Справа № 2а-6240/11/1615
Суддя: Бутенко В.І.
Дата ухвалення: 2014-07-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"03" липня 2014 р. м. Київ
К/9991/55320/12

Вищий адміністративний суд України в
складі колегії суддів:

Бутенка В.І. (доповідач),
Ліпського Д.В., Лиски Т.О.,

розглянувши в порядку письмового
касаційного провадження
адміністративну справу за позовом
ОСОБА_4 до Головного управління
Пенсійного фонду України в Полтавській
області про перерахунок пенсії,

в с т а н о в и в :

У серпні 2011 року позивач звернувся до
суду із даним позовом, в якому просив
визнати незаконними дії відповідача
щодо призначення йому пенсії за
вислугу років у меншому ніж
передбачено законом розмірі і
зобов'язати призначити з 1.01.2011 року
пенсію за вислугу років виходячи з
розміру грошового забезпечення за
останньою штатною посадою перед
звільненням, відповідно до Закону
України «Про пенсійне забезпечення
осіб, звільнених з військової служби та
деяких інших осіб» (далі - Закон
№2262-ХІІ), а також здійснити її
перерахунок.

Постановою Крюківського районного
суду м. Кременчука Полтавської області
від 27 жовтня 2011 року позов задоволено
частково.

Визнано незаконним рішення
відповідача щодо призначення позивачу
пенсії за вислугою років у меншому ніж
передбачено законом розмірі та
зобов'язано призначити позивачу з 5.02.2011
року пенсію за вислугою років, виходячи
з вимог ч. 3 ст. 43 Закону №2262-ХІІ. В
задоволенні решти позовних вимог
відмовлено.

Постановою Харківського апеляційного
адміністративного суду від 3 квітня 2012
року рішення суду першої інстанції
скасовано і прийнято нове рішення, яким
у задоволенні позову відмовлено.

В касаційній скарзі позивач,
посилаючись на порушення судом
апеляційної інстанції норм
матеріального та процесуального права,
просить скасувати рішення цього суду і
залишити в силі рішення суду першої
інстанції.

Колегія суддів вважає, що касаційна
скарга підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Судами встановлено, що наказом
Кременчуцької виховної колонії
Полтавської області від 29.12.2010 року
позивач з 20 річним стажем на військовій
службі і спеціальним званням «майор
внутрішньої служби» з 31.12.2010 року був
звільнений в запас з правом отримання
пенсії за вислугою років і направлений
на пенсійний облік до Головного
управління Пенсійного фонду України в
Полтавській області.

Згідно виданого Кременчуцькою
виховною колонією 14.01.2011 року та
довідки від 14.01.2011 року грошового
атестату №14 про додаткові види
грошового забезпечення для розрахунку
пенсії вбачається, що розмір місячного
грошового забезпечення за останньою
штатною посадою перед звільненням у
позивача склав 2137,87 грн.

Позивача листом Головного Управління
Пенсійного фонду України в Полтавській
області від 21.02.2011 року №1176/03-24
повідомлено, про призначення пенсії за
вислугою років з 1.01.2011 року в розмірі
856,83 грн.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції виходив з того, що при
призначені пенсії позивачу відповідач
діяв всупереч приписами діючої норми ч.
3 ст.43 Закону №2262-ХІІ.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції та відмовляючи в задоволенні
позову, суд апеляційної інстанції,
виходив з того, що розмір щомісячних
додаткових видів грошового
забезпечення та премії визначається за
24 останні календарні місяці служби
підряд перед звільненням.

Частиною 3 статті 43 Закону № 2262-ХІІ
встановлено, що пенсії особам
офіцерського складу, прапорщикам і
мічманам, військовослужбовцям
надстрокової служби та військової
служби за контрактом, особам, які мають
право на пенсію за цим Законом, та
членам їх сімей обчислюються з розміру
грошового забезпечення за останньою
штатною посадою перед звільненням,
враховуючи відповідні оклади за
посадою, військовим (спеціальним)
званням, процентну надбавку за вислугу
років, щомісячні додаткові види
грошового забезпечення (надбавки,
доплати, підвищення) та премії в
розмірах, установлених законодавством.

Пунктом 29 розділу ІІ Закону України від
28 грудня 2007 року №107-VI "Про Державний
бюджет України на 2008 рік та про
внесення змін до деяких законодавчих
актів України" (далі - Закон № 107-VI)
внесені зміни до частини 3 статті 43
Закону №2262-ХІІ, а саме, виключено слова
"за останньою штатною посадою перед
звільненням" та доповнено словами "та у
порядку, встановленому Кабінетом
Міністрів України".

На момент виходу позивача на пенсію
вказана редакція статті 43 Закону
№2262-ХІІ була чинною, оскільки зміни,
внесені до неї підпунктом 4 пункту 29
розділу II Закону №107-VI, визнано
Рішенням Конституційного Суду України
від 22 травня 2008 року №10-рп/2008 такими, що
не відповідають Конституції України (є
неконституційними).

За таких обставин обчислення позивачу
пенсії з грошового забезпечення з
урахуванням щомісячних додаткових
видів грошового забезпечення та премій
за 24 останні календарні місяці перед
звільненням не відповідало на час
призначення пенсії вимогам чинного
законодавства України.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів погоджується з висновками суду
першої інстанції, яким правильно
застосовано норми матеріального права
та вірно вказано, що після прийняття
Конституційним Судом України Рішення
від 22 травня 2008 року №10-рп2008, яким
визнано такими, що не відповідають
Конституції України, положення пункту
29 розділу II Закону України від 28
грудня 2007 року «Про Державний бюджет
України на 2008 рік та про внесення змін
до деяких законодавчих актів України»,
діяла редакція частини третьої
статті 43 Закону №2262-ХІІ у редакції
Закону України від 4.04.2006 року №3591-IV
«Про внесення змін до деяких законів
України з питань пенсійного
забезпечення та соціального захисту
військовослужбовців», відповідно до
якої пенсійне забезпечення
військовослужбовців має
здійснюватися, виходячи з розміру
грошового забезпечення за останньою
штатною посадою перед звільненням.

Враховуючи вказане, суд першої
інстанції дійшов правильного висновку
щодо часткового задоволення позову,
однак рішення суду першої інстанції
було помилково скасовано апеляційним
судом.

З огляду на наведене оскаржуване
рішення апеляційного суду відповідно
до вимог ст. 226 Кодексу
адміністративного судочинства України
підлягає скасуванню, а рішення суду
першої інстанції залишенню в силі.

Керуючись ст.ст. 220, 222, 223, 226, 230, 231 КАС
України, суд, -

у х в а л и в :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити.

Ухвалу Харківського апеляційного
адміністративного суду від 3 квітня 2012
року скасувати.

Постанову Крюківського районного суду
м.Кременчука Полтавської області від 27
жовтня 2011 року залишити в силі.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, та
оскарженню не підлягає.

С у д д і :
В.І. Бутенко

Д.В.Ліпський Т.О.Лиска