Справа № 826/4902/14
Суддя: Твердохліб В.А.
Дата ухвалення: 2014-07-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: № 826/4902/14
Головуючий у 1-й інстанції:
Суддя-доповідач: Твердохліб В.А.
У Х В А Л А

Іменем України

15 липня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючого судді
Твердохліб В.А.,

суддів
Троян Н.М., Костюк Л.О.,

за участю секретаря
Погребняк М.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Києві апеляційну скаргу
Товариства з обмеженною
відповідальністю «СОФІТ-ЛЮКС» на
постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 30 травня 2014 року у
справі за адміністративним позовом
Товариства з обмеженною
відповідальністю «СОФІТ-ЛЮКС» до
Київської міжрегіональної митниці
Міндоходів про визнання протиправними
дії та скасуваня рішення про
коригування митної вартості товару, -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженною
відповідальністю «СОФІТ-ЛЮКС» (далі -
Позивач) звернулося до Окружного
адміністративного суду міста Києва з
позовом до Київської міжрегіональної
митниці Міндоходів (далі - Відповідач)
про визнання протиправними дій щодо
винесення рішення про коригування
митної вартості товарів від 10.01.2014 року
№ 100250001/2014/000003/2 та скасування
вказаного рішення.

Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
30 травня 2014 року в задоволенні
адміністративного позову відмовлено
повністю.

Не погоджуючись із вказаним судовим
рішенням, Позивач подав апеляційну
скаргу, в якій просить його скасувати
та прийняти нове, яким задовольнити
адміністративний позов повністю.

В апеляційній скарзі апелянт
посилається на порушення судом першої
інстанції норм матеріального та
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
представника Позивача та представника
Відповідача, перевіривши матеріали
справи та доводи апеляційної скарги,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга задоволенню не підлягає з
наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та
підтверджується матеріалами справи, що
02.04.2012 року між Компанією «ZHEJIANG FIRSD GROUP
CO., LTD» (Китайська Народна Республіка)
(Продавець) та Позивачем (Покупець)
укладено контракт
(зовнішньоекономічний договір) №SMA16, за
умовами якого Продавець зобов'язується
поставити, а Покупець - прийняти та
оплатити товар за кількістю,
асортиментом і вартістю, узгоджений в
інвойсі щодо кожної поставки.

10.01.2014 року Позивач через свого митного
брокера (декларанта) в порядку
електронного декларування подав до
митному органу М/п «Західний» з метою
митного оформлення товару (світильники
настінні для побутових приміщень з
комбінованих матеріалів (метал,
пластик, скло), призначені для
використання з лампами розжарювання: MIF
010 60W E27 white - 8 100 шт., MIF 010 60W E27 black - 2 520
шт., MIF 012 60W E27 white - 7 560 шт., MIF 012 60W E27 black -
1 530шт., MIF 012 100W E27 black - 1 008 шт.;
торгівельна марка MAGNUM; країна
виробництва - CN) ВМД №100250001/2014/005766, а
саме:

Також декларантом подано документи у
підтвердження заявленої митної
вартості імпортованого товару.

В ході аналізу поданих
декларантом документів Відповідачем
виявлено ряд наявних у них
розбіжностей, у зв»язку з чим
запропоновано електронним
повідомленням від 10.01.2014 року надати
додаткові документи для підтвердження
заявленої митної вартості товару, а
саме:

- договір (угоду, контракт) з третіми
особами, пов'язаний з договором (угодою,
контрактом) про поставку товарів, митна
вартість яких визначається;

- рахунки про здійснення платежів
третім особам;

- копію митної декларації країни
відправлення;

- перевізні транспортні документи;

- документи що містять відомості про
вартість перевезення оцінюваних
товарів;

- інші документи для підтвердження
заявленої митної вартості за бажанням
декларанта.

Листом від 10.01.2014 року №10-01-14/2
декларантом подано митному органу
інвойс від 20.11.2013 року №2013F03A65,
пакувальний лист від 20.11.2013 року,
коносамент від 26.11.2013 року №ZENNLAQB347354, CMR
0002 від 10.01.2014 року, контракт від 02.04.2014
року №SMA16, додаткову угоду 2 від 19.07.2013
року, договір про
транспортно-експедиційні послуги від
08.01.2014 року №НВ0243, довідку про
транспортні витрати та відсутність
страхування від 30.12.2013 року, висновок
про якісні та вартісні характеристики
товарів, підготовлений
спеціалізованою експертною
організацією В-6537 від 30.12.2013 року,
сторінки каталогу виробника,
прайс-лист від виробника та продавця,
виписку з бухгалтерської документації
від 08.01.2014 року, лист від 13.12.2014 року
№11/2-10.10/15938-ЕП, розрахунок ціни
виробника.

Крім того, вказаним листом Позивач
відмовився від надання інших додатково
витребуваних документів у зв'язку з
необґрунтованістю запиту.

У додатково поданих Позивачем
документах, митним органом виявлено
ряд низку розбіжностей та відсутність
в них всіх відомостей відповідно до
обраного декларантом методу
визначення митної вартості.

10.01.2014 року Відповідачем прийнято
рішення про коригування митної
вартості товарів №100250001/2014/000003/2.

10.01.2014 року в подальшому митним
органом винесено картку відмови в
прийнятті митної декларації, митному
оформленні випуску чи пропуску
товарів, транспортних засобів
комерційного призначення №100250001/2014/00004.

Так, Відповідачем митну вартість
товару визначено в сумі 4,5600 USD/одиницю
із застосуванням резервного методу.

В подальшому Відповідачем надано згоду
на випуск товарів у вільний обіг під
гарантійні зобов'язання, шляхом сплати
до державного бюджету сум податків і
зборів згідно митної вартості,
визначеної митним органом в повному
обсязі, та щодо надання протягом 80 днів
з дня випуску товарів відповідних
документів для підтвердження
заявленої митної вартості.

Згідно ст.49 Митного кодексу
України (далі - Кодекс) митною вартістю
товарів, які переміщуються через
митний кордон України, є вартість
товарів, що використовується для
митних цілей, яка базується на ціні, що
фактично сплачена або підлягає сплаті
за ці товари.

Відповідно ч.ч.1, 2 ст.51 Кодексу
митна вартість товарів, що
переміщуються через митний кордон
України, визначається декларантом
відповідно до норм цього Кодексу.

Митна вартість товарів, що ввозяться на
митну територію України відповідно до
митного режиму імпорту, визначається
відповідно до глави 9 цього Кодексу.

Положеннями ст.52 Кодексу
визначено, що заявлення митної
вартості товарів здійснюється
декларантом або уповноваженою ним
особою під час декларування товарів у
порядку, встановленому розділом VIII
цього Кодексу та цією главою.

Декларант або уповноважена ним особа,
які заявляють митну вартість товару,
зобов'язані:

1) заявляти митну вартість, визначену
ними самостійно, у тому числі за
результатами консультацій з органом
доходів і зборів;

2) подавати органу доходів і зборів
достовірні відомості про визначення
митної вартості, які повинні
базуватися на об'єктивних,
документально підтверджених даних, що
піддаються обчисленню;

Статтею 53 Кодексу встановлено, що
у випадках, передбачених цим Кодексом,
одночасно з митною декларацією
декларант подає органу доходів і
зборів документи, що підтверджують
заявлену митну вартість товарів і
обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну
вартість товарів, є:

1) декларація митної вартості, що
подається у випадках, визначених у
частинах п'ятій і шостій статті 52 цього
Кодексу, та документи, що підтверджують
числові значення складових митної
вартості, на підставі яких проводився
розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір
(контракт) або документ, який його
замінює, та додатки до нього у разі їх
наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або
рахунок-проформа (якщо товар не є
об'єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські
платіжні документи, що стосуються
оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або
бухгалтерські документи, що
підтверджують вартість товару та
містять реквізити, необхідні для
ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи,
якщо за умовами поставки витрати на
транспортування не включені у вартість
товару, а також документи, що містять
відомості про вартість перевезення
оцінюваних товарів;

7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт
товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, -
страхові документи, а також документи,
що містять відомості про вартість
страхування.

У разі якщо документи, зазначені у
частині другій цієї статті, містять
розбіжності, наявні ознаки підробки
або не містять всіх відомостей, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості товарів, чи
відомостей щодо ціни, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті за ці
товари, декларант або уповноважена ним
особа на письмову вимогу органу
доходів і зборів зобов'язані протягом 10
календарних днів надати (за наявності)
такі додаткові документи:

1) договір (угоду, контракт) із третіми
особами, пов'язаний з договором (угодою,
контрактом) про поставку товарів, митна
вартість яких визначається;

2) рахунки про здійснення платежів
третім особам на користь продавця, якщо
такі платежі здійснюються за умовами,
визначеними договором (угодою,
контрактом);

3) рахунки про сплату комісійних,
посередницьких послуг, пов'язаних із
виконанням умов договору (угоди,
контракту);

4) виписку з бухгалтерської
документації;

5) ліцензійний чи авторський договір
покупця, що стосується оцінюваних
товарів та є умовою продажу оцінюваних
товарів;

6) каталоги, специфікації, прейскуранти
(прайс-листи) виробника товару;

7) копію митної декларації країни
відправлення;

8) висновки про якісні та вартісні
характеристики товарів, підготовлені
спеціалізованими експертними
організаціями, та/або інформація
біржових організацій про вартість
товару або сировини.

У разі якщо орган доходів і зборів має
обґрунтовані підстави вважати, що
існуючий взаємозв'язок між продавцем і
покупцем вплинув на заявлену
декларантом митну вартість, декларант
або уповноважена ним особа на письмову
вимогу органу доходів і зборів, крім
документів, зазначених у частинах
другій та третій цієї статті, подає (за
наявності) такі документи:

1) виписку з бухгалтерських та
банківських документів покупця, що
стосуються відчуження оцінюваних
товарів, ідентичних та/або подібних
(аналогічних) товарів на території
України;

2) довідкову інформацію щодо вартості у
країні-експортері товарів, що є
ідентичними та/або подібними
(аналогічними) оцінюваним товарам;

3) розрахунок ціни (калькуляцію).

Забороняється вимагати від декларанта
або уповноваженої ним особи будь-які
інші документи, відмінні від тих, що
зазначені в цій статті.

Декларант або уповноважена ним особа
за власним бажанням може подати
додаткові наявні у них документи для
підтвердження заявленої ними митної
вартості товару.

За правилами ст.54 Кодексу контроль
правильності визначення митної
вартості товарів здійснюється органом
доходів і зборів під час проведення
митного контролю і митного оформлення
шляхом перевірки числового значення
заявленої митної вартості.

Контроль правильності визначення
митної вартості товарів за основним
методом - за ціною договору (контракту)
щодо товарів, які ввозяться на митну
територію України відповідно до
митного режиму імпорту (вартість
операції), здійснюється органом
доходів і зборів шляхом перевірки
розрахунку, здійсненого декларантом,
за відсутності застережень щодо
застосування цього методу, визначених
у частині першій статті 58 цього
Кодексу.

За результатами здійснення контролю
правильності визначення митної
вартості товарів орган доходів і
зборів визнає заявлену декларантом або
уповноваженою ним особою митну
вартість чи приймає письмове рішення
про її коригування відповідно до
положень статті 55 цього Кодексу.

Орган доходів і зборів з метою
здійснення контролю правильності
визначення митної вартості товарів має
право:

1) упевнюватися в достовірності або
точності будь-якої заяви, документа чи
розрахунку, поданих для цілей
визначення митної вартості;

2) у випадках, встановлених цим
Кодексом, письмово запитувати від
декларанта або уповноваженої ним особи
встановлені статтею 53 цього Кодексу
додаткові документи та відомості, якщо
це необхідно для прийняття рішення про
визнання заявленої митної вартості;

3) у випадках, встановлених цим
Кодексом, здійснювати коригування
заявленої митної вартості товарів;

4) проводити в порядку, визначеному
статтями 345-354 цього Кодексу, перевірки
правильності визначення митної
вартості товарів після їх випуску;

5) звертатися до органів доходів і
зборів інших країн із запитами щодо
надання відомостей, необхідних для
підтвердження достовірності заявленої
митної вартості;

6) застосовувати інші передбачені цим
Кодексом форми митного контролю.

Орган доходів і зборів може відмовити у
митному оформленні товарів за
заявленою декларантом або
уповноваженою ним особою митною
вартістю виключно за наявності
обґрунтованих підстав вважати, що
заявлено неповні та/або недостовірні
відомості про митну вартість товарів, у
тому числі невірно визначено митну
вартість товарів, у разі:

1) невірно проведеного декларантом або
уповноваженою ним особою розрахунку
митної вартості;

2) неподання декларантом або
уповноваженою ним особою документів
згідно з переліком та відповідно до
умов, зазначених у частинах другій -
четвертій статті 53 цього Кодексу, або
відсутності у цих документах всіх
відомостей, що підтверджують числові
значення складових митної вартості
товарів, чи відомостей щодо ціни, що
була фактично сплачена або підлягає
сплаті за ці товари;

3) невідповідності обраного
декларантом або уповноваженою ним
особою методу визначення митної
вартості товару умовам, наведеним у
главі 9 цього Кодексу;

4) надходження до органу доходів і
зборів документально підтвердженої
офіційної інформації органів доходів і
зборів інших країн щодо
недостовірності заявленої митної
вартості.

Приписами ст.55 Кодексу
передбачено, що рішення про
коригування заявленої митної вартості
товарів, які ввозяться на митну
територію України з поміщенням у
митний режим імпорту, приймається
органом доходів і зборів у письмовій
формі під час здійснення контролю
правильності визначення митної
вартості цих товарів як до, так і після
їх випуску, якщо органом доходів і
зборів у випадках, передбачених
частиною шостою статті 54 цього Кодексу,
виявлено, що заявлено неповні та/або
недостовірні відомості про митну
вартість товарів, у тому числі невірно
визначено митну вартість товарів.

Декларант може провести консультації з
органом доходів і зборів з метою
обґрунтованого вибору методу
визначення митної вартості на підставі
інформації, яка наявна в органі доходів
і зборів.

Протягом 80 днів з дня випуску товарів
декларант або уповноважена ним особа
може надати органу доходів і зборів
додаткові документи для підтвердження
заявленої ним митної вартості товарів,
що декларуються.

Відповідно ст.57 Кодексу визначення
митної вартості товарів, які ввозяться
в Україну відповідно до митного режиму
імпорту, здійснюється за такими
методами:

1) основний - за ціною договору
(контракту) щодо товарів, які
імпортуються (вартість операції);

2) другорядні:

а) за ціною договору щодо ідентичних
товарів;

б) за ціною договору щодо подібних
(аналогічних) товарів;

в) на основі віднімання вартості;

г) на основі додавання вартості
(обчислена вартість);

ґ) резервний.

Основним методом визначення митної
вартості товарів, які ввозяться на
митну територію України відповідно до
митного режиму імпорту, є перший метод -
за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується
лише у разі, якщо митна вартість
товарів не може бути визначена шляхом
застосування попереднього методу
відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів
передує процедура консультацій між
органом доходів і зборів та
декларантом з метою визначення основи
вартості згідно з положеннями статей 59
і 60 цього Кодексу. Під час таких
консультацій орган доходів і зборів та
декларант можуть здійснити обмін
наявною у кожного з них інформацією за
умови додержання вимог щодо її
конфіденційності.

Згідно ч.ч.1-4 ст.58 Кодексу метод
визначення митної вартості за ціною
договору (контракту) щодо товарів, які
ввозяться на митну територію України
відповідно до митного режиму імпорту,
застосовується у разі, якщо:

1) немає жодних обмежень щодо прав
покупця (імпортера) на використання
оцінюваних товарів, за винятком тих, що:

а) встановлюються законом чи
запроваджуються органами державної
влади в Україні;

б) обмежують географічний регіон, у
якому товари можуть бути перепродані
(відчужені повторно);

в) не впливають значною мірою на
вартість товару;

2) щодо продажу оцінюваних товарів або
їх ціни відсутні будь-які умови або
застереження, які унеможливлюють
визначення вартості цих товарів;

3) жодна частина виручки від будь-якого
подальшого перепродажу, розпорядження
або використання товарів покупцем не
надійде прямо чи опосередковано
продавцеві, якщо тільки не буде
зроблено відповідне коригування з
урахуванням положень частини десятої
цієї статті;

4) покупець і продавець не пов'язані між
собою особи або хоч і пов'язані між
собою особи, однак ці відносини не
вплинули на ціну товарів.

Метод визначення митної вартості
товарів за ціною договору (контракту)
щодо товарів, які імпортуються, не
застосовується, якщо використані
декларантом або уповноваженою ним
особою відомості не підтверджені
документально або не визначені
кількісно і достовірні та/або відсутня
хоча б одна із складових митної
вартості, яка є обов'язковою при її
обчисленні.

У разі якщо митна вартість не може бути
визначена за основним методом,
застосовуються другорядні методи,
зазначені у пункті 2 частини першої
статті 57 цього Кодексу.

Митною вартістю товарів, які ввозяться
на митну територію України відповідно
до митного режиму імпорту, є ціна, що
була фактично сплачена або підлягає
сплаті за товари, якщо вони продаються
на експорт в Україну, скоригована в
разі потреби з урахуванням положень
частини десятої цієї статті.

За приписами ч.10 ст.58 Кодексу при
визначенні митної вартості до ціни, що
була фактично сплачена або підлягає
сплаті за оцінювані товари, додаються
такі витрати (складові митної
вартості), якщо вони не включалися до
ціни, що була фактично сплачена або
підлягає сплаті:

1) витрати, понесені покупцем:

а) комісійні та брокерська винагорода,
за винятком комісійних за закупівлю, що
є платою покупця своєму агентові за
надання послуг, пов'язаних із
представництвом його інтересів за
кордоном для закупівлі оцінюваних
товарів;

б) вартість ящиків тари (контейнерів), в
яку упаковано товар, або іншої
упаковки, що для митних цілей
вважаються єдиним цілим з відповідними
товарами;

в) вартість упаковки або вартість
пакувальних матеріалів та робіт,
пов'язаних із пакуванням;

2) належним чином розподілена вартість
нижчезазначених товарів та послуг,
якщо вони поставляються прямо чи
опосередковано покупцем безоплатно
або за зниженими цінами для
використання у зв'язку з виробництвом
та продажем на експорт в Україну
оцінюваних товарів, якщо така вартість
не включена до ціни, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті:

а) сировини, матеріалів, деталей,
напівфабрикатів, комплектувальних
виробів тощо, які увійшли до складу
оцінюваних товарів;

б) інструментів, штампів, шаблонів та
аналогічних предметів, використаних у
процесі виробництва оцінюваних
товарів;

в) матеріалів, витрачених у процесі
виробництва оцінюваних товарів
(мастильні матеріали, паливо тощо);

г) інженерних та
дослідно-конструкторських робіт,
дизайну, художнього оформлення,
ескізів та креслень, виконаних за
межами України і безпосередньо
необхідних для виробництва оцінюваних
товарів;

3) роялті та інші ліцензійні платежі, що
стосуються оцінюваних товарів та які
покупець повинен сплачувати прямо чи
опосередковано як умову продажу
оцінюваних товарів, якщо такі платежі
не включаються до ціни, що була
фактично сплачена або підлягає сплаті.

Зазначені платежі можуть включати
платежі, які стосуються прав на
літературні та художні твори, винаходи,
корисні моделі, промислові зразки,
торговельні марки та інші об'єкти права
інтелектуальної власності.

Витрати на право відтворення
(тиражування) оцінюваних товарів в
Україні не повинні додаватися до ціни,
що була фактично сплачена або підлягає
сплаті за оцінювані товари.

Порядок включення до ціни розрахунку
роялті та ліцензійних платежів
визначається Кабінетом Міністрів
України;

4) відповідна частина виручки від
будь-якого подальшого перепродажу
товарів, що оцінюються, їх використання
або розпорядження ними на митній
території України, яка прямо чи
опосередковано йде на користь
продавця;

5) витрати на транспортування
оцінюваних товарів до аеропорту, порту
або іншого місця ввезення на митну
територію України;

6) витрати на навантаження,
вивантаження та обробку оцінюваних
товарів, пов'язані з їх
транспортуванням до аеропорту, порту
або іншого місця ввезення на митну
територію України;

7) витрати на страхування цих товарів.

Наказом Міністерства фінансів України
24.05.2012 року №599 затверджено Правила
заповнення декларації митної вартості
(далі - Правила).

Пунктом 1.1 Правил встановлено, що ці
Правила визначають порядок заповнення
декларації митної вартості (далі - ДМВ),
яка використовується:

- декларантом або уповноваженою ним
особою - при визначенні та заявленні
митної вартості товарів, що
переміщуються через митний кордон
України відповідно до митного режиму
імпорту;

- митним органом - при здійсненні
контролю за правильністю визначення
декларантом або уповноваженою ним
особою митної вартості товарів, що
переміщуються через митний кордон
України відповідно до митного режиму
імпорту.

Згідно п.1.3 Правил ДМВ подається в
установленому порядку митному органу,
що здійснює митне оформлення товарів,
разом з митною декларацією на
оцінювані товари.

Метод визначення митної вартості
товарів за ціною договору (контракту)
щодо товарів, які імпортуються, не
застосовується, якщо використані
декларантом або уповноваженою ним
особою відомості не підтверджені
документально або не визначені
кількісно і достовірні та/або відсутня
хоча б одна із складових митної
вартості, яка є обов'язковою при її
обчисленні (п.1.14 Правил).

Відповідно п.п.2.1-2.5 Правил посадовою
особою митного органу заповнюється
графа ДМВ «Для відміток митного
органу».

На основному аркуші, крім
реєстраційного номера ДМВ, повинно
бути зазначене рішення, яке прийняте
посадовою особою митного органу за
результатами контролю правильності
визначення митної вартості товарів.

При електронному декларуванні
посадова особа за допомогою
автоматизованої системи митного
оформлення створює та надсилає
декларанту або уповноваженій ним особі
засвідчене електронним цифровим
підписом електронне повідомлення про
необхідність подання документів
відповідно до частин третьої та/або
четвертої статті 53 Кодексу для
підтвердження митної вартості товарів
із складанням їх переліку.

При електронному декларуванні
повідомлення про необхідність подання
документів вважається одержаним
декларантом або уповноваженою ним
особою з часу надходження до митного
органу повідомлення в електронній
формі від декларанта або уповноваженої
ним особи про одержання цього
повідомлення.

При електронному декларуванні
декларант або уповноважена ним особа
надсилає повідомлення про відмову у
подачі документів у складі
електронного повідомлення,
засвідченого електронним підписом.

Так, виробником імпортованого товару,
який підлягав митному оформленню, є
фірма «NINGBO JIANGBEI ELEX IMP.& EXP.CO., LTD» (Китай),
проте, контракт від 02.04.2012 року №SMA16
укладено з підприємством «ZHEJIANG FIRSD GROUP
CO., LTD».

В графі 44 електронної митної
декларації вказано, що поставка
товарів здійснюється згідно з
контрактом від виробника товарів.

В п.п.4.1, 4.3 контракту від 04.02.2012 року №SMA16
вказано, що сторони погоджують умови і
дати кожної партії поставки Товару
шляхом надання Покупцем заявки
Продавцю, в якій Покупець вказує
асортимент, кількість, ціну та вартість
партії поставки товару, а також базис і
терміни окремої поставки. Продавець
протягом 7 робочих днів повинен
письмово підтвердити готовність
здійснити поставку Товару, або
узгодити з Покупцем нові умови
поставки.

Однак, в матеріалах справи відсутнє
відповідне узгодження до контракту.

Колегія суддів погоджується із
висновком суду першої інстанції про
правомірність здійснення Відповідачем
консультацій та витребування
додаткових документів у підтвердження
заявленої митної вартості, які в
повному обсязі Позивачем надані не
були.

Так, Відповідачу не надано експортну
декларацію країни виробника та її
переклад, договір (угоду, контракт) із
третіми особами, пов'язаний з договором
(угодою, контрактом) про поставку
товарів, митна вартість яких
визначається, рахунки про здійснення
платежів третіми особам на користь
продавця, якщо такі платежі
здійснювалися за умовами, визначеними
договором (угодою, контрактом), рахунки
про сплату комісійних, посередницьких
послуг, пов'язаних із виконанням умов
договору (угоди, контракту).

Крім того, згідно п.2.1 договору про
транспортно-експедиторське
обслуговування від 08.01.2013 року №08/01/2014
«HD Logistic Manadgment Ltd» (Канада) організовує
перевезення і здійснює транспортне
обслуговування перевезень вантажів
Позивача за заявками, однак, такі
заявки не надано.

Поставка товару здійснюється на умовах
FOB Ningbo.

Із змісту наданої Позивачем довідки
від 30.12.2013 року про транспортні витрати
підприємства «HD Logistic Manadgment Ltd» (Канада)
не вбачається, що в ній враховані всі
витрати, пов'язані з транспортуванням
товарів до місця ввезення на територію
України.

Висновок Житомирської
торгово-промислової палати від 30.12.2013
року №В-6537 про проведення експертом
маркетингу ринку аналогічного
обладнання на підставі інформації
прайс-листів фірм, що займаються
продажем аналогічних товарів,
інформації Internet, інформації
фірм-виробників аналогічного
обладнання та цін на світовому ринку,
не містить конкретних виробників
продукції.

Прайс-лист виробника «NLNGBO
MANGBE1ELEXIMP.& EXP.CO.XTD» не містить відомостей
щодо одиниці виміру товару та терміну
його дії.

З огляду на вказане, колегія суддів
погоджується із позицією суду першої
інстанції про те, що митна вартість
імпортованого Позивачем товару не
підлягає визначенню за ціною договору
(контракту) у зв»язку з тим, що
використані декларантом відомості
документально не підтверджені.

Таким чином, рішення суду першої
інстанції про відмову в задоволенні
заявлених позовних вимог про визнання
протиправними дій щодо винесення
рішення про коригування митної
вартості товарів від 10.01.2014 року №
100250001/2014/000003/2 та скасування вказаного
рішення є обґрунтованим та законним.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду першої
інстанції.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200 КАС
України, суд апеляційної інстанції
залишає скаргу без задоволення, а
постанову суду - без змін, якщо визнає,
що суд першої інстанції правильно
встановив обставини справи та ухвалив
судове рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не дають
підстав для висновку, що судом першої
інстанції при розгляді справи допущені
порушення норм матеріального чи
процесуального права, які передбачені
ст.ст. 201, 202 КАС України.

З урахуванням вищевикладеного, колегія
суддів вважає, що судом першої
інстанції правильно встановлено
обставини справи, судове рішення
постановлено з додержанням норм
матеріального та процесуального права
і підстав для його скасування не
вбачається, а тому апеляційну скаргу
слід залишити без задоволення, а
постанову суду першої інстанції - без
змін.

Керуючись ст.ст.198, 200, 205, 206, 211, 212,
254 КАС України, суд,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженною відповідальністю
«СОФІТ-ЛЮКС» залишити без задоволення,
а постанову Окружного
адміністративного суду міста Києва від
30 травня 2014 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена до
Вищого адміністративного суду України
в порядку та строки, передбачені ст. 212
КАС України.

Головуючий суддя
Твердохліб В.А.

Судді
Троян Н.М.

Костюк Л.О.

Ухвала складена в повному обсязі 16
липня 2014 року.

.

Головуючий суддя
Твердохліб В.А.

Судді:
Троян Н.М.

Костюк Л.О.