Справа № 2а-5502/11/1270
Суддя: Федоров М.О.
Дата ухвалення: 2014-06-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 червня 2014 року м. Київ
К/9991/83189/11

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача
Федорова М.О.

суддів: Островича С.Е.

Степашка О.І.

розглянувши у попередньому судовому
засіданні касаційну скаргу Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_3 на постанову
Луганського окружного
адміністративного суду від 08.08.2011 та
ухвалу Донецького апеляційного
адміністративного суду від 20.10.2011

у справі № 2а-5502/11/1270

за позовом Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_3

до Ленінської міжрайонної
державної податкової інспекції у місті
Луганську

Державної податкової
адміністрації в Луганській області

про визнання дій протиправними
щодо видання наказу про проведення
фактичної, скасування податкового
повідомлення-рішення

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_3
звернувся до Луганського окружного
адміністративного суду з позовом до
Ленінської міжрайонної державної
податкової інспекції у місті
Луганську, Державної податкової
адміністрації в Луганській області про
визнання дій протиправними щодо
видання наказу про проведення
фактичної, скасування податкового
повідомлення-рішення.

Постановою Луганського окружного
адміністративного суду від 08.08.2011 у
задоволенні позову відмовлено.

Ухвалою Донецького апеляційного
адміністративного суду від 20.10.2011
постанову Луганського окружного
адміністративного суду від 08.08.2011
залишено без змін.

Не погоджуючись з зазначеним рішеннями
суду першої та апеляційної інстанції,
відповідач оскаржив їх в касаційному
порядку. В скарзі просить скасувати
оскаржувані рішення, ухвалити нове
рішення, яким задовольнити позовні
вимоги в повному обсязі.

Касаційна скарга вмотивована тим, що
судами першої та апеляційної інстанцій
при вирішення спору по даній справі
порушено норми матеріального права.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши правильність застосування
судами попередніх інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
юридичної оцінки обставин справи,
розглянувши надані письмові докази в
їх сукупності, колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
приходить до висновку, що касаційну
скаргу слід відхилити з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів
справи, 01.06.2011 керівником Державної
податкової адміністрації в Луганській
області на підставі звернення вх. №124/с
від 31.05.2011 прийнято рішення про
проведення фактичної перевірки
позивача, , яке оформлене наказом №266
від 01.06.2011.

Перевірку згідно наказу №266 від
01.06.2011 фахівцями органу державної
податкової служби не було проведено,
оскільки позивач відмовив у допуску
посадових осіб до проведення фактичної
перевірки, про що свідчить акт відмови
у допуску посадових до проведення
фактичної перевірки.

07.06.2011 керівником Державної
податкової адміністрації в Луганській
області на підставі звернення вх. №124/с
від 31.05.2011 прийнято рішення про
проведення фактичної перевірки
позивача, яке оформлене наказом №276
від 07.06.2011.

07.06.2011 фахівцями Державної
податкової адміністрації України в
Луганській області на підставі
направлень на перевірку від 07.06.2011 №83
та №84 та на підставі наказу Державної
податкової адміністрації в Луганській
області №276 від 07.06.2011 була проведена
фактична перевірка за дотриманням
порядку здійснення платниками
податків розрахункових операцій,
ведення касових операцій, наявності
ліцензій, патентів, свідоцтв, у тому
числі свідоцтв про виробництво та обіг
підакцизних товарів, офісу
виставочного залу, який належить
позивачу, за результатами якої
складено акт від 07.06.2011 №33/12/32/23/НОМЕР_1.

Перевіркою встановлено порушення
позивачем п. 2.6 розділу 2 „Положення про
ведення касових операцій у
національній валюті в Україні",
затвердженого постановою Правління
НБУ від 15.12.2004 № 637.

На підставі вищезазначеного акту
Ленінською міжрайонною державною
податковою інспекцією у місті
Луганську прийняте рішення про
застосування штрафних (фінансових)
санкцій № від 22.06.2011 на суму 24000, 00
грн.

Колегія суддів зазначає, що
фактичну перевірку позивача на
підставі звернення вх. №124/с від 31.05.2011
було проведено тільки один раз на
підставі на наказу №276 від 07.06.2011.

Відповідальність за вище вказане
порушення передбачена абз 3 ст. 1 Указу
Президента України „Про застосування
штрафних фінансових санкцій за
порушення норм по регулюванню обігу
готівки", установити, що у разі
порушення юридичними особами всіх форм
власності, норм з регулювання обігу
готівки у національній валюті, що
встановлюється Національним банком
України, до них застосовуються
фінансові санкції у вигляді штрафу.

У разі проведення готівкових
розрахунків із застосуванням РРО або
використанням РК оприбуткуванням
готівки є здійснення обліку зазначених
готівкових коштів у повній сумі їх
фактичних надходжень у книзі обліку
розрахункових операцій на підставі
фіскальних звітних чеків РРО (даних РК).

Матеріалами справи встановлено, що
позивачем готівкові кошти отримані від
реалізації продукції в сумі 4800,00 грн.
згідно розрахункових квитанцій від
01.06.2011 №676299 та №6763000 не були
оприбутковані у КОРО у день їх
фактичного надходження.

Враховуючи викладене колегія
суддів погоджує висновок судів
попередніх інстанцій про
правомірність винесення застосування
до позивача штрафних (фінансових)
санкцій згідно рішення № від
22.06.2011 на суму 24000,00 грн.

Крім того, Вищий адміністративний
суд України звертає увагу на те, що
відповідно до статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень, шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ

Так, згідно підпункту 17.1.7 пункту 17.1
статті 17 Податкового кодексу України
платник податків має право оскаржувати
в порядку, встановленому цим Кодексом,
рішення, дії (бездіяльність)
контролюючих органів (посадових осіб).

Виходячи з наведеного, платниками
податків до суду можуть бути оскаржені
рішення, дії, бездіяльність суб'єктів
владних повноважень, які порушують
права, свободи та інтереси. Втім
задоволенню в адміністративному
судочинстві підлягають лише ті позовні
вимоги, які відновлюють фактично
порушені права, свободи та інтереси
особи у сфері публічно-правових
відносин.

Так, позови платників податків,
спрямовані на оскарження наказів про
призначення перевірки, дій або
бездіяльності контролюючих органів
щодо призначення та/або проведення
перевірок можуть бути задоволені лише
в тому разі, якщо до моменту винесення
судового рішення не відбулося допуску
посадових осіб контролюючого органу до
спірної перевірки.

В іншому разі в задоволенні
відповідних позовів має бути
відмовлено, оскільки правові наслідки
оскаржуваних наказів та дій за таких
обставин є вичерпаними, а отже,
задоволення позову не може призвести
до відновлення порушених прав платника
податків, оскільки після проведення
перевірки права платника податків
порушують лише наслідки проведення
відповідної перевірки.

Отже, враховуючи, що податковим
органом фактично реалізована його
компетенція на проведення перевірки та
оформлення результатів такої
перевірки, оспорюваний наказ є таким,
що не порушує права позивача, у зв'язку
з чим відсутні правові підстави для
задоволення позову.

Враховуючи вищевикладене, Вищий
адміністративний суд України дійшов
висновку про те, що касаційну скаргу
Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 на
постанову Луганського окружного
адміністративного суду від 08.08.2011 та
ухвалу Донецького апеляційного
адміністративного суду від 20.10.2011 у
справі № 2а-5502/11/1270 слід відхилити, а
судові рішення залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 2201, 221, 223, 230 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_3 відхилити.

Постанову Луганського окружного
адміністративного суду від 08.08.2011 та
ухвалу Донецького апеляційного
адміністративного суду від 20.10.2011 у
справі № 2а-5502/11/1270 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення, але може бути
переглянута Верховним Судом України з
підстав та в порядку, передбачених
статтями 236-2392 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий М.О. ФедоровСудді С.Е.
Острович О.І. Степашко