Справа № 810/3903/13
Суддя: Костюк Л.О.
Дата ухвалення: 2014-07-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: № 810/3903/13
інстанції: Брагіна О.Є.
Суддя-доповідач: Костюк Л.О.
У Х В А Л А

Іменем України

17 липня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючого - судді Костюк Л.О.;

суддів: Бужак Н.П., Твердохліб
В.А.;

за участю секретаря: Кінзерської Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у залі суду апеляційну
скаргу Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_2 на постанову Київського
окружного адміністративного суду від 08
квітня 2014 року у справі за
адміністративним позовом Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2 до Інспекції
державного архітектурно-будівельного
контролю у Київській області про
визнання протиправною та скасування
постанови №3-0807/3 від 08.07.2013 року, -

В С Т А Н О В И Л А:

У липні 2013 року, позивач звернувся до
Київського окружного
адміністративного суду з позовом до
Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
Київській області про визнання
протиправною та скасування постанови
№3-0807/3 від 08.07.2013 року. Свої позовні
вимоги мотивував невідповідністю
висновку акту перевірки від 18.06.2013 року
фактичним обставинам справи.

Постановою Київського окружного
адміністративного суду від 08 квітня 2014
року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з зазначеним судовим
рішенням, позивач подав апеляційну
скаргу, в якій просить скасувати
постанову суду першої інстанції як
таку, що постановлена з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
та прийняти нову, якою позов задоволити
повністю.

Заслухавши суддю - доповідача,
розглянувши доводи апеляційної скарги,
перевіривши матеріали справи,
правильність застосування судом
першої інстанції норм законодавства,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає залишенню без
задоволення, а постанова суду - без змін
з таких підстав.

Згідно зі ст. 198, п. 1 ч. 1 ст. 200 КАС
України, суд апеляційної інстанції
залишає апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову суду - без
змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції щодо
відмови у задоволенні позовних вимог, з
огляду на наступне.

Як встановлено судом першої інстанції,
в червні 2013 року головним державним
інспектором інспекційного відділу №1
інспекції ДАБК Київської області
відповідно до ст.41 Закону України «Про
регулювання містобудівної діяльності»
та на підставі Порядку здійснення
державного архітектурно-будівельного
контролю, затвердженого постановою КМУ
від 23.05.2011 року №553 з урахування
звернення СБУ від 13.05.13 року №52/2-2094 та
направлення на проведення перевірки
№1703.13/09/02 від 12.06.2013 року була проведена
перевіркаТОВ «Баришівська зернова
компанія» у сфері містобудівної
діяльності, будівельних норм,
державних стандартів та правил.
Об'єктом перевірки став цілісний
майновий комплекс Баришівського ХПП з
будівництвом
калібрувального-насіннєвого цеху та
реконструкції (з прибудовою)
адміністративної будівлі за адресою:
с.м.т.Баришівка, вул.Торфяна,11 Київська
область.

За результатами перевірки встановлено,
зокрема, що генпідрядник ФОП ОСОБА_2
здійснював ведення виконавчої
документації з порушенням будівельних
норм, державних стандартів та правил,
відсутні журнали бетонних,
зварювальних робіт. Порушено вимоги
ДБН А.3.1-5-96 «Організація будівельного
виробництва», застосування виробів і
конструкцій, що підлягають
обов'язковій сертифікації і не пройшли
її (металеві конструкції будівлі
калібрувально-насіннєвого цеху,
порушено вимоги ДБН А.3.1-5-96), про що
складено акт від 18.06.2013 року та протокол
про правопорушення у сфері
містобудівної діяльності №2-Л-З1804/4 від
18.06.2013 року.

08.07.2013 року інспекцією державного
архітектурно-будівельного контролю у
Київській області при розгляді
матеріалів справи про правопорушення у
сфері містобудівної діяльності була
прийнята постанова №3-0807/3 від 08.07.2013
року про накладення штрафу на позивача
за порушення у сфері містобудівної
діяльності у розмірі 103230 грн.грн. на
підставі п.7 ч.3 ст.2 Закону України "Про
відповідальність за правопорушення у
сфері містобудівної діяльності".

Надаючи правову оцінку позовним
вимогам необхідно зазначити наступне.

Згідно статті 10 Закону України "Про
архітектурну діяльність" від 20.05.1999
№687-ХІV, для забезпечення під час
забудови територій, розміщення і
будівництва об'єктів архітектури
додержання суб'єктами архітектурної
діяльності затвердженої містобудівної
та іншої проектної документації, вимог
вихідних даних, а також з метою захисту
державою прав споживачів будівельної
продукції здійснюється в
установленому законодавством порядку
державний архітектурно-будівельний
контроль та нагляд. Державний
архітектурно-будівельний контроль та
нагляд здійснює центральний орган
виконавчої влади з питань будівництва,
містобудування та архітектури.
Державний контроль та нагляд у системі
центрального органу виконавчої влади з
питань будівництва, містобудування та
архітектури здійснює Державна
архітектурно-будівельна інспекція
України та її територіальні органи.
Постановою Кабінету Міністрів України
"Про утворення територіальних органів
Державної архітектурно-будівельної
інспекції" від 23.05.2011 №549 утворено
територіальний орган - ІДАБК у м. Києві
та наказом Державної
архітектурно-будівельної інспекції
України від 02.06.2011 №22 затверджено
Положення про Інспекцію. Відповідно до
Постанови Кабінету Міністрів України
від 23.05.2011 року №549 "Про утворення
територіальних органів Державної
архітектурно-будівельної інспекції",
територіальні органи, які утворюються
згідно з пунктом 1 цієї постанови, є
правонаступниками прав та обов'язків
територіальних органів Державної
архітектурно-будівельної інспекції
урядового органу, що діяв у системі
Міністерства регіонального розвитку
та будівництва. Згідно пункту 3
Положення про Інспекцію основними її
завданнями є участь у реалізації
державної політики з питань державного
архітектурно-будівельного контролю,
контролю у сфері житлово-комунального
господарства, а саме: здійснення
державного архітектурно-будівельного
контролю за дотриманням вимог
законодавства у сфері містобудівної
діяльності, державних будівельних
норм.

Згідно із п. 12 Порядку здійснення
державного архітектурно-будівельного
контролю, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 23
травня 2011 р. №553 визначено, що посадові
особи інспекції під час здійснення
державного архітектурно-будівельного
контролю зобов'язані: у повному обсязі,
об'єктивно та неупереджено здійснювати
державний архітектурно-будівельний
контроль у межах повноважень,
передбачених законодавством;
дотримуватися ділової етики у
взаємовідносинах із суб'єктами
господарювання та фізичними особами;
ознайомлювати суб'єкта містобудування
чи уповноважену ним особу з
результатами державного
архітектурно-будівельного контролю у
строки, передбачені законодавством; за
письмовим зверненням суб'єкта
містобудування надавати
консультативну допомогу у здійсненні
державного архітектурно-будівельного
контролю.

Як встановлено судом першої інстанції,
представниками контролюючого органу
при проведенні перевірки ТОВ
«Баришевська ХПП», у межах наданих ним
повноважень та з дотриманням
відповідних процедур, було виявлено, що
позивачем - ФОП ОСОБА_2 як
генпідрядником допущено порушення
вимог ДБН ДБН А.3.1-5-96 «Організація
будівельного виробництва»,
застосування виробів і конструкцій, що
підлягають обов'язковій сертифікації і
не пройшли її (металеві конструкції
будівлі калібрувально-насіннєвого
цеху) і саме за це порушення останній
був підданий штрафу у розмірі 103230 грн. В
обґрунтування заявленого позову
ОСОБА_2 зазначає, що металеві вироби,
які використовувались при будівництві
калібрувально-насіннєвого цеху за
кодом ДКТП №25.11.10-30.00 УКТЗЕД 900
відстуні у переліку продукції, яка
згідно наказу №28 від 01.02.2005 року
підлягає обов'язковій сертифікацїї.

Не можливо узяти до уваги доводи
позивача з цього приводу з урахуванням
наступного: УКТЗЕД-це класифікація
товарів з митною метою, здійснюється
відповідно до статті 69 Митного кодексу
України згідно з вимогами за
Української класифікації товарів
зовнішньоекономічної діяльності, яка є
товарною номенклатурою Митного тарифу
України, затвердженого Законом України
«Про Митний тариф України» від 05.04.2001 р.
№2371-ІІІ (зі змінами та доповненнями), з
урахуванням Основних правил
інтерпретації УКТЗЕД та визначальних
для класифікації характеристик товару.
З метою забезпечення єдиного
тлумачення та застосування УКТЗЕД в
Україні запроваджено Пояснення до
УКТЗЕД, затверджені наказом
Держмитслужби України від 30.12.2010 р. №1561
(зі змінами).

Згідно зі статтею 23 МКУ, за письмовими
зверненнями декларантів або
уповноважених ними осіб митні органи
приймають попередні рішення щодо
застосування окремих положень
законодавства України з питань
державної митної справи. Такі рішення
виносяться до початку переміщення
товарів через митний кордон України.
Попереднє рішення є обов'язковим для
виконання будь-яким митним органом.
Форма попереднього рішення та порядок
його прийняття визначаються
центральним органом виконавчої влади,
що забезпечує формування та реалізує
державну політику у сфері фінансів.
Попередні рішення можуть прийматися
зокрема і з питань класифікації
товарів (у т. ч. комплектних об'єктів, що
постачаються у розібраному стані
декількома партіями протягом
тривалого періоду) згідно з УКТЗЕД.
Порядок прийняття попередніх рішень
затверджено наказом Міністерства
фінансів України від 30.05.2012 р. №650
(зареєстровано у Міністерстві юстиції
України 02.07.2012 р. за №1085/21397) «Про
затвердження Порядку роботи відділу
митних платежів, підрозділу митного
оформлення митного органу та митного
поста при вирішенні питань
класифікації товарів, що переміщуються
через митний кордонУкраїни».

Відповідно з пунктом 8 статті 69
МКУ, висновки інших органів, установ та
організацій щодо визначення кодів
товарів за УКТЗЕД при митному
оформленні мають інформаційний або
довідковий характер.

Позивач не надав до суду рішення
компетентного органу, яким визначено
код товару за УКТЗЕД та підтвердження
того, що саме цей товар (виріб) з
підтвердженням його класифікації в
установленому порядку,
використовувався при будівництві
калібрувально-насіннєвого цеху
Баришівського ХПП.

Крім того, Закон України «Про технічне
регулювання» передбачає низку нових
правових норм, що регламентують
підприємницьку діяльність, пов'язану з
виробництвом будівельної та іншої
продукції та її обігом на ринку.
Основним інструментом вирішення
питань в цій сфері є технічний
регламент, що встановлює обов'язкові
вимоги до об'єктів технічного
регулювання, тобто до продукції або
пов'язаних з нею процесів проектування
виробництва, будівництва, монтажу,
налагодження, експлуатації,
зберігання, перевезення, реалізації та
утилізації. Визначення класифікації
металевих конструкцій відбулась на
власний розсуд позивача.

Наразі регулювання відносин у сфері
безпеки, в тому числі будівництва,
здійснюється на основі директив Нового
та Глобального підходів і Національних
стандартів, гармонізованих з
європейськими нормами. Істотну роль у
технічному регулюванні мають
національні стандарти. Національні
стандарти дозволять конкретизувати
вимоги технічних регламентів не в
кількісній, а в якісній формі.

У зв'язку із прийняттям останніми
роками нових законів в галузі
стандартизації та технічного
регулювання в Україні проводиться
регулювання системи національних
нормативних документів із будівництва.
На цей час розроблено понад 50 проектів
регламентних технічних умов і
будівельних норм, що стосуються
залізобетонних конструкцій,
металоконструкцій, цегли та каменів
(керамічних, силікатних, безцементних),
виробів з ніздрюватих бетонів, вікон і
балконних дверей (полівінілхлоридних,
алюмінієвих, дерев'яних, металевих,
склопакетів), труб із полівінілхлориду,
поліетилену, поліпропілену та інших
виробів. У всіх розроблених
регламентних технічних умовах є розділ
«Оцінка відповідності».

У будівельній галузі України
зареєстровано 24 стандарти. З них діють
із липня 2009 р. 10 стандартів на
металоконструкції - колони, ферми,
сходи, майданчики, панелі, балки, цеглу
та камені силікатні. Інші 14 набули
чинності із січня 2010 року.

Постановою Кабінету Міністрів України
від 20.12.2006 р. №1764 затверджений
Технічний регламент будівельних
виробів, будівель і споруд, який
розроблений на основі вимог Директиви
Євросоюзу 89/106/ЄЕС від 21.12.1988 р. про
наближення законів, підзаконних актів
і адміністративних положень
країн-членів щодо будівельних виробів.
Цей регламент визначає основні вимоги
до будівельних виробів, будівель і
споруд із забезпечення безпеки життя
та здоров'я громадян, безпеки
експлуатації, механічного опору та
стійкості, пожежної безпеки, економії
енергії, захисту навколишнього
природного середовища, а також містить
процедури оцінки відповідності
виробів установленим вимогам і порядок
їх застосування.

Основні вимоги до споруд визначаються
з урахуванням технічних традицій,
кліматичних та інших умов, які
передбачаються регламентними
технічними умовами й будівельними
нормами.

Оцінка відповідності вимогам
Технічного регламенту будівельних
виробів, будівель і споруд
здійснюється шляхом сертифікації
призначеним у встановленому порядку
органом оцінки відповідності за
показниками стандарту на конкретний
вид продукції.

Сертифікація продукції здійснюється
із застосуванням наступних процедур
оцінювання відповідності з
урахуванням вимог постанови Кабінету
Міністрів України від 7 жовтня 2003 р. №1585
" Про затвердження Технічного
регламенту модулів оцінки
відповідності та вимог щодо маркування
національним знаком відповідності, які
застосовуються в технічних
регламентах з підтвердження
відповідності": 1)випробування
виробником виробу певного типу;
2)здійснення контролю над виробництвом
на підприємстві; 3)випробування
виробником зразків виробу, відібраних
на підприємстві відповідно програмі
випробувань; 4)подальше випробування
виробником зразків виробу, відібраних
на підприємстві відповідно програмі
випробувань; 5)випробування під
керівництвом органу оцінки виробу
певного типу; 6)випробування під
керівництвом органу оцінки зразків
виробу, відібраних на підприємстві
відповідно програмі випробувань;
7)проведення органом оцінки перевірки
та оцінки системи контролю
виробництва; 8)перевірка органом оцінки
системи якості виробництва;
9)проведення органом оцінки постійного
нагляду, аналізу та оцінки системи
контролю виробництва;10)проведення
органом оцінки постійного нагляду,
аналізу та оцінки системи якості
виробництва; 11) випробування під
керівництвом органа оцінки зразків
виробу, відібраних на підприємстві,
ринку або будівельному майданчику,
відповідно до програми аудиту.

Сертифікація продукції може
здійснюватися також з використанням
модуля В Для кожного окремого
виробництва продукції орган оцінки на
підставі аналізу факторів, наведених у
технічному регламенті, конкретизує
перелік процедур оцінки відповідності.
Усі застосовані при сертифікації
продукції процедури оцінювання
відповідності документуються
виробником. Якщо на підприємстві, що
виробляє конкретний вид продукції,
відсутній контроль виробництва, то
надання позитивного висновку та видача
сертифіката відповідності не можливі.
Відповідність системи контролю
виробництва вимогам ДСТУ 1SO 9001 є
достатнім для позитивної оцінки цієї
системи.

Таким чином, для забезпечення
надійності й довговічності металевих
конструкцій необхідна їх сертифікація.

До того, необхідно звернути увагу, що
відповідно до Декрету Кабінету
Міністрів України «Про стандартизацію
і сертифікацію» від 10.05.1993 р. в Україні
діє державна система сертифікації.
Згідно із ст. 14 цього Декрету, така
система створюється
Держспоживстандартом України -
національним органом України з
сертифікації, який проводить та
координує роботу щодо забезпечення її
функціонування. Сертифікація
продукції здійснюється з метою: 1)
запобігання реалізації продукції,
небезпечної для життя, здоров'я та
майна громадян і навколишнього
природного середовища; 2) сприяння
споживачеві в компетентному виборі
продукції; 3) створення умов для участі
суб'єктів підприємницької діяльності в
міжнародному економічному,
науково-технічному співробітництві та
міжнародній торгівлі. Сертифікація
продукції в Україні поділяється на
обов'язкову та добровільну.
Сертифікація на відповідність
обов'язковим вимогам нормативних
документів проводиться виключно в
державній системі сертифікації.
Обов'язкова сертифікація в усіх
випадках повинна включати перевірку та
випробування продукції для визначення
її характеристик і подальший державний
технічний нагляд за сертифікованою
продукцією.

Під час проведення сертифікації та у
разі позитивного рішення органу з
сертифікації заявникові видається
сертифікат та право маркувати
продукцію спеціальним знаком
відповідності.

До переліку продукції, яка підлягає
обов'язковій сертифікації згідно з
вимогами сучасної системи
сертифікації України відноситься «п.31
Будівельні матеріали, вироби та
конструкції».

Таким чином, дії відповідача є
правомірними, оскільки встановивши під
час проведення перевірки порушення ФОП
ОСОБА_2 ДБН А.3.1.-5-2009 р. забезпечення
якості будівельної продукції, вжив
передбачені Законом заходи реагування:
склав акт від 18.06.2013 року, протокол про
правопорушення №2-Л-З1806/4 та виніс
постанову про накладення штрафу.

Відповідно до статті 19 Конституції
України, органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно з ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах
щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); безсторонньо
(неупереджено); добросовісно;
розсудливо; з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації;
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення;
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства
України, в адміністративних справах
про протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Отже, поряд з тим, що на суб'єкта владних
повноважень, у випадку, якщо він є
відповідачем в адміністративній
справі, покладено обов'язок щодо
доказування правомірності свого
рішення, дії чи бездіяльності, Кодексом
адміністративного судочинства України
на кожну сторону, в не залежності від
того чи є вона суб'єктом владних
повноважень, покладено обов'язок щодо
доведення обставин на яких ґрунтуються
її вимоги та заперечення.

Таким чином, підстав для задоволення
апеляційної скарги немає, а її доводи
спростовуються вище наведеним.

Зі змісту ст. 159 КАС України, судове
рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права,
обґрунтованим - ухвалене судом на
підставі повного та всебічного
з'ясування обставин в адміністративній
справі, підтверджених доказами,
дослідженими в судовому засіданні.

З урахуванням вище викладеного,
колегія суддів дійшла висновку, що
судом першої інстанції правильно
встановлені обставини справи, судове
рішення ухвалено з додержанням норм
матеріального та процесуального права
і підстав для його скасування не
вбачається.

Керуючись ст.ст. 2, 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206,
211, 212, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И
Л А:

Апеляційну скаргу Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2 - залишити без
задоволення, а постанову Київського
окружного адміністративного суду від 08
квітня 2014 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, проте на неї може бути
подана касаційна скарга до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів з дня складення
цієї ухвали у повному обсязі, тобто з 22
липня 2014 року.

Головуючий суддя:

Судді:

Повний текст ухвали виготовлено - 17
липня 2014 року.

Головуючий суддя
Костюк Л.О.

Судді:
Бужак Н.П.

Твердохліб В.А.