Справа № 819/1039/14-а
Суддя: Баранюк А.З.
Дата ухвалення: 2014-07-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 819/1039/14-a

"10" липня 2014 р.
м. Тернопіль

Тернопільський окружний
адміністративний суд, в складі:

головуючого судді Баранюка А.З.

при секретарі судового засідання Шмир
Р.І.;

за участю:

представника позивача: ОСОБА_1;

представника відповідача: Савчук А.О.;

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті Тернополі
адміністративну справу за
адміністративним позовом ОСОБА_3 до
Першого відділу Державної виконавчої
служби Тернопільського міського
управління юстиції про скасування
постанови про стягнення з боржника
виконавчого збору, -

ВСТАНОВИВ:

До Тернопільського окружного
адміністративного суду звернувся
ОСОБА_3 (надалі - позивач) із
адміністративним позовом до Першого
відділу Державної виконавчої служби
Тернопільського міського управління
юстиції (надалі - відповідач) про
скасування постанови про стягнення з
боржника виконавчого збору ВП № 34068825
від 03.09.2013 року в сумі 49714,03 грн.

В судовому засіданні представник
позивача позовні вимог підтримав та
пояснив, що 23.04.2014 року ОСОБА_3 був
отриманий конверт із постановою
державного виконавця про повернення
виконавчого документа стягувачеві від
07.04.2014 року, винесеного у ході виконання
постанови першого відділу ДВС ТМУЮ від
03.09.2013 року про стягнення виконавчого
збору. В цей же день він довідався, що
відповідачем було відкрито виконавче
провадження № 34068825 по стягненню з
позивача в користь ПАТ «Райффайзен
Банк Аваль» заборгованості в сумі 493921,39
грн., в результаті чого державним
виконавцем було винесено постанову про
стягнення з позивача виконавчого
збору.

Позивач вважає, що постанова про
стягнення виконавчого збору була
прийнята безпідставно, оскільки, він
борг перед банком був сплачений і банк
відмовився від стягнення боргу. З
огляду на це позивач взагалі не знав
про відкриття виконавчого провадження,
так як не отримував постанову про
відкриття виконавчого провадження, а
також всіх інших постанов державного
виконавця, що приймалися у цьому
виконавчому провадженні.

Враховуючи те, що позивач не був
ознайомлений із постановою про
відкриття виконавчого провадження та
іншими документами, що приймалися
державним виконавцем, він не мав
можливості добровільно виконати
виконавчий документ чи повідомити
відповідача про сплату боргу
банківській установі.

З огляду на наведене представник
позивача просив суд позов
задовольнити.

Представник відповідача проти
задоволення позовних вимог заперечила
та пояснила, що постанова про стягнення
з позивача виконавчого збору була
прийнята відповідно до вимог Закону
України "Про виконавче провадження" у
зв'язку із невиконанням позивачем
виконавчого документу у встановлений
строк.

Заслухавши у відкритому судовому
засіданні пояснення представників
позивача та відповідача, дослідивши
подані суду письмові докази, оцінивши
їх за своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді у судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, суд вважає, що позов
підлягає до задоволення з наступних
підстав.

Статтею 1 Закону України «Про виконавче
провадження» встановлено, що виконавче
провадження, як завершальна стадія
судового провадження та примусове
виконання рішень інших органів
(посадових осіб) - це сукупність дій
органів і посадових осіб, визначених у
цьому Законі, що спрямовані на
примусове виконання рішень судів та
інших органів (посадових осіб), які
проводяться на підставах, в межах
повноважень та у спосіб, визначених цим
Законом, іншими нормативно-правовими
актами, прийнятими відповідно до цього
Закону та інших законів, а також
рішеннями, що відповідно до цього
Закону підлягають примусовому
виконанню.

Відповідно до п. 6 постанови Пленуму
ВАСУ від 13 грудня 2010 року №3 «Про
практику застосування
адміністративними судами
законодавства у справах із приводу
оскарження рішень, дій чи
бездіяльності державної виконавчої
служби», судам необхідно враховувати,
що постанови державного виконавця про
стягнення виконавчого збору та
накладення штрафу належать до видів
відповідальності за невиконання
рішення самостійно та за невиконання
без поважних причин рішення, що
зобов'язує боржника вчинити певні дії,
та рішення про поновлення на роботі.
Виконавчий збір - це санкція
відповідальності майнового характеру,
що накладається на боржника за
невиконання рішення у строк,
встановлений для його самостійного
виконання. Для застосування
виконавчого збору виконавець приймає
постанову, яка, у разі її невиконання
самостійно, виконується примусово в
установленому Законом України «Про
виконавче провадження» порядку.

Відповідно до приписів Закону України
«Про виконавче провадження» державний
виконавець протягом 3 робочих днів з
дня надходження до нього виконавчого
документа виносить постанову про
відкриття виконавчого провадження, за
умови, якщо не закінчився строк
пред'явлення такого документа до
виконання, він відповідає вимогам,
передбаченим цим Законом і
пред'явлений до виконання до
відповідного органу державної
виконавчої служби.

У постанові державний виконавець
вказує про необхідність боржнику
самостійно виконати рішення у строк до
7 днів з моменту винесення постанови (у
разі виконання рішення про примусове
виселення боржника - у строк до 15 днів)
та зазначає, що у разі ненадання
боржником документального
підтвердження виконання рішення буде
розпочате примусове виконання цього
рішення із стягненням з боржника
виконавчого збору і витрат, пов'язаних
з організацією та проведенням
виконавчих дій, передбачених цим
Законом.

Судом встановлено, що 28.08.2012 року на
адресу першого відділу ДВС ТМУЮ
надійшов виконавчий лист №1915/4461/2012
виданий 19.07.2012 року Тернопільським
міськрайонним судом про стягнення з
ОСОБА_3 на користь ПАТ "Райфайзен Банк
Аваль" в особі Тернопільської обласної
дирекції АТ "Райфайзен Банк Аваль"
заборгованості за кредитним договором
№010/09-01/4/08 від 28.01.2008р. в сумі 493 921,39 грн.
та 3219 грн. судового збору.

У відповідності до ст. 17, 19, 20, 25 Закону
України «Про виконавче провадження»
31.08.2012 року державним виконавцем
винесено постанову ВП № 34068825 про
відкриття виконавчого провадження,
якою позивача надано строк до 07 вересня
2012 року для добровільного виконання
рішення суду (а.с. 17).

Згідно із ч.1 ст. 28 Закону України «Про
виконавче провадження» у разі
невиконання боржником рішення
майнового характеру у строк,
встановлений частиною другою статті 25
Закону України «Про виконавче
провадження» для самостійного його
виконання, постановою державного
виконавця з боржника стягується
виконавчий збір у розмірі 10 відсотків
суми, що підлягає стягненню, або
вартості майна боржника, що підлягає
передачі стягувачу за виконавчим
документом.

Згідно із п.1 статті 31 Закону України
«Про виконавче провадження» копії
постанов державного виконавця та інші
документи виконавчого провадження
(далі-документи виконавчого
провадження), що державний виконавець
зобов'язаний довести до відома сторін
та інших учасників виконавчого
провадження, надсилається адресатам із
супровідними листами простою
кореспонденцією, крім постанов про
відкриття виконавчого провадження або
відмову у відкритті виконавчого
провадження, про повернення
виконавчого документа стягувану
відповідно до статті 47 цього Закону, що
надсилаються рекомендованим листом з
повідомленням про вручення. Боржник
вважається повідомленим про відкриття
виконавчого провадження, якщо йому
надіслано постанову про відкриття
виконавчого провадження за адресою,
зазначеною у виконавчому документі.

З листів ПАТ "Райфайзен Банк Аваль" від
27 вересня 2012 року № 20-120-1/3200 (а.с. 27) та
від 28 вересня 2012 року № 20-120-1/3201 (а.с. 28)
вбачається, що стягувач повідомив
позивача про те, що він просив
відповідача повернути виконавчий лист
без виконання у зв'язку із погашенням
боргу.

В судовому засіданні представник
позивача пояснив, що постанови про
відкриття виконавчого провадження
позивач не одержував та не знав про
відкриття виконавчого провадження.
Позивач також не мав підстав вважати,
що виконавче провадження є відкритим,
оскільки борг перед банком був
сплачений. Крім того, він не одержав
також постанову від 03.09.2012 року про
арешт майна боржника та оголошення
заборони на його відчуження (а.с. 19),
постанову від 03.09.2012 року про стягнення
з боржника витрат на проведення
виконавчих дій (а.с. 31), в тому числі і
оспорювану постанову від 03.09.2012 року
про стягнення виконавчого збору у
розмірі 10% суми боргу (а.с. 23).

В судовому засіданні представник
відповідача пояснила, що постанову про
відкриття виконавчого провадження від
31.08.2012 року було надіслано простою
кореспонденцією, так само як і всі інші
постанови. Доказів того, що позивач
отримав постанову про відкриття
виконавчого провадження у відповідача
немає.

Пунктом 20 постанови Пленуму Верховного
Суду України "Про практику розгляду
судами скарг на рішення, дії або
бездіяльність органів і посадових осіб
державної виконавчої служби та
звернень учасників виконавчого
провадження" від 26 грудня 2003 р. № 14
встановлено, що витрати виконавчого
провадження та виконавчий збір
стягуються за постановою державного
виконавця з боржника, якщо останній не
виконав рішення добровільно в
установлений для цього строк і воно
було виконане примусово.

Враховуючи дослідженні докази суд
вважає, що позивач мав підстави вважати
те, що щодо нього відсутнє виконавче
провадження оскільки борг був
сплачений і стягувач відмовився від
виконання рішення суду, крім того
позивач не отримував постанову про
відкриття виконавчого провадження від
31.08.2012 року, а тому і не міг її виконати у
встановлений строк чи повідомити
державного виконавця про сплату боргу.

Суд також звертає увагу на те, що
виконавчий лист №1915/4461/2012 виданий
Тернопільським міськрайонним судом
19.07.2012 року примусово відповідачем не
виконувався.

Виходячи з вищенаведеного, суд
приходить до висновку про необхідність
скасуання постанови про стягнення
виконавчого збору у розмірі 10% суми, що
підлягала стягненню, а отже вимоги
позивача є обґрунтованими,
відповідають дійсним обставинам та
матеріалам справи, ґрунтуються на
вимогах чинного законодавства, тому
підлягають до задоволення.

Керуючись ст.ст. 158-167 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Скасувати постанову про стягнення з
боржника виконавчого збору ВП № 34068825
від 03.09.2013 року в сумі 49714,03 грн.

Постанова суду може бути оскаржена до
Львівського апеляційного
адміністративного суду через
Тернопільський окружний
адміністративний суд в порядку і
строки, передбачені статтями 185-187
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Постанова суду набирає законної сили
після закінчення строків апеляційного
оскарження. У разі подання апеляційної
скарги судове рішення, якщо воно не
скасовано, набирає законної сили після
апеляційного розгляду справи.

Повний текст постанови підписано 15
липня 2014 року.

Суддя
Баранюк А.З.

копія вірна

Суддя
Баранюк А.З.