Справа № К/9991/56946/11-С
Суддя: Амєлін С.Є.
Дата ухвалення: 2014-06-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"06" червня 2014 р. м. Київ
К/9991/56946/11

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

Амєліна С.Є. - головуючого,

Мойсюка М.І.,

Юрченка В.В.,

розглянувши у попередньому судовому
засіданні адміністративну справу за
касаційною скаргою управління
Пенсійного фонду України в
Станично-Луганському районі
Луганської області на постанову
Станично-Луганського районного суду
Луганської області від 20 грудня 2010 року
та ухвалу Донецького апеляційного
адміністративного суду від 16 червня 2011
року у справі за позовом ОСОБА_4 до
управління Пенсійного фонду України в
Станично-Луганському районі
Луганської області, третя особа
Головне управління Державного
казначейства України в Луганській
області про перерахунок пенсії,

в с т а н о в и л а :

У жовтні 2010 року представник позивача
звернувся в суд з адміністративним
позовом, в якому зазначав, що позивачу
на підставі статей 54, 50 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи»
при-значена пенсія по інвалідності та
додаткова пенсія за шкоду, заподіяну
здоров'ю. Відповідач в порушення вимог
вказаного Закону обчислював їх без
урахування мінімальних пенсій за віком
та прожиткового мінімуму,
встановленого законами України на
відповідні роки.

Просив суд визнати дії відповідача
неправомірними та зобов'язати
здійснити перерахунок пенсії з 01 липня
2010 року.

Постановою Станично-Луганського
районного суду Луганської області від
20 грудня 2010 року, залишеною без змін
ухвалою Донецького апеляційного
адміністративного суду від 16 червня 2011
року, позов задоволено.

У касаційній скарзі, посилаючись на
порушення судами норм матеріального та
процесуального права, відповідач
ставить питання про скасування судових
рішень та ухвалення нового, яким
відмовити у задоволенні позову.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що позивач є інвалідом
третьої групи, учасником ліквідації
наслідків аварії на Чорнобильській АЕС
1 категорії та постраждалим внаслідок
Чорнобильської катастрофи 1 категорії
і йому призначено пенсію по
інвалідності на підставі статті 54
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» та додаткову пенсію за
шкоду, заподіяну здоров'ю, на підставі
статті 50 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи».

Розрахунок пенсії та додаткової
пенсії, передбачених вказаним Законом,
здійснено виходячи з розміру 19,91 грн.,
що встановлено постановою Кабінету
Міністрів України «Про підвищення
розмірів пенсій та інших соціальних
виплат окремим категоріям
пенсіонерів, фінансування яких
здійснюється за рахунок коштів
державного бюджету» №1 від 03 січня 2002
року та постанови Кабінету Міністрів
України «Про підвищення розмірів
пенсій, призначених відповідно до
частини четвертої статті 54 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
№ 894 від 13 липня 2004 року.

Вирішуючи спір суди попередніх
інстанцій виходили з того, що при
розрахунку державної та додаткової
пенсій, передбачених статтями 50, 54
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», застосуванню підлягає
розмір прожиткового мінімуму для осіб,
які втратили працездатність,
встановленого в законі про Державний
бюджет України на відповідний рік, із
якого визначається мінімальний розмір
пенсії за віком. Розмір виплачуваних
позивачу пенсій підлягав приведенню у
відповідність до вимог законодавства.

Перевіривши правильність застосування
судами норм матеріального й
процесуального права, правової оцінки
обставин у справі колегія суддів
приходить до висновку про те, що
касаційна скарга не підлягає
задоволенню з таких підстав.

Відповідно до статті 49 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» пенсії
особам, віднесеним до категорій 1, 2,
встановлюються у вигляді: а) державної
пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду,
заподіяну здоров'ю, яка призначається
після виникнення права на державну
пенсію.

Статтею 54 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» визначені підстави та
умови призначення державних пенсій
особам, віднесеним до категорії 1 та у
зв'язку з втратою годувальника.
Частиною четвертою зазначеної статті
визначено, що в усіх випадках розміри
пенсії для інвалідів, щодо яких
встановлено зв'язок з Чорнобильською
катастрофою, не можуть бути нижчими по
ІІІ групі інвалідності - 6 мінімальних
пенсій за віком.

Статтею 50 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» встановлено, що особам,
віднесеним до категорії 1,
призначається щомісячна додаткова
пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, у
відповідних розмірах, зокрема,
інвалідам ІІІ групи - 50 процентів
мінімальної пенсії за віком. Виплата
додаткової пенсії відповідно до статті
53 зазначеного Закону здійснюється
повністю незалежно від заробітку,
пенсії чи іншого доходу.

Таким чином, вихідним критерієм
обрахунку державної та додаткової
пенсій виступає мінімальна пенсія за
віком. Мінімальний розмір пенсії за
віком згідно до статті 8 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» встановлюється
у розмірі прожиткового мінімуму для
осіб, які втратили працездатність,
визначеного законом.

Відповідно до частини третьої статті 67
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» у разі збільшення розміру
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність, визначеного
законом, підвищується розмір пенсії,
визначений відповідно до статті 54
цього Закону, а також розмір додаткової
пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю.
Перерахунок пенсії здійснюється з дня
встановлення нового прожиткового
мінімуму.

Вихідним критерієм перерахунку пенсії
був мінімальний розмір пенсії за віком,
який відповідно до частини першої
статті 28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» обчислювався виходячи з
визначеного законом прожиткового
мінімуму для осіб, які втратили
працездатність.

Положення частини третьої статті 28
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» стосовно застосування
розміру мінімального розміру пенсії за
віком, встановленого частиною першою
цієї статті, тільки стосовно
визначення розмірів пенсій,
призначених згідно з цим Законом, на
думку колегії суддів, не є перешкодою
для застосування даної величини
мінімального розміру пенсії за віком
до обрахування інших пенсій чи доплат,
пов'язаних з мінімальною пенсією за
віком, оскільки чинним законодавством
не встановлено іншого, крім
передбаченого частиною першою цієї
статті мінімального розміру пенсії за
віком.

Виходячи із загальних засад
пріоритетності законів над
підзаконними актам, вирішуючи спір
суди прийшли до обґрунтованого
висновку про те, що при розрахунку
державної та додаткової пенсій,
передбачених статтями 50, 54 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»,
застосуванню підлягає розмір
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність,
встановленого в законі про Державний
бюджет України на відповідний рік, із
якого визначається мінімальний розмір
пенсії за віком.

За таких обставин територіальне
управління Пенсійного фонду України
повинно було здійснити перерахунок та
виплату позивачу державної пенсії та
додаткової пенсії, виходячи із
збільшеного розміру прожиткового
мінімуму для осіб, які втратили
працездатність, визначеного Законом
України «Про Державний бюджет України
на 2010 рік» з дня встановлення
прожиткового мінімуму.

Відмовляючи у перерахунку пенсії
позивача суб'єкт владних повноважень
порушив його права та законні інтереси.

Рішення судів попередній інстанцій
ухвалено з додержанням норм
процесуального та матеріального права,
передбачених статтею 229 Кодексу
адміністративного судочинства
України, підстав для їх скасування і
ухвалення нового рішення не
вбачається.

Керуючись статтями 220-1, 223, 224, 231 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в
Станично-Луганському районі
Луганської області залишити без
задоволення, а постанову
Станично-Луганського районного суду
Луганської області від 20 грудня 2010 року
та ухвалу Донецького апеляційного
адміністративного суду від 16 червня 2011
року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:С.Є. Амєлін /підпис/ М.І. Мойсюк
/підпис/ В.В. Юрченко /підпис/