Справа № 2а-3933/12/2610
Суддя: Донець О.Є.
Дата ухвалення: 2014-07-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 липня 2014 року м.
Київ К/9991/59858/12

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

головуючого
Донця О.Є.,

суддів: Логвиненка
А.О.,

Мороза В.Ф.,

розглянувши у порядку письмового
провадження касаційну скаргу ОСОБА_2 на
постанову окружного адміністративного
суду м. Києва від 25.04.2012 року, ухвалу
окружного адміністративного суду м.
Києва від 25.04.2012 року та ухвалу
Київського апеляційного
адміністративного суду від 06.09.2012 року
у справі за позовом ОСОБА_2 до
Міністерства оборони України про
визнання бездіяльності протиправною,
зобов'язання вчинити дії,

в с т а н о в и л а:

У липні 2011 року ОСОБА_2 звернувся до
окружного адміністративного суду м.
Києва з позовом до Міністерства
оборони України про визнання
бездіяльності протиправною,
зобов'язання вчинити дії, в якому
просив:

1) визнати бездіяльність Міністерства
оборони України щодо надання
військовослужбовцям кредитів на житло
та забезпечення житлом звільнених у
запас військовослужбовців, таким, що не
відповідає правовим актам вищої
юридичної сили;

2) винести постанову суду щодо
Міністерства оборони України, у якій:

- зобов'язати Міністерство оборони
України відповідно до чинного
законодавства України зробити
положення про надання житла звільненим
військовослужбовцям в межах термінів
згідно причини звільнення та статусу,
та розробити механізм кредитування
житла військовослужбовців;

- зобов'язати Міністерство оборони
України, за погодженням з Кабінетом
міністрів України та Національним
банком України, організувати видачу
кредитів на житло військовослужбовцям,
які бажають використати своє прав
згідно статті 12 Закону України «Про
соціальний та правовий захист
військовослужбовців і членів їх
сімей»;

- зобов'язати Міністерство оборони
України організувати підполковнику
юстиції у запасі ОСОБА_2 пільговий
кредит на придбання житла з
урахуванням встановленої
законодавством норми жилої площі на
сім'ю із чотирьох членів, зі спрощенням
погашення за рахунок Міністерства
оборони України, згідно постанови
Кабінету міністрів України від 28.01.2004
року № 88.

Ухвалою окружного адміністративного
суду м. Києва від 25.04.2012 року
провадження у справі в частині
позовних вимог про зобов'язання
Міністерства оборони України, за
погодженням з Кабінетом Міністрів
України та Національним банком
України, організувати видачу кредитів
на житло військовослужбовцям, які
бажають використати своє право згідно
статті 12 Закону України «Про
соціальний і правовий захист
військовослужбовців і членів їх сімей»
та зобов'язання Міністерства оборони
України організувати та надати
підполковнику юстиції у запасі ОСОБА_2
пільговий кредит на придбання житла з
урахуванням встановленої
законодавством норми жилої площі на
сім'ю з чотирьох членів зі
стопроцентним погашенням за рахунок
Міністерства оборони України, згідно
постанови Кабінету Міністрів України
від 28.01.2004 року № 88, було закрито.

Постановою окружного
адміністративного суду м. Києва від
25.04.2012 року у задоволенні позовних
вимог було відмовлено.

Ухвалою Київського апеляційного
адміністративного суду від 06.09.2012 року
апеляційну скаргу ОСОБА_2 було залишено
без задоволення, а постанову окружного
адміністративного суду м. Києва від
25.04.2012 року - без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_2, не
погоджуючись з даними рішеннями,
посилаючись на допущені судами
порушення норм процесуального та
матеріального права, просить скасувати
постанову окружного адміністративного
суду м. Києва від 25.04.2012 року, ухвалу
окружного адміністративного суду м.
Києва від 25.04.2012 року та ухвалу
Київського апеляційного
адміністративного суду від 06.09.2012 року,
а справу направити на новий розгляд до
суду першої інстанції.

Перевіривши наведені в касаційній
скарзі доводи, рішення судів першої та
апеляційної інстанції щодо
правильності застосування судами норм
матеріального та процесуального права,
колегія суддів вважає, що скарга не
підлягає задоволенню, а касаційне
провадження, відкрите за касаційною
скаргою на ухвалу окружного
адміністративного суду м. Києва від
25.04.2012 року підлягає закриттю з
наступних підстав.

Відповідно до частини 1 статті 211
Кодексу адміністративного судочинства
України, сторони та інші особи, які
беруть участь у справі, а також особи,
які не брали участі у справі, якщо суд
вирішив питання про їхні права,
свободи, інтереси та обов'язки, мають
право оскаржити в касаційному порядку
судові рішення суду першої інстанції
після їх перегляду в апеляційному
порядку, а також судові рішення суду
апеляційної інстанції повністю або
частково, крім випадків, передбачених
цим Кодексом.

Враховуючи, що ухвала окружного
адміністративного суду м. Києва від
25.04.2012 року не переглядалася в
апеляційному порядку, судом помилково
відкрито стосовно неї касаційне
провадження, тому воно підлягає
закриттю.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що ОСОБА_2 проходив службу
в Збройних Силах України. З 12.06.1995 року
ОСОБА_2, зарахований на квартирний
облік на отримання постійного житла.
Наказом начальника Генерального штабу
- Головнокомандувача Збройних Сил
України від 14.12.2007 року № 552 ОСОБА_2
звільнений з лав Збройних Сил України.
З 26.12.2007 року ОСОБА_2 виключено зі
списків особового складу частини та
зараховано на військовий облік до
Шевченківського районного у м. Києві
військового комісаріату.

Відповідно до пункту 7 частини 1 статті 6
Закону України «Про статус ветеранів
військової служби, ветеранів органів
внутрішніх справ і деяких інших осіб та
їх соціальний захист», ветеранам
військової служби, ветеранам органів
внутрішніх справ, ветеранам державної
пожежної охорони, ветеранам Державної
служби спеціального зв'язку та захисту
інформації України надаються такі
пільги, зокрема, як першочергове, але не
пізніше одного року після звільнення з
військової служби або зі служби в
органах внутрішніх справ, державній
пожежній охороні, Державній службі
спеціального зв'язку та захисту
інформації України та прибуття до
місця проживання, обраного з
урахуванням існуючого порядку
прописки, забезпечення житлом осіб, які
потребують поліпшення житлових умов,
або одноразове надання
безвідсоткового кредиту на
індивідуальне житлове (кооперативне)
будівництво чи придбання житла з
урахуванням встановленої
законодавством норми жилої площі на
сім'ю і погашенням його в повному
розмірі за рахунок Міністерства
оборони України, Державної
прикордонної служби України, Служби
безпеки України, Державної служби
спеціального зв'язку та захисту
інформації України, Міністерства
внутрішніх справ України, Управління
державної охорони України, інших
центральних органів виконавчої влади,
утворених відповідно до законів
України військових формувань, а також
забезпечення земельними ділянками під
забудову і право на їх безоплатне
отримання у власність у порядку,
встановленому Кабінетом Міністрів
України.

Згідно із статтею 12 Закону України «Про
соціальний і правовий захист
військовослужбовців та членів їх
сімей», військовослужбовці, які не
мають жилого приміщення для постійного
проживання, мають право на одержання
кредитів на індивідуальне та
кооперативне житлове будівництво або
придбання індивідуального жилого
будинку на строк до 20 років з
погашенням за рахунок коштів
військових формувань: для тих, хто
прослужив більше 15 років, - 50 відсотків,
більше 20 років - 75 відсотків, більше 25
років - 100 відсотків наданої установами
банків позики.

Порядок та умови надання
військовослужбовцям кредитів на
індивідуальне житлове будівництво або
придбання приватного жилого будинку
(квартири) визначаються Кабінетом
Міністрів України.

Механізм реалізації пункту 8 статті 12
Закону України «Про соціальний і
правовий захист військовослужбовців
та членів їх сімей» щодо права
військовослужбовців Збройних Сил та
інших військових формувань, які не
мають жилого приміщення для постійного
проживання і перебувають на
квартирному обліку за місцем
проходження служби, на одержання
кредитів для індивідуального та
кооперативного житлового будівництва
або придбання житла з погашенням їх за
рахунок коштів, передбачених у
державному бюджеті військовим
формуванням для будівництва або
придбання житла визначено Порядком
кредитування будівництва та придбання
житла для військовослужбовців
Збройних Сил та інших військових
формувань, затвердженим постановою
Кабінету Міністрів України від 28.01.2004
року № 88.

Вказаною нормою визначено право
певного кола осіб на отримання
безвідсоткового кредиту в порядку,
встановленому Кабінетом Міністрів
України. Однак, вказана норма не
поширюється на позивача, який не є
військовослужбовцем, оскільки
звільнений з військової служби.

Статтею 19 Конституції України
передбачено, що органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно із частиною 3 статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства
України, у справах, щодо оскарження
рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів
владних повноважень адміністративні
суди перевіряють, чи прийняті (вчинені)
вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України;

2) з використанням повноваження з метою,
з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням
усіх обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності
перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія);

9) з урахуванням права особи на участь у
процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Нормами Кодексу адміністративного
судочинства, суди не наділено правом
втручатися в діяльність державних
органів та органів місцевого
самоврядування при здійсненні ними
функцій та повноважень, визначених
законодавством.

Розроблення та затвердження
нормативно-правових актів
здійснюється відповідними суб'єктами
на підставі наданих їм повноважень, у
порядку та у спосіб, встановленими
законом.

Суди не наділені правом зобов'язувати
суб'єктів владних повноважень
розробляти та затверджувати певні
нормативно-правові акти.

Враховуючи вищевикладене, суд першої
інстанції, з яким погодився суд
апеляційної інстанції, дійшов вірного
висновку, відмовивши ОСОБА_2 у
задоволенні позовних вимог.

За таких обставин, колегія суддів
приходить до висновку про те, що
рішення судів першої та апеляційної
інстанцій, є законними і не підлягають
скасуванню, оскільки суди, всебічно
перевіривши обставини справи, вирішили
спір у відповідності з нормами
матеріального права, що підлягають
застосуванню до даних правовідносин; в
них повно відображені обставини, що
мають значення для справи, висновки
судів щодо встановлених обставин і
правові наслідки є правильними, а
доводи касаційної скарги їх не
спростовують.

На підставі викладеного колегія суддів
вважає, що порушень судами першої та
апеляційної інстанцій норм
матеріального чи процесуального права,
при вирішенні цієї справи, не допущено,
правова оцінка обставин по справі дана
вірно, а тому касаційну скаргу слід
залишити без задоволення, а
оскаржувані рішення - без змін.

Керуючись статтями 211, 214, 220, 222, 223, 224, 230,
231 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Закрити касаційне провадження за
касаційною скаргою ОСОБА_2 в частині
оскарження ухвали окружного
адміністративного суду м.
Києва від 25.04.2012 року.

В решті вимог касаційну скаргу ОСОБА_2 -
залишити без задоволення, а постанову
окружного адміністративного суду м.
Києва від 25.04.2012 року та ухвалу
Київського апеляційного
адміністративного суду від 06.09.2012 року
у справі за позовом ОСОБА_2 до
Міністерства оборони України про
визнання бездіяльності протиправною,
зобов'язання вчинити дії - без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:
О.Є. Донець

А.О.
Логвиненко

В.Ф. Мороз