Справа № 21-87а14
Суддя: Кривенко В.В.
Дата ухвалення: 2014-06-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

3 червня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів Судової палати в
адміністративних справах Верховного
Суду України у складі:

головуючогоКривенка
В.В.,суддів:Гриціва М.І., Гусака М.Б.,
Коротких О.А., Кривенди О.В., Маринченка
В.Л., Панталієнка П.В., Прокопенка О.Б.,
Терлецького О.О., Тітова Ю.Г., -

розглянувши в порядку письмового
провадження справу за позовом ОСОБА_1
до Чернігівського обласного центру
зайнятості (далі - центр зайнятості) про
визнання дій протиправними та
зобов'язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2011 року ОСОБА_1 звернулася до
суду з позовом, у якому просила визнати
протиправними дії відповідача щодо
відмови у виплаті їй грошової допомоги
та зобов'язати відповідача виплатити
зазначену допомогу у розмірі 10
місячних посадових окладів відповідно
до статті 37 Закону України від 16 грудня
1993 року № 3723-XII «Про державну службу» (у
редакції, чинній на час виникнення
спірних відносин; далі - Закон № 3723-XII).

На обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1
послалася на те, що відповідно до
статті 37 Закону № 3723-XII
державним службовцям у
разі виходу на пенсію при наявності
стажу державної служби не менше 10 років
виплачується грошова допомога в
розмірі 10 місячних посадових окладів.

Суди встановили, що відповідно до
наказу центру зайнятості від
27 вересня 2011 року № 342-к ОСОБА_1
звільнено з посади головного
спеціаліста відділу статистики,
моніторингу та прогнозування центру
зайнятості на підставі пункту 2 частини
першої статті 40 Кодексу законів про
працю України (у редакції, чинній на час
виникнення спірних відносин; далі -
КЗпП) (за станом здоров'я, який
перешкоджає проходженню роботи). На час
звільнення стаж державної служби
ОСОБА_1 становив 20 років 6 місяців 27
днів. З 28 вересня 2011 року їй призначено
пенсію за віком відповідно до Закону №
3723-XII.

ОСОБА_1 звернулася до центру зайнятості
з заявою про призначення та виплату їй
грошової допомоги в розмірі 10 місячних
посадових окладів відповідно до статті
37 Закону № 3723-XII, проте центр зайнятості
своїм листом від 24 жовтня 2011 року
повідомив про відсутність у неї права
на отримання зазначеної допомоги.

Чернігівський окружний
адміністративний суд постановою
від 8 листопада 2011 року позов
задовольнив.

Київський апеляційний
адміністративний суд постановою від 27
березня 2012 року, залишеною без змін
ухвалою Вищого адміністративного суду
України від 22 серпня 2013 року, скасував
рішення суду першої інстанції та
відмовив у задоволенні позову.

Не погоджуючись із рішенням суду
касаційної інстанції, ОСОБА_1
звернулася із заявою про його перегляд
Верховним Судом України з підстави,
встановленої пунктом 1 частини першої
статті 237 Кодексу адміністративного
судочинства України, посилаючись на
неоднакове застосування судом
касаційної інстанції статті 37 Закону №
3723-XII, просить скасувати ухвалу Вищого
адміністративного суду України від 22
серпня 2013 року та залишити в силі
рішення суду першої інстанції.

Вищий адміністративний суд України,
допускаючи цю справу до
провадження Верховного Суду України,
виходив із того, що заявник додав копії
ухвал Вищого адміністративного суду
України від 5 березня, 12 та 17
грудня 2013 року, 15 та 22 січня 2014 року (№№
К/9991/3949/12, K/9991/70031/12, K/800/15837/13, К/9991/34529/12,
К/9991/18448/12 відповідно), в яких інакше, ніж
у справі, що розглядається, застосовано
норми матеріального права, на
неоднакове застосування яких судом
касаційної інстанції посилається
заявник.

Так, у справі, що розглядається, суд
касаційної інстанції, погоджуючись з
рішенням суду апеляційної інстанції
про відмову у задоволенні позову,
виходив із того, що необхідною умовою
для отримання грошової допомоги у
розмірі 10 місячних посадових окладів
на підставі частини тринадцятої
статті 37 Закону № 3723-XII є наявність
права на вихід на пенсію державного
службовця на момент звільнення з
роботи.

Натомість у доданих до заяви ухвалах
від 5 березня, 12 та 17 грудня 2013 року, 15
та 22 січня 2014 року, наданих на
підтвердження неоднакового
застосування норм матеріального права,
Вищий адміністративний суд України,
вирішуючи спір у подібних
правовідносинах, виходив з того, що у
разі дострокового виходу на пенсію
державного службовця з посади в
органах державної влади відповідно до
чинного законодавства державний
службовець за наявності стажу
державної служби не менше 10 років і
страхового стажу, необхідного для
призначення пенсії за віком у
мінімальному розмірі, передбаченого
абзацом першим частини першої статті 28
Закону України від 9 липня 2003 року
№ 1058-ІV «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» (у
редакції, чинній на час виникнення
спірних відносин; далі - Закон № 1058-ІV),
має право на отримання грошової
допомоги в розмірі 10 місячних
посадових окладів, яке не пов'язане з
досягненням пенсійного віку,
визначеного у частині першій статті 37
Закону № 3723-XII.

Аналіз наведених рішень суду
касаційної інстанції дає підстави
вважати, що він неоднаково застосував
одні і ті самі норми матеріального
права у подібних
правовідносинах.

Вирішуючи питання про усунення
розбіжностей у застосуванні судом
касаційної інстанції вказаних норм
матеріального права, колегія суддів
Судової палати в адміністративних
справах Верховного Суду України
виходить із такого.

Верховний Суд України вже вирішував
питання про усунення розбіжностей у
застосуванні судом касаційної
інстанції положень частини
тринадцятої статті 37 Закону № 3723-XII та
статті 21 Закону України від 16
грудня 1993 року № 3721-XII «Про основні
засади соціального захисту ветеранів
праці та інших громадян похилого віку в
Україні» (далі - Закон № 3721-XII) у
подібних правовідносинах, зокрема, у
постановах від 18 вересня 2012 року
та 2 квітня 2013 року (справи №№ 21-211а12,
21-86а13 відповідно). За наслідками
розгляду справ цієї категорії колегією
суддів було висловлено правову
позицію, яка полягає у тому, що
обов'язковою умовою для отримання
грошової допомоги в розмірі 10 місячних
посадових окладів на підставі частини
тринадцятої статті 37 Закону № 3723-XII є
звільнення працівника з посади
державного службовця у зв'язку з
виходом на пенсію державного
службовця. Державний службовець, якого
звільнено з посади на підставі пункту 2
статті 40 КЗпП, тобто не у зв'язку з
виходом на пенсію, не має права на
отримання зазначеної допомоги.

Водночас, 26 листопада 2013 року
Конституційний Суд України
у справі № 1-14/2013 прийняв Рішення
та надав висновки щодо офіційного
тлумачення положення частини
тринадцятої статті 37 Закону № 3723-XII
у системному зв'язку з положеннями
пункту 2 частин першої, другої
статті 40 КЗпП, статті 21 Закону № 3721-XI, у
якому зазначив, що грошова допомога у
розмірі 10 місячних посадових окладів
виплачується державному службовцю за
умов виходу на пенсію з посади
державного службовця та наявності
страхового стажу, в тому числі стажу
державної служби не менше 10 років.
Жодних додаткових умов для виплати
грошової допомоги державному
службовцю у разі виходу його на пенсію
в частині тринадцятій статті 37
Закону № 3723-XII не встановлено.

Тобто, грошова допомога, передбачена
вказаним законодавчим положенням, має
разовий характер. Право на її одержання
пов'язане з певним стажем роботи особи
на посаді державного службовця та
припиненням цієї роботи у зв'язку з
виходом на пенсію державного
службовця. Тому розірвання трудового
договору з державним службовцем з
підстав, визначених у пункті 2 частини
першої статті 40 КЗпП, не може
нівелювати право державного службовця
на отримання зазначеної грошової
допомоги за умови наявності стажу
державної служби не менше 10 років.

Отже, у разі дострокового виходу на
пенсію державного службовця з
посади в органах державної влади
відповідно до чинного законодавства
державний службовець за наявності
стажу державної служби не менше 10 років
і страхового стажу, необхідного для
призначення пенсії за віком у
мінімальному розмірі, передбаченого
абзацом першим частини першої статті 28
Закону № 1058-IV, має право на
отримання грошової допомоги в розмірі
10 місячних посадових окладів, яке
не пов'язане з досягненням пенсійного
віку, визначеного частиною першою
статті 37 Закону № 3723-XII.

Відповідно до пункту четвертого статті
13 Закону України від 16 жовтня 1996
року № 422/96-ВР «Про Конституційний Суд
України» Конституційний Суд України
приймає рішення та дає висновки у
справах щодо офіційного тлумачення
Конституції та законів України.

Статтею 69 цього Закону визначено, що
рішення і висновки Конституційного
Суду України рівною мірою є
обов'язковими до виконання.

Виконуючи вимоги зазначеної норми,
колегія суддів дійшла висновку про
необхідність зміни правової позиції,
яка має відповідати тлумаченню норм
Конституційним Судом України.

Ураховуючи наведене, колегія суддів
Судової палати в адміністративних
справах Верховного Суду України
вважає, що висновок Вищого
адміністративного суду України у
справі, що розглядається, не
ґрунтується на правильному
застосуванні ним норм матеріального
права, а тому його судове рішення
підлягає скасуванню з направленням
справи на новий розгляд до суду
касаційної інстанції.

Керуючись статтями 241-243 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів Судової палати
в адміністративних справах Верховного
Суду України

п о с т а н о в и л а:

Заяву ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Вищого адміністративного суду
України від 22 серпня 2013 року скасувати,
справу направити на новий розгляд до
суду касаційної інстанції.

Постанова є остаточною і оскарженню не
підлягає, крім випадку, встановленого
пунктом 2 частини першої статті 237
Кодексу адміністративного судочинства
України.

ГоловуючийВ.В. Кривенко Судді: М.І.
Гриців М.Б. ГусакО.А. КороткихО.В.
КривендаВ.Л. МаринченкоП.В. Панталієнко
О.Б. Прокопенко О.О. Терлецький Ю.Г.
Тітов