Справа № 251/644/14-а
Суддя: Яманко В.Г.
Дата ухвалення: 2014-07-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Клешньов О.І.
Суддя-доповідач - Яманко В.Г.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2014 року
справа №251/644/14-а

приміщення суду за адресою:83017, м.
Донецьк, бул. Шевченка, 26

Донецький апеляційний
адміністративний суд колегією суддів у
складі: головуючого судді Яманко В. Г.,
суддів Казначеєва Е. Г., Васильєвої І.
А., розглянувши в письмовому
провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_2
на постанову Калінінського районного
суду м. Горлівки від 23 травня 2014 р. у
справі № 251/644/14-а (суддя Клешньов О. І.)
за позовом ОСОБА_2 до Управління
Пенсійного фонду України в
Калінінському районі м. Горлівки про
визнання дій протиправними,
зобов'язання призначити пенсію, -

ВСТАНОВИВ:

24 січня 2014 року ОСОБА_2 звернувся до
Калінінського районного суду м.
Горлівки з позовом (арк. спр. 2-6) до
Управління Пенсійного фонду України в
Калінінському районі м. Горлівки (далі -
УПФУ) про: 1) визнання протиправними дій
УПФУ щодо відмови ОСОБА_2 у пільговому
обчисленні стажу у зв'язку з
відсутністю документів, які
підтверджують право на пільгове
обчислення за період з 22 серпня 1992 р. по
20 квітня 1998 р., з розрахунку один рік
роботи в районах Крайньої Півночі і в
місцевостях, прирівняних до районів
Крайньої Півночі за один рік і шість
місяців; 2) зобов'язання УПФУ призначити
позивачу пенсію за віком на пільгових
умовах за Списком № 2 підрозділу
ХІІ-2130200а-19861, затвердженим постановою
Кабінету Міністрів України № 10 від 26
січня 1991 р., з урахуванням періоду
роботи з 22 серпня 1992 р. по 20 квітня 1998 р.
з розрахунку один рік роботи в районах
Крайньої Півночі за один рік шість
місяців.

13 березня 2014 р. позивач подав уточнений
позов (арк. спр. 48-51), в якому просив
визнати протиправними дії УПФУ від 13
грудня 2013 р. щодо відмови ОСОБА_2 в
призначенні пільгової пенсії за
Списком № 2, та зобов'язати УПФУ
призначити йому пенсію за віком на
пільгових умовах за Списком № 2
підрозділу ХІІ-2130200а-19861, затвердженим
постановою Кабінету Міністрів України
№ 10 від 26 січня 1991 р., з урахуванням
періоду роботи з 22 серпня 1992 р. по 20
квітня 1998 р. згідно довідки № 130-к.

Постановою Калінінського районного
суду м. Горлівки від 23 травня 2014 р. (арк.
спр. 94-96) у задоволенні позову ОСОБА_2
відмовлено.

В апеляційній скарзі (арк. спр. 99-101)
позивач просить скасувати постанову
суду першої інстанції, ухвалити нову
постанову про задоволення позовних
вимог в повному обсязі.

Сторони про дату, час, місце судового
розгляду повідомлені, представників до
суду не направили. Відповідач надіслав
клопотання про розгляд справи за
відсутності представника.

Колегія суддів, заслухавши доповідь
судді-доповідача, перевіривши
матеріали справи, обговоривши доводи
апеляційної скарги встановила
наступне.

5 грудня 2013 р. ОСОБА_2 звернувся до УПФУ з
заявою (арк. спр. 33) про призначення
пенсії за віком згідно з пунктом «б»
частини 1 статті 13 Закону України «Про
пенсійне забезпечення». Рішенням УПФУ
№ 122 від 13 грудня 2013 р. (арк. спр. 6),
прийнятим за наслідками розгляду
вказаної заяви, відмовлено у
призначенні позивачу пенсії за віком
на пільгових умовах, у зв'язку з
відсутністю необхідного пільгового
стажу. Додатково УПФУ зазначено, що
право на пенсію за віком настане у
позивача у 57 років. УПФУ відмовило
позивачу в призначенні пенсії з
посиланням на те, що до пільгового
стажу не врахований період роботи з 22
серпня 1991 р. по 20 квітня 1998 р. на
Сибірській нафтовій компанії
Нафтогазовидобувного управління
«Муравленковськанафта» в якості
електромонтера з ремонту та
обслуговуванню електроустаткування у
зв'язку з відсутністю атестації
робочих місць.

Пільгове обчислення страхового стажу
провадиться на підставі трудової
книжки, або письмового трудового
договору, або довідки, в яких зазначено
період роботи в районах Крайньої
Півночі та місцевостях, прирівняних до
районів Крайньої Півночі, та
користування пільгами, передбаченими
вищезазначеними нормативно-правовими
актами.

З трудової книжки позивача та його
позову вбачається, що з 25 квітня 1991 р.
(запис № 18) він був прийнятий за
вахтовим методом праці
електромонтером 5 розряду з ремонту та
обслуговуванню електроустаткування до
цеху з капітального та поточного
ремонту електроустаткування УЕЕМ та ЕУ
виробничого об'єднання
«Ноябрьскнафтогаз», в подальшому
реорганізованому в акціонерне
товариство відкритого типу
«Ноябрьскнафтогаз», а в наступному у
відкрите акціонерне товариство
«Ноябрьскнафтогаз» Сибірської
нафтової компанії. З вказаної посади
позивач був звільнений 20 квітня 1998 р.
(запис № 21).

Пунктом 5 розділу XV «Прикінцеві
положення» Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» від 9 липня 2003 року № 1058-IV
(далі - Закон № 1058) визначено, що період
роботи до 1 січня 1991 р. в районах
Крайньої Півночі та місцевостях,
прирівняних до районів Крайньої
Півночі колишнього Союзу РСР, а також
на острові Шпіцберген зараховується до
страхового стажу в порядку і на умовах,
передбачених законодавством, що було
чинним до 1 січня 1991 р., тобто у кратному
розмірі. Абзацом 3 вказаного пункту
передбачено, що пільгове обчислення
страхового стажу провадиться на
підставі трудової книжки, або
письмового трудового договору, або
довідки, в яких зазначено період роботи
в районах Крайньої Півночі та
місцевостях, прирівняних до районів
Крайньої Півночі, та користування
пільгами, передбаченими
вищезазначеними нормативно-правовими
актами.

Як вбачається з позову, позивач
наполягає на врахуванні періоду його
роботи з 25 квітня 1991 року по 20 квітня 1998
року на підприємстві в районі Крайньої
Півночі до пільгового стажу в
пільговому розрахунку один рік за один
рік та шість місяців.

До страхового стажу для призначення
пенсій зараховуються лише ті періоди
роботи на підприємствах, протягом яких
були сплачені до Пенсійного фонду
України щомісяця страхові внески в
сумі не меншій, ніж мінімальний
страховий внесок. При цьому за періоди
роботи після 1 січня 2004 року
законодавством не встановлено пільг
щодо обчислення страхового стажу, а
тому такі періоди роботи зараховуються
до страхового стажу лише в одинарному
розмірі, крім випадків, передбачених
Законом № 1058. Виходячи з заявленого
позивачем періоду на нього не
розповсюджуються приписи пункту 5
розділу XV «Прикінцеві положення»
Закону № 1058.

Пільгове обчислення стажу роботи
працівникам у разі призначення пенсій
до набрання чинності Законом України
«Про пенсійне забезпечення»
застосовувалося до 31 грудня 1992 року.
Особам, які досягли пенсійного віку
після набрання чинності Законом
України «Про пенсійне забезпечення»,
тобто з 1 січня 1992 року, в разі наявності
стажу роботи на Крайній Півночі та
місцевостях, прирівняних до неї, стаж
обчислюється в одинарному розмірі,
оскільки з 1 січня 1992 року не
застосовується пільгове обчислення
стажу роботи.

Позивач не довів того факту, що у разі
зачислення стажу роботи за період з 22
серпня 1991 р. по 20 квітня 1998 р. в
одинарному розмірі він набуде право на
призначення пенсії за віком на
пільгових умовах за Списком № 2.

Пенсійне забезпечення громадян, які
працювали в районах Крайньої Півночі,
здійснюється відповідно до Тимчасової
угоди між Урядом України і Урядом
Російської Федерації про гарантії прав
громадян, які працювали в районах
Крайньої Півночі та місцевостях,
прирівняних до районів Крайньої
Півночі, в галузі пенсійного
забезпечення від 15 січня 1993 року (далі -
Тимчасова угода). Згідно з частиною 1
статті 1 Тимчасової угоди громадяни
сторін, що домовляються, які
пропрацювали не менше 15 календарних
років в районах Крайньої Півночі або не
менше 20 календарних років в
місцевостях, які прирівнені до районів
Крайньої Півночі, незалежно від місця
їх постійного проживання на території
обох держав мають право на пенсію по
старості (за віком): чоловіки - по
досягненню 55 років і при загальному
стажі роботи не менше 25 років, жінки - по
досягненню 50 років і при загальному
стажі роботи не менше 20 років.

З трудової книжки позивача не
вбачається, що він пропрацював в
районах Крайньої Півночі не менше 15
календарних років, тому на нього не
розповсюджуються умови Тимчасової
угоди.

В апеляційній скарзі позивач
посилається на приписи законодавства
про працю в Російській Федерації та
наполягає на своєму праві на
дострокове призначення пенсії на
території України за місцем його
проживання на підставі пункту «б»
частини 1 статті 13 Закону України «Про
пенсійне забезпечення», але при цьому
вважає, що на нього не розповсюджуються
умови визначені українським
законодавством для призначення
пільгової пенсії, а саме: зайнятість
повний робочий день на роботах із
шкідливими і важкими умовами праці, за
списком № 2 виробництв, робіт, професій,
посад і показників, затверджуваним
Кабінетом Міністрів України, та
наявність атестації робочих місць. Суд
апеляційної інстанції не погоджується
з таким твердженням позивача, оскільки
за статтею 1 Угоди про гарантії прав
громадян держав - учасниць
Співдружності Незалежних Держав у
галузі пенсійного забезпечення від 13
березня 1992 року пенсійне забезпечення
громадян держав - учасниць цієї Угоди
та членів їхніх сімей здійснюється за
законодавством держави, на території
якої вони проживають.

З огляду на викладене, апеляційна
скарга позивача задоволенню не
підлягає, постанова суду першої
інстанції залишається без змін.

Керуючись статтями 197, 200, 205, 206, 207 КАС
України, суд апеляційної інстанції, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову
Калінінського районного суду м.
Горлівки від 23 травня 2014 р. залишити без
задоволення.

Постанову Калінінського районного
суду м. Горлівки від 23 травня 2014 р.
залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції за
наслідками розгляду в порядку
письмового провадження набирає
законної сили через п'ять днів після
направлення її копії особам, які беруть
участь у справі та може бути оскаржена
до Вищого адміністративного суду
України протягом 20 днів після набрання
нею законної сили.

Головуючий суддя
В.Г.Яманко

Судді
Е.Г.Казначеєв

І.А.Васильєва