Справа № 2а-3835/09/0870
Суддя: Весельська Т.Ф.
Дата ухвалення: 2014-07-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"09" липня 2014 р. м. Київ
К/9991/1091/12

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

Весельської Т.Ф.,

Бутенка В.І.,

Гаманка О.І.,

провівши у порядку письмового
провадження касаційний розгляд
адміністративної справи

за позовною заявою Запорізького
обласного відділення Фонду
соціального захисту інвалідів до
Концерну "Міські теплові мережі" про
стягнення
адміністративно-господарських санкцій
та пені за невиконання нормативу
робочих місць для працевлаштування
інвалідів,

провадження в якій відкрито за
касаційною скаргою Запорізького
обласного відділення Фонду
соціального захисту інвалідів на
постанову Запорізького окружного
адміністративного суду від 2 грудня 2009
року та ухвалу Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 2 грудня 2010 року, -

в с т а н о в и л а:

У липні 2009 року Запорізьке обласне
відділення Фонду соціального захисту
інвалідів пред'явило позов, в якому
просило суд стягнути з Концерну "Міські
теплові мережі"
адміністративно-господарські санкції
за невиконання нормативу робочих місць
для працевлаштування інвалідів у 2008
році в розмірі 890 178 гривень 93 копійки, а
також пеню в розмірі 27 417 гривень 39
копійок за порушення встановлених
законодавством термінів сплати
адміністративно-господарських
санкцій.

Позовні вимоги позивач мотивував тим,
що відповідно до положень Закону
України від 21 березня 1991 року № 875-ХІІ
"Про основи соціальної захищеності
інвалідів в Україні" (у редакції, чинній
на час виникнення спірних відносин;
далі - Закон № 875-XІI) відповідач у 2008
році не створив 37 робочих місць для
інвалідів та не забезпечив їх
працевлаштування.

Постановою Запорізького окружного
адміністративного суду від 2 грудня 2009
року, залишеною без змін ухвалою
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду від 2 грудня 2010
року, Запорізькому обласному
відділенню Фонду соціального захисту
інвалідів в задоволенні позовних вимог
відмовлено.

В обґрунтування касаційної скарги
позивач посилається на неправильне
застосування судами норм
матеріального права та порушення норм
процесуального права, у зв'язку з чим
ставить питання про скасування
прийнятих ними рішень та ухвалення
нової постанови про задоволення
позовних вимог.

Концерн "Міські теплові мережі" своїм
правом, як сторони у справі, не
скористався та заперечень на касаційну
скаргу не подав.

Заслухавши доповідь судді, обговоривши
доводи касаційної скарги, перевіривши
матеріали справи та рішення, що
приймалися під час її розгляду, колегія
суддів вважає, що касаційна скарга
задоволенню не підлягає з огляду на
таке.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд
першої інстанції, з висновком якого
погодився апеляційний суд, виходив з
того, що Концерном "Міські теплові
мережі" вжиті усі, передбачені чинним
законодавством, заходи по забезпеченню
працевлаштування інвалідів, а тому
штрафні санкції, передбачені статтею 20
Закону № 875-XІI, та пеня за їх
несвоєчасну сплату до нього
застосовуватися не можуть.

Колегія суддів погоджується з таким
висновком судів.

Згідно зі статтею 19 Закону № 875-XІI для
підприємств, установ, організацій, у
тому числі підприємств, організацій
громадських організацій інвалідів,
фізичних осіб, які використовують
найману працю, установлюється норматив
робочих місць для працевлаштування
інвалідів у розмірі чотирьох відсотків
середньооблікової чисельності штатних
працівників облікового складу за рік, а
якщо працює від 8 до 25 осіб, - у кількості
одного робочого місця.

Підприємства, установи, організації, у
тому числі підприємства, організації
громадських організацій інвалідів,
фізичні особи, які використовують
найману працю, самостійно розраховують
кількість робочих місць для
працевлаштування інвалідів відповідно
до нормативу, встановленого частиною
першою цієї статті, і забезпечують
працевлаштування інвалідів.

Статтею 20 цього ж Закону передбачено,
що підприємства (об'єднання), установи і
організації незалежно від форми
власності і господарювання, де
кількість працюючих інвалідів менша,
ніж установлено нормативом,
передбаченим частиною першою статті 19
цього Закону, щороку сплачують
відповідним відділенням Фонду
соціального захисту інвалідів штрафні
санкції, сума яких визначається у
розмірі середньої річної заробітної
плати на відповідному підприємстві (в
об'єднанні), в установі, організації за
кожне робоче місце, не зайняте
інвалідом.

Статтею 218 Господарського кодексу
України встановлено, що підставою
господарсько-правової
відповідальності учасника
господарських відносин є вчинене ним
правопорушення у сфері господарювання.
Учасник господарських відносин
відповідає за невиконання або
неналежне виконання господарського
зобов'язання чи порушення правил
здійснення господарської діяльності,
якщо не доведе, що ним вжито усіх
залежних від нього заходів для
недопущення господарського
правопорушення.

Згідно з частиною четвертою статті 20
Закону України від 1 березня
1991 року № 803-XII "Про зайнятість
населення" підприємства, установи і
організації незалежно від форми
власності реєструються у місцевих
центрах зайнятості за їх
місцезнаходженням як платники збору до
Фонду загальнообов'язкового
державного соціального страхування
України на випадок безробіття,
щомісяця подають цим центрам
адміністративні дані у повному обсязі
про наявність вільних робочих місць
(вакансій), у тому числі призначених для
працевлаштування інвалідів.

Відповідно до статті 18-1 Закону Закон №
875-XІI рішення про визнання інваліда
безробітним і взяття його на облік для
працевлаштування приймається центром
зайнятості за місцем проживання
інваліда на підставі поданих ним
рекомендацій МСЕК та інших,
передбачених законодавством,
документів.

Державна служба зайнятості здійснює
пошук підходящої роботи відповідно до
рекомендацій МСЕК, наявних у інваліда
кваліфікації та знань, з урахуванням
його побажань.

Судами встановлено, що відповідач
щомісяця у 2008 році подавав до
Орджонікідзевського районного центру
зайнятості міста Запоріжжя звіти про
наявність вільних робочих місць за
формою 3-ПН, в яких заявляв вакантні
посади для працівників, яким
встановлена інвалідність.

Окрім цього, наказом від 31 грудня 2007
року за № 821 "Про створення комісії з
працевлаштування інвалідів"
відповідач створив комісію з
кваліфікаційної атестації, для надання
пропозицій щодо створення робочих
місць для працевлаштування інвалідів
на підприємстві. Цією комісією у 2008
році двічі, 9 січня та 5 серпня 2008 року
проводились засідання, що зафіксовано
відповідними протоколами.

Також відповідач неодноразово брав
участь у міських ярмарках вакансій - 10
квітня, 18 червня, 19 листопада 2008 року,
круглих столах - 25 січня, 30
жовтня 2008р., аукціонах вакансій - 21
жовтня 2008 року та семінарі з питання
працевлаштування незахищених верств
населення, що підтверджено довідкою
Орджонікідзевського центру зайнятості
№ 546 від 20 лютого 2009 року; у грудні 2007
року та червні 2008 року відповідач
звертався до Орджонікідзевського
центру зайнятості з проханням
направити інвалідів для
працевлаштування.

Судами під час розгляду справи не
встановлено фактів безпідставної
відмови відповідача у
працевлаштуванні інвалідів.

За наведених обставин колегія суддів
погоджується з висновком судів
попередніх інстанцій про вжиття
Концерном "Міські теплові мережі"
вичерпних заходів щодо недопущення
правопорушення, яке є підставою для
застосування до нього штрафних
санкцій, визначених статтею 20 Закону №
875-XІI.

Керуючись статтями 222, 227, 231 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Запорізького
обласного відділення Фонду
соціального захисту інвалідів
залишити без задоволення, а постанову
Запорізького окружного
адміністративного суду від 2 грудня 2009
року та ухвалу Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 2 грудня 2010 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
сторонам та оскарженню не підлягає.

Судді
Т.Ф. Весельська

В.І. Бутенко

О.І. Гаманко