Справа № 2-а-1166/10/1070
Суддя: Ланченко Л.В.
Дата ухвалення: 2014-07-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 липня 2014 року м.
Київ К/9991/11452/11

Вищий адміністративний суд України в
складі колегії суддів:

головуючого Ланченко Л.В.

суддів Пилипчук Н.Г.

Цвіркуна Ю.І.

розглянувши у попередньому судовому
засіданні касаційну скаргу

Державної податкової інспекції у
Вишгородському районі Київської
області

на постанову Київського окружного
адміністративного суду від 10.06.2010 та
ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 10.02.2011

у справі №2-а-1166/10/1070

за позовом Державної податкової
інспекції у Вишгородському районі
Київської області

до 1) Сільськогосподарського
виробничого кооперативу «Димерський»,
2) Товариства з обмеженою
відповідальністю «Українська
будівельно-монтажна компанія»

про стягнення майна та коштів,
отриманих за нікчемною угодою, -
ВСТАНОВИВ:

Постановою Київського окружного
адміністративного суду від 10.06.2010,
залишеною без змін ухвалою Київського
апеляційного адміністративного суду
від 10.02.2011, у задоволенні позовних вимог
відмовлено.

У справі відкрито касаційне
провадження за касаційною скаргою
позивача, у якій ставиться питання про
скасування рішення суду першої та
апеляційної інстанції та прийняття
нового рішення про задоволення позову,
з підстав порушенням норм
матеріального та процесуального права.

Перевіривши під час попереднього
судового засідання повноту
встановлення обставин справи та
правильність їх юридичної оцінки в
судових рішеннях, в межах доводів
касаційної скарги, колегія суддів
дійшла висновку, що касаційна скарга
не підлягає задоволенню, виходячи з
такого.

За вчинення правочину з метою, яка
завідомо суперечить інтересам держави
і суспільства, застосовуються санкції,
передбачені ч. 1 ст. 208 Господарського
кодексу України. За змістом статті це
можливо лише в разі виконання
правочину хоча б однією стороною. Для
стягнення цих санкцій є необхідною
наявність умислу на укладення угоди з
метою, яка завідомо суперечить
інтересам держави і суспільства.

Судами попередніх інстанцій,
встановлено, що між СВК «Димерський»
(відповідач-1) та ТОВ «Українська
будівельно-монтажна компанія»
(відповідач-2) укладено договір №127 від
12.12.2003. Згідно з додатком №1 від 21.07.2004 до
договору відповідачем-1 продано
відповідчу-2 дольову частку у
будівництві житлового будинку за 30000
грн. Згідно з додатком №2 від 20.12.2006
після сплати частки та прийняття в
експлуатацію житлового будинку
відповідач-2 набуває право власності на
12 квартир, відповідач-2 проводить
формування та реєстрацію права
власності в БТІ за власні кошти,
житловий будинок залишається на
балансі відповідача-1 для подальшої
експлуатації. 25.06.2004 за актом
прийому-передачі відповідачем-1
передано відповідачу-2 12 квартир у
гуртожитку загальною площею 813,2 кв.м.

Податковий орган недійсність
зазначеної угоди обґрунтовує тим, що на
час укладення між відповідачами
договору №127 від 12.12.2003 всі активи
відповідача-1 перебували у податковій
заставі, відповідно до вимог Закону
України «Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед
бюджетами та державними цільовими
фондами» застава майна відповідача-1
зареєстрована в Державному реєстрі
застав рухомого майна 23.07.2002, договір
щодо передачі майна між відповідачами
укладено без отримання дозволу
податкового органу на відчуження
активів, що перебувають у податковій
заставі, тобто з порушенням пп.8.6.1 п.8.6
ст.8 Закону України «Про порядок
погашення зобов'язань перед бюджетами
та державними цільовими фондами».

Однак, як вірно зазначено судами
попередніх інстанцій, для застосування
санкцій, передбачених частиною 1 статті
208 ГК України Кодексу, необхідним є
умисел на укладення угоди з метою, яка
завідомо суперечить інтересам держави
і суспільства. Наявність умислу та
обставини щодо виконання угоди,
стосовно дійсності якої виник спір,
сходять до предмету доказування в
судовому процесі. За відсутності
доказів того, що укладаючи угоду,
сторони діяли з метою, яка суперечила
інтересам держави та суспільства,
наявності у відповідачів податкових
зобов'язань або податкового боргу, що
виникли внаслідок виконання спірного
договору, чи обвинувального вироку,
який набрав законної сили, що
підтверджував би факт ухилення від
сплати податків конкретними
посадовими особами відповідачів.

У той час як відповідальність за
проведення самостійного відчуження
активів, які перебувають у податковій
заставі та потребують обов'язкової
попередньої згоди податкового органу
на таке відчуження, встановлена
підпунктом 8.6.4 пункту 8.6 статті 8 та
підпунктом 17.1.8 пункту 17.1 статті 17
Закону України «Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед
бюджетами та державними цільовими
фондами» у вигляді штрафу у розмірі
суми такого відчуження, визначеної за
звичайними цінами.

З огляду на викладене, висновки судів,
що твердження позивача помилково
ґрунтуються на обставинах, які не мають
правового значення для справи, є
правильними.

Доводи касаційної скарги правильності
висновків судів попередніх інстанцій
не спростовують.

Сама по собі оскаржувана угода не є
такою, що суперечать інтересам держави
та суспільства.

За таких обставин, судова колегія
вважає, що суди першої та апеляційної
інстанцій не допустили порушень норм
матеріального та процесуального права,
які б давали підстави для скасування
оскаржених судових рішень, а тому
касаційна скарга задоволенню не
підлягає.

Керуючись ст. ст. 220-1, 223, 230 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Державної податкової
інспекції у Вишгородському районі
Київської області відхилити, а
постанову Київського окружного
адміністративного суду від 10.06.2010 та
ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 10.02.2011
залишити без змін.

Ухвала вступає в законну силу з моменту
проголошення. Заява про перегляд
судового рішення в адміністративній
справі Верховним Судом України може
бути подана з підстав, в порядку та у
строки встановлені ст.ст.236-238 КАС
України.

Головуючий
Л.В.Ланченко

Судді
Н.Г.Пилипчук

Ю.І.Цвіркун