Справа № 821/1840/14
Суддя: Войтович І.І.
Дата ухвалення: 2014-07-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
___________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 липня 2014 р.м. ХерсонСправа № 821/1840/14
Херсонський окружний
адміністративний суд у складі
головуючого судді Войтович І.І.,
розглянувши в порядку письмового
провадження адміністративну справу за
позовом Комунального підприємства "
Новокаховське управління комунального
господарства" до Новокаховської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Херсонській області про
визнання протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення,

встановив:

Комунальне підприємство
«Новокаховське управління
комунального господарства» (далі -
позивач) звернулося до суду із
адміністративними позовом до
Новокаховської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Херсонській
області (далі - відповідач) про визнання
недійсним податкового
повідомлення-рішення № від 16.04.2014
року в частині визначених до сплати
штрафних санкцій з податку на додану
вартість в сумі 28983, 00 грн.

Позовна заява мотивована тим, що
відповідно до вимог п.201.6 ст.201
Податкового кодексу України, позивач
мав право протягом 10 днів після
отримання листа від 24.01.2014 року
уточнити податкові зобов'язання без
застосування штрафних санкцій.
Зазначено, що з аналізу абз. 11 п.201.10 ст.201
Податкового кодексу України слідує, що
позивач повинен був би зняти
відповідну суму податкової накладної
або додати до податкової декларації за
грудень 2013 року заяву із скаргою на
такого постачальника з додатковим
наданням копій розрахункових
документів, що засвідчують факт сплати
податку. Позивачем через 6 днів після
отримання листа надіслано відповідачу
лист з копіями документів, які
підтверджують правомірність включення
до податкового кредиту суму ПДВ в сумі
115931, 12 грн. з податкової накладної, яка
не включена до Єдиного реєстру
податкових накладних. У відповідному
листі позивач просив відповідача
наведену відповідь вважати заявою із
скаргою в розумінні статті 201
Податкового кодексу України та
долучити до податкової декларації з
податку на додану вартість за грудень
2013 року. Таким чином, зазначено, що
позивачем на виконання вимог
Податкового кодексу України своєчасно
надано заяву зі скаргою до податкової
декларації за грудень 2013 року, а тому
штрафні санкції не повинні
застосовуватися.

Представник позивача надіслав
заяву в якій просить розгляд справи
провести без його участі.

Представником відповідача подано
до суду заяву про розгляд справи без
його участі в порядку письмового
провадження. Надано заперечення суду у
письмовій формі. З письмових
заперечень на адміністративний позов
вбачається, що відповідач позов не
визнає та заперечує проти нього з
наступних підстав. Так, перевіркою було
встановлено, що до податкового кредиту
декларації по ПДВ за грудень 2013 року
включено суму 115931, 12 грн. на підставі
податкової накладної від 31.03.2013 року
№7623, виписаної
контрагентом-постачальником НАК
«Нафтогаз України» код 20077720, яка не
зареєстрована в ЄРПН. Відповідно до
Податкового кодексу України, що у разі
порушення продавцем порядку
реєстрації податкової накладної у
ЄРПН, покупець таких товарів має право
додати до податкової декларації за
звітний податковий період заяву із
скаргою на такого постачальника, яка є
підставою для включення до складу
податкового кредиту. На порушення п.201.10
ст.201 розділу 5 Податкового кодексу
України та Порядку заповнення і
подання податкової звітності з податку
на додану вартість, затвердженого
наказом Міністерства фінансів України
від 25.11.2011 року №1492, додаток 8 до
податкової декларації по ПДВ за
грудень 2013 року позивачем не надано, що
не дає право на віднесення до
податкового кредиту суми 115931, 12 грн. по
незареєстрованій в ЄРПН податковій
накладній. Дані камеральної перевірки
свідчать про заниження податкових
зобов'язань податку на додану вартість
за грудень 2013 року в сумі 115931, 12 грн. та
як наслідок відповідальність платника
передбачену пунктом 123.1 статті 123 глави
11 розділу 2 Податкового кодексу
України.

Відповідно до ч.6 ст.128 КАС України,
якщо немає перешкод для розгляду
справи у судовому засіданні, але
прибули не всі особи, які беруть участь
у справі, хоча і були належним чином
повідомлені про дату , час і місце
судового розгляду, суд має право
розглянути справу у письмовому
провадженні у разі відсутності потреби
заслухати свідка чи експерта.

Виходячи з вищевикладеного, суд вважає
за можливе розглянути адміністративну
справу в порядку письмового
провадження.

Розглянувши позовну заяву та
дослідивши письмові докази, суд вважає,
що в задоволенні позову слід відмовити,
виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 28.12.2012 року
між позивачем та НАК «Нафтогаз
України» було укладено договір
№13/2433-БО-33 купівлі-продажу природного
газу на 2013 рік. В березні 2013 року НАК
«Нафтогаз України» було поставлено
позивачу природний газ на суму 2739907, 36
грн., що підтверджується актом
приймання-передачі природного газу від
31.03.2013 року. На підставі цього
постачальником газу була надана
позивачу податкова накладна №7623 від
31.03.2013 року.

В грудні 2013 року згідно платіжних
доручень №850 від 26.12.2013 року, №852 від
27.12.2013 року, №857 від 30.12.2013 року, №867 від
31.12.2013 року позивачем на рахунок НАК
«Нафтогаз України» були сплачені кошти
в сумі 3000000, 00 грн., з яких сума 2304413, 28
грн. була врахована в повне погашення
залишкової заборгованості спожитого в
лютому 2013 року природного газу, а сума
659586, 72 грн. була врахована в часткове
погашення спожитого в березні 2013 року
природного газу.

Таким чином, в зв'язку з частковим
погашенням в грудні 2013 року
заборгованості за спожитий в березні
2013 року природний газ, позивачем
включено ПДВ в сумі 115931, 12 грн. до
податкового кредиту податкової
декларації за грудень 2013 року по
податковій накладній №7623 від 31.03.2013
року.

24.01.2014 року позивачем отримано від
відповідача лист, в якому зазначалося,
що комунальним підприємством в
податковій декларації за грудень 2013
року до складу податкового кредиту
включено податкову накладну №7623 від
31.03.2013 року, яку не зареєстровано в
Єдиному реєстрі податкових накладних
продавцями товарів.

30.01.2014 року позивачем направлено
відповідачу лист із відповідними
копіями документів щодо підтвердження
правомірності включення до
податкового кредиту ПДВ в сумі 115931, 12
грн. з податкової накладної, яка не
включена до Єдиного реєстру податкових
накладних. Також, позивач просив даний
лист вважати заявою із скаргою в
розумінні статті 201 Податкового
кодексу України та долучити до
податкової декларації з податку на
додану вартість за грудень 2013 року

11.02.2014 року відповідачем проведена
камеральна перевірка даних,
задекларованих у податковій звітності
з ПДВ позивача код 36227223 за грудень 2013
року. За результатами даної перевірки
складено акт №1/22-02-22-047/36227223.

З вищенаведеного акта перевірки
вбачається, що до податкового кредиту
декларації по ПДВ за грудень 2013 року
включено суму 115931, 12 грн. на підставі
податкової накладної від 31.03.2013 року
№7623, виписаної
контрагентом-постачальниокм НАК
«Нафтогаз України» код 20077720, яка не
зареєстрована в ЄРПН.

У зв'язку із наведеним
встановлено, що дані камеральної
перевірки свідчать про заниження
податкових зобов'язань податку на
додану вартість за грудень 2013 року в
сумі 115931, 12 грн. та відповідальність
платника передбачену пунктом 123.1
статті 123 глави 11 розділу 2 Податкового
кодексу України.

27.02.2014 року позивачем отримано
податкове повідомлення-рішення від
27.02.2014р. №, згідно якого
комунальному підприємству було
нараховане грошове зобов'язання з
податку на додану вартість в розмірі 173
897,00 грн., в тому числі за основним
платежем в сумі 115931, 00 грн. та за
штрафними фінансовими санкціями
(штрафами) в сумі 57966, 00 грн.

07.03.2014 року комунальне
підприємство, відповідно до вимог ст. 56
Податкового Кодексу України, оскаржило
відповідне податкове
повідомлення-рішення № до
контролюючого органу вищого рівня, а
саме направило скаргу за вих. № 149 від
07.03.2014р. до Говного управління
Міндоходів у Херсонській області щодо
скасування відповідного податкового
повідомлення-рішення.

21.03.2014 року комунальним підприємством
було отримано від Головного Управління
Міндоходів у Херсонській області листа
за вих. № 1943/10/21-22-10-06-06 від 19.03.2014 року, в
якому повідомлялося про продовження
строку розгляду скарги по 09 травня 2014
року включно.

04.04.2014 року комунальним підприємством
було отримано від Головного Управління
Міндоходів у Херсонській області
рішення за вих. № 2285/10/21-22-10-06-06 від 02.04.2014
року про результати розгляду первинної
скарги, в якому повідомлялося про
скасування податкового-повідомлення
рішення від 27.02.2014 року № в
частині визначених до сплати штрафних
санкцій з податку на додану вартість в
сумі 28983, 00 грн., в іншій частині
зазначене податкове
повідомлення-рішення залишено без
змін, а скаргу без задоволення.

08.04.2014 року позивачем, відповідно до
вимог ст. 56 Поадткового кодексу
України, оскаржено відповідне
податкове повідомлення-рішення №
до контролюючого органу вищого рівня, а
саме направило скаргу за вих. №200 від
08.04.2014 року щодо скасування
відповідного податкового
повідомлення-рішення в частині
скасування штрафних санкцій до
Міністерства доходів і зборів України.

28.04.2014 року позивачем було отримано від
Міністерства доходів і зборів України
рішення вих. №7322/6/99-99-10-01-15 від 23.04.2014
року про результати розгляду повторної
скарги, в якому повідомлялося, що
Міністерство доходів і зборів України
залишає без змін податкове
повідомлення-рішення № від 27.02.2014
року з урахуванням рішення, прийнятого
за результатом розгляду первинної
скарги, а скаргу без задоволення.

В зв'язку із скасуванням податкового
повідомлення-рішення від 27.02.2014 року
№ на підставі рішення про
результати розгляду первинної скарги,
18.04.2014 року позивачем було отримано
податкове повідомлення-рішення від
16.04.2014 року №, згідно якого
комунальному підприємству було
нараховане грошове зобов'язання з
податку на додану вартість в сумі 144914, 00
грн., в тому числі за основним платежем
в сумі 115931, 00 грн. та за штрафними
(фінансовими) санкціями в сумі 28983, 00
грн.

Не погоджуючи з вищенаведеним
податковим повідомленням-рішенням в
частині визначення до сплати штрафних
(фінансових) санкцій в сумі 28983, 00 грн.,
позивач звернувся до суду.

Надаючи правову оцінку спірним
правовідносинам, суд виходить з
наступного.

Правова позиція позивача ґрунтується
на тому, що так як позивачем на
виконання вимог Податкового кодексу
України своєчасно надано заяву зі
скаргою до податкової декларації за
грудень 2013 року, то відповідно штрафні
санкції не повинні застосовуватися.

Суд не погоджується із таким
твердженням позивача, виходячи з
наступного.

Відповідно до п.198.2 ст.198 Податкового
кодексу України датою виникнення права
платника податку на віднесення сум
податку до податкового кредиту
вважається дата тієї події, що
відбулася раніше: дата списання коштів
з банківського рахунка платника
податку на оплату товарів/послуг; дата
отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною.

Згідно п.198.6 ст.198 Податкового кодексу
України не відносяться до податкового
кредиту суми податку, сплаченого
(нарахованого) у зв'язку з придбанням
товарів/послуг, не підтверджені
податковими накладними (або
підтверджені податковими накладними,
оформленими з порушенням вимог статті
201 цього Кодексу) чи не підтверджені
митними деклараціями, іншими
документами, передбаченими пунктом 201.11
статті 201 цього Кодексу.

В п.201.4 ст.201 Податкового кодексу
України зазначено, що податкова
накладна складається у двох
примірниках у день виникнення
податкових зобов'язань продавця. Один
примірник видається покупцю, а другий
залишається у продавця. У разі
складання податкової накладної у
паперовому вигляді покупцю видається
оригінал, а копія залишається у
продавця.

Пунктом 201.10 статті 201 Податкового
кодексу України передбачено, що
податкова накладна видається
платником податку, який здійснює
операції з постачання товарів/послуг,
на вимогу покупця та є підставою для
нарахування сум податку, що
відносяться до податкового кредиту.
При здійсненні операцій з постачання
товарів/послуг платник податку -
продавець товарів/послуг зобов'язаний
надати покупцю податкову накладну та
зареєструвати її в Єдиному реєстрі
податкових накладних. Підтвердженням
продавцю про прийняття його податкової
накладної та/або розрахунку
коригування до Єдиного реєстру
податкових накладних є квитанція в
електронному вигляді у текстовому
форматі, яка надсилається протягом
операційного дня. Датою та часом
надання податкової накладної та/або
розрахунку коригування в електронному
вигляді до центрального органу
виконавчої влади, що забезпечує
формування та реалізує державну
податкову і митну політику, є дата та
час, зафіксовані у квитанції. Якщо
надіслані податкові накладні та/або
розрахунки коригування сформовано з
порушенням вимог, передбачених
відповідно пунктом 201.1 статті 201 та/або
пунктом 192.1 статті 192 цього Кодексу,
протягом операційного дня продавцю
надсилається квитанція в електронному
вигляді у текстовому форматі про
неприйняття їх в електронному вигляді
із зазначенням причин. Якщо протягом
операційного дня не надіслано
квитанції про прийняття або
неприйняття, така податкова накладна
вважається зареєстрованою в Єдиному
реєстрі податкових накладних.
Реєстрація податкових накладних та/або
розрахунків коригування до податкових
накладних у Єдиному реєстрі податкових
накладних здійснюється не пізніше
п'ятнадцяти календарних днів,
наступних за датою їх
складання.Порядок ведення Єдиного
реєстру податкових накладних
встановлюється Кабінетом Міністрів
України. Покупець має право звіряти
дані отриманої податкової накладної на
відповідність із даними Єдиного
реєстру податкових накладних.
Відсутність факту реєстрації
платником податку - продавцем
товарів/послуг податкових накладних в
Єдиному реєстрі податкових накладних
та/або порушення порядку заповнення
податкової накладної не дає права
покупцю на включення сум податку на
додану вартість до податкового кредиту
та не звільняє продавця від обов'язку
включення суми податку на додану
вартість, вказаної в податковій
накладній, до суми податкових
зобов'язань за відповідний звітний
період. Виявлення розбіжностей даних
податкової накладної та Єдиного
реєстру податкових накладних є
підставою для проведення
контролюючими органами документальної
позапланової виїзної перевірки
продавця та у відповідних випадках
покупця товарів/послуг. У разі відмови
продавця товарів/послуг надати
податкову накладну або в разі
порушення ним порядку її заповнення
та/або порядку реєстрації в Єдиному
реєстрі покупець таких товарів/послуг
має право додати до податкової
декларації за звітний податковий
період заяву із скаргою на такого
постачальника, яка є підставою для
включення сум податку до складу
податкового кредиту. Таке право
зберігається за ним протягом 60
календарних днів, що настають за
граничним терміном подання податкової
декларації за звітний (податковий)
період, у якому не надано податкову
накладну або порушено порядок її
заповнення та/або порядок реєстрації в
Єдиному реєстрі. До заяви додаються
копії товарних чеків або інших
розрахункових документів, що
засвідчують факт сплати податку у
зв'язку з придбанням таких
товарів/послуг або копії первинних
документів, складених відповідно до
Закону України "Про бухгалтерський
облік та фінансову звітність в Україні"
, що підтверджують факт отримання таких
товарів/послуг.

З оскаржуваного податкового
повідомлення-рішення вбачається, що
штрафні (фінансові) санкції (штрафи) з
яким не погоджується позивач
застосовані відповідно до п.123.1 ст.123
Податкового кодексу України.

Згідно п.123.1 ст.123 Податкового кодексу
України у разі якщо контролюючий орган
самостійно визначає суму податкового
зобов'язання, зменшення суми
бюджетного відшкодування та/або
від'ємного значення суми податку на
додану вартість платника податків на
підставах, визначених підпунктами 54.3.1,
54.3.2, 54.3.4, 54.3.5, 54.3.6 пункту 54.3 статті 54
цього Кодексу, - тягне за собою
накладення на платника податків штрафу
в розмірі 25 відсотків суми визначеного
податкового зобов'язання, завищеної
суми бюджетного відшкодування.

З аналізу вищенаведеної норми
вбачається, що накладення на платника
податків штрафу відбувається у разі
якщо контролюючий орган самостійно
визначає суму податкового
зобов'язання.

Враховуючи наведене, суд вважає, що
відсутні підстави для скасування
оскаржуваного податкового
повідомлення-рішення в частині
визначення до сплати штрафних
(фінансових) санкцій в сумі 28983, 00 грн.,
так як контролюючим органом за
результатами проведеної камеральної
перевірки позивача самостійно
визначено суму податкового
зобов'язання.

Крім того, суд звертає увагу на те, що
позивачем сума основного платежу
згідно оскаржуваного податкового
повідомлення не оскаржується.

У зв'язку з наведеним суд дійшов
висновку, що викладені в позовній заяві
доводи позивача є необґрунтованими і
такими, що не відповідають нормам
чинного законодавства України, не
можуть бути підставами для скасування
податкового повідомлення-рішення, а
тому задоволенню не підлягають.

Законом України від 19.09.2013 року 590-VІІ
внесено зміни до деяких законодавчих
актів України щодо сплати судового
збору, зокрема і до Закону України "Про
судовий збір". Під час подання
адміністративного позову майнового
характеру сплачується 10 відсотків
розміру ставки судового збору. Решта
суми судового збору стягується з
позивача або відповідача пропорційно
до задоволеної чи відхиленої частини
вимоги. Оскільки, позивачем при подачі
позовної заяви сплачено 182, 70 грн.
судового збору, а спір вирішено на
користь суб'єкта владних повноважень, і
доказів понесення ним інших витрат
пов'язаних з розглядом справи суду не
надано, то з позивача підлягає
стягненню решта суми судового збору 1644,
30 грн.

Керуючись статтями 11, 14, 70, 71, 72, 86,
94, 128, 159-163, 167, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

постановив:

В задоволенні позову відмовити.

Стягнути з Комунального підприємства
«Новокаховське управління
комунального господарства» () в доход Державного бюджету
України судовий збір в сумі 1644, 30 грн.
(Одна тисяча шістсот сорок чотири
гривні 30 коп.).

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Одеського
апеляційного адміністративного суду
через суд першої інстанції шляхом
подачі апеляційної скарги в 10-денний
строк з дня її проголошення. В разі
складення постанови у повному обсязі
відповідно до ст. 160 КАС України, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Копія апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо вона не була подана у
встановлений строк. У разі подання
апеляційної скарги постанова, якщо її
не скасовано, набирає законної сили
після закінчення апеляційного
розгляду справи.

Суддя

Войтович І.І.

кат. 8.3.3