Справа № 813/9394/13а
Суддя: Рибачук А.І.
Дата ухвалення: 2014-07-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 липня 2014 року м.
Львів
Справа № 876/1363/14

Львівський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючого судді - Рибачука А.І.,

суддів - Курильця А.Р., Мікули О.І.,

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1
на постанову Львівського окружного
адміністративного суду від 10 січня 2014
року по справі № 813/9394/13-а за позовом
ОСОБА_1 до заступника Голови Вищої ради
юстиції Удовиченка Олександра
Сергійовича визнання дій
протиправними та зобов'язання вчинити
дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з
адміністративним позовом до
заступника Голови Вищої ради юстиції
Удовиченка О.С., в якому просив
встановити наявність чи відсутність
повноваження відповідача на
здійснення дисциплінарного
провадження щодо судді, визнати
протиправними дії відповідача при
розгляді його скарги від 29 серпня 2013
року та зобов'язати відповідача
вирішити питання про проведення
перевірки за його скаргою від 29
серпня 2013 року, а також розглянути на
засіданні Вищої ради юстиції довідку і
всі матеріали перевірки за його
скаргою від 29 серпня 2013 року.

В обґрунтування позовних вимог
зазначав, що відповідач одноосібно
розглянувши його скаргу про
притягнення до відповідальності
суддів Вищого адміністративного суду
України діяв протиправно, оскільки
перевищив надані йому повноваження.

Постановою Львівського окружного
адміністративного суду від 10 січня 2014
року в задоволенні вказаного позову
відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеною
постановою суду, позивач подав
апеляційну скаргу, у якій, з посиланням
на порушення судом першої інстанції
норм матеріального та процесуального
права, просить її скасувати та прийняти
нову, якою задовольнити його позов.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує
посиланням на обставини, викладені в
позовній заяві, а також на те, що судом
першої інстанції при вирішенні справи
не надано належної правової оцінки
діям заступника голови Вищої ради
юстиції Удовиченка О.С. при розгляді
поданої ним скарги. Також зазначає, що
судом першої інстанції не надано
доказів в підтвердження обставин, що
мають значення для справи, які суд
вважав встановленими.

Особи, які беруть участь в справі, в
судове засідання не з'явилися, хоча
були належним чином повідомлені про
дату, час і місце судового засідання,
тому на підставі пункту 2 частини 1
статті 197 Кодексу адміністративного
судочинства України суд розглядає
справу в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
дослідивши матеріали справи, суд
приходить до висновку, що апеляційна
скарга задоволенню не підлягає з
наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та
підтверджується матеріалами справи, що
29 серпня 2013 року ОСОБА_1
звернувся до Вищої ради юстиції зі
скаргою, в якій просив вирішити питання
про притягнення до дисциплінарної
відповідальності суддів Вищого
адміністративного суду України
Гашицького О.В., Горбатюк С.А. та Мороз
Л.Л. у зв'язку з позбавленням його прав,
гарантованих статтями 8, 40, 46, 55
Конституції України, та порушення ними
присяги під час постановлення ухвали
від 04 червня 2013 року в справі №
К/9991/17756/11, згідно з якою відхилено
касаційну скаргу позивача на постанову
Львівського окружного
адміністративного суду від 02 лютого 2009
року та ухвалу Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 18 березня 2010 року, а оскаржувані
судові рішення залишено без змін.

За результатами розгляду вказаної
скарги заступником Голови Вищої ради
юстиції Удовиченком О.С. листом від 21
жовтня 2013 року № Б-2517-9353/0/9-13
повідомлено позивача, що Вища рада
юстиції діє в межах повноважень,
визначених статтею 131 Конституції
України та статтею 3 Закону України
«Про Вищу раду юстиції», не є органом
правосуддя і не вправі надавати
правову оцінку судовим рішенням,
зокрема, висновкам суду касаційної
інстанції за результатами розгляду
касаційних скарг. Також зазначено, що
відомості викладені у скарзі не можуть
слугувати підставами для призначення
перевірки в порядку статті 25 Закону
України «Про Вищу раду юстиції»
відносно згаданих вище суддів.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд
першої інстанції виходив з того, що
заступник Голови Вищої ради юстиції
Удовиченко О.С. правомірно, відповідно
до наданих йому повноважень, розглянув
скаргу ОСОБА_1 на дії суддів Вищого
адміністративного суду України
Гашицького О.В., Горбатюк С.А. та Мороз
Л.Л. та за відсутності передбачених
статтею 126 Конституції України підстав
для звільнення згаданих суддів з посад
за порушення присяги, а також для
притягнення їх до дисциплінарної
відповідальності, повідомив ОСОБА_1 про
неможливість призначення перевірки
щодо них.

Суд апеляційної інстанції
погоджується з таким висновком суду
першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті
85 Закону України «Про судоустрій і
статус суддів» дисциплінарне
провадження щодо суддів вищих
спеціалізованих судів та суддів
Верховного Суду України здійснює Вища
рада юстиції.

Вища рада юстиції здійснює
дисциплінарне провадження стосовно
суддів Верховного Суду України та
суддів вищих спеціалізованих судів у
порядку, встановленому Законом України
«Про Вищу раду юстиції» (частина 14
статті 86 Закону України «Про
судоустрій і статус суддів»).

Згідно з частиною 1 статті 39 Закону
України «Про Вищу раду юстиції»
дисциплінарне провадження включає
такі стадії:

1) перевірка даних про дисциплінарний
проступок;

2) відкриття дисциплінарного
провадження;

3) розгляд дисциплінарної справи;

4) прийняття рішення.

За наслідками перевірки складається
висновок з викладенням фактів і
обставин, виявлених під час перевірки,
і пропозицій.

Відповідно до статті 38 Закону України
«Про Вищу раду юстиції» підставою для
відкриття дисциплінарного провадження
є подання члена Вищої ради юстиції за
результатами перевірки повідомлень.

Статтею 40 Закону України «Про Вищу раду
юстиції» передбачено, що перевірка
даних про дисциплінарний проступок
здійснюється за дорученням Вищої ради
юстиції або Голови Вищої ради юстиції
одним із членів Вищої ради юстиції
шляхом одержання письмового пояснення
від судді та інших осіб, витребування
судових справ (їх копій), розгляд яких
закінчено, та ознайомлення з судовими
справами, розгляд яких не закінчено,
одержання іншої інформації від органів
державної влади та органів місцевого
самоврядування, їх посадових осіб,
керівників підприємств, установ,
організацій незалежно від форми
власності та підпорядкування, громадян
чи їх об'єднань.

Згідно з рішенням Конституційного суду
України від 21 травня 2002 року № 9-рп/2002 у
справі за конституційним поданням
Верховного Суду України щодо
відповідності Конституції України
(конституційності) положень частин
другої і четвертої статті 1, абзацу
другого пункту 8 частини першої статті
18, частини першої статті 25, пунктів 1, 2, 4
частини першої статті 30, частини першої
статті 31, частини першої статті 32,
пункту 2 частини другої статті 33, пункту
2 частини другої та частини третьої
статті 37, статей 38 і 48 Закону України
"Про Вищу раду юстиції" (справа про
Закон України "Про Вищу раду юстиції")
внесення членом Вищої ради юстиції за
наслідками здійсненої ним перевірки
пропозиції щодо подання про звільнення
судді з посади або про відкриття
дисциплінарного провадження стосовно
суддів Верховного Суду України і
суддів вищих спеціалізованих судів є
необхідною складовою механізму
реалізації конституційних повноважень
Вищої ради юстиції, передбачених
пунктами 1, 3 частини першої статті 131
Конституції України.

Відповідно статті 84 Закону України
«Про судоустрій і статус суддів»
дисциплінарне провадження - це
процедура розгляду органом, визначеним
законом, звернення, в якому містяться
відомості про порушення суддею вимог
щодо його статусу, посадових обов'язків
чи присяги судді.

Дисциплінарну справу щодо судді не
може бути порушено за заявою чи
повідомленням, що не містять
відомостей про наявність ознак
дисциплінарного проступку судді, а
також за анонімними заявами та
повідомленнями.

Враховуючи наведені вище правові
норми, суд першої інстанції прийшов до
вірного висновку, що перевірці даних
про дисциплінарний проступок, як
першій стадії дисциплінарного
провадження, передує вирішення питання
про наявність ознак дисциплінарного
проступку, а доручати перевірку даних
про дисциплінарний проступок є правом,
а не обов'язком Вищої ради юстиції чи
Голови Вищої ради юстиції.

Згідно з вимогами статті 22 Закону
України «Про Вищу раду юстиції»
заступник Голови Вищої ради юстиції
виконує обов'язки Голови в разі його
відсутності, забезпечує підготовку
справ до розгляду та здійснює інші
повноваження, передбачені цим Законом
та регламентом Вищої ради юстиції.

Відповідно до пункту 3 § 4 глави 1
Розділу 1 Регламенту Вищої ради юстиції
заступник, крім здійснення
повноважень, визначених статтею 22
Закону України «Про Вищу раду юстиції»,
за дорученням Голови Вищої ради
юстиції надає відповідь у разі
надходження скарги, заяви, звернення,
що не містять достатніх для
призначення перевірки відомостей про
наявність підстав для звільнення судді
за порушення присяги чи притягнення до
дисциплінарної відповідальності судді
Верховного Суду України або судді
вищого спеціалізованого суду, про
порушення вимог щодо несумісності
суддею чи прокурором.

Оскільки за результатами розгляду
скарги позивача на дії суддів Вищого
адміністративного суду України
Гашицького О.В., Горбатюк С.А. та Мороз
Л.Л. заступником Голови Вищої ради
юстиції встановлено відсутність
підстав для звільнення даних суддів з
посад за порушення присяги, а також для
притягнення їх до дисциплінарної
відповідальності та правомірно
повідомлено ОСОБА_1 про недостатність
відомостей для призначення перевірки.

З огляду на викладене, заступником
Голови Вищої ради юстиції Удовиченком
О.С. вжито всіх необхідних заходів для
належного розгляду скарги ОСОБА_1, а
незгода останнього з прийнятим
рішенням, жодним чином не свідчить про
порушення його прав.

Щодо посилання апелянта на ненадання
судом при вирішенні даної справи
доказів в підтвердження обставин, що
мають значення для справи, слід
зазначити, що відповідно до вимог
статті 71 Кодексу адміністративного
судочинства України кожна сторона
повинна довести ті обставини, на яких
ґрунтуються її вимоги та заперечення, а
в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дій чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Враховуючи викладене суд апеляційної
інстанції вважає, що доводи
апеляційної скарги висновків суду
першої інстанції не спростовують і не
дають підстав для висновку про
порушення судом першої інстанції норм
матеріального або процесуального
права, що відповідно до частини 1 статті
200 Кодексу адміністративного
судочинства України є підставою для
залишення апеляційної скарги без
задоволення, а постанови суду - без
змін.

Керуючись статтями 160, 195, 197, 198, 200, 205, 206,
254 Кодексу адміністративного
судочинства України,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без
задоволення, а постанову Львівського
окружного адміністративного суду від 10
січня 2014 року по справі № 813/9394/13-а - без
змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена протягом двадцяти
днів після набрання нею законної сили,
шляхом подання касаційної скарги
безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Головуючий:
А.І. Рибачук

Судді
А.Р. Курилець

О.І. Мікула