Справа № 2а/0270/5270/12
Суддя: Віятик Наталія Володимирівна
Дата ухвалення: 2014-07-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

08 липня 2014 р. Справа № 2а/0270/5270/12

Вінницький окружний адміністративний
суд в складі

Головуючого судді Віятик Наталії
Володимирівни,

Суддів: Крапівницької
Наталі Леонідівни

Томчука Андрія Валерійовича

за участю:

секретаря судового засідання:
Бондаренку Ігорю Валерійовичу

позивача: Марків
В.Б., Майстров В.М., Шевчук Л.В.

відповідача 1:
Бабієць Ю.В.

відповідача 2:
Тарнавська В.В.

відповідача 3: не
прибув

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу

за позовом: приватного акціонерного
товариства "Тернопільський
молокозавод"

до: управління Пенсійного фонду
України в м. Жмеринка та Жмеринському
районі Вінницької області (відповідач -
1), Головного управління Пенсійного
фонду України у Вінницькій області
(відповідач - 2), Пенсійного фонду
України (відповідач - 3)

про: визнання протиправним та
скасування рішень, -

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство
"Тернопільський молокозавод" звернувся
до Вінницького окружного
адміністративного суду з позовом до
управління Пенсійного фонду України в
м. Жмеринка та Жмеринському районі
Вінницької області (відповідач 1),
Головного управління Пенсійного фонду
України у Вінницькій області
(відповідач 2), Пенсійного фонду України
(відповідач 3) про визнання
протиправними та скасування рішень про
результати розгляду заяв про
узгодження вимоги про сплату боргу.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
управлінням Пенсійного фонду України в
м. Жмеринка та Жмеринському районі
Вінницької області 03.07.2012 року за №Ю65
виставлено вимогу філії
"Поділля-молоко" Приватного
акціонерного товариства
"Тернопільський молокозавод",
відповідно до якої станом на 03.07.2012 року
за позивачем рахується недоїмка зі
сплати єдиного внеску у розмірі 17557,10
грн. Не погодившись з такою вимогою,
позивачем подано до управління
Пенсійного фонду України в м. Жмеринка
та Жмеринському районі Вінницької
області заяву про узгодження вимоги
про сплату боргу. 18.07.2012 року управління
Пенсійного фонду України в м. Жмеринка
та Жмеринському районі Вінницької
області винесло Рішення про результати
розгляду зазначеної заяви позивача,
яким заяву товариства залишено без
задоволення, а вимогу №Ю65 від 03.07.2012
року без змін. Не погодившись з таким
рішенням, директор філії
"Поділля-молоко" Приватного
акціонерного товариства
"Тернопільський молокозавод" звернувся
до Головного управління Пенсійного
фонду України у Вінницькій області із
скаргою на рішення управління
Пенсійного фонду України в м. Жмеринка
та Жмеринському районі Вінницької
області від 18.07.2012 року. Головне
управління Пенсійного фонду України у
Вінницькій області, розглянуло
зазначену скаргу та 10.08.2012 року винесло
Рішення № 2896/06-36/09, яким скаргу
директора філії "Поділля-молоко"
Приватного акціонерного товариства
"Тернопільський молокозавод" залишило
без задоволення, а рішення управління
Пенсійного фонду України в м. Жмеринка
та Жмеринському районі Вінницької
області від 18.07.2012 року без змін. На
підставі такого результату розгляду
скарги, позивач звернувся до
Пенсійного фонду України із скаргою на
зазначені вище рішення пенсійних
органів, однак Пенсійний фонд України
01.11.2012 року виніс Рішення №25429/09-10 про
результати розгляду скарги, яким також
відмовив позивачу у задоволення його
скарги. З такими рішеннями
відповідачів, прийнятими за наслідками
розгляду заяв про узгодження вимоги
про сплату боргу позивач не
погоджується, і тому звернувся до суду
за захистом своїх прав та інтересів.

Постановою Вінницького окружного
адміністративного суду від 10.12.2012 року
у задоволені адміністративного позову
відмовлено повністю, залишеною без
змін ухвалою Вінницького апеляційного
адміністративного суду від 30.01.2013 р.

Ухвалою Вищого адміністративного суду
України від 24.04.2014 р. касаційну скаргу
приватного акціонерного товариства
"Тернопільський молокозавод" -
задоволено. Постанову Вінницького
окружного адміністративного суду від
10.12.2012 р. та ухвалу Вінницького
апеляційного адміністративного суду
від 30.01.2013 р. - скасовано, а справу
направлено на новий розгляд до
Вінницького окружного
адміністративного суду. Колегією
суддів касаційної інстанції, зокрема,
зазначено, що судами не було звернуто
увагу та не надано оцінку тому факту, що
у оскаржених рішеннях відповідачів
відсутні будь-які спростування доводів
позивача. Крім того, судами не з'ясовано
з чого складається та за який період у
позивача виникла заборгованість.

Представники позивача у судовому
засіданні позовні вимоги підтримали та
просили суд їх задовольнити, оскільки
вважають, що зазначені рішення
винесенні з порушенням пенсійного
законодавства, а також вказують на
відсутність у позивача недоїмки зі
сплати єдиного внеску.

Представник відповідача 1 у судовому
засіданні, як і раніше, позов не
визнала, посилаючись на письмові
заперечення, які знаходяться в
матеріалах справи.

Представник відповідача 2 у судовому
засіданні також проти
адміністративного позову заперечила,
мотивуючи свої заперечення тим, що
Головне управління Пенсійного фонду
України у Вінницькій області при
винесенні рішення про результати
розгляду скарги № 2896/06-36/09 від 10.08.2012
року діяло у відповідності до норм
чинного пенсійного законодавства та на
підставі наявності у позивача недоїмки
із слати єдиного внесу, що
підтверджується карткою особового
рахунку платника єдиного внеску.

Представник відповідача 3 в судове
засідання не з'явився, однак направив
на адресу суду письмові заперечення,
відповідно до яких не погодився з
доводами позивача, а також просив суд
про розгляд справи за його відсутності.

Вислухавши пояснення сторін,
враховуючи позицію викладену в ухвалі
Вищого адміністративного суду України
від 24.04.2014 р., дослідивши матеріали
справи та додатково витребуванні
докази, оцінивши належність,
допустимість, достовірність кожного
доказу окремо, а також достатність і
взаємний зв'язок наявних у справі
доказів у їх сукупності, суд дійшов
наступного висновку.

Філія "Поділля-молоко" Приватного
акціонерного товариства
"Тернопільський молокозавод" перебуває
на обліку управління Пенсійного фонду
України в м. Жмеринка та Жмеринському
районі Вінницької області та
відповідно до Закону України "Про збір
та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування" є платником
єдиного внеску.

10.07.2012 року філією "Поділля-молоко"
Приватного акціонерного товариства
"Тернопільський молокозавод" одержано
вимогу управління Пенсійного фонду
України в м. Жмеринка та Жмеринському
районі Вінницької області №Ю65 від
03.07.2012 року (а.с.10), відповідно до якої
станом на 03.07.2012 року за позивачем
рахується недоїмка зі сплати єдиного
внеску у розмірі 17557,10 грн.

Не погодившись з такою вимогою, позивач
подав до управління Пенсійного фонду
України в м. Жмеринка та Жмеринському
районі Вінницької області заяву про
узгодження вимоги про сплату боргу
(а.с.11). Цією заявою позивач просив
винести рішення, яким узгодити
відсутність заборгованості за філією
"Поділля-молоко" Приватного
акціонерного товариства
"Тернопільський молокозавод".

18.07.2012 року управління Пенсійного фонду
України в м. Жмеринка та Жмеринському
районі Вінницької області винесло
Рішення про результати розгляду
зазначеної заяви позивача №1150/06-31/03 від
18.07.2012 року, яким заяву товариства
залишено без задоволення, а вимогу №Ю65
від 03.07.2012 року без змін.

Отримавши рішення управління
Пенсійного фонду України в м. Жмеринка
та Жмеринському районі Вінницької
області директор філії "Поділля-молоко"
Приватного акціонерного товариства
"Тернопільський молокозавод" звернувся
до Головного управління Пенсійного
фонду України у Вінницькій області із
скаргою на рішення управління
Пенсійного фонду України в м. Жмеринка
та Жмеринському районі Вінницької
області від 18.07.2012 року.

Головне управління Пенсійного фонду
України у Вінницькій області,
розглянуло зазначену скаргу та 10.08.2012
року винесло Рішення № 2896/06-36/09 (а.с. 12-13),
яким скаргу директора філії
"Поділля-молоко" Приватного
акціонерного товариства
"Тернопільський молокозавод" залишило
без задоволення, а рішення Управління
Пенсійного фонду України в м. Жмеринка
та Жмеринському районі Вінницької
області від 18.07.2012 року без змін.

У зв'язку із вказаним, позивач
звернувся до Пенсійного фонду України
із скаргою на зазначені вище рішення,
однак Пенсійний фонд України 01.11.2012
року Рішенням №25429/09-10 (а.с.14) також
відмовив позивачу у задоволенні його
скарги.

Представник позивача у судовому
засіданні зазначив, що вимога про
сплату боргу №Ю65 від 03.07.2012 року
винесена безпідставно, без врахування
відповідачем відсутності у філії
"Поділля-молоко" Приватного
акціонерного товариства
"Тернопільський молокозавод" недоїмки
із сплати єдиного внеску. Щодо
оскарження даної вимоги в судовому
порядку позивач не звертався, сума
недоїмки сплачена.

Одночасно, представник позивача в
судовому засіданні пояснив, що
виносячи Рішення №1150/06-31/03 від 18.07.2012
року Управління Пенсійного фонду
України в м. Жмеринка та Жмеринському
районі Вінницької області не зазначило
чим підтверджується наявність
заборгованості за позивачем у розмірі
17557,10 грн., а тому це рішення не є
вмотивованим, що суперечить вимогам
пенсійного законодавства.

Визначаючись щодо позовним вимог
позивача, колегія суддів виходить з
наступної правової позиції.

Згідно зі статтею 1 Закону України "Про
збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування" від 08.07.2010 р. №
2464-VІ (далі - Закон), єдиний внесок -
консолідований страховий внесок, збір
якого здійснюється до системи
загальнообов'язкового державного
соціального страхування в
обов'язковому порядку та на регулярній
основі з метою забезпечення захисту у
випадках, передбачених
законодавством, прав застрахованих
осіб та членів їхніх сімей на отримання
страхових виплат (послуг) за діючими
видами загальнообов'язкового
державного соціального страхування.

Згідно з п.п.1, ч. 2 ст. 6 Закону платник
єдиного внеску зобов'язаний своєчасно
та в повному обсязі нараховувати,
обчислювати і сплачувати єдиний
внесок, подавати звітність до
територіального органу Пенсійного
фонду у строки, в порядку та за формою,
встановленими Пенсійним фондом за
погодженням з відповідними фондами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування та
центральним виконавчої влади у галузі
статистики.

За правилами ч. 5 ст. 7 та ч. 12 ст. 9 Закону
єдиний внесок нараховується на суми, що
є базою нарахування, незалежно від
джерел їх фінансування, форми, порядку,
місця виплати та використання, а також
від того, чи виплачені такі суми
фактично після їх нарахування до
сплати. Єдиний внесок підлягає сплаті
незалежно від фінансового стану
платника. За наявності у платника
єдиного внеску одночасно зі
зобов'язаннями зі сплати єдиного
внеску зобов'язань зі сплати податків,
інших обов'язкових платежів,
передбачених законом, або зобов'язань
перед іншими кредиторами зобов'язання
зі сплати єдиного внеску виконуються в
першу чергу і мають пріоритет перед
усіма іншими зобов'язаннями, крім
зобов'язань з виплати заробітної плати
(доходу).

Відповідно до частини 8 статті 9
вказаного Закону та п.4.3.6 Інструкції
про порядок нарахування сплати єдиного
внеску на загальнобов'язкове державне
соціальне страхування, затвердженої
постановою «правління Пенсійного
фонду України від 27.09.2010 року №21-5,
платники єдиного внеску зобов'язані
сплачувати єдиний внесок, нарахований
за відповідний базовий звітний період,
не пізніше 20 числа місяця, що настає за
базовим звітним періодом.

Базовим звітним періодом для позивача
у відповідності абзацу 3 ч. 8 ст. 9 Закону
є календарний місяць.

При цьому, відповідно до п.6.10
Інструкції за рахунок сум, що
надходять від платника єдиного внеску
або від державної виконавчої служби,
погашаються суми недоїмки, штрафних
санкцій та пені у порядку
календарної черговості їх виникнення.
У разі якщо платник має несплачену суму
недоїмки, штрафів та пені, сплачені
ним суми єдиного внеску зараховуються
в рахунок сплати недоїмки, штрафів та
пені у порядку календарної черговості
їх виникнення.

Як встановлено судом, 20.06.2012 року
позивачем подано звіт за травень 2012
року по нарахованій сумі єдиного
внеску, що підлягає сплаті на суми
заробітної плати нарахованої
роботодавцями, відповідно до класу
ризику виробництва в розмірі 280 545,92 грн,
з яких 255 514,35 грн. (37,26 %) та утримання
єдиного внеску із заробітної плати
найманих працівників в розмірі 25031,57
грн. (3,6%).

Колегією суддів досліджені наявні в
матеріалах справи копії банківських
виписок за період з 04.05.2012р. по 19.06.2012 р.,
що надані позивачем в підтвердження
сплати єдиного внеску філією
"Поділля-молоко "Приватного
акціонерного товариства
"Тернопільський молокозавод" в сумі 281
689,76 грн. Представник відповідача 1
підтвердив факт зарахування по
особовому рахунку позивача всіх сум
єдиного внеску, зазначених у даних
банківських виписках.

Суми єдиного внеску, сплачені
позивачем у травні 2012 року зараховані у
погашення сум єдиного внеску по звіту
за квітень 2012 року, в порядку
календаної черговості.

Станом на 01.06.2012 року по картці
особового рахунку платника єдиного
внеску Філія "Поділля - молоко"
рахувалася переплата по єдиному внеску
в розмірі 478,85 грн.

Так, встановлено, у червні 2012 року
позивачем сплачено єдиного внеску за
травень 2012 року в розмірі 262 509,97 грн.
Таким чином, станом на 01.07.2012 року
виникла недоїмка по єдиному внеску в
розмірі 17 557,10 грн., яка не була сплачена
у строки, визначені ст. 9 Закону, а саме
не пізніше 20 числа місяця, що настає за
базовим звітним періодом.

Згідно з ч. 4 ст. 25 вказаного Закону
територіальні органи Пенсійного фонду
за формою і у строки, встановлені
Пенсійним фондом за погодженням з
центральним органом виконавчої влади у
сфері праці та соціальної політики,
надсилають платникам єдиного внеску,
які мають недоїмку, вимогу про її
сплату. Протягом десяти днів із дня
надходження вимоги про сплату
недоїмки, платник єдиного внеску
зобов'язаний сплатити суми недоїмки та
суми фінансових санкцій.

Враховуючи норми статті 25 Закону
управлінням Пенсійного фонду України в
м. Жмеринка та Жмеринському районі
Вінницької області винесено вимогу про
сплату боргу №Ю65 від 03.07.2012 року,
наявність якого підтверджується
карткою особового рахунку платника
єдиного внеску.

Крім того, колегія суддів вважає, що
рішення прийняті органами Пенсійного
фонду України винесені відповідно до
вимог і критерій встановлені Законом
України "Про збір та облік єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування", Порядком
розгляду органами Пенсійного фонду
України скарг на рішення про
накладення штрафу, нарахування пені та
заяв платників при узгодженні ними
вимоги про сплату недоїмки зі сплати
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування,
затверджений Постановою Правління
Пенсійного фонду України № 22-7 від
08.10.2010р.

Відповідно до статей 11, 71 та 86 КАС
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, а суд оцінює
докази, які є у справі, за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні.

За таких обставин, колегія суддів
вважає, що позивачем не доведено та не
підтверджено належними доказами
відсутність станом на 03.07.2012 року
недоїмки по єдиному страховому внеску,
а тому прийняті відповідачами рішення
є обґрунтованими.

Враховуючи викладене, колегія суддів
приходить до висновку, що позовні
вимоги є необґрунтованими і такими, що
не підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 2 ст. 94 КАС України, якщо
судове рішення ухвалене на користь
сторони - суб'єкта владних повноважень,
суд присуджує з іншої сторони всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати, пов'язані
із залученням свідків та проведенням
судових експертиз.

З огляду на те, що в процесі розгляду
даної справи свідки не залучалися і не
призначалася судова експертиза та,
зважаючи на відсутність в матеріалах
справи документів на підтвердження
відповідних судових витрат, судові
витрати стягненню з позивача не
підлягають.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163,
167, 255, 257 КАС України, Вінницький
окружний адміністративний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного
позову відмовити повністю.

Постанова суду першої інстанції
набирає законної сили в порядку,
визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України,
апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 цього Кодексу, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови. Якщо
суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 цього
Кодексу, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Головуючий суддя Віятик Наталія
Володимирівна Крапівницька Наталя
Леонідівна Томчук Андрій
Валерійович