Справа № 2-3678/10
Суддя: Іваненко Я.Л.
Дата ухвалення: 2014-07-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

16 липня 2014 року м. Київ
К/800/37928/14

Суддя Вищого адміністративного суду
України Іваненко Я.Л., перевіривши
касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову
Харківського апеляційного
адміністративного суду від 31 березня
2014 року у справі за позовом ОСОБА_1 до
Управління Пенсійного фонду України в
Жовтневому районі м. Харкова про
зобов'язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и л а :

Рішенням Жовтневого районного суду м.
Харкова від 02 серпня 2010 року позовні
вимоги ОСОБА_1 задоволено частково.
Визнано протиправною бездіяльність
відповідача щодо перерахунку позивачу
пенсії за період з 01 березня 2001 року по
31 грудня 2003 року основної щомісячної
пенсії в розмірі 8 мінімальних пенсій
за віком та додаткової пенсії за
період з 01 березня 2001 року по 31 грудня
2003 року пенсії в розмірі 75% мінімальної
пенсії за віком, розраховуючи з розміру
мінімальної пенсії за віком,
встановленого на рівні прожиткового
мінімуму відповідно до Закону України
«Про прожитковий мінімум», а з 01 січня
2004 року по 31 грудня 2007 року та з 22 травня
2008 року по теперішній час - основної
щомісячної пенсії в розмірі 8
мінімальних пенсій за віком та
додаткової пенсії за період з 01 січня
2004 року по 31 грудня 2007 року та з 22 травня
2008 року по теперішній час пенсії в
розмірі 75% мінімальної пенсії за віком,
- відповідно до ч. 1 ст. 28 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування», на момент
нарахування пенсії. Зобов'язано
відповідача здійснити позивачу
донарахування та виплату
недонарахованої за період з 01 березня
2001 року по 31 грудня 2003 року пенсії,
виходячи з розміру належної до сплати
основної щомісячної пенсії в розмірі 8
мінімальних пенсій за віком та
додаткової пенсії в розмірі 75%
мінімальної пенсії за віком,
розраховуючи з розміру мінімальної
пенсії за віком, встановленого на рівні
прожиткового мінімуму відповідно до
Закону України «Про прожитковий
мінімум», на момент нарахування пенсії.
Зобов'язано відповідача здійснити
донарахування та виплату
недонарахованої за період з 01 січня 2004
року по 31 грудня 2007 року та з 22 травня 2008
року по теперішній час пенсії, виходячи
з розміру належної до сплати основної
щомісячної пенсії в розмірі 8
мінімальних пенсій за віком та
додаткової пенсії в розмірі 75%
мінімальної пенсії за віком,
розраховуючи з розміру мінімальної
пенсії за віком, встановленого на рівні
прожиткового мінімуму відповідно до ч.
1 ст. 28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», на момент нарахування
пенсії. Зобов'язано відповідача, після
здійснення відповідного перерахунку
та виплати заборгованості позивачу
пенсійних виплат у необхідних
розмірах, призначити до виплати
позивачу у законодавчо встановленому
розмірі державну пенсію в мінімальному
об'ємі у розмірі 8 мінімальних пенсій за
віком та додаткову пенсію шкоду за
шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірі 75%
мінімальної пенсії за віком, виходячи
виключно із законодавчо визначеного
розміру мінімальної пенсії за віком.
Зобов'язано провести перерахунок
вищевказаних виплат позивачу,
починаючи з 01 березня 2001 року по 31
грудня 2007 р. та з 22 травня 2008 року по
теперішній час, та здійснювати такий
перерахунок в подальшому з урахуванням
збільшення прожиткового мінімуму.

Постановою Харківського апеляційного
адміністративного суду від 31 березня
2014 року скасовано рішення Жовтневого
районного суду м. Харкова від 02 серпня
2010 року в частині задоволення позовних
вимог в період з 01 березня 2001 року по 26
травня 2010 року та в цій частині позов
залишено без розгляду. В іншій частині
рішення суду першої інстанції залишено
без змін.

06 липня 2014 року ОСОБА_1 подала касаційну
скаргу, в якій, посилаючись на допущені
судом апеляційної інстанції порушення
норм процесуального права, зокрема ст.
ст. 186, 189 Кодексу адміністративного
судочинства України, просить скасувати
рішення суду апеляційної інстанції та
залишити в силі рішення суду першої
інстанції.

Як вбачається з доданої до касаційної
скарги копії постанови Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 31 березня 2014 року, суд апеляційної
інстанції розглянув апеляційну скаргу
в порядку письмового провадження.

В касаційній скарзі позивач зазначає,
що оскаржувану постанову суду
апеляційної інстанції останнім було
отримано 15 квітня 2014 року.

Згідно з частиною 5 статті 254 Кодексу
адміністративного судочинства України
постанова або ухвала суду апеляційної
чи касаційної інстанції за наслідками
перегляду, постанова Верховного Суду
України набирають законної сили з
моменту проголошення, а якщо їх було
прийнято за наслідками розгляду у
письмовому провадженні, - через п'ять
днів після направлення їх копій особам,
які беруть участь у справі.

Відповідно до частини 2 статті 212
Кодексу адміністративного судочинства
України касаційна скарга на судові
рішення подається протягом двадцяти
днів після набрання законної сили
судовим рішенням суду апеляційної
інстанції, крім випадків, передбачених
цим Кодексом, а в разі складення
постанови в повному обсязі відповідно
до статті 160 цього Кодексу - з дня
складення постанови в повному обсязі.

Відповідно до частини 4 статті 214
Кодексу адміністративного судочинства
України касаційна скарга залишається
без руху також у випадку, якщо вона
подана після закінчення строків,
встановлених статтею 212 цього Кодексу,
і особа, яка її подала, не порушує
питання про поновлення цього строку,
або якщо підстави, вказані нею у заяві,
визнані неповажними.

Оскільки позивачем касаційну скаргу
подано з пропуском строку на касаційне
оскарження, а питання про його
поновлення не порушується, дану
касаційну скаргу необхідно залишити
без руху з наданням позивачу часу для
подачі заяви про поновлення строку на
касаційне оскарження.

Крім того, касаційна скарга не
відповідає вимогам статті 213 Кодексу
адміністративного судочинства
України, оскільки в порушення приписів
пункту 4 частини 2 статті 213 Кодексу
адміністративного судочинства України
в касаційній скарзі не наведено
обґрунтування вимог особи, що подає
касаційну скаргу, із зазначенням того,
у чому полягає порушення судом
апеляційної інстанції норм права, що
потягло за собою неправильне вирішення
справи чи питання, яку саме норму
(закон) суд застосував неправильно, як
її слід було б застосувати (на думку
заявника) до спірних правовідносин і як
це вплинуло на вирішення спору, мотиви,
за якими позивач вважає оскаржуване
рішення неправильним з точки зору його
законності.

Згідно з частиною 3 статті 214 Кодексу
адміністративного судочинства України
до касаційної скарги, яка не оформлена
відповідно до вимог, встановлених
статтею 213 цього Кодексу,
застосовуються правила статті 108 цього
Кодексу, а тому вона повинна бути
залишена без руху до усунення
позивачем зазначених недоліків.

Керуючись ст. ст. 108, 213, 214 Кодексу
адміністративного судочинства
України,

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову
Харківського апеляційного
адміністративного суду від 31 березня
2014 року у справі за позовом ОСОБА_1 до
Управління Пенсійного фонду України в
Жовтневому районі м. Харкова про
зобов'язання вчинити певні дії
залишити без руху.

Протягом тридцяти днів з моменту
отримання ухвали про залишення
касаційної скарги без руху скаржник
має право звернутися до суду
касаційної інстанції з заявою про
поновлення строку на касаційне
оскарження із зазначенням підстав для
його поновлення, а також виправити інші
недоліки касаційної скарги, зазначені
в мотивувальній частині ухвали.

Попередити, що невиконання вимог
статті 214 Кодексу адміністративного
судочинства України є підставою для
відмови у відкритті касаційного
провадження, а невиконання вимог
статті 213 Кодексу адміністративного
судочинства України є підставою для
повернення касаційної скарги
скаржнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя
Я.Л. Іваненко