Справа № 2а/0570/20927/11
Суддя: Черпіцька Л.Т.
Дата ухвалення: 2014-07-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"17" липня 2014 р. м. Київ
К/9991/24216/12

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

Суддів:Черпіцької Л.Т. Розваляєвої Т.С.
Чалого С.Я.

розглянувши у порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами адміністративну справу за
касаційною скаргою Товариства з
обмеженою відповідальністю "ДАКС" на
постанову Донецького апеляційного
адміністративного суду від 01.03.2012р. у
справі № 2а/0570/20927/2011 за позовом
Товариства з обмеженою
відповідальністю "ДАКС" до Відділу
Держкомзему у Добропільському районі
Донецької області, треті особи: ОСОБА_4,
ОСОБА_5 про визнання неправомірним та
скасування припису, -

ВСТАНОВИЛА:

Товариство з обмеженою
відповідальністю "ДАКС" звернулось до
Відділу Держкомзему у Добропільському
районі Донецької області з позовом, в
якому, з урахуванням уточнень просило
визнати неправомірним та скасувати
припис відповідача від 18 травня 2011 року
№ 18/05-11-29 про усунення виявлених
порушень земельного законодавства та
винести окрему ухвалу щодо виявлених
фактів порушення земельних
правовідносин.

В обґрунтування позовних вимог позивач
посилається на те, що відповідно до
договору оренди земельної частки (паю)
від 29.11.2001р., між ТОВ «ДАКС» та ОСОБА_4,
позивач використовує земельну площу на
території Золотоколодязької сільської
ради Добропільського району Донецької
області для вирощування
сільськогосподарських культур. Строк
дії договору до 30.12.2012р.

Також, ОСОБА_4 уклала договір оренди
вищевказаної земельної ділянки з
ОСОБА_5 На підставі даного договору
державним інспектором з контролю за
використанням та охороною земель
проведено перевірку позивача щодо
дотримання вимог земельного
законодавства, за результатами даної
перевірки відповідачем складено акт
обстеження земельної ділянки № 38 від
18.05.2011р., акт перевірки від 18.05.2011р., яким
виявлено самовільне використання
земельної ділянки, у зв'язку з чим
винесено припис № 18/05-11-29 від 18.05.2011р.
про усунення виявлених порушень
земельного законодавства.

Позивач вважає, що вищевказані акти та
припис є незаконними та підлягають
скасуванню, оскільки договір оренди
від 29.11.2001р. не скасовано, не визнано
недійсним і його легітимність
будь-якими особами не оспорювалася, у
тому числі і ОСОБА_4, тобто власником
спірної земельної ділянки (паю). На
думку позивача, у відповідності до ст. 31
Закону України «Про оренду землі», не
передбачено припинення договору
оренди у випадку, коли договори оренди
були укладені на підставі
сертифікатів, а в подальшому було
виділено земельну ділянку в натурі (на
місцевості). Згідно перехідних
положень Закону України «Про оренду
землі», після виділення земельної
ділянки в натурі (на місцевості)
договір оренди переукладається
відповідно до державного акту на тих
самих умовах, що і раніше укладений, і
може бути змінений лише за згодою
сторін. Припинення дії договору оренди
допускається лише у випадках
визначених цим Законом.

Постановою Донецького окружного
адміністративного суду від 12 січня 2012
року позовні вимоги задоволені
частково. Скасовано припис Відділу
Держкомзему у Добропільському районі
Донецької області №18/05-11-29 від 18.05.2011р.
про усунення виявлених порушень
земельного законодавства. В іншій
частині позовних вимог відмовлено.

Постановою Донецького апеляційного
адміністративного суду від 01.03.2012р.
постанову Донецького окружного
адміністративного суду від 12 січня 2012
року скасовано. Прийняти нове рішення,
яким в задоволенні позовних вимог
відмовлено. Суд апеляційної інстанції
вмотивував свої висновки тим, що після
одержання третьою особою ОСОБА_4
державного акту на право власності на
спірну земельну ділянку договір оренди
земельної частки (паю) від 29 листопада
2001 року, укладений між нею та позивачем,
припинився, а тому відповідачем в акті
перевірки та оскаржуваному приписі
правомірно зазначено про самовільне в
теперішній час використання позивачем
земельної ділянки, яка належить третій
особі ОСОБА_4 та передана нею за
договором оренди від 18 жовтня 2010 року в
користування третій особі ОСОБА_5 Отже
відповідачем при встановленні такого
порушення діючого законодавства
правомірно видано припис про їх
усунення.

На постанову Донецького апеляційного
адміністративного суду від 01.03.2012р.
надійшла касаційна скарга Товариства з
обмеженою відповідальністю "ДАКС", в
якій, посилаючись на неправильне
застосування судами норм
матеріального та процесуального права,
ставиться питання про її скасування та
залишення в силі рішення суду першої
інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи,
обговоривши доводи касаційної скарги,
колегія суддів дійшла висновку, що
касаційна скарга підлягає задоволенню
з огляду на наступне.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що 29 листопада 2001 року між
ТОВ «ДАКС» та ОСОБА_4 укладений договір
оренди земельної частки (паю), згідно
якого орендодавець передав, а орендар
прийняв в оренду земельну частку (пай)
розміром 7,4 умовних кадастрових
гектарів, яка розміщена в межах
земельної ділянки, виділеної в натурі
єдиним масивом. Згідно п. 2.3 Договору
строк його дії складає 10 років, початок
дії договору 01.01.2002р., закінчення 2012р.
Вказаний договір зареєстрований в
книзі записів реєстрації договорів
оренди земельних часток (паїв) 31.01.2002р.
за № 18.

10 лютого 2010 року ОСОБА_4 замість
сертифікату на право на земельну
частку (пай) видано державний акт на
право власності на земельну ділянку
площею 3,8587 га, яка розташована на
території Золотоколодязької сільської
ради Добропільського району Донецької
області.

18 жовтня 2010 року між ОСОБА_4 та фізичною
особою - підприємцем ОСОБА_5 укладено
договір оренди даної земельної
ділянки, згідно якого орендодавець
надав, а орендар прийняв у строкове
платне користування земельну ділянку
для ведення товарного
сільськогосподарського виробництва.
Договір укладено терміном на 10 років.

18.05.2011 року державним інспектором
відділу Держкомзему у Добропільському
районі з контролю за використанням та
охороною земель проведена перевірка
позивача щодо дотримання вимог
земельного законодавства, за
результатами якої складено акт
перевірки від 18.05.2011р. та акт обстеження
земельної ділянки № 38 від 18.05.2011р.,
якими встановлено, що ТОВ «ДАКС»
самовільно використовує земельну
ділянку із земель
сільськогосподарського призначення
(рілля) на території Золотоколодязької
сільської ради площею 3,8587 га, чим
порушило вимоги ст.ст. 125, 126 Земельного
кодексу України.

На підставі вказаних актів перевірки
відповідачем складено припис №18/05-11-29
від 18.05.2011р. про усунення виявлених під
час перевірки порушень земельного
законодавства до 10.06.2011р. та складений
Розрахунок розміру шкоди, заподіяної
внаслідок самовільного зайняття
земельної ділянки на суму 4112,99 грн.

Не погоджуючись з даним приписом
позивач і звернувся з даним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції зазначив, що у
позивача у 2011 році були усі правові
підстави для використання спірної
земельної ділянки, оскільки
відповідачем та третіми особами не
надано доказів про припинення Договору
оренди земельної частки (паю) від 29
листопада 2001 року, укладеного між
позивачем та третьою особою ОСОБА_4, а
отримання останньою у 2010 році
державного акту на право власності на
земельну ділянку замість сертифіката
на право на земельну частку (пай) не
змінює умови та не припиняє вказаний
вище договір оренди.

Натомість суд апеляційної інстанції
скасовуючи рішення суду першої
інстанції та відмовляючи в задоволенні
позовних вимог вмотивував свої
висновки тим, що після одержання
третьою особою ОСОБА_4 державного акту
на право власності на спірну земельну
ділянку договір оренди земельної
частки (паю) від 29 листопада 2001 року,
укладений між нею та позивачем,
припинився, а тому відповідачем в акті
перевірки та оскаржуваному приписі
правомірно зазначено про самовільне в
теперішній час використання позивачем
земельної ділянки, яка належить третій
особі ОСОБА_4 та передана нею за
договором оренди від 18 жовтня 2010 року в
користування третій особі ОСОБА_5 Отже
відповідачем при встановленні такого
порушення діючого законодавства
правомірно видано припис про їх
усунення.

Однак колегія суддів не погоджується з
такими висновками суду апеляційної
інстанції, враховуючи наступне.

Згідно обставин справи між сторонами
виник спір щодо законності припису
відповідача щодо усунення порушень
вимог земельного законодавства.

Розділом IX Перехідні положення Закону
України "Про оренду землі"
(в редакції, що діяла на час виникнення
спірних правовідносин, далі - Закон)
передбачено, що громадяни - власники
сертифікатів на право на земельну
частку (пай) до виділення їм у натурі (на
місцевості) земельних ділянок
мають право укладати договори оренди
земель сільськогосподарського
призначення, місце розташування
яких визначається з урахуванням
вимог раціональної організації
території і компактності
землекористування, відповідно до цих
сертифікатів з дотриманням вимог
цього Закону. Після виділення в
натурі (на місцевості) земельних
ділянок власникам земельних часток
(паїв) договір оренди землі
переукладається відповідно до
державного акта на право власності на
земельну ділянку на тих самих умовах,
що і раніше укладений, і може бути
змінений лише за згодою сторін.
Припинення дії договору оренди
допускається лише у випадках,
визначених цим Законом.

Згідно ст. 31 Закону України "Про оренду
землі" договір оренди землі
припиняється в разі: закінчення строку,
на який його було укладено; викупу
земельної ділянки для суспільних
потреб та примусового відчуження
земельної ділянки з мотивів суспільної
необхідності в порядку, встановленому
законом; поєднання в одній особі
власника земельної ділянки та
орендаря; смерті фізичної особи -
орендаря, засудження його до
позбавлення волі та відмови осіб,
зазначених у статті 7 цього Закону, від
виконання укладеного договору оренди
земельної ділянки; ліквідації
юридичної особи - орендаря; відчуження
права оренди земельної ділянки
заставодержателем; набуття права
власності на житловий будинок, будівлю
або споруду, що розташовані на
орендованій іншою особою земельній
ділянці; припинення дії договору,
укладеного в рамках
державно-приватного партнерства (щодо
договорів оренди землі, укладених у
рамках такого партнерства). Договір
оренди землі припиняється також в
інших випадках, передбачених законом.
Договір оренди землі може бути
розірваний за згодою сторін. На вимогу
однієї із сторін договір оренди може
бути достроково розірваний за рішенням
суду в порядку, встановленому законом.
Розірвання договору оренди землі в
односторонньому порядку не
допускається, якщо інше не передбачено
законом або цим договором.

Відповідно ст. 32 Закону України "Про
оренду землі" на вимогу однієї із
сторін договір оренди землі може бути
достроково розірваний за рішенням суду
в разі невиконання сторонами
обов'язків, передбачених статтями 24 і 25
цього Закону та умовами договору, в
разі випадкового знищення чи
пошкодження об'єкта оренди, яке істотно
перешкоджає передбаченому договором
використанню земельної ділянки, а
також на підставах, визначених
Земельним кодексом України та іншими
законами України. У разі розірвання
договору оренди землі з ініціативи
орендаря орендодавець має право на
отримання орендної плати на землях
сільськогосподарського призначення за
шість місяців, а на землях
несільськогосподарського призначення
- за рік, якщо протягом зазначеного
періоду не надійшло пропозицій від
інших осіб на укладення договору
оренди цієї ж земельної ділянки на тих
самих умовах, за винятком випадків,
коли розірвання договору було
обумовлено невиконанням або
неналежним виконанням орендодавцем
договірних зобов'язань. У разі
розірвання договору оренди землі за
погодженням сторін кожна сторона має
право вимагати в іншої сторони
відшкодування понесених збитків
відповідно до закону.

Самовільне зайняття земельних ділянок
згідно ст. 1 Закону України "Про
державний контроль за використанням та
охороною земель" - це будь-які дії, які
свідчать про фактичне використання
земельної ділянки за відсутності
відповідного рішення органу
виконавчої влади чи органу місцевого
самоврядування про її передачу у
власність або надання у користування
(оренду) або за відсутності вчиненого
правочину щодо такої земельної
ділянки, за винятком дій, які
відповідно до закону є правомірними.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що орендодавець ОСОБА_4
діяв неправомірно при укладенні
договору оренди тієї самої земельної
ділянки з ОСОБА_5, не розірвавши при
цьому договору з ТОВ "ДАКС", яке
користувалося вказаною земельною
ділянкою згідно умов договору оренди.
Тому недобросовісні дії сторони у
договорі ОСОБА_4 не можуть бути
підставою для будь-якого виду
відповідальності іншої сторони
договору ТОВ "ДАКС" у даних спірних
правовідносинах.

Відповідно до ч. 5 ст. 126 Земельного
кодексу України право оренди земельної
ділянки посвідчується договором
оренди землі, зареєстрованим
відповідно до закону.

Таким чином, судом першої інстанції
було вірно встановлена відсутність
самовільного використання вказаної
земельної ділянки позивачем. Отже,
відповідач при винесенні припису діяв
з порушеннями чинного законодавства.

Згідно ст. 226 КАС України суд касаційної
інстанції скасовує судове рішення суду
апеляційної інстанції та залишає в
силі рішення суду першої інстанції, яке
ухвалено відповідно до закону і
скасоване або змінене помилково.

Керуючись ст.ст. 222, 223, 226, 230, 231 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів Вищого
адміністративного суду України

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю "ДАКС"
задовольнити.

Постанову Донецького апеляційного
адміністративного суду від 01.03.2012р.
скасувати.

Постанову Донецького окружного
адміністративного суду від 12 січня 2012
року залишити в силі.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення копії
особам, які беруть участь у справі та
може бути переглянута в порядку ст.ст.
235-2391 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Судді: