Справа № 2а-15414/10/2670
Суддя: Бившева Л.І.
Дата ухвалення: 2014-06-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

26 червня 2014 року м. Київ
В/800/2565/14

Вищий адміністративний суд України у
склад колегії суддів:

Головуючого: Бившевої Л.І.,

суддів: Костенка М.І., Островича С.Е.,
Федорова М.О., Шипуліної Т.М.,

перевіривши заяву Державної
податкової інспекції у Солом'янському
районі Головного управління
Міндоходів у місті Києві

про перегляд ухвали Вищого
адміністративного суду України від 15
квітня 2014 року

у справі № 2а-15414/10/2670 (К/9991/13482/11)

за позовом ОСОБА_1

до 1. Державної податкової інспекції у
Солом'янському районі міста Києва,

2. Головного управління Державного
казначейства України у місті Києві

про визнання протиправною
бездіяльності, стягнення коштів та
зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В :

Державна податкова інспекція у
Солом'янському районі Головного
управління Міндоходів у місті Києві
звернулась до Верховного Суду України
через Вищий адміністративний суд
України із заявою про перегляд ухвали
Вищого адміністративного суду України
від 15 квітня 2014 року у справі №
2а-15414/10/2670 за позовом ОСОБА_1 до
Державної податкової інспекції у
Солом'янському районі міста Києва,
Головного управління Державного
казначейства України у місті Києві про
визнання протиправною бездіяльності,
стягнення коштів та зобов'язання
вчинити дії, якою постанову Окружного
адміністративного суду міста Києва від
23 листопада 2010 року та ухвалу
Київського апеляційного
адміністративного суду від 16 лютого 2011
року було залишено без змін.

Посилаючись на неоднакове
застосування судом касаційної одних і
тих самих норм матеріального права, що
потягло ухвалення різних за змістом
судових рішень у подібних
правовідносинах, а саме: підпункту 5.3.1
пункту 5.3 статті 5, пункту 10.1 статті 10
Закону України «Про податок з доходів
фізичних осіб», Державною податковою
інспекцією у Солом'янському районі
Головного управління Міндоходів у
місті Києві до заяви про перегляд
судового рішення додана ухвала Вищого
адміністративного суду України від 27
травня 2013 року у справі № 2а-4474/10/0870
(К/9991/53954/12).

Дослідивши заяву Державної податкової
інспекції у Солом'янському районі
Головного управління Міндоходів у
місті Києві, а також додані неї
матеріали, Вищий адміністративний суд
України дійшов висновку, що підстави
для допуску справи до провадження
Верховного Суду України відсутні, з
огляду на наступне.

В ухвалі Вищого адміністративного суду
України від 15 квітня 2014 року, про
перегляд якої подано заяву,
переглядалося питання правомірності
відмови податкового органу у
поверненні податкового кредиту, у якій
судом касаційної інстанції були
підтверджені висновки судів
попередніх інстанцій про наявність
підстав для задоволення позовних
вимог, з огляду на те, що право платника
податку на податковий кредит не
поставлене у залежність від місця
проживання за адресою розташування
житла, що придбається за рахунок
кредитних коштів, оскільки Закон
України «Про податок з доходів
фізичних осіб» пов'язує право на
використання податкової пільги у
вигляді права на податковий кредит з
частини сплачених протягом звітного
року сум процентів за іпотечним
кредитом з такою умовою, як визначення
платником податку житлового будинку
(квартири, кімнати), що будується чи
придбається, основним місцем його
проживання.

Зі змісту ухвали Вищого
адміністративного суду України від 27
травня 2013 року у справі № 2а-4474/10/0870
(К/9991/53954/12), на яку посилається заявник
як на підставу для перегляду справи з
мотивів неоднакового застосування
судом касаційної інстанції одних і тих
самих норм матеріального права у
подібних правовідносинах, вбачається,
що у даній справі суд касаційної
інстанції підтвердив висновки судів
попередніх інстанцій про відсутність
підстав для задоволення позовних
вимог, оскільки у 2009 році, за який
позивачем заявлені вимоги про
повернення кредиту, квартира не була
визначена як основне місце проживання,
з урахуванням того, що договір кредиту,
за яким позивачем були нараховані та
сплачені відсотки, був укладений на
рефінансування кредиторської
заборгованості позивача за іншим
кредитним договором, тобто проценти
нараховувались не за іпотечним
договором, а за кредитним договором.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті
237 Кодексу адміністративного
судочинства України заява про перегляд
судових рішень в адміністративних
справах може бути виключно з мотивів
неоднакового застосування судом
(судами) касаційної інстанції норм
матеріального права, що потягло
ухвалення різних за змістом судових
рішень у подібних правовідносинах.

Колегія суддів відзначає, що
подібність правовідносин означає,
зокрема, тотожність суб'єктного складу
учасників відносин, об'єкта та предмета
правового регулювання, а також умов
застосування правових норм.

Таким чином, мова йде про застосування
Закону України «Про податок з доходів
фізичних осіб» до різних за змістом
правовідносин і не може розцінюватись
як неоднакове застосування касаційною
інстанцією норм матеріального права,
що потягло ухвалення різних за змістом
судових рішень у подібних
правовідносинах.

За таких обставин у допуску справи до
провадження необхідно відмовити.

Керуючись ст.ст. 236-240 Кодексу
адміністративного судочинства
України, Вищий адміністративний суд
України, -

У Х В А Л И В :

Відмовити Державній податковій
інспекції у Солом'янському районі
Головного управління Міндоходів у
місті Києві в допуску справи до
провадження по перегляду Верховним
Судом України справи Окружного
адміністративного суду міста Києва №
2а-15414/10/2670 за позовом ОСОБА_1 до
Державної податкової інспекції у
Солом'янському районі міста Києва,
Головного управління Державного
казначейства України у місті Києві про
визнання протиправною бездіяльності,
стягнення коштів та зобов'язання
вчинити дії.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення.

Головуючий:
_____________________ Л.І. Бившева

Судді:
_____________________ М.І. Костенко

_____________________ С.Е. Острович

_____________________ М.О. Федоров

_____________________ Т.М. Шипуліна