міської ради Херсонської області під
час розгляду звернення ОСОБА_1 діяв на
підставі та у спосіб, що передбачений
чинним законодавством України.

Перевіривши оскаржувані в даній справі
дії відповідача, можна дійти висновку,
що підстави для визнання цих дій
незаконними та, відповідно,
зобов'язання відповідача вчинити дії
щодо розгляду заяви позивача відсутні.

Стосовно вимоги позивача про
відшкодування матеріальної та
моральної шкоди, слід зазначити
наступне.

Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму
Верховного Суду України «Про судову
практику в справах про відшкодування
моральної (немайнової) шкоди» від 31
березня 1995 року № 4 під моральною
шкодою слід розуміти втрати
немайнового характеру внаслідок
моральних чи фізичних страждань, або
інших негативних явищ, заподіяних
фізичній чи юридичній особі
незаконними діями або бездіяльністю
інших осіб.

Згідно чинного законодавства моральна
шкода може полягати, зокрема: у
приниженні честі, гідності, престижу
або ділової репутації, моральних
переживаннях у зв'язку з ушкодженням
здоров'я, у порушенні права власності (в
тому числі інтелектуальної), прав,
наданих споживачам, інших цивільних
прав, у зв'язку з незаконним
перебуванням під слідством і судом, у
порушенні нормальних життєвих зв'язків
через неможливість продовження
активного громадського життя,
порушенні стосунків з оточуючими
людьми, при настанні інших негативних
наслідків.

В даному випадку позивач не довів факту
заподіяння їй моральної шкоди, не
обґрунтував в чому саме полягали її
моральні чи фізичні страждання, не
надала доказів причинно-наслідкового
зв'язку між шкодою і протиправною
бездіяльністю відповідача, а отже не
довела наявність права на отримання
компенсації за завдану моральну шкоду.

Отже, позовні вимоги про стягнення
моральної шкоди, завдану протиправною
бездіяльністю відповідача, у розмірі
50000,00 грн. задоволенню не підлягають.

Відповідно до ст.71 КАС України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення, крім випадків,
встановлених ст.72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

В ході розгляду справи позивач не довів
суду ті обставини, на які він посилався
в обґрунтування заявлених вимог, а
відповідач надав суду належні докази
на підтвердження своїх заперечень
проти позову.

Надаючи оцінку правомірності дій та
рішень органів владних повноважень,
суд керується критеріями, закріпленими
у ст.2 КАС України, які певною мірою
відображають принципи
адміністративної процедури,
встановлюючи при цьому чи прийняті
(вчинені) ним рішення (дії): на підставі,
у межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України; з використанням повноваження
з метою, з якою це повноваження надано;
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії);
безсторонньо (неупереджено);
добросовісно; розсудливо; з
дотриманням принципу рівності перед
законом, запобігаючи несправедливій
дискримінації; пропорційно, зокрема з
дотриманням необхідного балансу між
будь-якими несприятливими наслідками
для прав, свобод та інтересів особи і
цілями, на досягнення яких спрямоване
це рішення (дія); з урахуванням права
особи на участь у процесі прийняття
рішення; своєчасно, тобто протягом
розумного строку.

Доводи апеляційної скарги ґрунтуються
на суб'єктивній оцінці фактичних
обставин справи та доказів, а також на
невірному тлумаченні норм
матеріального права. Зазначені доводи
не містять посилань на конкретні
обставини чи факти або на нові докази,
які б давали підстави для скасування
рішення суду першої інстанції.

Таким чином, на підставі встановлених в
ході судового розгляду обставин, суд
першої інстанції правильно дійшов
висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 є
необґрунтованими та не підлягають
задоволенню.

Враховуючи все вищевикладене, колегія
суддів вважає, що суд першої інстанції
порушень матеріального і
процесуального права при вирішенні
справи не допустив, а наведені в скарзі
доводи правильність висновків суду не
спростовують. За таких обставин,
апеляційна скарга задоволенню не
підлягає.

Керуючись ч. 1 ст. 195, 197, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст.
200, п. 1 ч. 1 ст. 205, ст. 206, ч.5 ст. 254 КАС
України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без
задоволення, а постанову Генічеського
районного суду Херсонської області від
23 жовтня 2013 року у справі № 653/1826/13-а -
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення їх копій
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена у касаційному
порядку протягом двадцяти днів після
набрання законної сили судовим
рішенням шляхом подачі касаційної
скарги безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий:
О.І. Шляхтицький

Суддя:
О.В. Джабурія

Суддя:
А.В. Крусян