Справа № 2а-16894/12/2670
Суддя: Голубєва Г.К.
Дата ухвалення: 2014-06-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 червня 2014 року
м. Київ К/800/32636/13

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

Головуючого судді-доповідача
Голубєвої Г.К.

Суддів
Карася О.В.

Рибченка А.О.

розглянувши в попередньому судовому
засіданні касаційну скаргу Державної
податкової інспекції у
Шевченківському районі міста Києва
Державної податкової служби на
постанову Київського апеляційного
адміністративного суду від 28.05.2013 року
по справі № 2а-16894/12/2670 за позовом
Приватного акціонерного товариства
«Лікувально-оздоровчий комплекс
«Айвазовське» до Державної податкової
інспекції у Шевченківському районі
міста Києва Державної податкової
служби про визнання протиправними та
скасування податкових
повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИВ:

ПАТ «Лікувально-оздоровчий комплекс
«Айвазовське» звернулось до суду з
позовом до Державної податкової
інспекції у Шевченківському районі
міста Києва Державної податкової
служби про визнання протиправними та
скасування податкових
повідомлень-рішень від 12.10.2012 року
№ про зменшення суми бюджетного
відшкодування з податку на додану
вартість у розмірі 713939,00 грн. та
застосування штрафних (фінансових)
санкцій в сумі 178474,75 грн. та від 29.12.2012
року № про зменшення суми
бюджетного відшкодування з податку на
додану вартість у розмірі 713939,00 грн. та
застосування штрафних (фінансових)
санкцій в сумі 178484,75 грн.

Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
28.01.2013 року у задоволенні позову
відмовлено.

Постановою Київського апеляційного
адміністративного суду від 28.05.2013 року
скасовано рішення суду першої
інстанції та прийнято нове рішення про
задоволення позову з мотивів
обґрунтованості позовних вимог.

Не погоджуючись з рішенням суду
апеляційної інстанції, відповідач
подав касаційну скаргу, в якій просить
його скасувати та залишити в силі
рішення суду першої інстанції,
оскільки вважає, що постанову суду
апеляційної інстанції було прийнято з
порушенням норм матеріального права та
без належного врахування всіх обставин
справи.

Перевіривши правильність застосування
судами попередніх інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
юридичної оцінки обставин справи,
колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
приходить до висновку, що касаційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що ДПІ в Шевченківському
районі міста Києва проведена
документальна позапланова виїзна
перевірка правомірності нарахування
позивачем бюджетного відшкодування
податку на додану вартість у зменшення
податкових зобов'язань з податку на
додану вартість за липень 2011 року,
серпень 2011 року.

За результатами перевірки встановлено
порушення позивачем вимог п. 50.1 ст. 50,
п.200.4 ст. 200 Податкового кодексу України
та пп. 4.6.4, пп. 4.6.5 та пп. 4.6.6 п. 4.6 розділу IV
Порядку заповнення і подання
податкової звітності з податку на
додану вартість, затвердженого наказом
Міністерства фінансів України від
25.11.2011 року № 1492.

За наслідками перевірки та процедури
адміністративного оскарження прийняті
спірні податкові повідомлення-рішення.

Задовольняючи позов, суд апеляційної
інстанції виходив з наступних мотивів,
з чим погоджується суд касаційної
інстанції.

Відповідно до вимог п. 200.1 ст. 200
Податкового кодексу України сума
податку, що підлягає сплаті
(перерахуванню) до Державного бюджету
України або бюджетному відшкодуванню,
визначається як різниця між сумою
податкового зобов'язання звітного
(податкового) періоду та сумою
податкового кредиту такого звітного
(податкового) періоду.

Згідно вимог п. 200.3 ст. 200 Податкового
кодексу України встановлено, що при
від'ємному значенні суми, розрахованої
згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така
сума враховується у зменшення суми
податкового боргу з податку, що виник
за попередні звітні (податкові) періоди
(у тому числі розстроченого або
відстроченого відповідно до цього
Кодексу), а в разі відсутності
податкового боргу - зараховується до
складу податкового кредиту наступного
звітного (податкового) періоду.

Відповідно до п. 200.6. ст. 200 ПК України
платник податку може прийняти
самостійно рішення про зарахування в
повному обсязі належної йому суми
бюджетного відшкодування або її
частини у зменшення податкових
зобов'язань з цього податку, що виникли
протягом наступних звітних
(податкових) періодів, за наявності
умов, передбачених пунктом 200.4 цієї
статті.

Пунктом 50.1 ст.50 ПК України передбачено,
що у разі якщо у майбутніх податкових
періодах (з урахуванням строків
давності, визначених статтею 102 цього
Кодексу) платник податків самостійно (у
тому числі за результатами електронної
перевірки) виявляє помилки, що
містяться у раніше поданій ним
податковій декларації (крім обмежень,
визначених цією статтею), він
зобов'язаний надіслати уточнюючий
розрахунок до такої податкової
декларації за формою чинного на час
подання уточнюючого розрахунку.
Платник податків має право не подавати
такий розрахунок, якщо відповідні
уточнені показники зазначаються ним у
складі податкової декларації за
будь-який наступний податковий період,
протягом якого такі помилки були
самостійно (у тому числі за
результатами електронної перевірки)
виявлені.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивачем було надано до ДПІ у
Шевченківському районі м. Києва
уточнюючий розрахунок податкових
зобов'язань з податку на додану
вартість у зв'язку з виправленням
самостійно виявлених помилок до
декларації з ПДВ за серпень 2011 року.

Також, позивачем подано до ДПІ у
Шевченківському районі м. Києва
декларацію з ПДВ за вересень 2011 року з
уточненими показниками, які були
відображені в уточнюючому розрахунку
до декларації з ПДВ за серпень 2011 року,
та відповідними до неї додатками.

Уточнюючий розрахунок податкових
зобов'язань з податку на додану
вартість у зв'язку з виправленням
самостійно виявлених помилок до
декларації з ПДВ за серпень 2011 року від
14.10.2011 року та декларацію з ПДВ за
вересень 2011 року від 20.10.2011 року з
уточненими показниками, які були
відображені в уточнюючому розрахунку
до декларації з ПДВ за серпень 2011 року,
були прийняті податковим органом як
податкова звітність.

Крім того, пунктом 4.4. наказу ДПА
України від 31.12.2008 року № 827 «Про
затвердження Методичних рекомендацій
щодо централізованого приймання та
комп'ютерної обробки податкової
звітності платників податків в ОДПС
України» (далі - Наказ № 827) передбачено,
що працівники ОДПС при прийманні
податкової звітності на паперових та
електронних носіях з доданням
роздрукованих оригіналів контролюють
наявність: підписів посадових осіб;
печатки платника податків;
обов'язкових реквізитів; обов'язкових
додатків до податкової звітності,
передбачених порядком заповнення
відповідної звітності, які є
невід'ємною частиною податкової
декларації або уточнюючої звітності та
не можуть бути самостійним документом.

Відповідно до п. 4.5 Наказу № 827, якщо
надана органу ДПС платником податків
податкова звітність заповнена ним з
порушенням правил, зазначених у
затвердженому порядку заповнення, то
вона може бути не визнана таким органом
ДПС як податкова декларація, а саме:
відсутні обов'язкові додатки до
податкової звітності, передбачені
порядком заповнення відповідної
звітності.

У таких випадках працівники
структурного підрозділу ОДПС, до
функцій якого належить приймання
податкової звітності, в усній формі
попереджають платника податків про
виявлені недоліки і право невизнання
органом ДПС такої податкової
звітності.

Якщо платник податків наполягає на
прийнятті звітності, то звітність
приймається, реєструється та разом зі
службовою запискою передається до
галузевого підрозділу для подальшого
зберігання у звітній частині особової
справи платника податків. На
примірнику, що залишається у платника
податків, проставляється штамп
«ОТРИМАНО, попереджено про можливість
невизнання».

Структурним підрозділом ОДПС, до
функцій якого належить приймання
податкової звітності у триденний
термін від дня отримання звітності (але
не пізніше наступного дня від
граничного строку подання),
надсилається платнику податків
повідомлення про невизнання ОДПС
податкової звітності як податкової
декларації із зазначенням підстав
неприйняття та пропозицією надати нову
податкову декларацію, оформлену
належним чином.

Відповідно до п. 4.8 Наказу № 827 за
відсутності зауважень до оформлення
податкової звітності вона
реєструється і вважається прийнятою.
Цей факт засвідчують відповідні
відмітки: штамп, дата реєстрації
документа та реєстраційний номер.

Пунктом 4.6 Наказу № 827 передбачено, що у
разі прийняття рішення структурними
підрозділами про невизнання
уточнюючої звітності платника
податків відповідний підрозділ
протягом 3 робочих днів з моменту
отримання реєстру прийнятої звітності
готує та направляє за підписом
керівника органу ДПС - платнику
податків повідомлення про невизнання
такої звітності як податкової
декларації із зазначенням підстав
неприйняття такої звітності та
пропозицією подати нову, оформлену
належним чином.

Судом апеляційної інстанції
встановлено, що на адресу позивача не
надходило повідомлення (лист) про
прийняття рішення структурними
підрозділами податкового органу про
невизнання уточнюючої звітності
платника податків із зазначенням
підстав неприйняття такої звітності та
пропозицією подати нову, оформлену
належним чином, що є порушенням вимог п.
4.6 Наказу № 827 з боку відповідача та дає
підстави зробити висновок про визнання
такої звітності відповідачем.

Крім того, відсутність додатку 2 (Д2) та
додатку 3 (Д3) при уточнюючих
розрахунках до декларації з ПДВ за
серпень 2011 року не може бути
об'єктивною підставою для нарахування
податкових зобов'язань та прийняття
податкового повідомлення-рішення,
оскільки формуючим додатком
податкових зобов'язань і податкового
кредиту в розрізі контрагентів є
Додаток 5 (Д5) та саме його показники в
подальшому відображають залишок
від'ємного значення попереднього
звітного (податкового) періоду, що
включається до складу податкового
кредиту поточного звітного
(податкового) періоду, і які формують
показники рядка 22 (Д2) та рядка 23 (Д3)
декларації з ПДВ.

За таких обставин та з урахуванням
вимог ч. 3 ст. 2, ч. 2 ст. 71 КАС України, суд
апеляційної інстанції дійшов
обґрунтованого висновку щодо
наявності підстав для задоволення
позову.

Отже, колегія суддів вважає, що в
межах касаційної скарги порушень судом
апеляційної інстанції норм
матеріального та процесуального права
при вирішенні цієї справи не допущено.
Правова оцінка обставин у справі дана
вірно, а тому, відповідно до п. 3 ст. 2201
КАС України, касаційну скаргу слід
відхилити, а оскаржуване судове
рішення залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 210 - 232 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Державної
податкової інспекції у
Шевченківському районі міста Києва
Державної податкової служби відхилити.

Постанову Київського
апеляційного адміністративного суду
від 28.05.2013 року по справі № 2а-16894/12/2670
залишити без змін.

Справу повернути до суду першої
інстанції.

Ухвала набирає законної сили та
може бути переглянута Верховним Судом
України в порядку передбаченому ст. ст.
235 - 239, ч. 5 ст. 254 КАС України.

Головуючий підписГолубєва Г.К.Судді
підписКарась О.В. підписРибченко А.О.