Справа № 2а-6132/10/1570
Суддя: Приходько І.В.
Дата ухвалення: 2014-07-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 липня 2014 року м.
Київ К/9991/53781/12

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі Приходько І.В. Бухтіярової І.О.
Костенка М.І.

розглянувши в попередньому судовому
засіданні

касаційну скаргу Державної податкової
інспекції у Приморському районі м.
Одеси Одеської області Державної
податкової служби

на постанову Одеського апеляційного
адміністративного суду від 29.03.2012 р.

у справі № 2а-6132/10/1570

за позовом фізичної особи-підприємця
ОСОБА_4

до Державної податкової інспекції у
Приморському районі м. Одеси

про скасування податкового
повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И Л А:

У червні 2010 року фізична
особа-підприємець ОСОБА_4 (далі -
позивач, ФО-П ОСОБА_4) звернулась до
Одеського окружного адміністративного
суду з позовом до Державної податкової
інспекції у Приморському районі м.
Одеси (далі - відповідач, ДПІ у
Приморському районі м. Одеси), в
якому просила суд скасувати податкове
повідомлення-рішення від 25.03.2010 р. №
/0.

Постановою Одеського окружного
адміністративного суду від 17.05.2011 р. у
задоволенні адміністративного позову
відмовлено повністю.

Постановою Одеського апеляційного
адміністративного суду від 29.03.2012 р.
постанову Одеського окружного
адміністративного суду від 17.05.2012 р.
скасовано та прийнято нову постанову,
якою позов ФО-П ОСОБА_4 до ДПІ у
Приморському районі м. Одеси про
скасування податкового
повідомлення-рішення № /0 від
25.03.2010 р. - задоволено у повному обсязі.

Не погоджуючись з рішенням суду
апеляційної інстанції, відповідач
звернувся до Вищого адміністративного
суду України з касаційною скаргою, в
якій, посилаючись на порушення
апеляційним судом норм матеріального
права, просив скасувати постанову
Одеського апеляційного
адміністративного суду від 29.03.2012 р. і
залишити в силі постанову Одеського
окружного адміністративного суду від
17.05.2011 р.

Позивач процесуальним правом надати
письмові заперечення на касаційну
скаргу не скористався.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
дослідивши матеріали справи та доводи
касаційної скарги, колегія суддів
приходить до висновку, що касаційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що в період з 03.03.2010 р. по
09.03.2012 р., на підставі направлення від
22.02.2010 р. № 00186/243 та відповідно до
плану-графіка проведення планових
виїзних перевірок суб'єктів
господарювання, посадовою особою ДПА в
Одеській області, була проведена
документальна планова виїзна
перевірка фінансово-господарської
діяльності СПД-ФО ОСОБА_4 з питань
дотримання вимог податкового,
валютного та іншого законодавства за
період з 01.01.2007 р. по 31.12.2009 р., за
результатами якої складено акт від
09.03.2010 р. № 2940/17-1/НОМЕР_1 та встановлено
порушення позивачем, зокрема, вимог
статей 13, 14 Декрету Кабінету Міністрів
України «Про прибутковий податок з
громадян», підпункту 4.2.11 пункту 4.2
статті 4, пункту 7.1 статті 7, пункту 14.1
статті 14, статті 13 Закону України «Про
податок з доходів фізичних осіб», а
саме в результаті заниження СПД-ФО
ОСОБА_4 у 2008 році оподаткованого доходу
на суму 322 471,24 грн., підлягає
донарахуванню податок з доходів
фізичних осіб у сумі 48 370,69 грн.

На підставі вказаного акту перевірки
відповідачем 25.03.2010 р. винесено
податкове повідомлення-рішення №
/0, яким позивачу визначено суму
грошового зобов'язання по податку з
доходів громадян, отриманих від
здійснення підприємницької діяльності
у розмірі 48 370,69 грн.

Судом першої інстанції у задоволенні
позову було відмовлено з тих мотивів,
що висновки податкового органу
викладені в акті перевірки щодо
порушення позивачем положень
податкового законодавства є
обґрунтованими, а тому оскаржуване
податкове повідомлення-рішення не
підлягає скасуванню.

Суд апеляційної інстанції постанову
окружного адміністративного суду
скасував та прийняв нову постанову про
задоволення позову, з чим погоджується
колегія суддів касаційної інстанції,
виходячи з наступного.

Відповідно до підпункту «в» пункту 19.1
статті 19 Закону України «Про податок з
доходів фізичних осіб», платники
податку зобов'язані подавати
декларацію за встановленою формою у
визначені строки у випадках, коли
згідно з нормами цього Закону таке
подання є обов'язковим.

Фізичні особи, які займаються
підприємницькою діяльністю, згідно
пункту 14.5 Наказу Міністерства фінансів
України «Про затвердження інструкції
про прибутковий податок з громадян»,
надають податковому органу податкові
декларації наростаючим підсумком з
початку року (за квартал; півріччя, три
квартали, рік), у строки, визначені
законом (протягом 40 календарних днів,
наступних за останнім календарним днем
звітного (податкового) кварталу, тобто
не пізніше: 10 травня - за І квартал, 9
серпня - за перше півріччя, 9 листопада -
за 9 місяців, 9 лютого наступного року -
за звітний рік). У декларації
зазначаються загальні суми одержаного
доходу, витрат і сплаченого податку за
звітний податковий період, за який
здійснюється оподаткування.

Відповідно до підпункту 15.1.1 пункту 15.1
статті 15 Закону України «Про порядок
погашення зобов'язань платників
податків перед бюджетами та державними
цільовими фондами», за винятком
випадків, визначених підпунктом 15.1.2
цього пункту, податковий орган має
право самостійно визначити суму
податкових зобов'язань платника
податків у випадках, визначених цим
Законом, не пізніше закінчення 1095 дня,
наступного за останнім днем граничного
строку подання податкової декларації,
а у разі, коли така податкова
декларація була надана пізніше, - за
днем її фактичного подання. Якщо
протягом зазначеного строку
податковий орган не визначає суму
податкових зобов'язань, платник
податків вважається вільним від такого
податкового зобов'язання, а спір
стосовно такої декларації не підлягає
розгляду в адміністративному або
судовому порядку.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивач у 2005 році отримав додаткові
блага у вигляді безоплатно отриманого
товару на суму 322 471,24 грн. Разом з тим, з
акта № 2940/17-1/НОМЕР_1 від 09.03.2010 р. слідує,
що податкова перевірка позивача
проводилась за період з 01.07.2007 р. по
31.12.2009 р.

Таким чином, враховуючи вищезазначене,
судом апеляційної інстанції вірно
встановлено, що оскільки строк
визначення розміру податкового
зобов'язання, в даному випадку, за
доходами платника податків у 2005 році
спливає 09.02.2008 р., то відповідно,
відповідач неправомірно нарахував
податкові зобов'язання позивачу за
доходами, що були отримані платником
податку раніше ніж за три роки до
моменту проведення перевірки.

У зв'язку з чим колегія суддів
касаційної інстанції погоджується з
висновком суду апеляційної інстанції,
що в діях суду першої інстанції
вбачається порушення норм права, що
призвели до неправильного вирішення
спору, і висновки суду першої інстанції
щодо відсутності підстав для
задоволення заявлених позовних вимог
не відповідають обставинам справи.

Відповідно до частини третьої статті
2201 Кодексу адміністративного
судочинства України суд касаційної
інстанції відхиляє касаційну скаргу і
залишає рішення без змін, якщо відсутні
підстави для скасування судового
рішення.

Враховуючи викладене, Вищий
адміністративний суд України дійшов
висновку, що судом апеляційної
інстанції виконано всі вимоги
процесуального законодавства,
всебічно перевірено обставини
справи, вирішено справу у
відповідності до норм матеріального
права, постановлено обґрунтоване
рішення, в якому повно відображені
обставини, що мають значення для
справи.

На підставі викладеного, керуючись
статтями 220, 2201, 223, 230, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Касаційну скаргу Державної податкової
інспекції у Приморському районі м.
Одеси Одеської області Державної
податкової служби - відхилити.

Постанову Одеського апеляційного
адміністративного суду від 29.03.2012 р. у
справі № 2а-6132/10/1570, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення. Заява про перегляд
судового рішення в адміністративній
справі Верховним Судом України може
бути подана з підстав, в порядку та у
строки, що встановлені статтями 236-238
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Головуючий суддя підпис І.В. Приходько
Судді: підпис І.О. Бухтіярова підпис
М.І. Костенко