Справа № 2а-12678/10/2070
Суддя: Пилипчук Н.Г.
Дата ухвалення: 2014-06-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"23" червня 2014 р. м. Київ
К/9991/18877/11

Вищий адміністративний суд України в
складі колегії суддів:

головуючого судді Пилипчук Н.Г.

суддів Федорова
М.О.

Цвіркуна Ю.І.

розглянувши у попередньому судовому
засіданні

касаційну скаргу Чугуївської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Харківській області

на постанову Харківського окружного
адміністративного суду від 01.12.2010

та ухвалу Харківського апеляційного
адміністративного суду від 16.03.2011

у справі № 2а-12678/10/2070

за позовом Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_2

до Чугуївської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Харківській
області

про скасування податкового
повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИВ:

Постановою Харківського окружного
адміністративного суду від 01.12.2010,
залишеною без змін ухвалою
Харківського апеляційного
адміністративного суду від 16.03.2011,
позов задоволено повністю. Скасовано
податкове повідомлення-рішення
Чугуївської об'єднаної державної
податкової інспекції Харківської
області від 19.08.2010 № /1 про
визначення податкового зобов'язання з
податку з доходів найманих працівників
у загальній сумі 5934, 87 грн., в тому числі:
1978, 29 грн. основного платежу та 3956, 58 грн.
штрафних (фінансових) санкцій.

Чугуївська об'єднана державна
податкова інспекція Головного
управління Міндоходів у Харківській
області подала касаційну скаргу, в якій
просить скасувати вказані судові
рішення та ухвалити нове судове
рішення про відмову в задоволенні
позову. Посилається на порушення
судами норм матеріального права: п.п.
4.2.1 п. 4.2 ст. 4, п. 7.1 ст. 7, п.п. 8.1.1 п. 8.1 ст. 8,
абз. «а» п. 19.2 ст. 19 Закону України «Про
податок з доходів фізичних осіб» від
22.05.2003 № 889-ІV, а також норм
процесуального права: ч. 2 ст. 71, ст. 159
Кодексу адміністративного судочинства
України.

У запереченнях на касаційну скаргу
Фізична особа-підприємець ОСОБА_2
вказує на обґрунтованість висновків
судів попередніх інстанцій та просить
залишити касаційну скаргу без
задоволення.

Відповідно до статті 55 Кодексу
адміністративного судочинства України
судом касаційної інстанції здійснено
заміну відповідача у справі -
Чугуївської об'єднаної державної
податкової інспекції Харківської
області її правонаступником -
Чугуївською об'єднаною державною
податковою інспекцією Головного
управління Міндоходів у Харківській
області.

Заслухавши доповідь судді-доповідача
про обставини, необхідні для ухвалення
судового рішення судом касаційної
інстанції, дослідивши доводи
касаційної скарги, матеріали справи,
судові рішення, суд касаційної
інстанції дійшов висновку, що
касаційна скарга не підлягає
задоволенню.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що підставою для
визначення позивачу за податковим
повідомленням-рішенням від 22.07.2010 №
/0 податкового зобов'язання з
податку з доходів найманих працівників
у загальній сумі 5934, 87 грн., в тому числі:
1978, 29 грн. основного платежу та 3956, 58 грн.
штрафних (фінансових) санкцій
слугували висновки документальної
невиїзної перевірки, викладені в акті
від 14.07.2010 № 823/1722/НОМЕР_1, про порушення
вимог п.п. 4.2.1 п. 4.2 ст. 4, п. 7.1 ст. 7, п.п. 8.1.1
п. 8.1 ст. 8, абз. «а» п. 19.2 ст. 19 Закону
України «Про податок з доходів
фізичних осіб» від 22.05.2003 № 889-ІV, що
полягало у невірному визначенні
загального місячного оподатковуваного
доходу працівника ОСОБА_3, що призвело
до ненарахування, неутримання та
несплати податку з доходів фізичних
осіб в сумі 1978, 29 грн.

Суд касаційної інстанції не вбачає
порушень судами попередніх інстанцій
норм матеріального та процесуального
права та вважає, що суди повно
встановили обставини, що мають
значення для вирішення справи, та
надали їм правову оцінку.

Судами встановлено, що Фізична
особа-підприємець ОСОБА_2 згідно з п. 1.15
ст. 1 Закону України «Про податок з
доходів фізичних осіб» від 22.05.2003 № 889-ІV
є податковим агентом, який зобов'язаний
нараховувати, утримувати та сплачувати
податок з доходів фізичних осіб до
бюджету від імені та за рахунок
платника податку, вести податковий
облік та подавати податкову звітність
податковим органам відповідно до
закону, а також нести відповідальність
за порушення норм цього Закону.

Відповідно до п.п. 4.2.1 п. 4.2 ст. 4 Закону до
складу загального місячного
оподатковуваного доходу включаються
доходи у вигляді заробітної плати, інші
виплати та винагороди, нараховані
(виплачені) платнику податку
відповідно до умов трудового або
цивільно-правового договору

Згідно з п. 7.1. ст. 7 Закону ставка
податку становить 15 відсотків від
об'єкта оподаткування, крім випадків,
визначених у пунктах 7.2-7.4 цієї статті.

Відповідно до п.п. 8.1.1. п. 8.1 ст. 8 Закону
податковий агент, який нараховує
(виплачує) оподатковуваний дохід на
користь платника податку, утримує
податок від суми такого доходу за його
рахунок, використовуючи ставку
податку, визначену у відповідних
пунктах статті 7 цього Закону.

Відповідно до розрахунково-платіжних
відомостей про оплату праці ОСОБА_3
позивачкою нараховано вказаному
працівнику заробітну плату за
січень-березень 2008 року у сумі 515 грн. та
за квітень-серпень 2008 року у сумі 525
грн., а ОСОБА_3 отримано за відповідні
періоди заробітну плату у сумі 463, 23 грн.
та у сумі 471, 48 грн., що підтверджено
підписом про отримання.

Судами достовірно встановлено, що
позивачкою утримано та сплачено до
бюджету податок з доходів найманих
працівників від заробітної плати
ОСОБА_3, яка їй нараховувалась
відповідно до вказаних
розрахунково-платіжних відомостей: 36, 31
грн. за січень-березень 2008 року, та 37, 76
грн. за квітень-серпень 2008 року.

Відповідачем, на якого ч. 2 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
покладає обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, якщо він
заперечує проти адміністративного
позову, не надано судам попередніх
інстанцій належних доказів тому, що
позивачкою не включено до загального
місячного оподатковуваного доходу
працівника ОСОБА_3 всю суму фактично
отриманої заробітної плати за період: з
січня по серпень 2008 року.

Отже, суди попередніх інстанцій, дійшли
правильного висновку про необхідність
визнання недійсним оспорюваного
податкового повідомлення-рішення
податкового органу.

Зважаючи на викладене, касаційна
скарга залишається без задоволення, а
оскаржувані судові рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 220, 2201, 223, 224, 231 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд касаційної інстанції, -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Чугуївської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Харківській області
залишити без задоволення, а постанову
Харківського окружного
адміністративного суду від 01.12.2010 та
ухвалу Харківського апеляційного
адміністративного суду від 16.03.2011 - без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути переглянута
Верховним Судом України з підстав,
передбачених статтею 237 Кодексу
адміністративного судочинства
України, за заявою про перегляд даної
ухвали, поданою через Вищий
адміністративний суд України у
порядку, встановленому статтями 236-2391
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Головуючий суддя
Н.Г. Пилипчук

Судді
М.О. Федоров

Ю.І. Цвіркун