Справа № 2а-0770/2592/12
Суддя: Затолочний В.С.
Дата ухвалення: 2014-07-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 липня 2014 року
Справа №
4001/13

Львівський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді:
Затолочного В.С.

суддів:
Каралюса В.М., Матковської З.М.,

розглянувши в порядку письмового
провадження у місті Львові апеляційну
скаргу Товариства з додатковою
відповідальністю
«Закарпатсько-галицьке
шляхово-будівельне управління» на
постанову Закарпатського окружного
адміністративного суду від 13.12.2012 року
у справі за позовом Управління
Пенсійного фонду України в
Міжгірському районі Закарпатської
області до Товариства з додатковою
відповідальністю
«Закарпатсько-галицьке
шляхово-будівельне управління» про
стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

Управління Пенсійного фонду України в
Міжгірському районі Закарпатської
області звернулося до суду з
адміністративним позовом до
Товариства з додатковою
відповідальністю
«Закарпатсько-галицьке
шляхово-будівельне управління» про
стягнення заборгованості.

Постановою Закарпатського окружного
адміністративного суду від 13.12.2012 року
позов задоволено повністю.

Відповідач, не погодившись із даною
постановою, оскаржив її в апеляційному
порядку, просить скасувати постанову
від 13.12.2012 року та винести нову про
відмову в позові. Звертає увагу на
порушення судом норм процесуального
права, які виявилися у відсутності
належного виклику відповідача у судове
засідання, внаслідок чого відповідач
не зміг надати докази часткового
погашення боргу.

Сторони правом на участь у судовому
засіданні не скористалися, у зв'язку з
чим справа розглядалася в порядку
письмового провадження.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
перевіривши та обговоривши матеріали
справи, суд вважає, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Суд першої інстанції правильно
встановив обставини справи, з яких
вбачається, що Товариство з додатковою
відповідальністю
«Закарпатсько-галицьке
шляхово-будівельне управління»
зареєстроване 28 березня 1996 року
Міжгірською районною державною
адміністрацією Закарпатської області,
про що видано свідоцтво про державну
реєстрацію юридичної особи серії А01 №
671000.

Відповідно до вказаного свідоцтва та
довідки Відділу статистики у
Міжгірському районі Головного
управління статистики у Закарпатській
області з Єдиного державного реєстру
підприємств та організацій України
(ЄДРПОУ) серії АБ № 227371
місцезнаходженням відповідача є:
Закарпатська область, Міжгірський
район, смт. Міжгіря, вул. Грабовець, буд.
20.

Відповідач є страхувальником, який
сплачує єдиний внесок на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування відповідно до
Закону України № 2464-VI.

Поданою звітністю за період
лютий-червень 2012 року відповідач
самостійно визначив суми єдиного
внеску, що підлягають сплаті за
вказаний період у розмірі 103956,74
(27829,41+15278,54+16819,39+22424,01+21605,39) грн.

Крім того, 26 червня 2012 року Управління
Пенсійного фонду України в
Міжгірському районі Закарпатської
області було прийнято рішення № 247 про
застосування штрафних санкцій та
нарахування пені за несплату
(неперерахування) або несвоєчасну
сплату (несвоєчасне перерахування)
єдиного внеску, яким застосовано до
відповідача штраф у розмірі 4082,54 грн. та
нараховано пеню у розмірі 4063,73 грн.
Вказане рішення відповідач отримав 09
липня 2012 року, про що свідчить копія
повідомлення про вручення поштового
відправлення.

Таким чином, загальна сума єдиного
внеску, що підлягала сплаті становила
112103,01 (103956,74+4082,54+4063,73) грн.

09 липня 2012 року відповідач отримав
вимогу № Ю 68 від 03 липня 2012 року про
сплату боргу, що підтверджується
копією повідомлення про вручення
поштового відправлення.

Згідно карток особового рахунку
платника, у зв'язку з частковою сплатою
(погашенням) відповідачем єдиного
внеску в розмірі 60109,21 (7580,84+52528,37) грн.,
сума заборгованість по єдиному внеску
становить 51993,8 (112103,01-60109,21) грн.

Відповідно до статті 1 частини 1 пункту
10 Закону України № 2464-VI страхувальники
- роботодавці та інші особи, які
відповідно до цього Закону зобов'язані
сплачувати єдиний внесок.

Відповідно до статті 4 частини 1 пункту 1
Закону України № 2464-VI платниками
єдиного внеску є роботодавці:
підприємства, установи та організації,
інші юридичні особи, утворені
відповідно до законодавства України,
незалежно від форми власності, виду
діяльності та господарювання, які
використовують працю фізичних осіб на
умовах трудового договору (контракту)
або на інших умовах, передбачених
законодавством, чи за
цивільно-правовими договорами (крім
цивільно-правового договору,
укладеного з фізичною особою -
підприємцем, якщо виконувані роботи
(надавані послуги) відповідають видам
діяльності, зазначеним у витягу з
Єдиного державного реєстру юридичних
осіб та фізичних осіб - підприємців), у
тому числі філії, представництва,
відділення та інші відокремлені
підрозділи зазначених підприємств,
установ і організацій, інших юридичних
осіб, які мають окремий баланс і
самостійно ведуть розрахунки із
застрахованими особами.

Відповідно до статті 6 частини 2 пункту 1
Закону України № 2464-VI платник єдиного
внеску зобов'язаний своєчасно та в
повному обсязі нараховувати,
обчислювати і сплачувати єдиний
внесок.

Згідно статті 25 частини 10 Закону
України № 2464-VI на суму недоїмки
нараховується пеня з розрахунку 0,1
відсотка суми недоплати за кожний день
прострочення платежу. Частиною 11
пунктом 2 вказаної статті передбачено,
що територіальний орган Пенсійного
фонду застосовує до платника єдиного
внеску такі штрафні санкції - за
несплату (неперерахування) або
несвоєчасну сплату (несвоєчасне
перерахування) єдиного внеску
накладається штраф у розмірі 10
відсотків своєчасно не сплачених сум.

Посилання відповідача на часткове
погашення заборгованості на час
винесення оскаржуваного рішення
відкидаються апеляційним судом,
оскільки докази такого погашення
безпідставно не були надані до суду
першої інстанції.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Із урахуванням викладеного, суд
апеляційної інстанції вважає, що
постанова суду першої інстанції є
законною, доводи апеляційної скарги
висновків суду першої інстанції не
спростовують, при ухваленні
оскарженого судового рішення порушень
норм матеріального та процесуального
права ним допущено не було, а тому
підстави для скасування чи зміни
рішення суду першої інстанції
відсутні.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198 п. 1 ч. 1, 200, 205, 206
КАС України, суд -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з
додатковою відповідальністю
«Закарпатсько-галицьке
шляхово-будівельне управління»
залишити без задоволення, а постанову
Закарпатського окружного
адміністративного суду від 13.12.2012 року
у справі № 2а-0770/2592/12 - без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена в касаційному
порядку безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України
протягом 20-ти днів після набрання нею
законної сили.

Головуючий суддя
В.С.Затолочний

Судді
В.М.
Каралюс

З.М. Матковська