Справа № 2а-5679/09
Суддя: Мойсюк М.І.
Дата ухвалення: 2014-07-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 липня 2014 року м. Київ
К/9991/17776/11

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

Іваненко Я.Л.,
Мойсюка М.І., Тракало В.В.,

розглянувши у попередньому судовому
засіданні справу за адміністративним
позовом ОСОБА_4 до Головного управління
Пенсійного фонду України в
Житомирській області про перерахунок
пенсії, за касаційною скаргою
Головного управління Пенсійного фонду
України в Житомирській області на
постанову Коростенського
міськрайонного суду Житомирської
області від 23 червня 2009 року та
постанову Апеляційного суду
Житомирської області від 16 березня 2011
року, -

у с т а н о в и л а :

У червні 2009 року позивач звернувся до
суду з позовом до Головного управління
Пенсійного фонду України в
Житомирській області (далі УПФ) про
стягнення коштів, виплата яких
передбачена статтею 39 Закону України
від 28 лютого 1991 року №796-ХІІ «Про статус
і соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» (далі Закон №796-ХІІ).

В обґрунтування позову зазначав, що є
особою потерпілою внаслідок
Чорнобильської катастрофи 4-ої
категорії, непрацюючим пенсіонером, що
проживає в зоні гарантованого
добровільного відселення, а тому має
право на щомісячну грошову допомогу,
передбачену Законом №796-ХІІ.

Посилаючись на те, що всупереч
згаданому Закону спірна доплата
провадилась без застосування
кратності до встановленого розміру
мінімальної заробітної плати, а в
твердій грошовій сумі, просив стягнути
таку заборгованість з 1 січня 2008 року.

Постановою Коростенського
міськрайонного суду Житомирської
області від 23 червня 2009 року, зміненою
постановою Апеляційного суду
Житомирської області від 16 березня 2011
року позовні вимоги задоволено
частково, зобов'язано відповідача
провести перерахунок та виплату
спірної доплати, передбаченої статтею
39 Закону №796-ХІІ, з 2 липня 2008 року по 31
грудня 2008 року, в решті позову
відмовлено.

У касаційній скарзі відповідач,
посилаючись на порушення судами норм
матеріального та процесуального права,
просить їх рішення скасувати та
відмовити у задоволенні позовних
вимог.

Заслухавши доповідача,
перевіривши доводи касаційної скарги,
матеріали справи колегія суддів, в
межах статті 220 Кодексу
адміністративного судочинства
України, дійшла висновку про
відхилення скарги з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи
та встановлено судами попередніх
інстанції, позивачу щомісяця
виплачувалася передбачена статтею 39
Закону № 796-ХІІ виплата в
розмірі, визначеному постановою
Кабінету Міністрів України від 26 липня
1996 року № 836 «Про компенсаційні виплати
особам, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи».

Суди на підставі наявних у справі даних
встановили і правильно виходили з того,
що виходячи із загальних засад
пріоритету законів над підзаконними
нормативними актами, при визначенні
розміру спірної виплати застосуванню
підлягає саме стаття 39 Закону № 796-ХІІ,
а не постанова Кабінету Міністрів
України № 836 від 26 липня 1996 року «Про
компенсаційні виплати особам, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», яка істотно звужує обсяг
установлених законом прав.

Так, частиною 1 статті 39 Закону № 796-ХІІ
визначено, що громадянам, які працюють
на територіях радіоактивного
забруднення, провадиться доплата в
таких розмірах: у зоні безумовного
(обов'язкового) відселення - три
мінімальні заробітні плати; у зоні
гарантованого добровільного
відселення - дві мінімальні заробітні
плати; у зоні посиленого
радіоекологічного контролю - одна
мінімальна заробітна плата.

Суд правильно виходив з того, що норми
Закону України «Про Державний бюджет
України на 2008 рік та про внесення змін
до деяких законодавчих актів України»,
в частині змін до Закону №796-ХІІ, не
підлягають застосуванню до даного
спору, оскільки рішенням
Конституційного Суду України від 22
травня 2008 року вони визнані
неконституційними.

Отже, висновок суду щодо
нарахування спірної виплати позивачу у
2008році відповідає нормам
матеріального і процесуального права.

Доводи касаційної скарги щодо
неправильного застосування норм
матеріального права висновків судів не
спростовують, оскільки ґрунтуються на
помилковому трактуванні наведених
правових норм.

За правилами частини першої 224 Кодексу
адміністративного судочинства
України, якщо суди не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
оскаржуваних судових рішень, то суд
касаційної інстанції залишає
касаційну скаргу без задоволення, а
судові рішення - без змін.

Не може бути скасовано правильне і
справедливе рішення суду з одних лише
формальних міркувань.

Керуючись статтями 223, 224, 231 Кодексу
адміністративного судочинства України
колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Головного управління
Пенсійного фонду України в
Житомирській області відхилити, а
постанову Коростенського
міськрайонного суду Житомирської
області від 23 червня 2009 року та
постанову Апеляційного суду
Житомирської області від 16 березня 2011
року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не
підлягає.

Судді: Я.Л. Іваненко

М.І. Мойсюк

В.В. Тракало