Справа № 810/596/14-а
Суддя: Епель О.В.
Дата ухвалення: 2014-07-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий у 1-й інстанції: Брагіна О.Є.
Суддя-доповідач: Епель О.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2014 року
Справа: № 810/596/14-а

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі:

Головуючого судді: Епель О.В.,

суддів: Ісаєнко Ю.А.,
Федотова І.В.,

за участю секретаря Бабенка Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду апеляційну
скаргу державного спеціалізованого
підприємства «Чорнобильська АЕС» на
постанову Київського окружного
адміністративного суду від 07 лютого 2014
року у справі за адміністративним
позовом управління Пенсійного фонду
України в місті Славутичі Київської
області до державного
спеціалізованого підприємства
«Чорнобильська АЕС» про стягнення
заборгованості з відшкодування витрат
на виплату та доставку пенсій,

ВСТАНОВИВ:

Управління Пенсійного фонду України в
місті Славутичі Київської області (
далі - позивач ) звернулося до суду з
адміністративним позовом до
державного спеціалізованого
підприємства «Чорнобильська АЕС» (
далі - відповідач ) про стягнення
заборгованості з відшкодування
фактичних витрат на виплату та
доставку пенсій у розмірі 32 156 961,94 грн.

Постановою Київського окружного
адміністративного суду від 07 лютого 2014
року адміністративний позов було
задоволено.

Не погоджуючись з таким судовим
рішенням, відповідач подав апеляційну
скаргу, в якій просить скасувати
зазначену постанову та ухвалити нову
про відмову в задоволенні позовних
вимог в повному обсязі, так як, на його
думку, оскаржуване рішення суду
прийнято з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи.

Згідно до ч. 4 ст. 196 КАС України,
неприбуття у судове засідання сторін
або інших осіб, які беруть участь у
справі, належним чином повідомлених
про дату, час і місце апеляційного
розгляду, не перешкоджає судовому
розгляду справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 41 КАС України, у
разі неявки у судове засідання всіх
осіб, які беруть участь у справі, чи
якщо відповідно до положень цього
Кодексу розгляд справи здійснюється за
відсутності осіб, які беруть участь у
справі (у тому числі при розгляді
справи в порядку письмового
провадження), фіксування судового
засідання за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача,
розглянувши доводи апеляційної скарги,
перевіривши повноту встановлення
судом першої інстанції фактичних
обставин справи та правильність
застосування ним норм матеріального і
процесуального права, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
залишенню без задоволення, а постанова
суду - без змін, з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції
та вбачається з матеріалів справи,
державне спеціалізоване підприємство
«Чорнобильська АЕС» ( далі - ДСП
«Чорнобильська АЕС» ) є
страхувальником у розумінні положень
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» та платником страхових
внесків, який перебуває на обліку в
управлінні Пенсійного фонду України в
місті Славутичі Київської області (
далі - УПФУ в м. Славутичі Київської
області ).

Позивачем було встановлено наявність
заборгованості ДСП «Чорнобильська
АЕС» з відшкодування витрат на виплату
пільгових пенсій за Списком № 1 за
період з 25.07.2013 року по 25.10.2013 року, яка
складає 32 156 961,94 грн.

УПФУ в м. Славутичі Київської області
на адресу відповідача було направлено
відповідні розрахунку фактичних
витрат на виплату та доставку
пільгових пенсій за вказаний період,
однак ДСП «Чорнобильська АЕС» у
добровільному порядку зазначену суму
витрат не відшкодувало.

Спірні правовідносини регулюються
Конституцією України, нормами Законів
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» ( далі -
Закон № 1058-ІV ), «Про збір на обов'язкове
державне пенсійне страхування» ( далі -
Закон № 400/97-ВР ), Інструкцією про
порядок обчислення і сплати
страхувальниками та застрахованими
особами внесків на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування до
пенсійного фонду України, затвердженою
постановою Правління Пенсійного фонду
України від 19.12.2003 року № 21-1 ( далі -
Інструкція № 21-1 ).

Так, згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції
України, органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до п. 2 розділу XV Прикінцевих
положень Закону № 1058-ІV, пенсійне
забезпечення застрахованих осіб, які
працювали або працюють на підземних
роботах, на роботах з особливо
шкідливими і особливо важкими умовами
праці за списком № 1 та на інших роботах
із шкідливими і важкими умовами праці
за списком № 2 виробництв, робіт,
професій, посад і показників,
затверджених Кабінетом Міністрів
України, та за результатами атестації
робочих місць, на посадах, що дають
право на призначення пенсії за віком на
пільгових умовах або за вислугу років,
які відповідно до законодавства, що
діяло раніше, мали право на пенсію на
пільгових умовах або за вислугу років,
здійснюється згідно з окремим
законодавчим актом через професійні та
корпоративні фонди.

Підприємства та організації з грошових
коштів, які призначені на оплату праці,
вносять до Пенсійного фонду України
плату, яка покриває витрати на виплату
та доставку пенсій. При цьому
зберігається порядок покриття витрат
на виплату та доставку цих пенсій, що
діяв до набрання чинності Закону №
1058-ІV та встановлений Інструкцією № 21-1.

Зі змісту пп. 1 п. 2 розділу XV Прикінцевих
положень Закону № 1058-ІV та ст.ст.1,2
Закону № 400/97-ВР вбачається, що
законодавством регламентовано єдиний
порядок для відшкодування Пенсійному
фонду витрат на виплату та доставку
пенсій, призначених відповідно з
пунктами «б» - «з» статті 13 Закону
України «Про пенсійне забезпечення».

У п. 6.1 Інструкції № 21-1 закріплено, що
відшкодуванню підлягають витрати
Пенсійного фонду на виплату та
доставку пенсій, призначених на
пільгових умовах відповідно до пункту 2
Прикінцевих положень Закону № 1058-ІV.

У відповідності з п. 6.8 Інструкції № 21-1,
підприємства щомісяця до 25 числа
вносять до Пенсійного фонду зазначену
в повідомленні місячну суму фактичних
витрат на виплату та доставку пенсій,
призначених на пільгових умовах.

Відповідно до п. 6.4. Інструкції № 21-1,
розмір відшкодування на поточний рік
визначається відділами надходження
доходів органів Пенсійного фонду
України щорічно у розрахунках
фактичних витрат на виплату та
доставку пільгових пенсій, призначених
відповідно до ч. 2 «Прикінцевих
положень» Закону № 1058-ІV, які
надсилаються підприємствам, що є
підставою для відшкодування коштів
Пенсійному фонду України.

Отже, законодавством регламентовано
зобов'язання суб'єктів господарювання
здійснювати відшкодування витрат на
виплату та доставку пільгових пенсій
колишніх працівників, які були зайняті
на роботах за Списком № 1, у порядку,
визначеному Інструкцією № 21-1.

Аналогічна правова позиція
міститься в рішенні Верховного Суду
України від 11.02.2014 року у справі №
21-471а13, яке відповідно до ст. 244-2 КАС
України, є обов'язковим для всіх
суб'єктів владних повноважень, які
застосовують у своїй діяльності
нормативно-правовий акт, що містить
зазначені норми права, та для всіх
судів України.

Таким чином, оскільки, суми
витрат, які підлягають відшкодуванню
та заявлені до стягнення за даним
адміністративним позовом,
підтверджені наданими позивачем у
справі документами, зокрема,
розрахунками фактичних витрат на
виплату та доставку пенсій, та визнані
самим відповідачем, то судова колегія
вважає, що в даному випадку наявні
достатні та необхідні правові підстави
для стягнення з ДСП «Чорнобильська
АЕС» суми боргу в розмірі 32 156 961,94 грн.

Доводи апелянта щодо відсутності
у підприємства коштів для сплати
вказаної заборгованості, суд
апеляційної інстанції вважає
необґрунтованими, безпідставними і
такими, що не можуть бути прийняті до
уваги, оскільки жодною нормою чинного
законодавства не передбачено такої
правової підстави для звільнення
суб'єкта господарювання від обов'язку
здійснювати відшкодування витрат
Пенсійного фонду України на виплату і
доставку пільгових пенсій, як
відсутність коштів.

Враховуючи викладене, колегія суддів
погоджується з висновками суду першої
інстанції щодо необхідності
задоволення адміністративного позову
та приходить до висновку про те, що
судом першої інстанції було повно
встановлено фактичні обставини справи,
правильно визначено норми
матеріального та процесуального права,
які підлягають застосуванню, із
дотриманням вимог ст. 159 КАС України.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

З огляду на це, колегія суддів вважає за
необхідне апеляційну скаргу
державного спеціалізованого
підприємства «Чорнобильська АЕС» -
залишити без задоволення, а постанову
Київського окружного
адміністративного суду від 07 лютого 2014
року - без змін.

Керуючись ст. ст. 41, 159, 160, 195, 196, 198, 200, 205,
206, 212, 254 КАС України, суд,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу державного
спеціалізованого підприємства
«Чорнобильська АЕС» - залишити без
задоволення, а постанову Київського
окружного адміністративного суду від 07
лютого 2014 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржена протягом двадцяти днів в
касаційному порядку шляхом подачі
касаційної скарги до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий суддя:

Судді:

Головуючий суддя
Епель О.В.

Судді:
Ісаєнко Ю.А.

Федотов І.В.