Справа № 816/2128/14
Суддя: А.О. Чеснокова
Дата ухвалення: 2014-07-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 липня 2014 року м. ПолтаваСправа №
816/2128/14

Полтавський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді - Чеснокової А.О.,

за участю:

секретаря судового засідання -
Шевченко О.С.,

представників позивача - Захарченко
Н.М., Чукарьової С.А.,

представника відповідача - Паська Т.Г.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за адміністративним
позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Даст і К" до
Кременчуцької об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Полтавській
області про визнання дій
протиправними та скасування
податкових повідомлень - рішень, -

В С Т А Н О В И В:

30 травня 2014 року позивач ТОВ "Даст і К"
звернувся до Полтавського окружного
адміністративного суду з
адміністративним позовом до
Кременчуцької ОДПІ про визнання дій
протиправними та скасування
податкових повідомлень-рішень від 09
квітня 2014 року № /565 та № 1/566.

В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначає, що встановлені актом
перевірки порушення фактично не мали
місця в його господарській діяльності
та вважає, що податковий орган
протиправно ставить йому у вину
формування податкового кредиту та
витрат на підставі податкових
накладних та первинних документів,
складених його контрагентами протягом
періоду, охопленого перевіркою.

В судовому засіданні представники
позивача підтримали позовні вимоги та
просили суд їх задовольнити,
посилаючись на обставини, викладені в
позовній заяві.

Представник відповідача проти позову
заперечував, просив суд відмовити у
його задоволенні, дії Кременчуцької
ОДПІ вважає правомірними, а спірні
податкові повідомлення-рішення -
такими, що відповідають чинному
законодавству внаслідок того, що
податковим органом встановлено
порушення позивачем податкового
законодавства, що полягає в допущенні
позивачем численних порушень при
формуванні податкового кредиту та
витрат за господарськими операціями з
ТОВ Компанія "Центр-Регіон 2010" (); ПП "Кремнафтагазтрейд"
(); ПП "Дортехкомплект"
(); ТОВ "Байкара" (); ТОВ "Альпек" ().

Суд, заслухавши пояснення
представників сторін, вивчивши та
дослідивши матеріали справи,
з'ясувавши всі фактичні обставини, на
яких ґрунтуються позовні вимоги та
заперечення, оцінивши докази, які мають
юридичне значення для розгляду справи
і вирішення спору по суті, приходить до
висновку, що позов підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ТОВ " Даст і К"
(ідентифікаційний код 13953635) 10 серпня 2006
року зареєстроване виконавчим
комітетом Кременчуцької міської ради
Полтавської області як юридична особа,
про що видано свідоцтво про державну
реєстрацію юридичної особи серії А01 №
359609 (т. 4 а.с. 129). Позивач перебуває на
податковому обліку в Кременчуцькій
ОДПІ та є платником податку на додану
вартість, що підтверджується копією
свідоцтва про реєстрацію платника
податку на додану вартість серії НБ №
201420 (т. 4 а.с. 130).

Відповідно до відомостей ЄДР,
основними видами господарської
діяльності позивача є виробництво
неметалевих мінеральних виробів, н. в.
і. у. (основний); діяльність
посередників у торгівлі товарами
широкого асортименту;
неспеціалізована оптова торгівля;
будівництво житлових і нежитлових
будівель; будівництво доріг і
автострад (т. 4 а.с. 131-135).

Матеріалами справи підтверджено, що
Кременчуцькою ОДПІ в період з 14
листопада 2013 року по 27 листопада 2013
року проведено планову виїзну
документальну перевірку позивача з
питань дотримання вимог податкового
законодавства за період з 01 жовтня 2010
року по 31 грудня 2012 року, валютного та
іншого законодавства за період з 01
жовтня 2010 року по 31 грудня 2012 року.

Правомірність підстав та порядку
проведення перевірки позивачем не
оспорюється.

За результатами вказаної перевірки
відповідачем складено акт від 04 грудня
2013 року № 5099/16-03-22-01-08/13953635 (том І а.с. 26-72),
за висновками якого встановлено
порушення позивачем вимог:

- пункту 5.1, підпункту 5.2.1 пункту 5.2,
підпункту 5.3.9 пункту 5.3 статті 5 Закону
України "Про оподаткування прибутку
підприємств", в результаті чого
занижено податок на прибуток в періоді,
охопленому перевіркою, на 703721,00 грн.;

- підпункту 7.2.1 пункту 7.2, підпункту 7.4.5
пункту 7.4 статті 7 Закону України "Про
податок на додану вартість", в
результаті чого занижено податок на
додану вартість в періоді, що
перевірявся, на 612045,00 грн.

На підставі висновків акта перевірки
від 04 грудня 2013 року № 5099/16-03-22-01-08/13953635
контролюючим органом 16 жовтня 2013 року
прийнято податкові
повідомлення-рішення:

від 17 січня 2014 року № /53 (т. 1 а.с. 20),
яким збільшено суму грошового
зобов'язання з податку на додану
вартість із вироблених в Україні
товарів (роботах, послугах) на суму
516025,00 грн. та застосовано штрафні
(фінансові) санкції в розмірі 88087,50 грн.;

від 17 січня 2014 року № /52 (т. 1 а.с. 22),
яким збільшено суму грошового
зобов'язання з податку на прибуток
приватних підприємств на суму 703721,00
грн. та застосовано штрафні (фінансові)
санкції на суму 57580,00 грн.

Не погоджуючись з висновками акта
перевірки, ТОВ "ДАСТ і К" оскаржило їх до
ГУ Міндоходів в Полтавській області
(скарга від 30січня 2014 року № 1 (т. 1 а.с.
112-118).

За результатами розгляду вказаної
скарги Рішенням ГУ Міндоходів в
Полтавській області від 01 квітня 2014
року № 728/10/16-31-10-04-12 (т. 1 а.с. 124-134),
податкове повідомлення-рішення від 17
січня 2014 року № /52 скасовано в
частині податку на прибуток в
загальному розмірі 334200,25 грн., в тому
числі основний платіж 308099,00 грн. та
штрафна фінансова санкція 26101,25 грн. а
податкове повідомлення-рішення від 17
січня 2014 року № /53 в частині
збільшення податку на додану вартість
в загальному розмірі 263802,00 грн., в тому
числі основний платіж 242322,00 грн. та
штрафна фінансова санкція 21480,00 грн.; в
іншій частині податкові
повідомлення-рішення залишено без
змін, а скаргу платника податків - без
задоволення та винесено податкові
повідомлення-рішення від 09 квітня 2014
року № /565 (т. 1 а.с. 16), про
збільшення суми грошового зобов'язання
з податку на додану вартість із
вироблених в Україні товарів (роботах,
послугах) на 273703,00 грн., застосування
штрафних (фінансових) санкцій на суму
66607,50 грн. та № 1/566 (т. 1 а.с. 18), про
збільшення суми грошового зобов'язання
з податку на прибуток приватних
підприємств на 395622,00 грн. та
застосування штрафних (фінансових)
санкцій на суму 31478,75 грн.

Збільшуючи ТОВ "Даст і К" суму грошового
зобов'язання з податку на додану
вартість та з податку на прибуток за
результатами взаємовідносин з ТОВ
Компанія "Центр-Регіон 2010"; ПП
"Кремнафтагазтрейд"; ПП
"Дортехкомплект"; ТОВ "Байкара"; ТОВ
"Альпек", контролюючий орган виходив з
того, що за операціями з вищевказаними
суб'єктами господарювання неможливо
підтвердити реальність їх здійснення в
зв'язку з наявністю у ланцюгу
постачання підприємств, які на даний
час припинили свою діяльність або не
знаходяться за юридичною адресою,
неможливістю встановити фактичного
виробника товарів, у зв'язку з
ненаданням до перевірки сертифікатів
якості.

Зазначені податкові
повідомлення-рішення оскаржені ТОВ
"ДАСТ і К" до Міндоходів України (т. 1 а.с.
93-100).

За результатами розгляду скарги
позивача (т. 1 а.с. 107-111) вищий
контролюючий орган залишив скаргу
платника податків без задоволення, а
податкові повідомлення-рішення від 09
квітня 2014 року № /565 та № 1/566 -
без змін.

Позивач, вважаючи висновки, викладені в
акті перевірки від 04 грудня 2013 року №
5099/16-03-22-01-08/13953635, упередженими, такими,
що не відповідають фактичним
обставинам, не погоджуючись із
позицією податкового органа щодо
правомірності донарахування
податкових зобов'язань та штрафних
(фінансових) санкцій, вважає спірні
податкові повідомлення-рішення
необґрунтованими, протиправними,
такими, що суперечать законодавству з
питань оподаткування, обмежують та
порушують права, свободи та інтереси
позивача, оскільки прийняті без
урахування фактичних обставин, з
порушенням чинного законодавства, а
також без наявності правових підстав
для винесення, внаслідок чого
звернувся до суду з вимогою про
визнання протиправними та скасування
податкових повідомлень-рішень від 09
квітня 2014 року № /565 та № 1/566.

Завданням адміністративного
судочинства, згідно частини 1 статті 2
Кодексу адміністративного судочинства
України, є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень, шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ.

Відповідно до частини 3 статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
у справах щодо оскарження рішень, дій
чи бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); безсторонньо
(неупереджено); добросовісно;
розсудливо; з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації;
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення;
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Надаючи оцінку спірним податковим
повідомленням-рішенням Кременчуцької
ОДПІ від 09 квітня 2014 року № /565 та
№ 1/566, суд виходить з наступного.

Правовідносини, що виникають у зв'язку
з формуванням платником податку
валових витрат та податкового кредиту
регулюються пунктом 5.1, підпунктом 5.2.1
пункту 5.2, підпунктом 5.3.9 пункту 5.3
статті 5 Закону України "Про
оподаткування прибутку підприємств",
підпунктом 7.2.1 пункту 7.2, підпунктом 7.4.5
пункту 7.4 статті 7 Закону України "Про
податок на додану вартість", підпунктом
138.1.1 пункту 138.1, пунктом 138.4 статті 138,
пунктами 198.1, 198.6 статті 198, пунктом 201.10
статті 201 Податкового кодексу України
(в редакції цих нормативно-правових
актів на час відображення спірних
операцій в податковому обліку).

Відповідно до підпункту 7.4.1 пункту 7.4
статті 7 Закону України "Про податок на
додану вартість" податковий кредит
звітного періоду визначається
виходячи із договірної (контрактної)
вартості товарів (послуг), але не вище
рівня звичайних цін, у разі якщо
договірна ціна на такі товари (послуги)
відрізняється більше ніж на 20
відсотків від звичайної ціни на такі
товари (послуги), та складається із сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 6.1 статті 6 та
статтею 8 1 цього Закону, протягом
такого звітного періоду у зв'язку з:

придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку;

придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій в
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання у виробництві
та/або поставці товарів (послуг) для
оподатковуваних операцій у межах
господарської діяльності платника
податку.

Право на нарахування податкового
кредиту виникає незалежно від того, чи
такі товари (послуги) та основні фонди
почали використовуватися в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку протягом звітного податкового
періоду, а також від того, чи здійснював
платник податку оподатковувані
операції протягом такого звітного
податкового періоду.

Підпунктом 7.5.1 пункту 7.5 статті 7
вказаного Закону визначено, що датою
виникнення права платника податку на
податковий кредит вважається: дата
здійснення першої з подій:

або дата списання коштів з
банківського рахунку платника податку
в оплату товарів (робіт, послуг), дата
виписки відповідного рахунку
(товарного чека) - в разі розрахунків з
використанням кредитних дебетових
карток або комерційних чеків;

або дата отримання податкової
накладної, що засвідчує факт придбання
платником податку товарів (робіт,
послуг).

Пунктом 7.4.5 пункту 7.4 статті 7 Закону
України "Про податок на додану
вартість" визначено, що не підлягають
включенню до складу податкового
кредиту суми сплаченого (нарахованого)
податку у зв'язку з придбанням товарів
(послуг), не підтверджені податковими
накладними чи митними деклараціями
(іншими подібними документами згідно з
підпунктом 7.2.6 цього пункту).

Податкова накладна складається у
момент виникнення податкових
зобов'язань продавця у двох
примірниках. Оригінал податкової
накладної надаються покупцю, копія
залишається у продавця товарів (робіт,
послуг). Податкова накладна
виписується на кожну повну або
часткову поставку товарів (робіт,
послуг). У разі коли частка товару
(робіт, послуг) не містить
відокремленої вартості, перелік
(номенклатура) частково поставлених
товарів зазначається в додатку до
податкової накладної у порядку,
встановленому центральним органом
державної податкової служби України,
та враховується у визначенні загальних
податкових зобов'язань (підпункт 7.2.3
пункту 7.2 статті 7 Закону України "Про
податок на додану вартість").

Із системного аналізу вказаних вище
правових норм, можливо дійти до
висновку, що для отримання права на
формування податкового кредиту із сум
ПДВ, сплачених в ціні придбаного товару
(робіт, послуг), та права на віднесення
витрат на його придбання до складу
валових витрат, платник повинен мати
податкові накладні, первинні
бухгалтерські документи, видані на
реально отриманий товар (роботи,
послуги), призначені для використання у
власній господарській діяльності.

Крім того, слід зазначити, що за змістом
частини 2 статті 3 Закону України "Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні" податкова
звітність ґрунтується на даних
бухгалтерського обліку.

Відповідно до частини 1 статті 9 Закону
України "Про бухгалтерський облік та
фінансову звітність в Україні"
підставою для бухгалтерського обліку
господарських операцій є первинні
документи, які фіксують факти
здійснення господарських операцій.
Первинні документи повинні бути
складені під час здійснення
господарської операції, а якщо це
неможливо - безпосередньо після її
закінчення. Для контролю та
впорядкування оброблення даних на
підставі первинних документів можуть
складатися зведені облікові документи.

Таким чином, відображення
господарської операції у податковому
обліку повинно здійснюватись
відповідно до її реального
економічного змісту на підставі
первинних документів бухгалтерського
обліку.

Згідно з пунктом 2.4 Положення про
документальне забезпечення записів у
бухгалтерському обліку, затвердженого
наказом Міністерства фінансів України
від 24 травня 1995 року № 88,
зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України 05 червня 1995 року за №
168/704, первинні документи повинні мати
такі обов'язкові реквізити:
найменування підприємства, установи,
від імені яких складений документ,
назва документа (форми), дата і місце
складання, зміст та обсяг
господарської операції, одиниця виміру
господарської операції (у натуральному
та/або вартісному виразі), посади і
прізвища осіб, відповідальних за
здійснення господарської операції і
правильність її оформлення, особистий
чи електронний підпис або інші дані, що
дають змогу ідентифікувати особу, яка
брала участь у здійсненні
господарської операції.

У взаємозв'язку з вищенаведеним, суд
також зазначає, що відповідно до пункту
5.1 статті 5 Закону України "Про
оподаткування прибутку підприємств"
валові витрати виробництва та обігу
(далі - валові витрати) - сума будь-яких
витрат платника податку у грошовій,
матеріальній або нематеріальній
формах, здійснюваних як компенсація
вартості товарів (робіт, послуг), які
придбаваються (виготовляються) таким
платником податку для їх подальшого
використання у власній господарській
діяльності.

До складу валових витрат включаються:
суми будь-яких витрат, сплачених
(нарахованих) протягом звітного
періоду у зв'язку з підготовкою,
організацією, веденням виробництва,
продажем продукції (робіт, послуг) і
охороною праці, у тому числі витрати з
придбання електричної енергії
(включаючи реактивну), з урахуванням
обмежень, установлених пунктами 5.3 - 5.7
цієї статті. /підпункт 5.2.1 пункту 5.2
статті 5 Закону України "Про
оподаткування прибутку підприємств"/.

Аналіз господарських правовідносин
між позивачем та ТОВ Компанія
"Центр-Регіон 2010" дає підстави для
наступних висновків.

16 травня 2011 року між ТОВ "Даст і К"
(Покупець) та ТОВ Компанія "Центр-Регіон
2010" (Продавець) укладено договір
купівлі-продажу нафтопродуктів № 5 (т. 1
а.с. 139-140).

Згідно умов вказаного Договору
Продавець зобов'язується передати у
власність Покупця нафтопродукти
(Товар) відповідно до видаткових
накладних. Номенклатура, кількість та
умови поставки, форма і порядок оплати,
ціна Товару визначаються сторонами у
відповідних видаткових накладних.

Пунктом 2.1.4 Договору визначено, що
зобов'язання Продавця за даною угодою
вважаються виконаними з моменту
відвантаження Товару на складі
Покупця. За умовами пункту 4 цього
Договору відвантаження Товару
здійснюється на підставі Заявки
Покупця. Продавець проводить
відвантаження товару на складі
Покупця.

З метою придбання нафтопродуктів
позивачем на адресу Продавця
направлено заявки, копії яких наявні в
матеріалах справи.

На виконання умов дослідженого судом
договору ТОВ Компанія "Центр-Регіон 2010"
Покупцю виставлено рахунки-фактури.
Платіжними дорученнями (т. 1 а.с. 212-228)
підтверджено факт здійснення оплати
позивачем замовленого у ТОВ Компанія
"Центр-Регіон 2010" товару шляхом
перерахування коштів на розрахунковий
рахунок Продавця.

За наслідками здійснення
господарських операцій позивача з ТОВ
Компанія "Центр-Регіон 2010" останнім
виписано податкові накладні, копії
яких містяться в матеріалах справи.

Дослідивши зазначені податкові
накладні, суд не має підстав для
визнання їх такими, що не відповідають
вимогам оформлення первинних
документів бухгалтерської та
податкової звітності, а саме, податкові
накладні містять адресу
місцезнаходження замовника та
підрядника, одиниці виміру товару,
кількість товару, ціну товару.

На підтвердження факту
приймання-передачі товару,
обумовленого договором 16 травня 2011
року № 5, контрагентом позивача
складено видаткові накладні. Витяг з
журналу довіреностей свідчить про
отримання ТМЦ, переданих ТОВ Компанія
"Центр-Регіон 2010", представником
підприємства-Покупця. Оприбуткування
придбаних нафтопродуктів здійснено
позивачем на підставі прибуткового
ордеру форми № М-4.

Слід зазначити, що в ході проведення
перевірки Кременчуцькою ОДПІ з метою
підтвердження реальності виконання
взятих на себе за вказаним договором
зобов'язань, позивачем на адресу філії
"Семеніський райавтодор" ДП
"Полтавський облавтодор" ВАТ "ДАК
"Автомобільні дороги України" (є
виробником реалізованої за договором
між ТОВ "Даст і К" (Покупець) та ТОВ
Компанія "Центр-Регіон 2010" (Продавець)
продукції (бітуму)) направлено запит. За
результатами розгляду запиту ТОВ "Даст
і К", філією "Семеніський райавтодор" ДП
"Полтавський облавтодор" ВАТ "ДАК
"Автомобільні дороги України" надано
копії договору про надання останнім
послуг ТОВ Компанія "Центр-Регіон 2010" з
випарювання, окислення та розігріву
чорнов'яжучих матеріалів, а також
докази на підтвердження факту його
виконання (т. 2 а.с. 5-19).

03 вересня 2010 року між ТОВ "Даст і К"
(Покупець) та ПП "Кремнафтагазтрейд"
(Продавець) укладено договір поставки
нафтопродуктів № 15 (т. 2 а.с. 20).

Згідно умов вказаного Договору
Продавець зобов'язується поставити за
діючими цінами на момент
відвантаження, а Покупець
зобов'язується прийняти та оплатити
нафтопродукти (Товар).

За умовами пункту 3 цього Договору
поставка здійснюється транспортом
продавця та включається до ціни товару.
Передача товару здійснюється на складі
АБЗ Покупця або в іншому пункті за
попередньою заявкою Покупця.

З метою придбання нафтопродуктів
позивачем на адресу Постачальника
направлено заявки, копії яких наявні в
матеріалах справи.

На виконання умов дослідженого судом
договору ПП "Кремнафтагазтрейд"
Покупцю виставлено рахунки-фактури.
Платіжними дорученнями (т. 2 а.с. 54-56)
підтверджено факт здійснення оплати
позивачем замовленого у ПП
"Кремнафтагазтрейд" товару шляхом
перерахування коштів на розрахунковий
рахунок Продавця.

За наслідками здійснення
господарських операцій позивача з ТОВ
"Байкара" останнім виписано податкові
накладні, копії яких містяться в
матеріалах справи.

Дослідивши зазначені податкові
накладні, суд не має підстав для
визнання їх такими, що не відповідають
вимогам оформлення первинних
документів бухгалтерської та
податкової звітності, а саме, податкові
накладні містять адресу
місцезнаходження замовника та
підрядника, одиниці виміру товару,
кількість товару, ціну товару.

На підтвердження факту
приймання-передачі товару,
обумовленого договором, контрагентом
позивача складено видаткові накладні.
Витяг з журналу довіреностей свідчить
про отримання ТМЦ, переданих ПП
"Кремнафтагазтрейд", представником
підприємства-Покупця. Оприбуткування
придбаних нафтопродуктів здійснено
позивачем на підставі прибуткового
ордеру форми № М-4.

Якість поставленого позивачу бітуму
підтверджується належним чином
оформленими паспортами та
сертифікатами відповідності, копії
зазначених документів долучені до
матеріалів справи.

21 вересня 2011 року між ТОВ "Даст і К"
(Покупець) та ТОВ "Байкара"
(Постачальник) укладено договір
поставки нафтопродуктів № 21/09Б (т. 3 а.с.
81).

Згідно умов вказаного Договору
Постачальник зобов'язується поставити
у власність Покупцю, а Покупець
зобов'язується прийняти та оплатити
продукцію. Найменування товару: бітум
усіх марок. Кількість та найменування
товару вказується у накладних, що
попередньо узгоджується обома
Сторонами.

За умовами пункту 4.2 цього поставка
вважається здійсненою з моменту
отримання Товару на складі Покупця.

З метою придбання нафтопродуктів
позивачем на адресу Постачальника
направлено заявки, копії яких наявні в
матеріалах справи.

На виконання умов дослідженого судом
договору ТОВ "Байкара" Покупцю
виставлено рахунки-фактури. Платіжними
дорученнями (т. 3 а.с. 89-90) підтверджено
факт здійснення оплати позивачем
замовленого у ТОВ "Байкара" товару
шляхом перерахування коштів на
розрахунковий рахунок Постачальника.

За наслідками здійснення
господарських операцій позивача з ТОВ
"Байкара" останнім виписано податкові
накладні, копії яких містяться в
матеріалах справи.

Дослідивши зазначені податкові
накладні, суд не має підстав для
визнання їх такими, що не відповідають
вимогам оформлення первинних
документів бухгалтерської та
податкової звітності, а саме, податкові
накладні містять адресу
місцезнаходження замовника та
підрядника, одиниці виміру товару,
кількість товару, ціну товару.

На підтвердження факту
приймання-передачі товару,
обумовленого договором, контрагентом
позивача складено видаткові накладні.
Витяг з журналу довіреностей свідчить
про отримання ТМЦ, переданих ТОВ
"Байкара", представником
підприємства-Покупця. Оприбуткування
придбаних нафтопродуктів здійснено
позивачем на підставі прибуткового
ордеру форми № М-4.

Якість поставленого позивачу бітуму
підтверджується належним чином
оформленими паспортами та
сертифікатами відповідності, копії
зазначених документів долучені до
матеріалів справи.

Доставка товару за договорами з ПП
"Кремнафтагазтрейд", ТОВ "Байкара" та
ТОВ Компанія "Центр-Регіон 2010"
здійснена транспортом
продавців/постачальників на
асфальтний завод позивача, що
підтверджується копіями ТТН на відпуск
нафтопродуктів (нафти).

Надаючи оцінку господарським
правовідносинам позивача з ПП
"Дортехкомплект", суд встановив
наступні обставини.

На підставі договору від 15 грудня 2010
року № 103 (т. 2 а.с. 61) ПП "Дортехкомплект"
(Продавець) зобов'язується поставити
ТОВ "Даст і К" (Покупець) у 2010-2011 роках за
цінами заводу-виробника комплектуючі
та запчастини до асфальтозмішувальних
установок ДС-158, а Покупець
зобов'язується здійснити оплату згідно
виставлених рахунків, та отримати їх на
умовах самовивозу за довіреністю у м.
Кременчуці власним транспортом. Ціна
сформована без урахування вартості
доставки товару Покупцю. Загальна ціна
договору складає 300000,00 грн.

З метою придбання комплектуючих та
запчастин до асфальтозмішувальних
установок ДС-158 позивачем на адресу
Продавця направлено заявки (т. 2 а.с. 65-66),
копії яких наявні в матеріалах справи.

На виконання умов дослідженого судом
договору ПП "Дортехкомплект" Покупцю
виставлено рахунки (т. 2 а.с. 67-68).
Платіжними дорученнями (т. 2 а.с. 75-76)
підтверджено факт здійснення оплати
позивачем замовленого у ПП
"Дортехкомплект" товару шляхом
перерахування коштів на розрахунковий
рахунок Продавця.

За наслідками здійснення
господарських операцій позивача з ПП
"Дортехкомплект" останнім виписано
податкові накладні, копії яких
містяться в матеріалах справи (т. 2 а.с.
79-80).

Дослідивши зазначені податкові
накладні, суд не має підстав для
визнання їх такими, що не відповідають
вимогам оформлення первинних
документів бухгалтерської та
податкової звітності, а саме, податкові
накладні містять адресу
місцезнаходження замовника та
підрядника, одиниці виміру товару,
кількість товару, ціну товару.

На підтвердження факту
приймання-передачі товару,
обумовленого договором, контрагентом
позивача складено накладні. Витяг з
журналу довіреностей свідчить про
отримання ТМЦ, переданих ПП
"Дортехкомплект", представником
підприємства-Покупця.

Транспортування ТМЦ, отриманих за
договором від 15 грудня 2010 року № 103
здійснено ТОВ "Інвестшляхбуд-4"
автомобілем ГАЗ на підставі договору
від 25 січня 2011 року № 005-П, що
підтверджується копією акта
здачі-прийняття робіт (надання послуг)
та ТТН (т. 2 а.с. 77-79).

На підставі договору від 30 травня 2012
року № 59 (т. 2 а.с. 88) ПП "Дортехкомплект"
(Продавець) зобов'язується поставити
ТОВ "Даст і К" (Покупець) у 2012 році
комплектуючі та запчастини до
асфальтозмішувальних установок ДС-158, а
Покупець зобов'язується здійснити
оплату згідно виставлених рахунків, та
отримати їх на умовах само вивозу за
довіреністю у м. Кременчуці власним
транспортом. Ціна сформована без
урахування вартості доставки товару
Покупцю. Загальна ціна договору
складає 60000,00 грн.

З метою придбання комплектуючих та
запчастин до асфальтозмішувальних
установок ДС-158 позивачем на адресу
Продавця направлено заявки (т. 2 а.с. 89-90),
копії яких наявні в матеріалах справи.

На виконання умов дослідженого судом
договору ПП "Дортехкомплект" Покупцю
виставлено рахунки (т. 2 а.с. 91,93).
Платіжними дорученнями (т. 2 а.с. 97-98)
підтверджено факт здійснення оплати
позивачем замовленого у ПП
"Дортехкомплект" товару шляхом
перерахування коштів на розрахунковий
рахунок Продавця.

За наслідками здійснення
господарських операцій позивача з ПП
"Дортехкомплект" останнім виписано
податкові накладні, копії яких
містяться в матеріалах справи (т. 2 а.с.
95-96).

Дослідивши зазначені податкові
накладні, суд не має підстав для
визнання їх такими, що не відповідають
вимогам оформлення первинних
документів бухгалтерської та
податкової звітності, а саме, податкові
накладні містять адресу
місцезнаходження замовника та
підрядника, одиниці виміру товару,
кількість товару, ціну товару.

На підтвердження факту
приймання-передачі товару,
обумовленого договором, контрагентом
позивача складено накладні. Витяг з
журналу довіреностей свідчить про
отримання ТМЦ, переданих ПП
"Дортехкомплект", представником
підприємства-Покупця.

Фактичне виконання умов
досліджуваного договору підтверджено
контрагентом позивача ПП
"Дортехкомплект" на письмовий запит
платника податків, сформований в ході
проведення перевірки (т. 2 а.с 102), крім
того, вказаним суб'єктом
господарювання надано копії усіх
первинних документів, що складались
сторонами договору під час виконання
взятих на себе зобов'язань (т. 2 а.с. 103-163).

Як встановлено з матеріалів справи, між
ТОВ "Альпек" (Експедитор) та ТОВ "Даст і
К" (Клієнт) укладено договір
транспортного обслуговування при
організації перевезення вантажів
автотранспортом від 01 жовтня 2012 року №
18 (т. 4 а.с. 1-4). Згідно умов договору,
Клієнт доручає, а Експедитор від свого
імені та за рахунок Клієнта
зобов'язується організувати та
виконати транспортно-експедиційне
обслуговування з перевезення вантажів
автомобільним транспортом, що
визначається у ТТН, актах наданих
послуг, на території України та
міжнародного сполучення згідно із
узгодженими Сторонами Додатками, які є
невід'ємними частинами даного
договору.

З метою замовлення
транспортно-експедиційних послуг
позивачем на адресу Продавця
направлено заявку (т. 4 а.с. 89-90), копії
якої наявна в матеріалах справи.

На виконання умов дослідженого судом
договору ТОВ "Альпек" Клієнту
виставлено рахунок (т. 4 а.с. 10).
Платіжними дорученнями (т. 4 а.с. 76-85)
підтверджено факт здійснення оплати
позивачем послуг ТОВ "Альпек" шляхом
перерахування коштів на розрахунковий
рахунок Експедитора.

За наслідками здійснення
господарських операцій позивача з ТОВ
"Альпек" останнім виписано податкові
накладні, копії яких містяться в
матеріалах справи (т. 4 а.с. 13-16).

Дослідивши зазначені податкові
накладні, суд не має підстав для
визнання їх такими, що не відповідають
вимогам оформлення первинних
документів бухгалтерської та
податкової звітності, а саме, податкові
накладні містять адресу
місцезнаходження замовника та
підрядника, одиниці виміру товару,
кількість товару, ціну товару.

На підтвердження факту виконання
робіт/послуг, обумовлених договором,
контрагентом позивача складено акт
здачі-прийняття виконаних робіт
(наданих послуг) (т. 4 а.с. 12). На
підтвердження виконання взятих на ТОВ
"Альпек" зобов'язань за договором
транспортного обслуговування при
організації перевезення вантажів
автотранспортом від 01 жовтня 2012 року №
18 свідчать також ТТН, видаткові
накладні, сертифікати відповідності на
придбаний позивачем товар, та інші
документи (т. 4 а.с. 20-75).

Суд зазначає, що необхідною умовою для
включення до складу валових витрат та
податкового кредиту сум податку на
додану вартість, є наявність ділової
мети у діях платника податку, а саме,
продажу придбаного товару не нижче
ціни придбання, придбання послуг,
використання яких має позитивний вплив
на результати господарської
діяльності платника податку, тобто
здійснення господарської діяльності,
яка направлена на реальне отримання
платником податків економічної вигоди
від здійснених ним господарських
операцій.

З пояснень представника позивача
встановлено, що ТОВ "Даст і К" є
підприємством-виробником та
спеціалізується на виробництві
асфальтобетонних сумішей із подальшою
їх реалізацією підприємствам-покупцям.
Для виготовлення асфальтобетонних
сумішей використовується сировина,
зокрема, бітум, гранітний відсів,
щебінь, а для забезпечення
технологічного процесу - спец
обладнання та машини.

Таким чином, в ході судового розгляду
доведено, що позивачем правомірно на
підставі належним чином оформлених
податкових накладних ТОВ Компанія
"Центр-Регіон 2010"; ПП
"Кремнафтагазтрейд"; ПП
"Дортехкомплект"; ТОВ "Байкара"; ТОВ
"Альпек" та інших первинних документів
включено суми податку на додану
вартість до складу податкового кредиту
за відповідні періоди та відображено у
податкових деклараціях з податку на
додану вартість.

Суд враховує, що відповідно до
підпункту 7.2.4 пункту 7.2 статті 7 Закону
України "Про податок на додану
вартість" право на нарахування податку
та складання податкових накладних
надається виключно особам,
зареєстрованим як платники податку у
порядку, передбаченому статтею 9 цього
Закону.

Пунктом 9.8 статті 9 Закону України "Про
податок на додану вартість" визначено,
що реєстрація діє до дати анулювання
реєстрації платника податку.

Стосовно контрагентів позивача ТОВ
Компанія "Центр-Регіон 2010"; ПП
"Кремнафтагазтрейд"; ПП
"Дортехкомплект"; ТОВ "Байкара"; ТОВ
"Альпек", то слід зазначити, що фактів
визнання недійсними або анулювання
свідоцтва про державну реєстрацію на
момент здійснення досліджуваних
господарських операцій судом не
встановлено; вищевказані підприємства
перебували в Єдиному державному
реєстрі, а також мали свідоцтва про
реєстрацію платника податку на додану
вартість (копії зазначених документів
наявні в матеріалах справи).

Контролюючий орган, не визнаючи
правомірність формування податкового
кредиту позивача, сформованого за
результатами правочинів з ТОВ Компанія
"Центр-Регіон 2010"; ПП
"Кремнафтагазтрейд"; ПП
"Дортехкомплект"; ТОВ "Байкара"; ТОВ
"Альпек", виходив з того, що перевіркою
документів, наданих ТОВ "Даст і К" на
підтвердження взаємовідносин з
вказаними юридичними особами, виявлено
ряд невідповідностей та неточностей,
що у свою чергу поставило під сумнів
реальність виконання умов
проаналізованих вище угод.

Так, відповідачем взято до уваги
відомості акта ДПС Шевченківського
району м. Львова від 10 січня 2013 року №
9/2/22-10/37154095 та акта від 06 грудня 2011 року
№ 8484/15-322/34852564, де зазначено про
анулювання свідоцтва про реєстрацію
платника податку на додану вартість ПП
"Кремнафтагазтрейд" 24 червня 2011 року,
відсутність у ТОВ Компанія
"Центр-Регіон 2010" та ПП
"Кремнафтагазтрейд" виробничих
потужностей, основних фондів,
складських приміщень, транспортних
засобів та достатньої кількості
штатних працівників та фахівців, тощо
та сформовано висновок про
неможливість здійснення цими
підприємствами господарської
діяльності з постачальниками та
покупцями товарів (робіт, послуг).

Не погоджуючись із доводами
контролюючого органа, суд зазначає, що
чинним законодавством суб'єкти
господарювання не обмежені у праві за
відсутності/недостатності власних
виробничих потужностей
використовувати залучені на підставі
цивільно-правових або
господарсько-правових договорів
активи.

Тобто, відсутність ТОВ Компанія
"Центр-Регіон 2010" та ПП
"Кремнафтагазтрейд" виробничих
потужностей, основних фондів,
складських приміщень, транспортних
засобів, достатньої кількості штатних
працівників та фахівців не є
автоматичним доказом фіктивності угод,
зазначених суб'єктів господарювання.

Щодо анулювання 24 червня 2011 року
свідоцтва про реєстрацію платника ПДВ
ПП "Кремнафтагазтрейд", суд зазначає, що
договір купівлі-продажу між позивачем
та вказаним підприємством укладено у
2010 році, у цьому ж році сторони в
повному обсязі виконали взяті на себе
зобов'язання за вказаним договором, а
отже, на момент укладення договору та в
період його виконання, складення
первинних бухгалтерських документів
та податкових накладних, ПП
"Кремнафтагазтрейд" вважалось
добросовісним платником ПДВ, що
підтверджувалось відповідним
свідоцтвом.

Надаючи оцінку доводам представника
відповідача про невідповідність ТТН
вимогам чинного законодавства, суд
приходить до наступних висновків.

Так, посилання Кременчуцької ОДПІ на
той факт, що ТТН, складені ТОВ Компанія
"Центр-Регіон 2010", не можуть вважатись
належним чином оформленими, оскільки у
графі "Автопідприємство" перевізником
зазначено ТОВ Компанія "Центр-Регіон
2010", яке не має на балансі жодного
вантажного автомобіля та жодного
причепа, тобто, вказаному підприємству
не належить жоден автомобіль, який був
залучений до перевезень вантажів
позивача. Крім того, відповідач вбачає
ознаки протиправності у зазначенні в
ТТН типу кузова напвіпричіп бортовий
або сідловий тягач, які на думку
Кременчуцької ОДПІ не можуть
використовуватись для перевезення
бітуму з урахуванням специфіки його
перевезення в частині додержання
температурного режиму.

Спростовуючи викладене твердження
відповідача, суд виходить з
досліджених в ході судового розгляду
документів, з яких вбачається, що до
транспортування придбаного позивачем
бітуму залучались спеціалізовані
автомобілі, оснащені причепами типу
бітумовоз та цистерна. Крім того, суд
зазначає, що транспортний засіб з типом
кузову сідловий тягач має можливість
приєднати напівпричіп з цистерною, а
транспортний засіб з типом кузову
напівпричіп бортовий має можливість
поставити цистерну саме на
напівпричіп (в матеріалах справи
наявні фото, які підтверджують таку
можливість т.6 а.с.44).

Невідповідності у деяких ТТН щодо
адреси відвантаження товару
(місцезнаходження асфальтобетонного
заводу ТОВ "Даст і К", усуваються
наступним.

З пояснень представника позивача в
судовому засіданні встановлено, що
асфальтобетонний завод ТОВ "Даст і К"
знаходиться на орендованій у
Полтавської ОДА за договором оренди
від 10 травня 2009 року № 19 (т. 4 а.с. 186-198)
земельній ділянці, що розташована на
території Дмитрівської сільської ради
у м. Комсомольську. Зі змісту договору
оренди вбачається, що земельна ділянка,
призначена для обслуговування
асфальтобетонного заводу, не має
індивідуально визначеної адреси,
оскільки знаходиться за межами с.
Солонці та с. Підлужне (с. Кияшки),в
звязку з чим в ТТН зазначаються різні
населенні пункти або с. Солонці, або с.
Підлужне. Вищевказаним пояснюються
розбіжності ТТН на відпуск
нафтопродуктів (нафти) щодо зазначення
пункту відвантаження поставлених
позивачу нафтопродуктів.

Таким чином, надані ТОВ "Даст і К"
документи для перевірки, а саме:
договір з постачальником, рахунки,
видаткові, податкові накладні,
документи, які підтверджують
перерахування коштів, ТТН, калькуляції
на списання матеріалів, а також
документи, що підтверджують
використання придбаних у ТОВ Компанія
"Центр-Регіон 2010"; ПП
"Кремнафтагазтрейд"; ПП
"Дортехкомплект"; ТОВ "Байкара"; ТОВ
"Альпек" товарів/послуг у власній
господарській діяльності, свідчать про
реальність здійснення господарських
операцій між позивачем та
вищезазначеними контрагентами.

Слід зазначити, що обмеження права
сумлінного платника податку на
формування податкового кредиту та
витрат у зв'язку з порушенням його
контрагентами порядку обліку та
звітування по податкам суперечать
практиці Європейського суду з прав
людини. Так, відповідно пункту 57
Рішення Європейського суду з прав
людини по справі "Булвес" А.Д. проти
Болгарії від 22 січня 2009 року судом було
зазначено, що оскільки
компанія-заявник у повному обсязі та
вчасно виконала обов'язки з дотримання
встановлених Державою-членом
Конвенції норм стосовно ПДВ та не мала
засобів для забезпечення виконання
податкових зобов'язань постачальником
і не знала про невиконання останнім
своїх обов'язків, вона могла правомірно
очікувати отримання вигоди від
застосування одного із основних правил
системи оподаткування ПДВ, а саме від
визнання права на податковий кредит
щодо суми ПДВ, яка була сплачена
постачальнику. Більше того, лише після
подачі декларації із віднесенням
відповідних сум до складу податкового
кредиту та проведення податковими
органами зустрічної перевірки
постачальника могло бути встановлено,
чи виконав постачальник свій обов'язок
подання звітності з ПДВ у повному
обсязі. Відповідачем не доведено
обізнаності позивача щодо
недобросовісного декларування своїх
зобов'язань його контрагентами. Отже,
позивач не може нести відповідальність
за невиконання
контрагентом-постачальником його
зобов'язань зі сплати податків. Такі
вимоги, на думку зазначеного рішення
Європейського суду з прав людини, є
надмірним тягарем для платника
податку, що порушує справедливий
баланс, який повинен підтримуватись
між вимогами суспільного інтересу та
вимогами захисту прав власності.

Суд вважає, що надання податковому
органу належним чином оформлених
документів, передбачених податковим
законодавством, з метою одержання
податкової вигоди є підставою для її
одержання, якщо податковий орган не
встановив та не довів, що відомості, які
містяться в цих документах, неповні,
недостовірні та (або) суперечливі, є
наслідком укладення нікчемних
правочинів або коли відомості
ґрунтуються на інших документах,
недійсність даних в яких установлена
судом. Відповідачем не надано жодних
доказів наявності між позивачем та
його контрагентом при здійсненні ними
договірних відносин взаємоузгоджених
зловмисних дій, не спрямованих на
реальне настання правових наслідків,
що обумовлені ними. В акті перевірки
податковим органом не встановлено
фактів відсутності поставок товару, за
результатами яких позивачем
сформовано податковий кредит та не
доведено фактичних обставин, які
ставлять під сумнів реальність
господарських операцій ТОВ "Даст і К".

Отже, дослідження наявних у справі
доказів у їх сукупності, дає суду
підстави для висновку про відсутність
в діях ТОВ "Даст і К" порушень
податкового законодавства, визначених
актом від 04 грудня 2013 року №
5099/16-03-22-01-08/13953635, на підставі висновків
якого відповідачем прийняті спірні
податкові повідомлення-рішення від 09
квітня 2014 року № /565 та № 1/566.

Частиною 2 статті 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
передбачено, що в адміністративних
справах про протиправність рішень, дій
чи бездіяльність суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Разом із тим, не зважаючи на вимогу
частини 2 статті 71 цього Кодексу щодо
процесуального обов'язку відповідача,
останній в ході судового розгляду
справи не довів правомірності
прийнятих податкових
повідомлень-рішень від 09 квітня 2014 року
№ /565 та № 1/566 у зв'язку із чим
позовні вимоги є обґрунтованими та
підлягають задоволенню.

Статтею 159 Кодексу адміністративного
судочинства України передбачено, що
судове рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин в адміністративній
справі, підтверджених тими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

Таким чином, суд перевіривши матеріали
справи, оцінивши надані докази, дійшов
висновку, що позовні вимоги
обґрунтовані, підтверджені
матеріалами справи та підлягають
задоволенню.

Згідно з частиною 1 статті 94 Кодексу
адміністративного судочинства
України, якщо судове рішення ухвалене
на користь сторони, яка не є суб'єктом
владних повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені витрати з Державного
бюджету України.

Частиною третьою статті 4 Закону
України "Про судовий збір" передбачено,
що під час подання адміністративного
позову майнового характеру
сплачується 10 відсотків розміру ставки
судового збору. Решта суми судового
збору стягується з позивача або
відповідача пропорційно до
задоволеної чи відхиленої частини
вимоги.

Як свідчить наявна у матеріалах справи
квитанція від 27 травня 2014 року № 04310045
року, при зверненні до суду з даним
адміністративним позовом ТОВ "Даст і К"
сплачено 10%розміру ставки судового
збору, що становить 182,70 грн.

Підпунктом 3 частини 9 Прикінцевих та
перехідних положень Бюджетного
кодексу України встановлено, що у разі
безспірного списання коштів
державного бюджету (місцевих бюджетів)
центральний орган виконавчої влади, що
реалізує державну політику у сфері
казначейського обслуговування
бюджетних коштів, відображає в обліку
відповідні бюджетні зобов'язання
розпорядника бюджетних коштів, з вини
якого виникли такі зобов'язання.
Погашення таких бюджетних зобов'язань
здійснюється виключно за рахунок
бюджетних асигнувань цього
розпорядника бюджетних коштів.
Одночасно розпорядник бюджетних
коштів зобов'язаний привести у
відповідність з бюджетними
асигнуваннями інші взяті бюджетні
зобов'язання.

У зв'язку з цим, з Державного бюджету
України на користь ТОВ "Даст і К"
підлягають стягненню судові витрати по
сплаті судового збору в розмірі 182,70
грн. (10% розміру ставки судового збору)
за рахунок бюджетних асигнувань,
призначених для утримання
Кременчуцької ОДПІ.

Таким чином, на користь позивача
необхідно стягнути згідно квитанція
від 27 травня 2014 року № 04310045 судовий
збір в розмірі 182,70 грн.

В силу статті 5 Закону України "Про
судовий збір" органи доходів і зборів
звільнені від сплати судового збору, а
тому судовий збір в сумі, що становить 90
відсотків розміру ставки судового
збору, з відповідача до державного
бюджету не стягується.

На підставі викладеного, керуючись
статтями 7, 8, 9, 10, 11, 71, 160-163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, -

П О С Т А Н О В И В:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою
відповідальністю "Даст і К" до
Кременчуцької об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Полтавській
області про визнання дій протиправними
та скасування податкових
повідомлень-рішень - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення-рішення
Кременчуцької об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Полтавській
області від 09 квітня 2014 року № /565.

Визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення-рішення
Кременчуцької об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Полтавській
області від 09 квітня 2014 року № 1/566.

Стягнути з Державного бюджету в особі
Кременчуцької об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Полтавській
області (ідентифікаційний код 21049890) на
користь Товариства з обмеженою
відповідальністю "Даст і К"
(ідентифікаційний код 13953635) витрати зі
сплати судового збору в розмірі 182 (сто
вісімдесят дві) грн. 70 коп.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги
судове рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до
Харківського апеляційного
адміністративного суду через
Полтавський окружний адміністративний
суд шляхом подання апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня
проголошення постанови з одночасним
надісланням її копії до суду
апеляційної інстанції. У разі
застосування судом частини третьої
статті 160 Кодексу адміністративного
судочинства України, а також прийняття
постанови у письмовому провадженні
апеляційна скарга подається протягом
десяти днів з дня отримання копії
постанови.

Повний текст постанови складено 21
липня 2014 року.

Суддя
А.О. Чеснокова