Справа № 9101/91899/2012
Суддя: Суховаров А.В.
Дата ухвалення: 2014-07-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" липня 2014 р. справа 2а-0870/9245/11

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:
головуючий
суддя Суховаров А.В. (доповідач)

судді Ясенова Т.І.
Головко О.В.

при секретарі Троянові
А.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Дніпропетровську
апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції в
Орджонікідзевському районі
м.Запоріжжя на постанову Запорізького
окружного адміністративного суду від
03.03.2012 в адміністративній справі за
позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «Запорізьке
підприємство по забезпеченню
матеріальними ресурсами
«Ресурс-Інвест» до Державної
податкової інспекції в
Орджонікідзевському районі
м.Запоріжжя про визнання протиправним
податкового повідомлення-рішення

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю «Запорізьке
підприємство по забезпеченню
матеріальними ресурсами
«Ресурс-Інвест» 20.10.2011 звернулось до
Запорізького окружного
адміністративного суду з позовом до
Державної податкової інспекції в
Орджонікідзевському районі
м.Запоріжжя, в якому просить визнати
протиправним податкове
повідомлення-рішення №/11289 від
01.08.2011 про податкове зобов'язання з
податку на додану вартість в сумі 123174гр
(ас3,8).

Постановою Запорізького
окружного адміністративного суду від
03.03.2012 позов задоволений. Визнано
протиправним і скасовано податкове
повідомлення-рішення №/11289 від
01.08.2011 (ас155).

В апеляційній скарзі податкова
інспекція просить постанову суду
скасувати та відмовити в задоволенні
позовних вимог. Вказує на недійсність
правочинів щодо постачання пального по
ланцюгу від контрагентів до позивача
(ас159).

Перевіривши законність і
обгрунтованість постанови суду,
дослідивши матеріали справи, колегія
суддів вважає що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню.

Згідно акту №236/23-253/22128249 від 12.07.2011
документальної позапланової невиїзної
перевірки ТОВ «Ресурс-Інвест» з питань
нарахування податку на додану вартість
в березні 2011 року, проведеної ДПІ в
Орджонікідзевському районі
м.Запоріжжя, за результатами
автоматизованого співставлення
податкових зобов'язань і податкового
кредиту в розрізі контрагентів на
рівні ДПА України, позивач в березні 2011
року декларував отримання товару від
ФОП ОСОБА_1 Безпосереднім
постачальником для ФОП ОСОБА_1 було ТОВ
«Солара». Постачальниками для ТОВ
«Солара» виступали ПП «Полімер
стандарт», ТОВ «Бізнес логістик 2000», ПП
«Бастіон юг». Останні підприємства є
банкротами, звітність не надавали,
створені для штучного формування
податкового кредиту. Відтак не
підтверджується постачання товару по
ланцюгу постачання, а правочини є
недійсними (ас9,95).

ДПІ в Орджонікідзевському районі
м.Запоріжжя 01.08.2011 прийнято податкове
повідомлення-рішення №/11289, яким
визначено податкове зобов'язання з
податку на додану вартість основний
платіж 123173гр, штрафна санкція 1гр, а
всього 123174гр (ас14).

Відповідно пункту 14.1.181 статті 14
Податкового Кодексу України,
податковий кредит це сума, на яку
платник податку на додану вартість має
право зменшити податкове зобов'язання
звітного періоду.

Відповідно до пункту 198.3 статті 198
Податкового Кодексу України,
податковий кредит звітного періоду
визначається виходячи з договірної
(контрактної) вартості товарів/послуг,
але не вище рівня звичайних цін,
визначених відповідно до статті 39
цього Кодексу, та складається з сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 193.1 статті 193
цього Кодексу, протягом такого
звітного періоду у зв'язку з:
придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку; придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку. Право на нарахування
податкового кредиту виникає незалежно
від того, чи такі товари/послуги та
основні фонди почали
використовуватися в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності платника податку протягом
звітного податкового періоду, а також
від того, чи здійснював платник податку
оподатковувані операції протягом
такого звітного податкового періоду.

Згідно реєстраційних документів,
основним видом діяльності ТОВ
«Ресурс-Інвест» є торгівля паливом,
розведення птиці, виробництво м'яса,
переробка молока (ас18-22).

Між ТОВ «Ресурс-Інвест» і ФОП ОСОБА_1
укладений договір ДГ-0310-06 від 18.03.2010
поставки Товарно-матеріальних
цінностей. Згідно рахунків, видаткових
накладних, податкових накладних,
товарно-транспортних накладних, актів
прийому-передачі на адресу позивача в
березні 2011 року поставлений бензин на
загальну суму 765590гр. За придбану
продукцію позивач повністю
розрахувався, в тому числі сплатив ПДВ
(ас34-47,57,61-73).

Відповідно до пункту 198.2 статті 198
Податкового Кодексу України, датою
виникнення права платника податку на
віднесення сум податку до податкового
кредиту вважається дата тієї події, що
відбулася раніше: дата списання коштів
з банківського рахунку платника
податку на оплату товарів/послуг; дата
отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною. Для операцій із
ввезення на митну територію України
товарів датою виникнення права на
віднесення сум податку до податкового
кредиту є дата сплати податку за
податковими зобов'язаннями згідно з
пунктом 187.8 статті 187 цього Кодексу, а
для операцій з постачання послуг
нерезидентом на митній території
України - дата сплати (нарахування)
податку за податковими зобов'язаннями,
що були включені отримувачем таких
послуг до податкової декларації
попереднього періоду.

Відповідно до пункту 198.6 статті 198
Податкового Кодексу України, не
відносяться до податкового кредиту
суми податку, сплаченого (нарахованого)
у зв'язку з придбанням товарів/послуг,
не підтверджені податковими
накладними (або підтверджені
податковими накладними, оформленими з
порушенням вимог статті 201 цього
Кодексу) чи не підтверджені митними
деклараціями, іншими документами,
передбаченими пунктом 201.11 статті 201
цього Кодексу.

Податкові накладні по всім
операціям, на які посилається
податкова інспекція, оформлені
відповідно до статті 9 Закону України
«Про бухгалтерський облік і фінансову
звітність», пункту 201.1 статті 201
Податкового Кодексу України. Вирішуючи
справу по суті, суд першої інстанції
правильно вказав, що за отриманий товар
позивач повністю розрахувався, в тому
числі сплатив ПДВ.

Стосовно доводів апеляційної
скарги про недійсність правочинів по
так званому другому і третьому
ланцюгам між ФОП ОСОБА_1, ТОВ «Солара»,
ПП «Полімер стандарт», ТОВ «Бізнес
логістик 2000», ПП «Бастіон юг», колегія
суддів виходить з наступного: по-перше,
ТОВ «Ресурс-Інвест» не є стороною цих
договорів і ніякого відношення до них
не має; по друге, відповідно до статті 204
ЦК України, правочин є правомочним,
якщо його недійсність прямо не
встановлена законом або якщо він не
визнаний судом недійсним.

Відповідно до листа Вищого
адміністративного суду України
№742/11/13-11 від 02.06.2011, податкові органи не
позбавлені права звернутися до
адміністративного суду з вимогою про
визнання недійсним правочину,
укладеного з метою, завідомо
суперечною інтересам держави і
суспільства та стягнення в дохід
держави коштів, одержаних сторонами
оспорюваного правочину, як це
передбачено частиною 3 статті 228 ЦК
України.

Відповідно до пункту 201.4
Податкового Кодексу України, податкова
накладна складається у двох
примірниках у день виникнення
податкових зобов'язань продавця. Один
примірник видається покупцю, а другий
залишається у продавця. У разі
складання податкової накладної у
паперовому вигляді покупцю видається
оригінал, а копія залишається у
продавця.

Відповідно до пункту 201.10
Податкового Кодексу України, податкова
накладна видається платником податку,
який здійснює операції з постачання
товарів/послуг, на вимогу покупця та є
підставою для нарахування сум податку,
що відносяться до податкового кредиту.

З огляду на викладене, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції що відповідальність за не
внесення до бюджету податку на додану
вартість повинні нести постачальники
продукції (виконавці робіт), а не
позивач, який сплатив ПДВ у ціні
придбаної продукції. Податкова
інспекція не заперечувала що податок
на додану вартість перерахований
контрагентами до бюджету.

Окружний суд дійшов
обгрунтованого висновку, що реальність
поставок позивачу пального
підтверджена платіжними документами
про перерахунок коштів, податковими і
видатковими накладними,
товарно-транспортними накладними,
обліковими документами на придбання
товарно-матеріальних цінностей, які
містяться в матеріалах справи та на які
є посилання в акті перевірки.
Відповідно до положень статті 200
Податкового Кодексу України, ТОВ
«Ресурс-Інвест» отримало право на
одержання бюджетного відшкодування та
правомірно зазначило про це в
деклараціях з податку на додану
вартість.

Відповідно до пункту 201.8 статті 201
Податкового Кодексу України, право на
нарахування податку та складання
податкових накладних надається
виключно особам, зареєстрованим як
платники податку в порядку,
передбаченому статтею 183 цього Кодексу.

Відповідно до положень статті 183
Податкового Кодексу України,
реєстрація осіб як платників податку
здійснюється податковими органами та
діє до дати її анулювання.

Відповідно до частини 1 статті 18
Закону України «Про державну
реєстрацію юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців», якщо відомості, які
підлягають внесенню до Єдиного
державного реєстру, були внесенні до
нього, то такі відомості вважаються
достовірними і можуть бути використані
в спорі з третьою особою, доки до них не
внесено відповідних змін.

ФОП ОСОБА_1 перебуває в Єдиному
державному реєстрі, має свідоцтво
платника податку. Доказів виключення з
реєстру ТОВ «Солара», ПП «Полімер
стандарт», ТОВ «Бізнес логістик 2000», ПП
«Бастіон юг» податковою інспекцією не
представлено.

Європейський Суд з прав людини в
пункті 38 рішення від 09.01.2007 у справі
«Інтерсплав проти України» зазначив:
коли державні органи володіють
будь-якою інформацією про зловживання
у системі відшкодування ПДВ, що
здійснюються конкретною кампанією,
вони можуть вжити відповідних заходів
з метою запобігання або усунення таких
зловживань. Суд, однак, не може прийняти
зауваження Уряду щодо загальної
практики з відшкодування ПДВ за
відсутності будь-яких ознак, які б
вказували на те, що заявник був
безпосередньо залучений до таких
зловживань.

Також Європейський Суд з прав
людини в пунктах 70, 71 рішення від 22.01.2009
у справі «Булвес проти Болгарії»
зазначив: якщо національні власті у
відсутність яких-небудь вказівок на
пряму участь фізичної або юридичної
особи у зловживанні, пов'язаному із
сплатою ПДВ, який нараховується з
операцій в ланцюзі постачань, або
яких-небудь вказівок на обізнаність
про таке порушення, все ж карають
одержувача, який повністю виконав свої
обов'язки, за дії або бездіяльність
постачальника, який знаходився поза
контролем одержувача і відносно якого
у нього не було засобів відстежування і
забезпечення його старанності, то
власті виходять за рамки розумного та
порушують справедливий баланс, який
повинен підтримуватись між вимогами
суспільних інтересів і вимогами
захисту прав власності. Враховуючи
своєчасне і повне виконання
компанією-заявником своїх обов'язків з
подання звітності по ПДВ, неможливість
для неї забезпечити дотримання
постачальником обов'язків подавати
звітність по ПДВ і той факт, що ніякого
шахрайства відносно системи ПДВ, про
який компанія-заявник знала або могла
знати, здійснено не було,
компанія-заявник не повинна нести
наслідки невиконання постачальником
обов'язків своєчасного подання
звітності по ПДВ і в результаті
сплачувати ПДВ вдруге, а також
сплачувати пені.

Суб'єктом владних повноважень не
доказано наявність порушень,
безпосередньо допущених ТОВ
«Ресурс-Інвест» при придбанні
продукції. Позивач не має відношення до
діяльності інших суб'єктів, ніяк не
може впливати на оформлення ними
документів, не наділений
повноваженнями перевіряти посадових
осіб контрагентів та не може нести
відповідальність за їх дії.

Відповідно до статті 32 Європейської
Конвенції про захист прав людини і
основоположних свобод 1950 року,
юрисдикція Європейського Суду з прав
людини поширюється на всі питання
тлумачення і застосування Конвенції та
протоколів до неї. Відповідно до пункту
1 Закону України «Про ратифікацію
Конвенції про захист прав людини і
основоположних свобод 1950 року, першого
протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 до
Конвенції», Україна повністю визнає на
своїй території юрисдикцію
Європейського Суду з прав людини в усіх
питаннях, що стосуються тлумачення і
застосування Конвенції. Відповідно до
статті 17 Закону України «Про виконання
рішень та застосування практики
Європейського Суду з прав людини», суди
застосовують при розгляді справ
Конвенцію та практику Суду як джерело
права.

Суд першої інстанції правильно
встановив обставини справи та ухвалив
судове рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Керуючись пунктом 1 статті 198, статтями
200, 205, 206 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції в
Орджонікідзевському районі
м.Запоріжжя залишити без задоволення, а
постанову Запорізького окружного
адміністративного суду від 03.03.2012 - без
змін.

Ухвала може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
адміністративного суду України
протягом 20 днів.

Головуючий:
А.В. Суховаров

Суддя:
Т.І. Ясенова

Суддя:
О.В. Головко