Справа № К/9991/49104/11-С
Суддя: Юрченко В.В.
Дата ухвалення: 2014-07-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"09" липня 2014 р. м. Київ
К/9991/49104/11

колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

головуючого-судді: Юрченка В.В.,

суддів: Амєліна С.Є., Кобилянського
М.Г.,

розглянувши в порядку касаційного
письмового провадження
адміністративну справу за позовом
ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду
України в Галицькому районі
Івано-Франківської області про
перерахунок пенсії за касаційною
скаргою управління Пенсійного фонду
України в Галицькому районі
Івано-Франківської області на
постанову Львівського апеляційного
адміністративного суду від 30
листопада 2009 року,

в с т а н о в и л а:

14 листопада 2008 року ОСОБА_1 звернувся до
суду з вказаним позовом.

Свої позовні вимоги обґрунтовував тим,
що він має статус учасника ліквідації
наслідків аварії на Чорнобильській АЕС
категорії 1 та є інвалідом ІІІ групи
внаслідок захворювання, пов'язаного
виконанням обов'язків військової
служби з ліквідації наслідків аварії
на Чорнобильській АЕС, тому відповідно
до статей 50, 54 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» має право
на отримання щомісячної додаткової
пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, у
розмірі 50 процентів мінімальної пенсії
за віком та державної пенсії для
інвалідів ІІІ групи в розмірі, не
нижчому 6 мінімальних пенсій за віком.
Проте зазначені виплати були проведені
відповідачем у значно меншому розмірі.
Просив стягнути з управління
Пенсійного фонду України в Галицькому
районі Івано-Франківської області на
користь позивача недоплачену суму
пенсії в розмірі 63991,09 грн за
період з 1 січня 2005 року по 31 грудня 2007
року.

Постановою Галицького районного суду
Івано-Франківської області від
12 грудня 2008 року позов ОСОБА_1 було
задоволено частково. Стягнуто з
управління Пенсійного фонду України в
Галицькому районі Івано-Франківської
області на користь ОСОБА_1 45105,09 грн.
недорахованої і невиплаченої йому
державної й додаткової пенсій за
період з січня 2006 року по грудень 2007
року і зобов'язати управління
Пенсійного фонду України в Галицькому
районі Івано-Франківської області
надалі виплачувати ОСОБА_1 державну та
додаткову пенсії відповідно до Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Постановою Львівського апеляційного
адміністративного суду від 30 листопада
2009 року апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в Галицькому
районі Івано-Франківської області було
задоволено частково. Постанову
Галицького районного суду
Івано-Франківської області від 12
грудня 2008 року скасовано. Позов ОСОБА_1
задоволено частково. Визнано
неправомірними дії управління
Пенсійного фонду України в Галицькому
районі Івано-Франківської області в
частині відмови ОСОБА_1 в нарахуванні
та виплаті пенсії відповідно до статей
50, 54 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи». Зобов'язано управління
Пенсійного фонду України в Галицькому
районі Івано-Франківської області
провести перерахунок пенсії ОСОБА_1 з 1
січня 2005 року по 31 грудня 2007 року
відповідно до статей 50, 54 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»,
виходячи з мінімального розміру пенсії
за віком відповідно до Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» з урахуванням
виплачених сум. В задоволенні решти
позовних вимог відмовлено.

Вказуючи на допущені, на думку
управління Пенсійного фонду України в
Галицькому районі Івано-Франківської
області, судом апеляційної інстанції
порушення норм чинного процесуального
і матеріального законодавства, що
призвело до постановлення
неправильного судового рішення,
відповідач просить скасувати
постановлені судові рішення суду
апеляційної інстанції та постановити
нове рішення, яким відмовити в
задоволенні позову повністю.

Заслухавши суддю-доповідача,
обговоривши доводи касаційної скарги
та перевіривши в межах касаційної
скарги за матеріалами справи
правильність застосування судами норм
матеріального та процесуального права,
правової оцінки обставин у справі,
колегія суддів вважає, що касаційна
скарга підлягає задоволенню частково з
наступних підстав.

Як установлено судами попередніх
інстанцій, ОСОБА_1 має статус учасника
ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС категорії 1 та є
інвалідом ІІІ групи внаслідок
захворювання, пов'язаного виконанням
обов'язків військової служби з
ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС.

Статтею 49 Закону України «Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» від 28 лютого 1991 року № 796-XII
передбачено, що пенсії особам,
віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4,
встановлюються у вигляді: а) державної
пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду,
заподіяну здоров'ю, яка призначається
після виникнення права на державну
пенсію.

Відповідно до частини 4 статті 54 цього
Закону (у редакції, чинній на час
виникнення спірних правовідносин),
якою визначено підстави та умови
призначення державних пенсій особам,
віднесеним до категорії 1, та у зв'язку з
утратою годувальника, в усіх випадках
розміри пенсій для інвалідів ІІІ групи,
щодо яких встановлено зв'язок із
Чорнобильською катастрофою, не можуть
бути нижчими 6 мінімальних
пенсій за віком.

Згідно зі статтею 50 Закону № 796-ХІІ
особам, віднесеним до категорії 1,
призначається щомісячна додаткова
пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю,
зокрема, інвалідам ІІ групи - у розмірі
50 процентів мінімальної пенсії за
віком.

Як передбачено статтею 53 зазначеного
Закону, виплата додаткової пенсії
здійснюється повністю незалежно від
заробітку, пенсії чи іншого доходу.

Таким чином, вихідним критерієм
розрахунку державної та додаткової
пенсій виступає мінімальна пенсія за
віком, розмір якої згідно з частиною
першою статті 28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» від 9 липня 2003 року № 1058-ІV
встановлюється в розмірі прожиткового
мінімуму для осіб, які втратили
працездатність, визначеного законом.

Відповідач провів розрахунок пенсії
позивачу виходячи з розміру 19,91 грн та
22,30 грн, установлених чинною на той час
постановою Кабінету Міністрів України
«Про підвищення розмірів пенсій та
інших соціальних виплат окремим
категоріям пенсіонерів, фінансування
яких здійснюється за рахунок
державного бюджету» від 3 січня 2002
року № 1 (з урахуванням змін, внесених
постановою Кабінету Міністрів України
«Про підвищення розмірів пенсій,
призначених відповідно до частини
четвертої статті 54 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» від 13 липня
2004 року № 894).

Задовольняючи позов, суди першої та
апеляційної інстанцій дійшли висновку
про те, що при розрахунку державної та
додаткової пенсій, передбачених
статтями 50, 54 Закону № 796-ХІІ,
застосуванню підлягає розмір
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність, установлений
у законі про Державний бюджет України
на відповідний рік, виходячи з якого
визначається мінімальний розмір
пенсії за віком.

Порядок обчислення пенсій по
інвалідності, що настала внаслідок
каліцтва чи захворювання, і пенсій у
зв'язку з втратою годувальника
внаслідок Чорнобильської катастрофи
затверджено чинною постановою
Кабінету Міністрів України від 30
травня 1997 року № 523, положення якої
стосовно критеріїв обчислення
розмірів пенсій відповідають змісту
статей 50, 54 Закону № 796-ХІІ. А в пункті 2
постанови від 3 січня 2002 року № 1
Кабінет Міністрів України установив
розміри сум, з яких проводиться
розрахунок пенсій, усупереч положенням
зазначених статей Закону, причому ці
суми не відповідають розмірам
мінімальної пенсії за віком.

Виходячи із загальних засад
пріоритетності законів над
підзаконними актам, вирішуючи спір
суди першої та апеляційної інстанцій
прийшли до обґрунтованого висновку, що
при розрахунку державної та додаткової
пенсій, передбачених статтями 50, 54
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», застосуванню підлягає
розмір прожиткового мінімуму для осіб,
які втратили працездатність, що
встановлений в законі про Державний
бюджет України на відповідний рік, із
якого визначається мінімальний розмір
пенсії за віком.

Положення частини третьої статті 28
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», на думку колегії суддів,
не є перешкодою для застосування
зазначеної величини (мінімального
розміру пенсії за віком) для розрахунку
інших пов'язаних із нею пенсій чи
доплат, оскільки чинним законодавством
не встановлено іншого мінімального
розміру пенсії за віком, крім
передбаченого частиною першою цієї
статті.

При цьому необхідно враховувати
положення частини третьої статті 67
Закону України «Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», відповідно до якої у разі
збільшення розміру прожиткового
мінімуму для осіб, які втратили
працездатність, визначеного законом,
підвищується розмір додаткової пенсії
за шкоду, заподіяну здоров'ю, особам,
віднесеним до категорії 1, 2, 3, 4, розмір
щомісячної компенсації сім'ям за
втрату годувальника внаслідок
Чорнобильської катастрофи.
Перерахунок пенсії здійснюється з дня
встановлення нового розміру
прожиткового мінімуму.

У порядку адміністративного
судочинства вирішуються спори
фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом
владних повноважень щодо оскарження
його рішень (нормативно-правових актів
чи правових актів індивідуальної дії),
дій чи бездіяльності, тому до
зазначених правовідносин
застосовується річний строк звернення
до суду, визначений статтею 99 Кодексу
адміністративного судочинства України
(в редакції, чинній на час виникнення
спірних правовідносин).

Відповідно до частини першої статті 100
Кодексу адміністративного судочинства
України пропущення строку звернення до
адміністративного суду є підставою для
відмови у задоволенні
адміністративного позову за умови,
якщо на цьому наполягає одна із сторін.

Позивач, звернувшись до суду з позовом
14 листопада 2008 року, пропустив річний
строк для звернення до
адміністративного суду, встановлений
статтею 99 Кодексу адміністративного
судочинства України, за період з 1 січня
2005 року по 13 листопада 2007 року,
питання про поновлення строку
звернення до суду у позовній заяві не
ставив, поважності причин його
пропущення не зазначив.

Відповідач у запереченні проти позову
наполягав на застосуванні положень
статті 99 Кодексу адміністративного
судочинства України (а.с. 24).

Апеляційний суд, скасовуючи рішення
суду першої інстанції, не з'ясував
поважність причин пропущення
зазначеного строку та наявність
підстав для його поновлення.

Відповідно до вимог частини першої
статті 220 Кодексу адміністративного
судочинства України суд касаційної
інстанції перевіряє правильність
застосування судами першої та
апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
правової оцінки обставин у справі і не
може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу.

Згідно з вимогами частини другої
статті 227 Кодексу адміністративного
судочинства України підставою для
скасування судових рішень судів першої
та (або) апеляційної інстанцій і
направлення справи на новий судовий
розгляд є порушення норм
процесуального права, які унеможливили
встановлення фактичних обставин, що
мають значення для правильного
вирішення справи.

Оскільки зазначені порушення щодо
строків звернення до суду та причин їх
пропущення пов'язані з необхідністю
встановлення обставин у справі, вони не
можуть бути усунені судом касаційної
інстанції.

Керуючись статтями 210, 220, 222, 223, 227, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в Галицькому
районі Івано-Франківської області
задовольнити частково.

Постанову Львівського апеляційного
адміністративного суду від 30 листопада
2009 року змінити. Скасувати зазначену
постанову у частині задоволення позову
ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду
України в Галицькому районі
Івано-Франківської області про
перерахунок пенсії за період з
1 січня 2005 року по 13 листопада 2007 року, а
справу в цій частині направити на новий
судовий розгляд до суду апеляційної
інстанції.

В решті постанову Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 30 листопада 2009 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, та
оскарженню не підлягає.

Головуючий
Юрченко В.В.

Судді
Амєлін С.Є.

Кобилянський М.Г.