Справа № 2а/161/137/14
Суддя: Шинкар Т.І.
Дата ухвалення: 2014-07-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 липня 2014 р.

Справа № 876/3857/14

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого судді
Шинкар Т.І.,

суддів
Ільчишин Н.В.,

Довгополова О.М.,

за участю секретаря судового засіданні
Прокопенко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові апеляційну скаргу
ОСОБА_3 на ухвалу Луцького
міськрайонного суду Волинської
області від 24 березня 2014 року
про залишення позовної заяви без
розгляду у справі за позовом ОСОБА_3 до
Управління Пенсійного фонду України в
м. Луцьку Волинської області про
поновлення виплати наукової пенсії,
призначеної 17.08.2001р. та проведення її
перерахунку, зобов'язання повернути
недоотриману пенсію,-

В С Т А Н О В И В:

18.07.2013р. ОСОБА_3 звернувся з позовом в
суд до Управління Пенсійного фонду
України в м. Луцьку Волинської області,
просить зобов'язати управління
Пенсійного фонду України у м. Луцьку
Волинської області визнати раніше
призначену наукову пенсію від 17.08.2001р.
дійсною; поновити виплату наукової
пенсії з 17.08.2001р. та перерахунку її з
17.08.2003р. за вимогою ст.69 Закону України
«Про пенсійне забезпечення» з
середньомісячного заробітку
вираженого у гривні, за 24 календарних
місяців періоду праці з 2000р. по 2002р. з
подальшим її перерахунком через кожні
два роки його трудової діяльності до
01.01.2013р. за вимогою п.3 ст.42 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне забезпечення»;
зобов'язати управління Пенсійного
фонду України у м. Луцьку Волинської
області (далі-Управління) повернути
йому недоотриману наукову пенсію за
період з 17.08.2001р. по 01.01.2013р. та незаконно
вирахувану пенсію за рішенням комісії
від 20.01.2003р.

Ухвалою Луцького міськрайонного суду
Волинської області від 24 березня 2014
року в справі №2а-161/137/14 залишено
позовну заяву без розгляду з тих
підстав, що дана позовна заява подана
до суду першої інстанції після
закінчення строків звернення до суду.

Не погодившись з ухвалою суду першої
інстанції ОСОБА_3 подав апеляційну
скаргу, в якій просить ухвалу Луцького
міськрайонного суду Волинської
області від 24 березня 2014 року скасувати
та справу направити в суд першої
інстанції для продовження розгляду.
Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що
строк звернення до суду ним не
пропущено, оскільки про порушене право,
з позовом про захист якого він
звернувся до суду, дізнався з відповіді
Управління від 19.04.2013р. за №105/Б-01.
Інформація викладена у цій відповіді
Управління слугувала підставою
звернення до суду з даним позовом.

Апелянт в судовому засіданні підтримав
вимоги апеляційної скарги. Відповідач
явку повноважного представника в
судове засідання не забезпечив, хоча
належним чином повідомлений про місце
та час розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи і
обговоривши доводи апеляційної скарги,
судова колегія приходить до висновку,
що апеляційну скаргу ОСОБА_3 слід
задовольнити з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 195 КАС України суд
апеляційної інстанції переглядає
судові рішення суду першої інстанції в
межах апеляційної скарги. Суд
апеляційної інстанції може вийти за
межі доводів апеляційної скарги в разі
встановлення під час апеляційного
провадження порушень, допущених судом
першої інстанції, які призвели до
неправильного вирішення справи.

Згідно з ч.1 ст.6 КАС України, кожна особа
має право в порядку, встановленому цим
Кодексом, звернутися до
адміністративного суду, якщо вважає, що
рішенням, дією чи бездіяльністю
суб'єкта владних повноважень порушені
її права, свободи або інтереси.

Реалізація порушеного чи оспорюваного
права відбувається шляхом пред'явлення
позову у формі позовної заяви до суду
першої інстанції.

Згідно із ч. 1 ст. 99 КАС України
адміністративний позов може бути
подано в межах строку звернення до
адміністративного суду, встановленого
цим Кодексом або іншими законами.

Зі змісту з ч. 2 ст. 99 КАС України
випливає, що для звернення до
адміністративного суду суб'єкта
владних повноважень встановлюється
шестимісячний строк, який, якщо не
встановлено інше, обчислюється з дня
виникнення підстав, що дають суб'єкту
владних повноважень право на
пред'явлення передбачених законом
вимог. Цим Кодексом та іншими законами
можуть також встановлюватися інші
строки для звернення до
адміністративного суду суб'єкта
владних повноважень.

Як встановлено судом першої інстанції
та підтверджується матеріалами справи,
17.08.2001р. ОСОБА_3 було призначено пенсію
відповідно до ст.24 Закону України «Про
наукову та науково-технічну
діяльність», від виплати якої він
відмовився 29.09.2001р. Позивач 28.08.2002р.
звернувся до Управління із заявою про
призначення пенсії наукового
працівника, згідно зі ст.24 Закону
України «Про наукову і
науково-технічну діяльність». Рішенням
комісії з розгляду питань, пов'язаних з
призначенням (перерахунком) та
виплатою пенсій від 20.01.2003р. ОСОБА_3
відмовлено у виплаті зазначеної пенсії
у зв'язку з відсутністю необхідного
стажу для її призначення з тих підстав,
що перевіркою виявлено
невідповідність записів в трудових
книжках, до стажу наукової роботи
зараховано 15 років 06 місяців 28 днів.

Постановою Луцького міськрайонного
суду Волинської області від 24.12.2008р.,
яку залишено без змін ухвалою
Львівського апеляційного
адміністративного суду від 11.08.2009р., у
задоволенні позовних вимог ОСОБА_3
відмовлено.

Постановою Вищого адміністративного
суду України від 27.09.2012р. постанову
Луцького міськрайонного суду
Волинської області від 24.12.2008р. та
ухвалу Львівського апеляційного
адміністративного суду від 11.08.2009р. в
частині відмови зарахувати до
наукового стажу період роботи позивача
з 04.03.1997р. по 24.12.2002р. на посаді доцента
Луцької філії факультету довузівської
підготовки Державного університету
«Львівська політехніка» скасовано,
ухвалено в цій частині нове судове
рішення; позовні вимоги ОСОБА_3
задоволено частково, визнано
неправомірними дії Управління щодо
відмови у призначенні пенсії наукового
працівника; зобов'язано Управління
зарахувати до наукового стажу період
роботи ОСОБА_3 з 04.03.1997р. по 24.12.2002р. на
посаді доцента Луцької філії
факультету довузівської підготовки
Державного університету «Львівська
політехніка» та призначити йому пенсію
наукового працівника відповідно до
ст.24 Закону України «Про наукову та
науково-технічну діяльність» з 28.08.2002р.;
постанову Луцького міськрайонного
суду Волинської області від 24.12.2008р. та
ухвалу Львівського апеляційного
адміністративного суду від 11.08.2009р. в
частині відмови у задоволенні позовних
вимог щодо відшкодування матеріальної
та моральної шкоди скасувати і
направити справу на новий розгляд в цій
частині; в решті постанову Луцького
міськрайонного суду Волинської
області від 24.12.2008р. та ухвалу
Львівського апеляційного
адміністративного суду від 11.08.2009р.
залишено без змін.

Застосовуючи приписи ст.100 КАС України
суд першої інстанції виходив з того, що
позивачу про порушення його прав стало
відомо з 27.09.2012 року.

Проте з такими висновками суду першої
інстанції не погоджується колегія
суддів виходячи з наступного.

Згідно із ст. 8 КАС України
адміністративний суд при вирішенні
справи керується принципом
верховенства права, відповідно до
якого зокрема людина, її права та
свободи визначаються найвищими
цінностями та визначають зміст і
спрямованість діяльності держави.

Колегія суддів зазначає, що за
результатом звернення позивача до
Управління, останнє листом від 19.04.2013р.
за №105/Б-01 надало позивачу відповідь, в
тому числі щодо питання поновлення
пенсії, призначеної по заяві від
17.08.2001р. з якою позивач не погодився,
оскарживши її до суду 18.07.2013р.

Аналіз обставин у справі дає
можливість колегії суддів дійти
висновку, що шестимісячний строк
звернення з позовом до суду позивачем
не пропущений, а покликання суду першої
інстанції на безпідставність
посилання на лист-відповідь Управління
від 19.04.2013р. за №105/Б-01, яка не містить
інформацію щодо предмета доказування,
не заслуговує на увагу, оскільки власне
інформація, з якою позивач не
погоджувався та вказував, що у
відповіді від 19.04.2013р. ідеться про
відмову Управління відновити більш
вигідний вид пенсії, стала підставою
для звернення з позовом до суду для
захисту порушених прав.

Так у справі Delcourt v. Belgium Європейський
Суд з прав людини зазначив, що «у
демократичному суспільстві у світлі
розуміння Конвенції, право на
справедливий суд посідає настільки
значне місце, що обмежувальне
тлумачення статті 6 не відповідало б
меті та призначенню цього положення».

У справі Bellet v. France Суд зазначив, що
«стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії
справедливого судочинства, одним з
аспектів яких є доступ до суду. Рівень
доступу, наданий національним
законодавством, має бути достатнім для
забезпечення права особи на суд з
огляду на принцип верховенства права в
демократичному суспільстві. Для того,
щоб доступ був ефективним, особа
повинна мати чітку практичну
можливість оскаржити дії, які
становлять втручання у її права».

Згідно п.3 ч.1 ст.199 КАС України за
наслідками розгляду апеляційної
скарги на ухвалу суду першої інстанції
суд апеляційної інстанції має право
скасувати ухвалу суду, яка перешкоджає
подальшому провадженню у справі, і
направити справу для продовження
розгляду.

Враховуючи вищенаведене, колегія
суддів приходить до переконання, що
залишаючи позовну заяву без розгляду в
порядку ст.99 та ст.100 КАС України, судом
першої інстанції неповно з'ясовано
обставини справи, що є наслідком
задоволення апеляційної скарги,
скасування оскаржуваної ухвали як
такої, що перешкоджає подальшому
провадженню у справі, і направленню
справи до суду першої інстанції для
продовження розгляду.

Керуючись ст.160, 195, 196, 199, 205, 206, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Ухвалу Луцького міськрайонного суду
Волинської області від 24 березня 2014
року про залишення позовної заяви без
розгляду у справі №2а-161/137/14 скасувати і
направити справу до суду першої
інстанції для продовження розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення є остаточною та
касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя
Т.І. Шинкар

Судді
Н.В. Ільчишин

О.М. Довгополов

Повний текст Ухвали виготовлено
17.07.2014р.