Справа № 2а-1670/7633/11
Суддя: Іваненко Я.Л.
Дата ухвалення: 2014-07-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

14 липня 2014 року м. Київ
В/800/3120/14

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

головуючого - судді
Іваненко Я.Л.,

суддів
Загороднього А.Ф.,

Кобилянського М.Г.,

Ліпського Д.В.,

Мойсюка М.І.,

перевіривши виконання вимог
законодавства при подачі заяви ОСОБА_4
про перегляд ухвали Вищого
адміністративного суду України від 24
квітня 2014 року у справі за позовом
ОСОБА_4 до Головного управління
Міністерства внутрішніх справ України
в Полтавській області, Комсомольського
міського відділу Управління
Міністерства внутрішніх справ України
в Полтавській області про скасування
наказів та поновлення на роботі,

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_4 звернувся до Верховного Суду
України через Вищий адміністративний
суд України із заявою про перегляд
ухвали Вищого адміністративного суду
України від 24 квітня 2014 року.

Статтею 239-1 Кодексу адміністративного
судочинства України передбачено,
зокрема, що заява про перегляд судових
рішень подається до Верховного Суду
України через Вищий адміністративний
суд України, який за змістом статей 239-2
та 240 цього Кодексу перевіряє
відповідність заяви вимогам ст.ст. 239,
239-1 Кодексу адміністративного
судочинства України та вирішує питання
про допуск справи до провадження.

Згідно статті 237 Кодексу
адміністративного судочинства України
заява про перегляд судових рішень в
адміністративних справах може бути
подана виключно з мотивів:

1) неоднакового застосування судом
(судами) касаційної інстанції одних і
тих самих норм матеріального права, що
потягло ухвалення різних за змістом
судових рішень у подібних
правовідносинах;

2) встановлення міжнародною судовою
установою, юрисдикція якої визнана
Україною, порушення Україною
міжнародних зобов'язань при вирішенні
справи судом;

3) порушення норм матеріального чи
процесуального права, що призвело до
ухвалення Вищим адміністративним
судом України незаконного судового
рішення з питань, передбачених статтею
171-1 цього Кодексу.

Подібність правовідносин означає,
зокрема, тотожність суб'єктного складу
учасників відносин, об'єкта та предмета
правового регулювання, а також умов
застосування правових норм (зокрема,
часу, місця, підстав виникнення,
припинення та зміни відповідних
правовідносин). Зміст правовідносин з
метою з'ясування їх подібності в різних
рішеннях суду (судів) касаційної
інстанції визначається обставинами
кожної конкретної справи.

На підтвердження доводів заяви щодо
неоднакового застосування судом
касаційної інстанції одних і тих самих
норм матеріального права, що потягло
ухвалення різних за змістом судових
рішень у подібних правовідносинах,
заявник посилається на ухвалу Вищого
адміністративного суду України від 16
жовтня 2013 року.

Проаналізувавши додані до заяви судові
рішення Вищого адміністративного суду
України, колегія суддів не вбачає
неоднакового застосування касаційним
судом норм матеріального права у
подібних правовідносинах з огляду на
наступне.

Так, в ухвалі Вищого адміністративного
суду України від 24 квітня 2014 року, яку
просить переглянути заявник, колегія
суддів касаційного суду вважала
обґрунтованими висновки судів
попередніх інстанції про відмову в
задоволенні позовних вимог з тих
підстав, що висновком службового
розслідування було встановлено факт
порушення службової дисципліни
позивачем (факт отримання грошової
винагороди) і на момент застосування до
ОСОБА_4 дисциплінарного стягнення у
вигляді звільнення з органів
внутрішніх справ у позивача були не
погашені дисциплінарні стягнення у
вигляді догани та суворої догани.

В той же час, в ухвалі Вищого
адміністративного суду України від 16
жовтня 2013 року, на яку посилається
заявник на підтвердження неоднакового
застосування касаційним судом одних і
тих самих норм матеріального права, що
потягло ухвалення різних за змістом
судових рішень у подібних
правовідносинах, колегія суддів
касаційного суду погодилась з
висновком суду першої інстанції про
задоволення позову, оскільки висновок
службового розслідування та наказ
Головного управління Міністерства
внутрішніх справ України у Донецькій
області щодо обставин, які стали
підставою звільнення позивача зі
служби, не містять посилань на докази,
які підтверджують факт скоєння
позивачем вчинку, несумісного з
перебуванням в органах внутрішніх
справ.

Враховуючи те, що має місце
встановлення різних обставин в кожній
із наведених вище справ, доводи ОСОБА_4
про те, що судом касаційної інстанції
було неоднаково застосовано норми
матеріального права у подібних
правовідносинах є необґрунтованими.

З огляду на викладене, колегія суддів
приходить до висновку про відмову в
задоволенні заяви про допуск даної
справи до провадження Верховного Суду
України.

Керуючись статтями 236 - 240 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів,

у х в а
л и л а:

Відмовити в допуску до провадження
Верховного Суду України справи за
позовом ОСОБА_4 до Головного управління
Міністерства внутрішніх справ України
в Полтавській області, Комсомольського
міського відділу Управління
Міністерства внутрішніх справ України
в Полтавській області про скасування
наказів та поновлення на роботі за
заявою ОСОБА_4 про перегляд ухвали
Вищого адміністративного суду України
від 24 квітня 2014 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:
Я.Л. Іваненко

А.Ф. Загородній

М.Г. Кобилянський

Д.В. Ліпський

М.І. Мойсюк