Справа № 813/8643/13-а
Суддя: Кравців Олег Романович
Дата ухвалення: 2014-07-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Справа № 813/8643/13-а
Львівський окружний адміністративний
суд у складі колегії суддів:
головуючий суддя
суддя
суддя
Лейко-Журомська М.В.,
секретар судового засідання
розглянув у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом Фізичної особи - підприємця
ОСОБА_3 про визнання протиправними дій
та скасування наказів, зобов'язання
вчинити дії Державну службу геології
Суть справи.
До Львівського окружного
адміністративного суду звернувся
Фізична особа - підприємець (далі -
позивач, ФОП ОСОБА_3) з адміністративним
позовом до Державної служби геології
та надр України (далі - відповідач) в
якому, з урахуванням заяв про зміну та
збільшення позовних вимог /а.с.27-29, 57,
- визнати протиправними дії
відповідача щодо зупинення дії
спеціального дозволу НОМЕР_2 від 19.03.2009
року на користування надрами, наданого
позивачу з метою видобування суглинку,
глини мергельної, мергелю
Візенбергівського родовища
Жовківського району Львівської
області у зв'язку з порушенням
процедури позбавлення права
користування надрами згідно ст. 26
Кодексу України про надра, ст. 13 Угоди
на користування надрами та у зв'язку із
відсутністю документально
зафіксованих порушень, відсутністю
самої перевірки діяльності
- скасувати наказ відповідача № 364 від
15.07.2013 року в частині зупинення дії
спеціального дозволу НОМЕР_2 від 19.03.2009
року на користування надрами;
- скасувати наказ відповідача № 32 від
03.02.2014 року в частині анулювання
спеціального дозволу НОМЕР_2 від 19.03.2009
року на користування надрами;
- зобов'язати відповідача прийняти
рішення про поновлення дії
спеціального дозволу НОМЕР_2 від 19.03.2009
року на користування надрами, наданого
позивачу з метою видобування суглинку,
глини мергельної, мергелю
Візенбергівського родовища
Жовківського району Львівської
області.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
відповідач з надуманих підстав склав
акт про не допуск до перевірки, зупинив
дію спеціального дозволу на
користування надрами, а пізніше
анулював ліцензію на користування
надрами, видану позивачу на 20 років у 2009
році, в порушення законодавчих норм,
оскільки для анулювання ліцензії без
згоди надрокористувача відповідачу
слід було звертатися до суду з
відповідним позовом. Позивач
стверджує, що про неможливість
прийняти перевірку попередив
відповідача, після проведення
перевірки довгий час проходив курс
лікування у медичному закладі через що
не отримував вимогу про усунення
порушень шляхом подання певних
документів до Державної служби
геології та надр України та не мав
можливості усунути такі порушення.

У судовому засіданні представник
позивача підтримав позовні вимоги у
повному обсязі та просив позов
задовольнити.

Представник відповідача проти позову
заперечив з підстав викладених у
письмовому запереченні та доповненні
до заперечення /а.с.39-44, 99-103, 116-120/.
Вважає, що дії представників державної
служби під час проведення перевірки,
складення акту перевірки, зупинення та
анулювання дії спеціального дозволу на
користування надрами законні та
обґрунтовані, а позивач ухилявся від
проведення перевірки та надання
документів на вимогу суб'єкта владних
повноважень. Просив у задоволенні
позову відмовити повністю.

Суд заслухав пояснення представників
сторін, з'ясував обставини, якими
обґрунтовуються позовні вимоги та
заперечення, а також ті, які мають інше
значення для вирішення справи, повно,
всебічно та об'єктивно дослідив докази
у справі, та -

в с т а н о в и в :

Міністерством охорони навколишнього
середовища 19.03.2009 року надано ФОП
ОСОБА_3 спеціальний дозвіл НОМЕР_2 на
користування надрами терміном на 20
років з метою видобування суглинку,
глини мергельної, мергелю
Візенбергівського родовища
Жовківського району Львівської
області /а.с.22/.

Посадові особи Західного
міжрегіонального територіального
відділу Департаменту державного
геологічного контролю Гаврилко І.Б. та
Лах Ю.І. склали акт № 2-02/06/2013-29/п від
31.05.2013 року про недопущення до
перевірки. В акті зазначено, що
перевірка проводилася в період з 30.05.2013
року по 31.05.2013 року; керівник об'єкта
перевірки - ОСОБА_3; відмовлено у
проведенні перевірки на підставі
відсутності керівника, заступника чи
будь-якої уповноваженої особи
надрокористувача за зазначеною
адресою (АДРЕСА_1) /а.с.17-19/.

За результатами планової перевірки
надрокористувача відповідачем 04.06.2013
року винесено припис № 2-02/06/2013-29/п, яким
зобов'язано ОСОБА_3 в термін до 18.06.2013
року надати на адресу Західного
міжрегіонального територіального
відділу Департаменту державного
геологічного контролю (79000, м. Львів, пл.
Міцкевича,8, ІІ поверх) наступні копії
документів щодо дотримання вимог
законодавства у сфері
надрокористування, реєстраційні та
установчі, проектно-технічні,
дозвільні документи надрокористувача
за відповідним переліком /а.с.47-48/.

Державна служба геології та надр
України наказом від 15.07.2013 року № 364
зупинила дію спеціального дозволу на
користування надрами НОМЕР_2 від 19.03.2009
року, про що повідомила листом позивача
/а.с.50-52/.

Також, Державною службою геології та
надр України наказом від 22.11.2013 року №
589 встановлено термін ОСОБА_3 до 15.01.2014
року для усунення порушень
законодавства про надра, про що
повідомлено позивача /а.с.83-85/.

Наказом Державної служби геології та
надр України № 32 від 03.02.2014 року
анульовано спеціальний дозвіл НОМЕР_2
від 19.03.2009 року наданий ОСОБА_3 на
користування надрами /а.с.105-107/.

Не погоджуючись з такими діями та
рішеннями суб'єкта владних повноважень
та вважаючи їх такими, що порушують
права, позивач звернувся з даним
позовом до суду.

Завданням адміністративного
судочинства відповідно до ч. 1 ст. 2
Кодексу адміністративного судочинства
України (далі - КАС України) є захист
прав, свобод та інтересів фізичних
осіб, прав та інтересів юридичних осіб
у сфері публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ.

До адміністративних судів згідно з ч. 2
цієї ж статті можуть бути оскаржені
будь-які рішення, дії чи бездіяльність
суб'єктів владних повноважень, крім
випадків, коли щодо таких рішень, дій чи
бездіяльності Конституцією чи
законами України встановлено інший
порядок судового провадження.

Юрисдикція адміністративних судів,
відповідно до ч. 1 ст. 17 КАС України,
поширюється на правовідносини, що
виникають у зв'язку з здійсненням
суб'єктом владних повноважень владних
управлінських функцій, а також у
зв'язку з публічним формуванням
суб'єкта владних повноважень шляхом
виборів або референдуму.

Закріплений у ч. 1 ст. 11 КАС України
принцип змагальності сторін
передбачає, що розгляд і вирішення
справ в адміністративних судах
здійснюється на засадах змагальності
сторін та свободи в наданні ними суду
своїх доказів і у доведенні перед судом
їх переконливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 69 КАС України,
доказами в адміністративному
судочинстві є будь-які фактичні дані,
на підставі яких суд встановлює
наявність або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
осіб, які беруть участь у справі, та
інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи. Ці дані
встановлюються судом на підставі
пояснень сторін, третіх осіб та їхніх
представників, показань свідків,
письмових і речових доказів, висновків
експертів.

Предметом доказування відповідно до ч.
1 ст. 138 КАС України є обставини, якими
обґрунтовуються позовні вимоги чи
заперечення або які мають інше
значення для вирішення справи (причини
пропуску строку звернення до
адміністративного суду тощо) та які
належить встановити при ухваленні
судового рішення у справі.

Відповідно до ст. 86 КАС України суд
оцінює докази, які є у справі, за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні.

Правові та організаційні засади,
основні принципи і порядок здійснення
державного нагляду (контролю) у сфері
господарської діяльності,
повноваження органів державного
нагляду (контролю), їх посадових осіб і
права, обов'язки та відповідальність
суб'єктів господарювання під час
здійснення державного нагляду
(контролю) визначено Законом України
«Про основні засади державного нагляду
(контролю) у сфері господарської
діяльності» від 05.04.2007 р. № 877-V (далі -
Закон № 877-V).

Відповідно до Закон № 877-V державний
нагляд (контроль) - це діяльність
уповноважених законом центральних
органів виконавчої влади, їх
територіальних органів, державних
колегіальних органів, органів
виконавчої влади Автономної
Республіки Крим, органів місцевого
самоврядування (далі - органи
державного нагляду (контролю)) в межах
повноважень, передбачених законом,
щодо виявлення та запобігання
порушенням вимог законодавства
суб'єктами господарювання та
забезпечення інтересів суспільства,
зокрема належної якості продукції,
робіт та послуг, прийнятного рівня
небезпеки для населення, навколишнього
природного середовища. Заходи
державного нагляду (контролю) - планові
та позапланові заходи, які
здійснюються шляхом проведення
перевірок, ревізій, оглядів, обстежень
та інших дій.

Згідно зі ст. 5 вищевказаного Закону №
877-V, органи державного нагляду
(контролю) здійснюють планові заходи з
державного нагляду (контролю) за умови
письмового повідомлення суб'єкта
господарювання про проведення
планового заходу не пізніш як за десять
днів до дня здійснення цього заходу.
Повідомлення повинно містити: дату
початку та дату закінчення здійснення
планового заходу; найменування
юридичної особи або прізвище, ім'я та по
батькові фізичної особи - підприємця,
щодо діяльності яких здійснюється
захід; найменування органу державного
нагляду (контролю). Повідомлення
надсилається рекомендованим листом чи
телефонограмою за рахунок коштів
органу державного нагляду (контролю)
або вручається особисто керівнику чи
уповноваженій особі суб'єкта
господарювання під розписку. Суб'єкт
господарювання має право не допускати
посадову особу органу державного
нагляду (контролю) до здійснення
планового заходу в разі неодержання
повідомлення про здійснення планового
заходу.

Згідно з ч. 1 та ч. 2 ст. 71 КАС України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу. В
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Частиною 3 ст. 72 КАС України
передбачено, що обставини, які
визнаються сторонами, можуть не
доказуватися перед судом, якщо проти
цього не заперечують сторони і в суду
не виникає сумніву щодо достовірності
цих обставин та добровільності їх
визнання.

З матеріалів справи судом встановлено
та не заперечується позивачем, що ним
отримано повідомлення № 3796/03/14-13 від
22.04.2013 року про проведення планової
перевірки дотримання вимог
законодавства у сфері
надрокористування ОСОБА_3, якому надано
спеціальний дозвіл на користування
надрами НОМЕР_2 від 19.03.2009 року /а.с.6/.

Так само, судом встановлено та не
заперечується представником
відповідача, що Західний
міжрегіональний відділ департаменту
державного геологічного контролю
України отримав від СПД ОСОБА_3 лист № 2
від 27.05.2013 року, що той за станом
здоров'я тимчасово знаходиться поза
межами Львівської області і не може
прийняти участі у перевірці пов'язаній
з надрокористуванням, відтак просить
відтермінувати планову перевірку
/а.с.7/.

Суд не бере до уваги покликання
відповідача на те, що на час отримання
листа від ОСОБА_3 перевірка була
розпочата, оскільки, хоч у повідомленні
про проведення перевірки датою її
початку зазначено 27.05.2013 року, згідно з
актом про недопущення до перевірки
період її здійснення - з 30.05.2013 року по
31.05.2013 року. Отже, надрокористувач
завчасно повідомив відповідача про
неможливість забезпечити свою
присутність під час перевірки.

Однак, у акті відповідача про
недопущення до перевірки зроблено
висновок, що на підставі відсутності
керівника, заступника чи будь-якої
уповноваженої особи надрокористувача
за зазначеною адресою (АДРЕСА_1)
посадовій особі Західного
міжрегіонального відділу департаменту
державного геологічного контролю
України відмовлено у проведенні
перевірки /а.с.18/.

Таким чином, суд зауважує, що будучи
завчасно повідомленим суб'єктом
підприємницької діяльності про
неможливість бути присутнім під час
проведення перевірки за станом
здоров'я, та маючи можливість перенести
період проведення перевірки, суб'єктом
владних повноважень необгрунтовано
зафіксовано порушення у виді
недопущення до перевірки.

Надалі за результатами планової
перевірки надрокористувача та на
підставі акта про недопущення до
перевірки відповідачем 04.06.2013 року
винесено припис № 2-02/06/2013-29/п, яким
зобов'язано ОСОБА_3 в термін до 18.06.2013
року надати на адресу Західного
міжрегіонального територіального
відділу Департаменту державного
геологічного контролю (79000, м. Львів, пл.
Міцкевича,8, ІІ поверх) необхідні копії
документів /а.с.47-48/, та згідно з
корінцем поштового відправлення
направлено ОСОБА_3 /а.с.49/

Однак, позивач стверджує, що не
отримував відповідного припису. Також,
пояснив суду, що в період з 14.06.2013 року
по 12.08.2013 року знаходився на обліку і
лікуванні у Львівському обласному
клінічному психоневрологічному
диспансері з приводу
психоневрологічного захворювання, на
підтвердження чого надано довідку з
Львівського обласного клінічному
психоневрологічного диспансеру № 2930д
від 01.10.2013 року /а.с.8/.

Отже, суд не вважає ФОП ОСОБА_3 таким, що
належним чином повідомлений про
припис.

Щодо права відповідача виносити припис
та видавати наказ про зупинення дії
спеціального дозволу суд керується
наступним.

Відповідно до ч. 7 та ч. 8 ст. 7 Законом
України «Про основні засади державного
нагляду (контролю) у сфері
господарської діяльності» на підставі
акта, складеного за результатами
здійснення заходу, в ході якого
виявлено порушення вимог
законодавства, орган державного
нагляду (контролю) за наявності підстав
для повного або часткового зупинення
виробництва (виготовлення), реалізації
продукції, виконання робіт, надання
послуг звертається у порядку та строки,
встановлені законом, з відповідним
позовом до адміністративного суду. У
разі необхідності вжиття інших заходів
реагування орган державного нагляду
(контролю) протягом п'яти робочих днів з
дня завершення здійснення заходу
державного нагляду (контролю) складає
припис, розпорядження, інший
розпорядчий документ щодо усунення
порушень, виявлених під час здійснення
заходу, а у випадках, передбачених
законом, також звертається у порядку та
строки, встановлені законом, до
адміністративного суду з позовом щодо
підтвердження обґрунтованості вжиття
до суб'єкта господарювання заходів
реагування, передбачених відповідним
розпорядчим документом. Припис -
обов'язкова для виконання у визначені
строки письмова вимога посадової особи
органу державного нагляду (контролю)
суб'єкту господарювання щодо усунення
порушень вимог законодавства. Припис
не передбачає застосування санкцій
щодо суб'єкта господарювання. Припис
видається та підписується посадовою
особою органу державного нагляду
(контролю), яка здійснювала перевірку.

Згідно з п. 1 Положення про Державну
службу геології та надр України,
затвердженого Указом Президента
України від 06.04.2011 року № 391/2011 (далі -
Положення), Державна служба геології та
надр України (Держгеонадра України) є
центральним органом виконавчої влади,
діяльність якого спрямовується і
координується Кабінетом Міністрів
України через Міністерство екології та
природних ресурсів України, входить до
системи органів виконавчої влади і
забезпечує реалізацію державної
політики у сфері геологічного вивчення
та раціонального використання надр.

Також, відповідно до пп. 13 п. 4 Положення
Держгеонадра України зупиняють та
анульовують в установленому порядку
дію спеціальних дозволів на
користування надрами, поновлюють їх
дію.

Питання зупинення дії спеціального
дозволу відноситься до компетенції
Держгеонадр України на підставі п. 22
Порядку надання спеціальних дозволів
на користування надрами, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 30.05.2011 року № 615 (далі - Порядок).
Згідно з цим пунктом Порядку дія
дозволу може бути зупинена
Держгеонадрами України безпосередньо
або за поданням органів державного
гірничого та
санітарно-епідеміологічного нагляду,
державного геологічного і
екологічного контролю, органів
місцевого самоврядування та ДПА у разі:
порушення користувачем умов
користування надрами, передбачених
дозволом або угодою про умови
користування ділянкою надр (підпункт 1
пункту 22 Порядку), невиконання в
установлений строк приписів
уповноважених органів щодо усунення
порушень законодавства у сфері
надрокористування.

Таким чином, суд зважає на покликання
відповідача про наявність у нього
передбаченої законодавством
компетенції видавати приписи та
зупиняти дію дозволів на користування
надрами, а також на те, що зупиненню дії
спеціального дозволу передувало
проведення перевірки діяльності
надрокористувача.

Однак, суд зауважує, що перевірка
фактично не проведена, за її
результатами складено акт про
недопущення до перевірки, у якому
жодних порушень надрокористувача не
зафіксовано. Тому, з врахуванням того,
що в матеріалах справи відсутні докази
отримання припису та відповідно докази
умисного невиконання ОСОБА_3 вимог
даного припису, а також з врахуванням
факту перебування позивача на
лікуванні в період з 14.06.2013 року по
12.08.2013 року, суд вважає необґрунтованим
застосування до позивача наказом від
15.07.2013 року № 364 заходів реагування у
виді зупинення дії спеціального
дозволу на користування надрами.

Щодо позовної вимоги про скасування
наказу відповідача № 32 від 03.02.2014 року в
частині анулювання спеціального
дозволу НОМЕР_2 від 19.03.2009 року на
користування надрами, суд керується
наступним.

Регулювання гірничих відносин з метою
забезпечення раціонального,
комплексного використання надр для
задоволення потреб у мінеральній
сировині та інших потреб суспільного
виробництва, охорони надр,
гарантування при користуванні надрами
безпеки людей, майна та навколишнього
природного середовища, а також охорона
прав і законних інтересів підприємств,
установ, організацій та громадян є
завданням Кодексу України про надра
від 27.07.1994 р. № 132/94-ВР (у редакції чинній
на момент виникнення спірних
правовідносин).

За правилами ст. 26 Кодексу України про
надра право користування надрами
припиняється у разі:

1) якщо відпала потреба у користуванні
надрами;

2) закінчення встановленого строку
користування надрами;

3) припинення діяльності користувачів
надр, яким їх було надано у
користування;

4) користування надрами з застосуванням
методів і способів, що негативно
впливають на стан надр, призводять до
забруднення навколишнього природного
середовища або шкідливих наслідків для
здоров'я населення;

5) використання надр не для тієї мети,
для якої їх було надано, порушення
інших вимог, передбачених спеціальним
дозволом на користування ділянкою
надр;

6) якщо користувач без поважних причин
протягом двох років, а для
нафтогазоперспективних площ та
родовищ нафти та газу - 180 календарних
днів не приступив до користування
надрами;

7) вилучення у встановленому
законодавством порядку наданої у
користування ділянки надр.

Право користування надрами
припиняється органом, який надав надра
у користування, а у випадках,
передбачених пунктами 4, 5, 6 цієї статті,
у разі незгоди користувачів, - у
судовому порядку. При цьому питання про
припинення права користування
земельною ділянкою вирішується у
встановленому земельним
законодавством порядку.
Законодавством України можуть бути
передбачені й інші випадки припинення
права користування надрами.

Аналіз цієї норми дає підстави
стверджувати, що право користування
надрами припиняється органом, який
надав надра у користування, самостійно
або у судовому порядку. У разі
відсутності спору відповідач має право
у випадках, передбачених пунктами 1, 2, 3
ч. 1 ст. 26 Кодексу України про надра,
самостійно припиняти право
користування надрами, а у випадках
передбачених пунктами 4, 5, 6 цієї статті,
у разі незгоди користувачів це право
припиняється у судовому порядку.

Відповідно до ч. 3 ст. 26 Кодексу України
про надра законодавством України
можуть бути передбачені й інші випадки
припинення права користування надрами.

Відповідно до підп. 9 п. 23 Порядку
надання спеціальних дозволів на
користування надрами право
користування надрами припиняється
Держгеонадрами України безпосередньо
або за поданням органів державного
гірничого та
санітарно-епідеміологічного контролю,
органів місцевого самоврядування,
органів державної податкової служби у
разі невжиття надрокористувачем
заходів для усунення причин зупинення
дії дозволу в установлений строк.
Припинення права користування надрами
здійснюється шляхом прийняття
Держгеонадрами України наказу про
анулювання дозволу.

Згідно з п. 23 Порядку право
користування надрами припиняється
органом з питань надання дозволу
безпосередньо або за поданням органів
державного гірничого та
санітарно-епідеміологічного нагляду,
державного геологічного і
екологічного контролю, органів
місцевого самоврядування, органів
державної податкової служби у разі
невжиття надрокористувачем заходів
для усунення причинзупинення дії
дозволу в установлений строк.
Припинення права користування надрами
здійснюється шляхом прийняття
Держгеонадрами наказу, а Радою
Міністрів Автономної Республіки Крим -
розпорядження про анулюваня дозволу.

Також, відповідно до пп. 13 п. 4 Положення
Держгеонадра України зупиняють та
анульовують в установленому порядку
дію спеціальних дозволів на
користування надрами, поновлюють їх
дію.

Таким чином, у Порядку можуть мати
місце додаткові підстави для
припинення користування надрами, як це
передбачено ч. 3 ст. 26 Кодексу України
про надра, але не може бути змінено
правило відповідно до якого у разі
незгоди користувачів з припиненням
права на користування надрами воно
може припинятися лише у судовому
порядку.

Верховний Суд України вже неодноразово
висловлював правову позицію при
розгляді справ цієї категорії. Так, у
постановах від 19.09.2011 року, від 25.06.2011
року, від 10.12.2013 року (справи № 21-164а11, №
21-36а11, № 21-450а13 відповідно) суд вказав,
що підзаконний нормативний акт, який
встановлює додаткові підстави для
припинення користування надрами, не
може змінювати правило, відповідно до
якого у разі незгоди користувачів з
припиненням права на користування
надрами за неналежне користування ними
припинення такого права здійснюється у
судовому порядку.

Відповідно до ч. 1 ст. 244-2 КАС України
рішення Верховного Суду України,
прийняте за результатами розгляду
заяви про перегляд судового рішення з
мотивів неоднакового застосування
судом (судами) касаційної інстанції
одних і тих самих норм матеріального
права у подібних правовідносинах, є
обов'язковим для всіх суб'єктів владних
повноважень, які застосовують у своїй
діяльності нормативно-правовий акт, що
містить зазначені норми права, та для
всіх судів України. Суди зобов'язані
привести свою судову практику у
відповідність з рішенням Верховного
Суду України.

Таким чином, оскільки ФОП ОСОБА_3 не
давав свою згоду на анулювання дії
спеціального дозволу на користування
надрами, а навпаки, звернувся з
позовною заявою до суду, суб'єкт
владних повноважень анулювавши дозвіл
в односторонньому, замість звернення
до суду з відповідним позовом, порядку
перевищив надані йому законодавством
повноваження.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

В розумінні ч. 3 ст. 2 КАС України у
справах щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень, адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
1) на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; 2) з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; 3) обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); 4) безсторонньо
(неупереджено); 5) добросовісно; 6)
розсудливо; 7) з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
всім формам дискримінації; 8)
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); 9) з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення; 10)
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Обставини справи свідчать, що
відповідачем відповідні критерії
дотримані не були, що й зумовило
звернення позивача за захистом
порушених прав та інтересів з позовом
до суду.

Таким чином, встановивши фактичні
обставини справи та проаналізувавши
норми чинного законодавства, суд
дійшов висновку про законність та
обґрунтованість позовних вимог щодо
визнання протиправними дій
відповідача і визнання протиправними
та скасування наказів про зупинення та
анулювання дії спеціального дозволу.

З врахування вищевикладених висновків,
суд не вважає за необхідне
задовольняти позовну вимогу про
зобов'язання відповідача прийняти
рішення про поновлення дії
спеціального дозволу НОМЕР_2 від 19.03.2009
року, оскільки вважає достатнім
способом захисту прав та інтересів
позивача у цьому випадку є визнання
протиправними дій та скасування
наказів відповідача № 364 від 15.07.2013 року
та № 32 від 03.02.2014 року про зупинення та
анулювання дії спеціального дозволу на
користування надрами.

Згідно з ч. 3 ст. 94 КАС України якщо
адміністративний позов задоволено
частково, судові витрати, здійснені
позивачем, присуджуються йому
відповідно до задоволених вимог, а
відповідачу - відповідно до тієї
частини вимог, у задоволенні яких
позивачеві відмовлено.

Оскільки позивачем документально
підтверджено сплату судового збору в
сумі 68,82 грн. (а.с.3), позовні вимоги
задоволено частково, слід стягнути з
Державного бюджету України судові
витрати в сумі 51,61 грн.

Керуючись ст.ст. 2, 7-14, 17-20, 50, 69-72, 86, 94, 138,
158-163, 167 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд -

п о с т а н о в и в :

1. Адміністративний позов
задовольнити частково.

2. Визнати протиправними дії
Державної служби геології та надр
України щодо зупинення дії
спеціального дозволу НОМЕР_2 від 19.03.2009
року на користування надрами, наданого
фізичній особі - ОСОБА_3 з метою
видобування суглинку, глини
мергельної, мергелю Візенбергівського
родовища Жовківського району
Львівської області.

3. Скасувати наказ Державної
служби геології та надр України № 364
від 15.07.2013 року в частині зупинення дії
спеціального дозволу НОМЕР_2 від 19.03.2009
року на користування надрами.

4. Скасувати наказ Державної
служби геології та надр України № 32 від
03.02.2014 року в частині анулювання
спеціального дозволу НОМЕР_2 від 19.03.2009
року на користування надрами.

5. У задоволенні решти позовних
вимог відмовити.

6. Стягнути з Державного бюджету
України на користь Фізичної особи
-підприємця ОСОБА_3 (АДРЕСА_1; Ідн.
НОМЕР_1) судові витрати пропорційно до
задоволених позовних вимог у сумі 51,61
грн.

Постанова може бути оскаржена, згідно
зі ст. 186 КАС України, протягом 10 днів з
дня її проголошення чи отримання копії
постанови, шляхом подання апеляційної
скарги до Львівського апеляційного
адміністративного суду через
Львівський окружний адміністративний
суд. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до суду апеляційної інстанції. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 цього Кодексу, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом 10 днів з дня
отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили,
згідно зі ст. 254 КАС України, після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо таку не було подано. У разі
подання апеляційної скарги постанова,
якщо її не скасовано, набирає законної
сили після повернення апеляційної
скарги, відмови у відкритті
апеляційного провадження або набрання
законної сили рішенням за наслідками
апеляційного провадження. Якщо строк
апеляційного оскарження буде
поновлено, то вважається, що постанова
суду не набрала законної сили.

У судовому засіданні проголошено
вступну та резолютивну частини
постанови.

Повний текст постанови складено та
підписано о 16 год. 15 хв. 16.07.2014 року.

Головуючий суддя
Кравців О.Р.

Суддя
Кузан Р.І.

Суддя
Лейко-Журомська М.В.