Справа № 2а/2370/4862/12
Суддя: Чалий С.Я.
Дата ухвалення: 2014-07-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"10" липня 2014 р. м. Київ
К/800/30371/13

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі суддів:

Чалого С. Я.

Логвиненка А.О.

Маслія В.І.

розглянувши в порядку письмового
провадження адміністративну справу за
касаційними скаргами відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в м. Черкаси та
управління Пенсійного фонду України в
м. Черкасах Черкаської області на
постанову Черкаського окружного
адміністративного суду від 05 лютого 2013
року та ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 16 травня 2013
року у справі за позовом управління
Пенсійного фонду України в м.
Черкасах Черкаської області до
відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України в м.Черкаси про
визнання дій неправомірними,-

в с т а н о в и л а :

Постановою Черкаського окружного
адміністративного суду від 05 лютого 2013
року, залишеною без змін Київського
апеляційного адміністративного суду
від 16 травня 2013 року, позовні вимоги
задоволено частково. Стягнуто з
відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України в м. Черкаси на
користь управління Пенсійного фонду
України в м. Черкасах витрати на
виплату пенсії за період з вересня по
листопад 2012 року у розмірі 16 711
(шістнадцять тисяч сімсот одинадцять)
грн. 43 коп. В задоволенні іншої частини
позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з рішеннями судів
першої та апеляційної інстанції,
відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України в м. Черкаси
звернулось з касаційною скаргою, у якій
просить їх скасувати, посилаючись на
порушення судами норм матеріального та
процесуального права та ухвалити нове
судове рішення, яким відмовити в
задоволенні позовних вимог.

Також, до Вищого адміністративного
суду України надійшла касаційна скарга
управління Пенсійного фонду України в
м. Черкасах Черкаської області на
вказані судові рішення, в якій просить
скасувати постанову Черкаського
окружного адміністративного суду від 05
лютого 2013 року та ухвалу Київського
апеляційного адміністративного суду
від 16 травня 2013 року в частині відмови в
задоволення позову, а позовні вимоги
задовольнити.

Заслухавши доповідь судді Вищого
адміністративного суду України
стосовно обставин, необхідних для
прийняття рішення судом касаційної
інстанції, перевіривши і обговоривши
доводи касаційних скарг,
проаналізувавши правильність
застосування судом першої та
апеляційної інстанції норм
матеріального та процесуального права,
колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
приходить до висновку, що касаційні
скарги не підлягають задоволенню з
наступних підстав.

Як встановлено судами та
підтверджується наявними у справі
матеріалами, згідно з актами
щомісячної звірки особових справ
пенсіонерів, які мають право на
отримання пенсії у зв'язку з нещасним
випадком на виробництві або
професійним захворюванням за вересень
- листопад 2012 року, позивач поніс
грошові витрати на виплату пенсій
(основний розмір); щомісячної грошової
допомоги на прожиття (адресна
допомога); витрати на виплату і
доставку пенсій у вересні - листопаді
2012 року на загальну суму 529 845 грн. 48 коп.
Відповідачем прийнято до
відшкодування витрати, понесені
позивачем у вересні - листопаді 2012 року
на загальну суму 83 306 грн. 05 коп.

При цьому, згідно з таблицями
розбіжностей до інформації про
відшкодування Фондом соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України Пенсійному фонду
України витрат, пов'язаних з виплатою
пенсій по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсій у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання по м. Черкаси у вересні -
листопаді, відповідач не прийняв до
заліку для відшкодування суми витрат
на виплату державної адресної допомоги
(постанова Кабінету Міністрів України
від 26.03.2008 № 265); витрати на виплату
пенсій громадянам держав - учасниць СНД
та членам їх сімей, які отримали
каліцтво в державах СНД і переїхали на
постійне місце проживання в Україну;
витрати на виплату пенсій, по справах, в
яких акти Н-1 не відповідають вимогам
законодавства (Воронов, Бідний,);
витрати, які не враховані з інших
причин (справи не розглянуті на
комісії) (Шклярук, Діденко) на загальну
суму 446 539 грн. 43 коп.

Частково задовольняючи позовні вимоги,
суди попередніх інстанцій виходили з
того, що адресна допомога, як окремий
вид соціальної допомоги, не входить до
складу розміру пенсії по інвалідності
та пенсії у зв'язку з втратою
годувальника, який помер внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання, а тому
дійшли висновку, що Фонд соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України не може нести
витрати на виплату державної адресної
допомоги, однак вказали про обов'язок
Фонду відшкодувати потерпілим на
виробництві та членам їх сімей
матеріальну і моральну (немайнову)
шкоду, заподіяну ушкодженням здоров'я
незалежно від того, чи сплачували цьому
Фонду страхові платежі підприємства.
Також вказали, що Фонд соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійного
захворювання України є страховиком,
який має виплачувати пенсії з
інвалідності особам, які стали
інвалідом від нещасного випадку на
виробництві на території колишніх
республік СРСР, а в разі виплати такої
органами Пенсійного фонду України -
відшкодувати останньому витрати.

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
погоджується з такими висновками судів
попередніх інтонацій, з огляду на
наступне.

Пунктом 5 частини першої статті 24
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності» № 1105-XIV від 23.09.1999 р.
(далі по тексту - Закон № 1105-XIV) Фонд
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України зобов'язано
співпрацювати з фондами з інших видів
соціального страхування у
фінансуванні заходів, пов'язаних з
матеріальним забезпеченням та
наданням соціальних послуг
застрахованим, у кожному конкретному
випадку спільно приймаючи рішення щодо
того, хто з них братиме участь у
фінансуванні цих заходів.

Перелік соціальних послуг та виплат,
які здійснюються та відшкодовуються
Фондом соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України,
передбачений статтею 21 Закону № 1105-XIV.

Відповідно до цієї статті Фонд
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України зобов'язаний у
встановленому законом порядку
своєчасно та в повному обсязі
відшкодовувати шкоду, заподіяну
працівникові внаслідок ушкодження
здоров'я, в тому числі пенсії по
інвалідності від трудового каліцтва
або професійного захворювання та
пенсії у зв'язку з втратою
годувальника, який помер внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання, у разі
настання страхового випадку.

При цьому, державна адресна допомога
відсутня у переліку соціальних послуг
та виплат, які здійснюються та
відшкодовуються Фондом згідно із ст. 21
Закону №1105-XIV та п. 4 Порядку
відшкодування.

Зважаючи на особливості фінансування
страхування від нещасного випадку,
виключно цільове використання цих
коштів та враховуючи те, що адресна
допомога як окремий вид соціальної
допомоги не входить до складу розміру
пенсії по інвалідності та пенсії у
зв'язку з втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, Фонд не може нести
витрати на її виплату.

Щодо відшкодування витрат на виплату
та доставку пенсій по інвалідності
громадянам, які проживають в Україні, а
каліцтво яким заподіяно на
підприємствах, розташованих на
території країн СНД, колегія суддів
зазначає наступне.

За змістом статті 2 Закону № 1105-XIV дія
цього Закону поширюється на осіб, які
працюють на умовах трудового договору
(контракту) на підприємствах, в
установах, організаціях, незалежно від
їх форм власності та господарювання
(далі - підприємства), у фізичних осіб,
на осіб, які забезпечують себе роботою
самостійно та громадян - суб'єктів
підприємницької діяльності. Особи,
право яких на отримання відшкодування
шкоди раніше було встановлено згідно
із законодавством СРСР або
законодавством України про
відшкодування шкоди, заподіяної
працівникам внаслідок травмування на
виробництві або професійного
захворювання, пов'язаних з виконанням
ними трудових обов'язків, мають право
на забезпечення по страхуванню від
нещасного випадку відповідно до цього
Закону.

При цьому право на таке забезпечення,
яке встановлено в Україні, не залежить
від того, у якій з колишніх республік
СРСР стався нещасний випадок на
виробництві з застрахованою особою або
виникло професійне захворювання,
пов'язане з виконанням нею трудових
обов'язків.

Абзацом 3 цього пункту (у редакції,
чинній на час виникнення спірних
відносин) встановлено, що уся
заборгованість потерпілим на
виробництві та членам їх сімей, яким до
набрання чинності цим Законом
підприємства, установи та організації
не відшкодували матеріальної і
моральної (немайнової) шкоди,
заподіяної ушкодженням здоров'я,
виплачується цими підприємствами,
установами і організаціями, а в разі їх
ліквідації без правонаступника -
Фондом соціального страхування від
нещасних випадків.

Отже, за змістом наведеної норми
обов'язок Фонду соціального
страхування від нещасних випадків
відшкодувати потерпілим на
виробництві та членам їх сімей
матеріальну і моральну (немайнову)
шкоду, заподіяну ушкодженням здоров'я,
не залежить від того, чи сплачували
цьому Фонду страхові платежі
підприємства, що ліквідуються та на
яких було ушкоджено здоров'я
потерпілого.

Як вбачається з абзацу 7 наведеного
вище пункту, Фонд соціального
страхування від нещасних випадків є
правонаступником державного,
галузевих та регіональних фондів
охорони праці, передбачених статтею 21
Закону України від 14.10.1992 р. № 2694-XII «Про
охорону праці», які ліквідуються.

Отже, страховиком, який має виплачувати
пенсію по інвалідності особі, яка стала
інвалідом від нещасного випадку на
виробництві на території колишніх
республік СРСР, а в разі виплати такої
органами Пенсійного фонду України -
відшкодувати останньому витрати, є
Фонд соціального страхування від
нещасних випадків.

За таких обставин судова колегія
дійшла висновку, що судами попередніх
інстанцій повно і правильно
встановлені фактичні обставини справи,
характер правовідносин сторін і вірно
застосовані до них норми матеріального
права. Доводи касаційних скарг
висновків суду не спростовують. За
таких обставин підстав для задоволення
касаційних скарг судова колегія не
вбачає.

Згідно з частиною першою статті 224 КАС
України суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення без змін,
якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанції не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

Керуючись ст. ст. 220, 222, 223, 224, 230, 231 КАС
України, колегія суддів Вищого
адміністративного суду України, -

у х в а л и л а:

Касаційні скарги відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в м. Черкаси та
управління Пенсійного фонду України в
м. Черкасах Черкаської області
залишити без задоволення, а постанову
Черкаського окружного
адміністративного суду від 05 лютого 2013
року та ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 16 травня 2013
року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі і
може бути переглянута з підстав, у
строк та у порядку, визначених ст.ст.
235-244-2 КАС України.

Судді: