Справа № 500/2777/14-а
Суддя: Бальжик О. І.
Дата ухвалення: 2014-07-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 500/2777/14-а
Провадження № 2-а/500/103/14
П О С Т А Н О В А

Іменем України

08 липня 2014 року Ізмаїльський
міськрайонний суд Одеської області у
складі:

головуючого - судді:
Бальжик О.І.

при секретарі:
Івановій Ю.П.

за участю представника позивача:
ОСОБА_1

представника
відповідачів:Прибиткової О.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Ізмаїл
адміністративну справу за позовом
фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до
виконавчого комітету Ізмаїльської
міської ради Одеської області та
виконавчого комітету Ізмаїльської
міської ради Одеської області в особі
комісії з питань визначення та
відшкодування збитків власникам землі
та землекористувачів про визнання дій
протиправними та скасування рішення, -

В С Т А Н О В И В:

06.05.2014 року ОСОБА_3 звернувся до
суду із позовом до виконавчого
комітету Ізмаїльської міської ради
Одеської області та виконавчого
комітету Ізмаїльської міської ради
Одеської області в особі комісії з
питань визначення та відшкодування
збитків власникам землі та
землекористувачам про визнання
протиправними дії щодо складання акту
№5 від 12.03.2014 року про визначення та
відшкодування збитків власникам землі
та землекористувачам, а також визнання
незаконним та скасування рішення
виконавчого комітету Ізмаїльської
міської ради №288 від 27.03.2014 року «Про
затвердження акту про визначення та
відшкодування збитків власникам землі
та землекористувачам №5 від 12.03.2014».
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
12.03.2014 року виконавчим комітетом
Ізмаїльської міської ради Одеської
області в особі комісії з питань
визначення та відшкодування збитків
власникам землі та землекористувачам
складено акт №5 від 12.03.2014 року про
визначення та відшкодування збитків
власникам землі та землекористувачам.
27.03.2014 року виконавчим комітетом
Ізмаїльської міської ради винесено
рішення №288 «Про затвердження акту про
визначення та відшкодування збитків
власникам землі та землекористувачам
№5 від 12.03.2014 року». Зазначає, що договір
сплати орендної плати за користування
земельною ділянкою №126 від 24.06.2011 року
не є чинним, оскільки його не було
зареєстровано у встановленому законом
порядку, розрахунок збитків
відповідачем незаконно проведено на
підставі рішень Ізмаїльської міської
ради про плату за оренду землі, який
може бути застосовано лише щодо
земельних ділянок в розумінні ст.79
Земельного кодексу України. Окрім того,
на його думку, акт №5 від 12.03.2014 року про
визначення та відшкодування збитків
власникам землі та землекористувачам
не є належним доказом використання
позивачем земельної ділянки у
зазначених в акті площах, оскільки
комісія визначала суму збитків лише за
переліченими в акті документами без
фактичного проведення перевірки за
місцем розташування земельних ділянок
та встановлення факту користування
саме в тих межах, що визначені в акті.
Стверджує, що він правомірно набув
право на нерухоме майно та має право на
земельну ділянку, на якій розміщено
придбане ним нерухоме майно, та
земельну ділянку, необхідну для його
обслуговування, а відсутність
переоформлених правовстановлюючих
документів на земельну ділянку, не може
кваліфікуватись як самовільне
зайняття земельної ділянки, тому
підстав для відшкодування збитків
чинним законодавством немає. Вважає, що
при користуванні земельною ділянкою,
розташованою за адресою: Одеська
область, м.Ізмаїл, АДРЕСА_1, не було
завдано шкоди територіальній громаді,
як користувачу земельної ділянки,
оскільки до місцевого бюджету
сплачувався земельний податок у
встановлених розмірах тощо.

Позивач, будучи своєчасно та належним
чином повідомленим про дату, час та
місце розгляду справи, у судове
засідання не з'явився, направивши
представника з належним чином
посвідченими повноваженнями.

У судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги уточнив,
остаточно просив: визнати протиправним
дії виконавчого комітету Ізмаїльської
міської ради Одеської області в особі
комісії з питань визначення та
відшкодування збитків власникам землі
та землекористувачів щодо складання
акту про визначення та відшкодування
збитків власникам землі та
землекористувачам за №5 від 12.03.2014 року;
визнати незаконним та скасувати
рішення виконавчого комітету
Ізмаїльської міської ради №288 від
27.03.2014 року «Про затвердження акту про
визначення та відшкодування збитків
власникам землі та землекористувачам
№5 від 12.03.2014» (а.с.65).

Представник відповідача позов не
визнала, посилаючись на те, що
договором дарування частини комплексу
від 18.05.2009 року ОСОБА_4 передав ОСОБА_5 та
ОСОБА_3 у власність в рівних частках по
37/750 частин комплексу кожному, що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, а
також 03.08.2010 року ТОВ «Автомаркет»
передав позивачу у власність 4/1500
частин промислової бази, розташованої
за вказаною адресою. Вдповідно до ст.7
Закону України «Про розмежування
земель державної та комунальної
власності», який діяв до 01.01.2013 року та
ч.2 ст.83 Земельного кодексу України із
змінами від 06.09.2012 року, вищевказана
земельна ділянка є власністю
територіальної громади м. Ізмаїл в
особі Ізмаїльської міської ради.
Звернула увагу, що рішенням
Ізмаїльської міської ради № 1203-V від
21.02.2008 року «Про укладання договорів на
сплату орендної плати за користування
земельними ділянками без документів,
що підтверджують право користування
землею» було затверджено договір про
сплату орендної плати за користування
земельними ділянками без документів,
що підтверджують право користування
землею, та 03.06.2011 року між Ізмаїльською
міською радою та ФОП ОСОБА_5 було
укладено договір сплати орендної плати
за користування земельною ділянкою
площею 0,4593 га по АДРЕСА_1. Відповідно до
п.п.1.2, 3.2 вказаного договору оплата
здійснюється до отримання договору
оренди земельної ділянки, та
землекористувач зобов'язаний оформити
право користування земельною ділянкою
у встановленому порядку. Однак,
позивачем право оренди земельної
ділянки площею 1.1624 га по АДРЕСА_1 у
відповідності до положень діючого
законодавства не оформлено, у зв'язку з
чим, земельна ділянка в порушення
ст.ст.125, 126 ЗК України та п.п.«б» п.3.2
договору від 03.06.2011 року
використовується без
правовстановлюючих документів. Також
зазначила, що рішення виконкому
Ізмаїльської міської ради № 287 від
27.03.2014 року «Про затвердження акту про
визначення та відшкодування збитків
власникам землі та землекористувачам
№ 4 від 12.03.2014» є законним, оскільки було
прийнято у відповідності до вимог
діючого законодавства.

Вислухавши представників сторін, а
також дослідивши матеріали справи, суд
дійшов наступного висновку.

Вирішуючи позовні вимоги в частині
визнання незаконним та скасування
рішення, суд виходить з наступного.

У судовому засіданні встановлено, що
18.05.2009 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 і
ОСОБА_3 укладено договір дарування
частини комплексу, зареєстрований в
електронному Реєстрі прав власності на
нерухоме майно 20.05.2009 року, за яким
ОСОБА_4 передав у власність ОСОБА_5 і
ОСОБА_3 в рівних частках по 37/750 частин
комплексу кожному, що знаходиться в
АДРЕСА_1 (а.с.20).

Земельна ділянка за вказаною адресою
належить територіальній громаді
м.Ізмаїл в особі Ізмаїльської міської
ради.

20.06.2011 року між Ізмаїльською міською
радою та ФОП ОСОБА_3 було укладено
договір сплати орендної плати за
користування земельною ділянкою
площею 0,4593 га по АДРЕСА_1, яким
визначено розмір плати за землю - 3% від
нормативної грошової оцінки землі за
рік. Вказаний договір зареєстровано в
книзі записів договорів сплати
орендної плати за користування
земельною ділянкою 24.06.2011 року за №126
(а.с.14).

27.03.2014 року виконавчим комітетом
Ізмаїльської міської ради було
прийнято рішення за № 288 про
затвердження Акту про визначення та
відшкодування збитків власникам землі
та землекористувачам № 5 від 12.03.2014 року
(а.с.11).

Вказаним рішенням виконавчим
комітетом Ізмаїльської міської ради
відповідно до ст.ст.33, 52 Закону України
«Про місцеве самоврядування в
Україні», ст. ст.156, 157, 206, 211 Земельного
кодексу України, постанови Кабінету
Міністрів України «Про Порядок
визначення та відшкодування збитків
власникам землі та землекористувачам»,
на виконання рішення виконавчого
комітету «Про створення комісії з
питань визначення та відшкодування
збитків власникам землі та
землекористувачам» №102 від 30.01.2014 року
затверджено збитки, нанесені фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_3 за час
користування земельною ділянкою
площею 0,4593 га, яка розташована за
адресою: АДРЕСА_1, у зв'язку з ухиленням
від сплати за користування земельною
ділянкою відповідно до умов договору №
126 від 24.06.2011 року, за період з 01.01.2013 року
по 31.12.2013 року, в розмірі 45 301,62 грн., а
також затверджено Акт про визначення
та відшкодування збитків власникам
землі та землекористувачам № 5 від
12.03.2014 року (а.с.11).

Згідно з актом про визначення та
відшкодування збитків власникам землі
та землекористувачам за №5 від 12.03.2014
року ОСОБА_3 власнику землі або
землекористувачу відповідно до
фактичного використання земельної
ділянки, що визначається відповідно до
розрахунку розміру втрат місцевого
бюджету, який проведений фінансовим
управлінням Ізмаїльської міської ради,
завдано збитки в розмірі 45 301,62 грн.
Розмір втрат місцевого бюджету
визначено згідно відповідного
Розрахунку - додатку до акту №5 (а.с.12,
13).

У зв'язку із прийняттям вказано
рішення, на адресу позивача надіслано
повідомлення голови комісії з питань
визначення розміру збитків власникам
землі та землекористувачам в місті
Ізмаїлі, в якому, зокрема, визначено про
необхідність відшкодування збитків,
спричинених у зв'язку з використанням
земельної ділянки без оформлення
документів, що посвідчують право на
земельну ділянку відповідно до закону,
використання земельної ділянки з
порушенням земельного законодавства,
законодавства про плату за землю та
невиконання умов договору сплати
орендної плати за користування
земельною ділянкою за №126 від 24.06.2011
року (а.с.10).

Не погоджуючись з правомірністю
вказаних дій відповідачів та рішення
про затвердження акту про визначення
та відшкодування збитків власникам
землі та землекористувачам, позивач
звернувся до суду.

Стаття 116 ЗК України визначає, що
громадяни та юридичні особи набувають
права власності та права користування
земельними ділянками із земель
державної або комунальної власності за
рішенням органів виконавчої влади або
органів місцевого самоврядування в
межах їх повноважень, визначених цим
Кодексом, або за результатами аукціону.

Відповідно до ст.12 ЗК України до
повноважень сільських, селищних,
міських рад у галузі земельних
відносин на території сіл, селищ, міст
належить, зокрема, право
розпоряджатися землями територіальних
громад, надавати земельні ділянки у
користування із земель комунальної
власності відповідно до Земельного
кодексу України.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.120 ЗК України у разі
набуття права власності на жилий
будинок, будівлю або споруду, що
перебувають у власності, користуванні
іншої особи, припиняється право
власності, право користування
земельною ділянкою, на якій
розташовані ці об'єкти. До особи, яка
набула право власності на жилий
будинок, будівлю або споруду, розміщені
на земельній ділянці, що перебуває у
власності іншої особи, переходить
право власності на земельну ділянку
або її частину, на якій вони розміщені,
без зміни її цільового призначення.
Якщо жилий будинок, будівля або споруда
розміщені на земельній ділянці, що
перебуває у користуванні, то в разі
набуття права власності на ці об'єкти
до набувача переходить право
користування земельною ділянкою, на
якій вони розміщені, на тих самих
умовах і в тому ж обсязі, що були у
попереднього землекористувача.

Згідно з ч.1 ст.377 ЦК України до особи,
яка набула право власності на житловий
будинок (крім багатоквартирного),
будівлю або споруду, переходить право
власності, право користування на
земельну ділянку, на якій вони
розміщені, без зміни її цільового
призначення в обсязі та на умовах,
встановлених для попереднього
землевласника (землекористувача).

Відповідно до ч.1 ст.206 ЗК України
використання землі в Україні є платним.

Згідно з ч.1 ст.1 Закону України «Про
державний контроль за використанням та
охороною земель» від 19.06.2003 року за
№963-IV самовільне зайняття земельних
ділянок - будь-які дії, які свідчать про
фактичне використання земельної
ділянки за відсутності відповідного
рішення органу виконавчої влади чи
органу місцевого самоврядування про її
передачу у власність або надання у
користування (оренду) або за
відсутності вчиненого правочину щодо
такої земельної ділянки, за винятком
дій, які відповідно до закону є
правомірними.

З огляду на те, що позивачем отримано на
спірній земельній ділянці у власність
нерухоме майно, то в розумінні положень
ч.1 ст.1 Закону України «Про державний
контроль за використанням та охороною
земель» та з урахуванням положень 120 ЗК
України, 377 ЦК України, дії позивача є
правомірними.

При цьому, набуття позивачем на праві
власності частин комплексу, що
знаходиться в АДРЕСА_1, не надає
позивачу права користуватися
земельною ділянкою без сплати за неї.
Таким чином, законодавством покладено
обов'язок на позивача здійснювати
оплату за користування визначеною
земельною ділянкою, що не
заперечується сторонами.

Частиною 1 ст.124 ЗК України визначено, що
передача в оренду земельних ділянок, що
перебувають у державній або
комунальній власності, здійснюється на
підставі рішення відповідного органу
виконавчої влади або органу місцевого
самоврядування згідно з їх
повноваженнями, визначеними статтею 122
цього Кодексу, чи договору
купівлі-продажу права оренди земельної
ділянки (у разі продажу права оренди)
шляхом укладення договору оренди
земельної ділянки чи договору
купівлі-продажу права оренди земельної
ділянки.

За змістом ст.ст.125,126 ЗК України право
власності на земельну ділянку, а також
право постійного користування та право
оренди земельної ділянки виникають з
моменту державної реєстрації цих прав.
Право власності, користування
земельною ділянкою оформлюється
відповідно до Закону України "Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень".

Відповідно до ст.288 ПК України
підставою для нарахування орендної
плати за земельну ділянку є договір
оренди такої земельної ділянки.
Платником орендної плати є орендар
земельної ділянки. Об'єктом
оподаткування є земельна ділянка,
надана в оренду. Розмір та умови
внесення орендної плати
встановлюються у договорі оренди між
орендодавцем (власником) і орендарем.
Розмір орендної плати встановлюється у
договорі оренди.

Однак, як встановлено судом, у зв'язку з
тим, що рішення про передачу в оренду
земельної ділянки не приймалось, між
позивачем та Ізмаїльською міською
радою договір оренди не укладався та
він не зареєстрований у відповідності
до вимог закону, тому правові підстави
для сплати орендної плати відсутні.

Згідно з ч.1 ст.157 ЗК України
відшкодування збитків власникам землі
та землекористувачам здійснюють
органи виконавчої влади, органи
місцевого самоврядування, громадяни та
юридичні особи, які використовують
земельні ділянки, а також органи
виконавчої влади, органи місцевого
самоврядування, громадяни та юридичні
особи, діяльність яких обмежує права
власників і землекористувачів або
погіршує якість земель, розташованих у
зоні їх впливу, в тому числі внаслідок
хімічного і радіоактивного
забруднення території, засмічення
промисловими, побутовими та іншими
відходами і стічними водами. Порядок
визначення та відшкодування збитків
власникам землі і землекористувачам
встановлюється Кабінетом Міністрів
України.

Пункт 1 Порядку визначення та
відшкодування збитків власникам землі
і землекористувачам, затверджений
постановою Кабінету Міністрів України
за №284 від 19.04.1993 року (далі - Порядок)
визначає, що власникам землі та
землекористувачам відшкодовуються
збитки, заподіяні вилученням (викупом)
та тимчасовим зайняттям земельних
ділянок та неодержанням доходів у
зв'язку з тимчасовим невикористанням
земельних ділянок.

Відповідно до п.2 Порядку розміри
збитків визначаються комісіями,
створеними Київською та
Севастопольською міськими, районними
державними адміністраціями,
виконавчими комітетами міських (міст
обласного значення) рад. До складу
комісій включаються представники
Київської, Севастопольської міських,
районних державних адміністрацій,
виконавчих комітетів міських (міст
обласного значення) рад (голови
комісій), власники землі або
землекористувачі (орендарі), яким
заподіяні збитки, представники
підприємств, установ, організацій та
громадяни, які будуть к відшкодовувати,
представники державних органів
земельних ресурсів і фінансових
органів, органів у справах
містобудування і архітектури та
виконавчих комітетів сільських,
селищних, міських (міст районного
значення) рад, на території яких
знаходяться земельні ділянки.
Результати роботи комісій
оформляються відповідними актами, що
затверджуються органами, які створили
ці комісії.

Згідно з п.3 Порядку відшкодуванню
підлягають збитки власників землі і
землекористувачів, у тому числі
орендарів, включаючи і неодержані
доходи, якщо вони обґрунтовані.
Порядком визначено, що неодержаний
доход - це доход, який міг би одержати
власник землі, землекористувач, у тому
числі орендар, із земельної ділянки і
який він не одержав внаслідок її
вилучення (викупу) або тимчасового
зайняття, обмеження прав, погіршення
якості землі або приведення її у
непридатність для використання за
цільовим призначенням у результаті
негативного впливу, спричиненого
діяльністю підприємств, установ,
організацій та громадян.

За змістом п.287.6 ст.286 ПК України при
переході права власності на будівлю,
споруду (їх частину) податок на
земельні ділянки на яких розташовані
такі будівлі, споруди (їх частини) з
урахуванням прибудинкової території
сплачується на загальних підставах з
дати реєстрації права власності на
нерухоме майно.

Таким чином, на думку суду, в розумінні
положень Порядку неодержаним доходом
відповідача, як органу, який
розпоряджається земельною ділянкою у
відповідності до вимог Податкового та
Земельного кодексів України, є
земельний податок, а тому підстави для
нарахування збитків на рівні орендної
плати є необґрунтованими.

Отже, відповідачем правомірно
визначено обов'язок позивача
здійснювати плату за користування
земельною ділянкою. Однак відповідачем
безпідставно та необґрунтовано
розраховано розмір понесених збитків з
розміру несплаченої орендної плати (3%
від нормативної грошової оцінки
земельної ділянки), а не на рівні ставки
земельного податку, визначеного згідно
ст.274 ПК України. При користуванні
земельною ділянкою, на якій
розташована будівля, яку отримав ФОП
ОСОБА_3 у власність, автоматично
виникає лише обов'язок сплати
земельного податку на цю ділянку. В той
час, як обов'язок сплати орендної плати
за відсутності відповідного договору
оренди землі, оформленого згідного
чинного законодавства, автоматично
виникнути не може. Необхідною умовою
справляння плати за землю у вигляді
орендної плати є наявність договірних
відносин, оформлених відповідно до
чинного законодавства.

Крім того, що стосується розміру
збитків, то при їх розрахунку не
враховано, що згідно договору
дарування частини комплексу від 18.05.2009
року ОСОБА_4 передав у власність ОСОБА_6
та ОСОБА_3 в рівних частках по 37/750
частин комплексу кожному, отже не
досліджено, яку саме часту земельної
ділянки за адресою: АДРЕСА_1,
використовує саме ФОП ОСОБА_3

При цьому, суд зазначає, що в межах
даного спору не підлягає дослідженню
дійсність та виконання договору сплати
орендної плати за користування
земельною ділянкою від 20.06.2011 року, з
огляду на те, що такі відносини є
господарсько-правовими та це питання
повинно вирішуватись господарським
судом у разі оскарження ФОП ОСОБА_3
дійсності укладеного договору або у
разі звернення Ізмаїльської міської
ради до господарського суду із позовом
щодо невиконання цього договору та
стягнення несплачених за ним коштів.
Питання виконання сторонами вказаного
договору жодним чином не стосується
правовідносин, урегульованих Порядком.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Частиною 3 ст.2 КАС України
передбачено, що у справах щодо
оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); безсторонньо
(неупереджено); добросовісно;
розсудливо; з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації;
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення;
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.71 КАС України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу. В
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

На думку суду, виконавчим комітетом
Ізмаїльської міської ради не доведено
правомірність та обґрунтованість
свого рішення з урахуванням вимог,
встановлених ч.2 ст.19 Конституції
України та ч.3 ст.2 КАС України, а тому,
виходячи з меж заявлених позовних
вимог, системного аналізу положень
законодавства України та доказів,
наявних у матеріалах справи,
адміністративний позов в частині
визнання незаконним та скасування
рішення є обґрунтованим та таким, що
підлягає задоволенню у повному обсязі.

При цьому не підлягає задоволенню
вимога позивача в частині визнання
протиправними дії виконавчого
комітету Ізмаїльської міської ради
Одеської області в особі комісії з
питань визначення та відшкодування
збитків власникам землі та
землекористувачам щодо складання Акту
про визначення та відшкодування
збитків власникам землі та
землекористувачам за № 5 від 12.03.2014
року, з огляду на те, що останній
наділений таким повноваженням згідно
чинного законодавства, у тому числі
Порядком визначення та відшкодування
збитків власникам землі і
землекористувачам. Отже, складаючи
вказаний акт відповідач діяв на
підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Керуючись ст.ст.6, 9-11, 17, 69-72, 159-163 КАС
України, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов фізичної
особи-підприємця ОСОБА_3 до виконавчого
комітету Ізмаїльської міської ради
Одеської області та виконавчого
комітету Ізмаїльської міської ради
Одеської області в особі комісії з
питань визначення та відшкодування
збитків власникам землі та
землекористувачів про визнання дій
протиправними та скасування рішення, -
задовольнити частково.

Визнати незаконним та скасувати
рішення виконавчого комітету
Ізмаїльської міської ради №288 від
27.03.2014 року «Про затвердження Акту про
визначення та відшкодування збитків
власникам землі та землекористувачам
№5 від 12.03.2014».

В іншій частині позовних вимог, -
відмовити.

Постанова може бути оскаржена до
адміністративного суду апеляційної
інстанції через суд першої інстанції
протягом десяти днів з дня її
проголошення. У разі застосування
судом ч.3 ст.160 КАС України апеляційна
скарга подається протягом десяти днів
з дня отримання копії постанови.

Суддя: