Справа № 2а-2502/11
Суддя: Судова-Хомюк Н.М.
Дата ухвалення: 2014-07-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 липня 2014 року
Справа № 42507/12

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі колегії
суддів:

головуючого судді
Судової-Хомюк Н.М.,

суддів
Гуляка В.В. та Коваля Р.Й.,

розглянувши в порядку письмового
провадження в м. Львові апеляційну
скаргу Управління праці та соціального
захисту населення Ужгородської
міської ради Закарпатської області на
постанову Ужгородського
міськрайонного суду Закарпатської
області від 12 вересня 2011 року у справі
за позовом ОСОБА_1 до Управління праці
та соціального захисту населення
Ужгородської міської ради
Закарпатської області про зобов'язання
провести нарахування та виплату
недоплаченої грошової допомоги по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку, -

ВСТАНОВИВ
:

У травні 2011 року ОСОБА_1 звернулась до
суду з позовом до Управління праці та
соціального захисту населення
Ужгородської міської ради
Закарпатської області (надалі УПСЗН), в
якому просила визнати протиправними
дії відповідача щодо виплати державної
допомоги по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку не в
повному розмірі та зобов'язати
відповідача виплатити їй недоплачену
допомогу відповідно до Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням» за період з 01.09.2008р. по
31.03.2011р., а також виплачувати в
подальшому дані виплати до досягнення
дитиною трирічного віку, тобто до
20.07.2011р..

Постановою Ужгородського
міськрайонного суду Закарпатської
області від 12 вересня 2011 року
адміністративний позов задоволено
частково. Визнано дії відповідача
неправомірними. Зобов'язано УПСЗН
здійснити перерахунок і виплату ОСОБА_1
допомогу по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку за
період з 01.09.2008р. по 31.03.2011р. з
урахуванням проведених позивачці
виплат, в повному обсязі відповідно до
Закону України «Про державну допомогу
сім'ям з дітьми». В решті заявлених
позов відмовлено.

Не погодившись із постановою її
оскаржило Управління праці та
соціального захисту населення
Ужгородської міської ради, яке вважає,
що судом при винесенні рішення
допущено неправильне застосування
норм матеріального та процесуального
права, що призвело до неправильного
вирішення справи. Просить скасувати
рішення суду першої інстанції та
винести нове рішення, яким відмовити в
задоволенні позовних вимог.

На підставі ст. 197 КАС України розгляд
наведеної справи проводиться в порядку
письмового провадження, оскільки
справу може бути вирішено на основі
наявних у ній доказів.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги у їх сукупності,
колегія суддів приходить до
переконання, що подана скарга підлягає
до часткового задоволення, з наступних
підстав.

Задовольняючи позовні вимоги позивачу,
суд першої інстанції виходив з того, що
позивач, як особа, яка здійснює догляд
за дитиною до досягнення нею
трирічного віку, відповідно до ст.15
Закону України «Про державну допомогу
сім'ям з дітьми» ОСОБА_1 отримувала
допомогу по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку не на
рівні прожиткового мінімуму, у 2008-2011
роках.

З такими висновками суду першої
інстанції колегія суддів не
погоджується з наступних підстав.

Як вбачається із матеріалів справи, що
ОСОБА_1 є матір'ю малолітнього ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_1; належить до
застрахованих осіб, перебувала у
відпустці по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку,
знаходиться на обліку в Управління
праці та соціального захисту населення
Ужгородської міської ради
Закарпатської області.

До 1 січня 2008 року - дати набрання
чинності Законом України від 28 грудня
2007 № 107-VI "Про Державний бюджет України
на 2008 рік та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України" (далі -
Закон № 107-VI) - правовідносини щодо
виплати допомоги регулювалися Законом
України «Про державну допомогу сім'ям з
дітьми» № 2811-ХІІ (далі - Закон № 2811-ХІІ),
дія якого поширювалася на осіб, не
застрахованих в системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування (стаття 13) та
Законом України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням» № 2240-III (далі - Закон №
2240-III), який поширював свою дію на
застрахованих у зазначеній системі
осіб. Розмір допомоги також визначався
цими Законами. Зокрема, статтею 43
Закону № 2240-III було передбачено, що
допомога по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку
надається застрахованій особі у
розмірі, що встановлюється правлінням
Фонду соціального страхування з
тимчасової втрати працездатності, але
не менше розміру прожиткового
мінімуму, встановленого законом.

Пунктами 23, 25 розділу ІІ Закону № 107-VI
були внесені відповідні зміни до
Закону № 2811-ХІІ та Закону № 2240-III.
Зокрема, змінами до статті 13 Закону №
2811-ХІІ його дію поширено на
застрахованих осіб, а із Закону № 2240-III
було виключено статті 40-44.

Пунктом 2 розділу ІІІ Закону № 107-VI було
передбачено, що розділ II цього Закону
діє до 31 грудня 2008 року.

Конституційний Суд України рішенням
від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008 визнав
неконституційними низку положень
Закону № 107-VI, в тому числі й пункт
25розділу II Закону № 107-VI щодо
виключення статей 40-44 Закону № 2240-III.

Таким чином, з часу проголошення
Рішення № 10-рп/2008 Конституційним Судом
України відновили свою дію
вищезазначені положення Закону № 2240-III,
а з 1 січня 2009 року - статті 13, 15 Закону №
2811-ХІІ.

Статтею 46 Закону України від 26 грудня
2008 № 835-VI "Про Державний бюджет України
на 2009 рік" та статтею 45 Закону України
від 27 квітня 2010 року № 2154-VI "Про
Державний бюджет України на 2010 рік"
(далі - Закон № 2154-VI) передбачено, що у
2009, 2010 роках допомога при народженні
дитини та по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку
відповідно до Закону № 2240-ІІІ
призначається і здійснюється в
розмірах і порядку, визначених
Кабінетом Міністрів України.

Порядок призначення і виплати
державної допомоги сім'ям з дітьми був
затверджений постановою Кабінету
Міністрів України 27 грудня 2001 року № 1751
саме на виконання Закону № 2811-ХІІ
(пункт 1). Новий акт уряду на виконання
статті 45 Закону № 2154-VI не приймався.

Розміри і порядок виплати допомоги
відповідно до Закону № 2240-III на
виконання статті 45 Закону № 2154-VI
Кабінетом Міністрів України не
визначалися.

Оскільки у справі, що розглядається,
спір виник щодо виплати допомоги з
вересня 2008 року особі, яка застрахована
у системі соціального
загальнообов'язкового державного
соціального страхування, то за таких
обставин колегія суддів дійшла
висновку, що на відносини щодо виплати
допомоги такій особі у зазначеному
періоді поширюються норми
спеціального Закону (яким є Закон №
2240-III), відповідно до статті 43 якого
допомога по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку
надається застрахованій особі у
розмірі, що встановлюється правлінням
Фонду соціального страхування з
тимчасової втрати працездатності, але
не менше розміру прожиткового
мінімуму, встановленого законом.

Покликання апелянта на відсутність
бюджетного фінансування передбачених
виплат як на причину невиконання
покладених на нього зобов'язань до
уваги не приймаються, оскільки
реалізація особою права, що пов'язане з
отриманням бюджетних коштів, яке
базується на спеціальних та чинних на
час виникнення спірних правовідносин
нормативно-правових актах
національного законодавства, не може
бути поставлена у залежність від
бюджетних асигнувань (рішення
Європейського суду з прав людини у
справі «Кечко проти України»).

Разом з тим, при зверненні до суду
позивачем пропущено шестимісячний
строк звернення до суду, передбачений
ч. 2 ст. 99 КАС України та не наведено
поважних причин його пропуску.

Відповідно до ст. 100 КАС України -
адміністративний позов, поданий після
закінчення строків, установлених
законом, залишається без розгляду, якщо
суд за заявою особи, яка його подала, не
знайде підстав для поновлення строку,
про що постановляється ухвала.

Враховуючи вищевикладене, приймаючи до
уваги дату звернення позивача до суду
із розглядуваним позовом, відсутність
поважних причин для поновлення строку,
колегія суддів приходить до висновку
про те, що в частині позовних вимог
позивача про визнання незаконними дії
відповідача щодо обмеження виплати
державної допомоги по догляду за
дитиною; зобов'язання провести
нарахування та виплату недоплаченої
допомоги по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку за
період з 01.09.2008 року по 05.11.2010 року -
залишити без розгляду.

Суд апеляційної інстанції приходить до
висновку про те, що заявлений позов
підлягає до часткового задоволення,
при цьому належить визнати дії
Управління праці та соціального
захисту населення Ужгородської
міської ради щодо нездійснення
нарахування та виплати позивачу
державної допомоги по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку відповідно до статті 43 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування у
зв'язку з тимчасовою втратою
працездатності та витратами,
зумовленими народженням та
похованням» за період з 06.11.2010 року по
20.07.2011 року, протиправними; зобов'язати
відповідача провести нарахування і
виплату позивачу державної допомоги по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку відповідно до статті 43
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням» за період з 06.11.2010 року по
20.07.2011 року та проведених виплат за
вказаний період.

З огляду на вищевикладене, доводи
апеляційної скарги є суттєвими і
складають підстави для висновку про
порушення судом першої інстанції норм
матеріального права, що призвело до
неправильного вирішення справи, через
що постанова суду підлягає скасуванню
з прийняттям нового рішення про
часткове задоволення позову з
вищевикладених мотивів.

Керуючись ст.ст. 99, 100, 160, 195, 197, п.3 ч.1 ст.
198, п.4 ст. 202, ст.ст. 205, 207, 254 КАС України,
суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління праці та
соціального захисту населення
Ужгородської міської ради
Закарпатської області задовольнити
частково.

Постанову Ужгородського
міськрайонного суду Закарпатської
області від 12 вересня 2011 року у справі
№ 2а - 2502/11 скасувати та прийняти нову,
якою позов ОСОБА_1 задовольнити
частково.

Адміністративний позов в частині
позовних вимог про визнання
незаконними дії відповідача щодо
обмеження виплати державної допомоги
по догляду за дитиною; зобов'язання
провести нарахування та виплату
недоплаченої допомоги по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку за період з 01.09.2008 року по 05.11.2010 -
залишити без розгляду.

Визнати дії Управління праці та
соціального захисту населення
Ужгородської міської ради щодо
нездійснення нарахування та виплати на
користь ОСОБА_1 державної допомоги по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку відповідно до статті 43
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням» за період з 06.11.2010 року по
20.07.2011 року протиправними.

Зобов'язати Управління праці та
соціального захисту населення
Ужгородської міської ради провести на
користь ОСОБА_1 нарахування і виплату
державної допомоги по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку відповідно до статті 43 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування у
зв'язку з тимчасовою втратою
працездатності та витратами,
зумовленими народженням та
похованням» за період з 06.11.2010 року по
20.07.2011 року та проведених виплат за
вказаний період.

Постанова суду є остаточною та
оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя
Н.М. Судова-Хомюк

Судді
В.В. Гуляк

Р.Й. Коваль