Справа № 809/2001/14
Суддя: Матуляк Я.П.
Дата ухвалення: 2014-07-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

"14" липня 2014 р.
Справа № 809/2001/14

м. Івано-Франківськ

Суддя Івано-Франківського
окружного адміністративного суду
Матуляк Я.П., розглянувши у порядку
скороченого провадження
адміністративну справу за позовом
Державної податкової інспекції у
Галицькому районі Головного
управління Міндоходів в
Івано-Франківській області до фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 про припинення
підприємницької діяльності, -

ВСТАНОВИВ:

19.06.2014 року Державна податкова
інспекція у Галицькому районі
Головного управління Міндоходів в
Івано-Франківській області звернулася
до суду з адміністративним позовом до
фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про
припинення підприємницької
діяльності.

Позовні вимоги мотивовані тим, що
відповідач, всупереч вимогам підпункту
16.1.3 пункту 16.1 статті 16, пункту 49.2 статті
49 Податкового кодексу України, більше
року не подавав до Державної
податкової інспекції у Галицькому
районі Головного управління
Міндоходів в Івано-Франківській
області податкову звітність, що у
відповідності до пункту 3 частини 2
статті 46 Закону України «Про державну
реєстрацію юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців» є підставою для
припинення підприємницької діяльності
фізичної особи - підприємця.

20.06.2014 року відповідно до пункту 3
частини 1 статті 183-2 Кодексу
адміністративного судочинства України
судом винесена ухвала про відкриття
скороченого провадження по даній
адміністративній справі, в якій
містяться відомості про порядок і
строк подання заперечення проти позову
та наслідки неподання такого
заперечення, копія якої, згідно частини
4 статті 33 Кодексу адміністративного
судочинства України, направлена
відповідачу за адресою його проживання
(індекс АДРЕСА_1), що зазначена в
Єдиному державному реєстрі юридичних
осіб та фізичних осіб - підприємців.
Однак, 02.07.2014 року дані матеріали
повернулись до суду без вручення у
зв'язку із закінченням терміну
зберігання. Оскільки поштове
відправлення повернене, не вручене
адресату з незалежних від суду причин,
у відповідності до ч.11 ст.35 КАС України,
вважається, що останнє вручене
належним чином. У встановлений ч.3 ст.183-2
КАС України строк правом на подання
заперечення проти позову відповідач не
скористався.. У встановлений ч.3 ст.183-2
КАС України строк правом на подання
заперечення проти позову відповідач не
скористався.

Відповідно пункту 3 частини 5 статті 183-2
Кодексу адміністративного судочинства
України справа повинна бути розглянута
у порядку скороченого провадження не
пізніше трьох днів - у разі якщо
протягом семи днів з дня закінчення
строку, передбаченого частиною третьою
цієї статті, до суду не надійшло
заперечення відповідача та за умови, що
справа не розглядається судом за
місцезнаходженням відповідача.

Враховуючи, що до суду не було подано
заперечення відповідача проти
заявленого позову та те, що справа не
розглядається судом за
місцезнаходженням відповідача,
поданий Державною податковою
інспекцією у Галицькому районі
Головного управління Міндоходів в
Івано-Франківській області позов до
фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про
припинення підприємницької діяльності
підлягає розгляду в строк визначений
пунктом 3 частиною 5 статті 183-2 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Суд, в порядку скороченого провадження,
відповідно до вимог статті 183-2 Кодексу
адміністративного судочинства України
розглянувши матеріали
адміністративної справи, оцінивши
повідомлені сторонами обставини,
прийшов до висновку, що позов
підставний та підлягає до задоволення.

Судом встановлено, що відповідач 28.05.2001
року зареєстрований як фізична
особа-підприємець, що підтверджується
витягом з Єдиного державного реєстру
юридичних осіб та фізичних осіб -
підприємців та взятий на облік, як
платник податків Державною податковою
інспекцією у Галицькому районі.

Податковий кодекс України регулює
відносини, що виникають у сфері
справляння податків і зборів, зокрема,
визначає вичерпний перелік податків та
зборів, що справляються в Україні, та
порядок їх адміністрування, платників
податків та зборів, їх права та
обов'язки, компетенцію контролюючих
органів, повноваження і обов'язки їх
посадових осіб під час здійснення
податкового контролю, а також
відповідальність за порушення
податкового законодавства.

Згідно підпункту 16.1.3 пункту 16.1 статті 16
Податкового кодексу України платник
податків зобов'язаний подавати до
контролюючих органів у порядку,
встановленому податковим та митним
законодавством, декларації, звітність
та інші документи, пов'язані з
обчисленням і сплатою податків та
зборів.

У відповідності до пункту 49.2 статті 49
Податкового кодексу України платник
податків зобов'язаний за кожний
встановлений цим Кодексом звітний
період подавати податкові декларації
щодо кожного окремого податку,
платником якого він є, відповідно до
цього Кодексу незалежно від того, чи
провадив такий платник податку
господарську діяльність у звітному
періоді.

Згідно пункту 177.5 статті 177 Податкового
кодексу України фізичні особи -
підприємці подають до органу державної
податкової служби податкову
декларацію за місцем своєї податкової
адреси за результатами календарного
року у строки, встановлені цим Кодексом
для річного звітного податкового
періоду, в якій також зазначаються
авансові платежі з податку на доходи.

Як встановлено судом, що відповідач
більше ніж протягом одного року, а саме
з 01.01.2011 року, всупереч вимогам
підпункту 16.1.3 пункту 16.1 статті 16,
пункту 49.2 статті 49 Податкового кодексу
України, не подавала до Державної
податкової інспекції у Галицькому
районі Головного управління
Міндоходів в Івано-Франківській
області податкову звітність, що
підтверджується довідкою позивача від
06.06.2014 року за №630/9/09-03-17/1069 (а.с.7).

Також судом встановлено, що станом на
10.06.2014 року у відповідача відсутній
податковий борг зі сплати податків і
зборів (обов'язкових платежів), що
підтверджується довідкою Державної
податкової інспекції у Галицькому
районі Головного управління
Міндоходів в Івано-Франківській
області за №642/9/09-03-17/1085 від 10.06.2014 року
(а.с.8).

Відносини, які виникають у сфері
державної реєстрації юридичних осіб, а
також фізичних осіб - підприємців
регулює Закону України «Про державну
реєстрацію юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців».

Згідно частини 1 статті 4 Закону України
«Про державну реєстрацію юридичних
осіб та фізичних осіб - підприємців»
державна реєстрація юридичних осіб та
фізичних осіб - підприємців -
засвідчення факту створення або
припинення юридичної особи,
засвідчення факту набуття або
позбавлення статусу підприємця
фізичною особою, а також вчинення інших
реєстраційних дій, які передбачені цим
Законом, шляхом внесення відповідних
записів до Єдиного державного реєстру.

Пунктом 5 частини 1 статті 46 Закону
України «Про державну реєстрацію
юридичних осіб та фізичних осіб -
підприємців» встановлено, що державна
реєстрація припинення підприємницької
діяльності фізичної особи - підприємця
проводиться у разі постановлення
судового рішення про припинення
підприємницької діяльності фізичної
особи - підприємця.

Пунктом 3 частини 2 статті 46 Закону
України «Про державну реєстрацію
юридичних осіб та фізичних осіб -
підприємців» передбачено, що
підставами для постановлення судового
рішення про припинення
підприємницької діяльності фізичної
особи - підприємця є неподання протягом
року органам державної податкової
служби податкових декларацій,
документів фінансової звітності
відповідно до закону.

Відповідно частини 3 статті 46 даного
Закону фізична особа позбавляється
статусу підприємця з дати внесення до
Єдиного державного реєстру запису про
державну реєстрацію припинення
підприємницької діяльності фізичної
особи - підприємця.

Відповідно підпункту 20.1.12 пункту 20.1
статті 20 Податкового кодексу України
органи державної податкової служби
мають право у випадках, встановлених
законом, звертатися до суду щодо
припинення юридичної особи та
припинення підприємницької діяльності
фізичною особою - підприємцем та/або
про визнання недійсними установчих
(засновницьких) документів суб'єктів
господарювання.

За таких обставин, суд приходить до
висновку, що неподання більше ніж
протягом року, органам державної
податкової служби податкових
декларацій, документів фінансової
звітності фізичною особою-підприємцем
ОСОБА_1, вчинене всупереч вимогам
підпункту 16.1.3 пункту 16.1 статті 16,
пункту 49.2 статті 49 Податкового кодексу
України і у відповідності до пункту 3
частини 2 статті 46 Закону України «Про
державну реєстрацію юридичних осіб та
фізичних осіб - підприємців», є
підставою для припинення
підприємницької діяльності фізичної
особи - підприємця.

Згідно вимог частини 4 статті 94 КАС
України у справах, в яких позивачем є
суб'єкт владних повноважень, а
відповідачем - фізична чи юридична
особа, судові витрати, здійсненні
позивачем, з відповідача не стягуються.

Враховуючи вище викладене, суд вважає
вимоги позивача обґрунтованими, а
позов таким, що підлягає до
задоволення.

Відповідно до частини 1 статті 256 КАС
України, постанови прийняті в порядку
скороченого провадження виконуються
негайно.

Враховуючи вищевикладене, на підставі
статті 124 Конституції України,
керуючись статтями 2, 8-14, 86, 183-2 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити повністю.

Припинити підприємницьку діяльність
фізичної особи-підприємця ОСОБА_1
(індекс АДРЕСА_1, ідентифікаційний
номер НОМЕР_1).

Постанову звернути до негайного
виконання.

Направити копію постанови державному
реєстратору Реєстраційної служби
Галицького районного управління
юстиції в Івано-Франківській області
(Майдан Різдва, буд.11, м. Галич,
Галицький район, Івано-Франківська
область, 77100) для внесення до Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб - підприємців запису про
судове рішення та внесення запису про
проведення державної реєстрації
припинення підприємницької діяльності
фізичної особи - підприємця.

Відповідно до ч.9 ст.183-2 постанова,
прийнята у скороченому провадженні,
крім випадків її оскарження в
апеляційному порядку, є остаточною.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку. Відповідно до
статті 186 КАС України, апеляційна
скарга подається до адміністративного
суду апеляційної інстанції через суд
першої інстанції, який ухвалив
оскаржуване судове рішення. Копія
апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня отримання копії
постанови.

Відповідно до ст.183-2 Кодексу
адміністративного судочинства України
у разі оскарження в апеляційному
порядку постанови, прийнятої у
скороченому провадженні, рішення суду
апеляційної інстанції по такій справі
є остаточним і оскарженню не підлягає.

Суддя
/підпис/
Матуляк Я.П.