Справа № 815/2439/14
Суддя: Білостоцький О. В.
Дата ухвалення: 2014-07-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/2439/14
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 липня 2014 року м.
Одеса

Одеський окружний адміністративний
суд у складі:

Головуючого судді:
Білостоцького О.В.

При секретарі:
Солдатовій О.С.

За участю сторін:

Представника позивача:
Чернової О.В.

Представника відповідача:
Гудирі Н.К.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за адміністративним
позовом приватного підприємства
«Бессарабія-В» до Арцизької об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів в
Одеській області про визнання
протиправними та скасування
податкових повідомлень-рішень,-

В С Т А Н О В И В:

Приватне підприємство (далі ПП)
«Бессарабія-В» звернулось до Одеського
окружного адміністративного суду з
адміністративним позовом до Арцизької
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів в Одеській області (далі
Арцизька ОДПІ) про визнання
протиправними та скасування
податкових повідомлень-рішень від
03.04.2014 року № та №.

В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначає, що оскаржувані податкові
повідомлення-рішення відповідачем
було винесено на підставі
необґрунтованих висновків акту
перевірки №135/15-35434347 від 21.03.2014 року
«Про результати документальної
позапланової невиїзної перевірки ПП
«Бессарабія-В» з питань правомірності
нарахування податкового кредиту з
податку на додану вартість по
взаємовідносинам з ТОВ «Світанок-1» за
період з 01.09.2013 року по 30.09.2013 року», а
тому є протиправними та такими, що
підлягають скасуванню, оскільки з боку
позивача при формуванні податкового
кредиту за перевіряємий період по
взаємовідносинам із зазначеним
контрагентом відсутні порушення вимог
Податкового кодексу України.

Представник позивача у судовому
засіданні, посилаючись на
обґрунтування, викладені у
адміністративному позові та
додаткових поясненнях до нього (т. 1 а.с.
3-17, т. 2 а.с. 1-3), підтримала позовні
вимоги та просила їх задовольнити.

Представник відповідача позовні
вимоги не визнала з підстав, викладених
у запереченнях на адміністративний
позов (т.1 а.с. 123-129), наполягала, що
оскаржувані податкові
повідомлення-рішення від 03.04.2014 року
№ та № є законними та
обґрунтованими, винесеними у
відповідності до вимог чинного
законодавства. Зазначила, що при
проведенні податковим органом
документальної позапланової невиїзної
перевірки ПП «Бессарабія-В» з питань
правомірності нарахування податкового
кредиту з податку на додану вартість по
взаємовідносинам з ТОВ «Світанок-1» за
період з 01.09.2013 року по 30.09.2013 року не
було підтверджено первинними
документами фактів реального
здійснення господарських операцій між
ПП «Бессарабія-В» та ТОВ «Світанок-1», у
зв'язку з чим встановлено порушення
позивачем вимог Податкового кодексу
України у вигляді завищення
задекларованих у податковій звітності
показників податкового кредиту в сумі
115438,00 грн., в результаті чого завищено
від'ємне значення з податку на додану
вартість за вересень 2013 року на суму
115438,00 грн. та заявлену суму бюджетного
відшкодування ПДВ у жовтні 2013 року в
сумі 115438,00 грн.

Судом під час офіційного з'ясування
обставин у справі встановлено
наступне:

ПП «Бессарабія-В» зареєстровано 20.02.2008
року Арцизькою районною державною
адміністрацією Одеської області, . Підприємство знаходиться
на обліку платників податків в
Арцизькій ОДПІ.

В період з 17.03.2014 року по 21.03.2014 року на
підставі наказу Арцизької ОДПІ від
17.03.2014 року №172 та повідомлення про
проведення перевірки від 17.03.2014 року
№2534/10/15 головним державним
ревізором-інспектором відділу
оподаткування та контролю об'єктів і
операцій Арцизької ОДПІ Сєковою Н.М.
було проведено документальну
позапланову невиїзну перевірку ПП
«Бессарабія-В» з питань правомірності
нарахування податкового кредиту з
податку на додану вартість по
взаємовідносинам з ТОВ «Світанок-1» за
період з 01.09.2013 року по 30.09.2013 року.

За результатами перевірки складено акт
№135/15-35434347 від 21.03.2014 року, у висновках
якого зазначено, що операції з ТОВ
«Світанок-1» за перевіряємий період
мають ознаки безтоварних операцій, у
зв'язку з чим позивачем порушено вимоги
пп.14.1.181 п.14.1 ст.14; п.198.1, п.198.3 ст.198
Податкового кодексу України, що
призвело до завищення задекларованих у
рядку 10.1 декларації «Придбання з
податком на додану вартість на митній
території України товарів, послуг з
метою їх використання у межах
господарської діяльності для
здійснення операцій, які підлягають
оподаткуванню за ставкою 20 %», рядку 7
декларації «Усього податкового
кредиту» в сумі 115438,00 грн., в результаті
чого завищено від'ємне значення
різниці між сумою податкового
зобов'язання та сумою податкового
кредиту за вересень 2013 року на суму
115438,00 грн. та заявлену суму бюджетного
відшкодування ПДВ на рахунок платника
у банку у жовтні 2013 року у розмірі 115438,00
грн. (т.1 а.с. 18-29).

При проведенні перевірки відповідачем
враховано податкову інформацію,
відображену в акті Миколаївської ОДПІ
ГУ Міндоходів в Одеській області
№60-22-201/34858220 від 24.02.2014 року «Про
неможливість проведення зустрічної
звірки ТОВ «Світанок-1» з питань
підтвердження взаємовідносин з
контрагентами за період з 01.09.2013 року
по 31.12.2013 року» (т.1 а.с. 133-146).

На підставі висновків акту перевірки
№135/15-35434347 від 21.03.2014 року Арцизькою
ОДПІ було винесено податкові
повідомлення-рішення: № від 03.04.2014
року про зменшення ПП «Бессарабія-В»
розміру від'ємного значення суми
податку на додану вартість у звітному
періоді (вересень 2013 року) на суму 115438,00
грн.; № від 03.04.2014 року про
зменшення ПП «Бессарабія-В» суми
бюджетного відшкодування з податку на
додану вартість у звітному періоді
(жовтень 2013 року) на суму 115438,00 грн. та
нарахування штрафних (фінансових)
санкцій у сумі 57719,00 грн. (т. 1 а.с. 30, 31).

Не погодившись із вказаними
податковими повідомленнями-рішеннями,
позивач звернувся до суду.

Заслухавши пояснення представника
позивача, з'ясувавши фактичні
обставини, на яких ґрунтується позов,
оцінивши докази, які мають юридичне
значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті, суд вважає, що
позовні вимоги ПП «Бессарабія-В»
підлягають задоволенню з наступних
підстав.

Згідно п. 1.1 ст. 1 Податкового кодексу
України від 02.12.2010 року №2755-VI (далі ПК
України) він регулює відносини, що
виникають у сфері справляння податків
і зборів, зокрема, визначає вичерпний
перелік податків та зборів, що
справляються в Україні, та порядок їх
адміністрування, платників податків та
зборів, їх права та обов'язки,
компетенцію контролюючих органів,
повноваження і обов'язки їх посадових
осіб під час здійснення податкового
контролю, а також відповідальність за
порушення податкового законодавства.

Відповідно до п.133.1 ст. 133 ПК України
платниками податку з числа резидентів
є, зокрема, суб'єкти господарювання -
юридичні особи, які провадять
господарську діяльність як на
території України, так і за її межами.

Підпунктом 14.1.36 п. 14.1 ст. 14 ПК України
визначено, що господарська діяльність -
діяльність особи, що пов'язана з
виробництвом (виготовленням) та/або
реалізацією товарів, виконанням робіт,
наданням послуг, спрямована на
отримання доходу і проводиться такою
особою самостійно та/або через свої
відокремлені підрозділи, а також через
будь-яку іншу особу, що діє на користь
першої особи, зокрема за договорами
комісії, доручення та агентськими
договорами.

Згідно п. 198.1 ст. 198 Податкового кодексу
України право на віднесення сум
податку до податкового кредиту виникає
у разі здійснення операцій, зокрема, з
придбання або виготовлення товарів (у
тому числі у разі їх ввезення на митну
територію України) та послуг.

Відповідно до п. 198.2 ст. 198 ПК України,
датою виникнення права платника
податку на віднесення сум податку до
податкового кредиту вважається: дата
тієї події, що відбулася раніше: дата
списання коштів з банківського рахунка
платника податку на оплату
товарів/послуг або дата отримання
платником податку товарів/послуг, що
підтверджено податковою накладною.

Пунктом 198.3 ст. 198 ПК України
встановлено, що податковий кредит
звітного періоду визначається
виходячи з договірної (контрактної)
вартості товарів/послуг, але не вище
рівня звичайних цін, визначених
відповідно до статті 39 цього Кодексу,
та складається з сум податків,
нарахованих (сплачених) платником
податку протягом такого звітного
періоду у зв'язку із, зокрема,
придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Згідно п. 198.6 статті 198 Податкового
кодексу України не відносяться до
податкового кредиту суми податку,
сплаченого (нарахованого) у зв'язку з
придбанням товарів/послуг, не
підтверджені податковими накладними
або оформлені з порушенням вимог.

Відповідно до п. 200.1 ст. 200 ПК України
сума податку, що підлягає сплаті
(перерахуванню) до Державного бюджету
України або бюджетному відшкодуванню,
визначається як різниця між сумою
податкового зобов'язання звітного
(податкового) періоду та сумою
податкового кредиту такого звітного
(податкового) періоду.

Згідно п. 200.3 ст. 200 ПК України при
від'ємному значенні суми, розрахованої
згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така
сума враховується у зменшення суми
податкового боргу з податку, що виник
за попередні звітні (податкові) періоди
(у тому числі розстроченого або
відстроченого відповідно до цього
Кодексу), а в разі відсутності
податкового боргу - зараховується до
складу податкового кредиту наступного
звітного (податкового) періоду.

Відповідно до п. 200.4 ст. 200 ПК України
якщо в наступному податковому періоді
сума, розрахована згідно з пунктом 200.1
цієї статті, має від'ємне значення, то:
а) бюджетному відшкодуванню підлягає
частина такого від'ємного значення, яка
дорівнює сумі податку, фактично
сплаченій отримувачем товарів/послуг у
попередніх та звітному податкових
періодах постачальникам таких
товарів/послуг або до Державного
бюджету України, а в разі отримання від
нерезидента послуг на митній території
України - сумі податкового
зобов'язання, включеного до податкової
декларації за попередній період за
отримані від нерезидента послуги
отримувачем послуг; б) залишок
від'ємного значення попередніх
податкових періодів після бюджетного
відшкодування включається до складу
сум, що відносяться до податкового
кредиту наступного податкового
періоду.

Пунктами 201.1, 201.4 ст. 201 ПК України
визначено, що платник податку
зобов'язаний надати покупцю
(отримувачу) на його вимогу підписану
уповноваженою платником особою та
скріплену печаткою податкову накладну.
Податкова накладна виписується у двох
примірниках у день виникнення
податкових зобов'язань продавця.
Оригінал податкової накладної
видається покупцю, копія залишається у
продавця товару (послуг).

Відповідно до п. 201.2 ст. 201 ПК України
форма та порядок заповнення податкової
накладної затверджуються центральним
органом виконавчої влади, що
забезпечує формування та реалізує
державну податкову і митну політику.

Згідно п. 201.10 ст. 201 Кодексу податкова
накладна видається платником податку,
який здійснює операції з постачання
товарів/послуг, на вимогу покупця та є
підставою для нарахування сум податку,
що відносяться до податкового кредиту.

Пунктом 201.6 ст. 201 Кодексу встановлено,
що податкова накладна є податковим
документом і одночасно відображається
у податкових зобов'язаннях і реєстрі
виданих податкових накладних продавця
та реєстрі отриманих податкових
накладних покупця.

Положеннями п. 44.1 ст. 44 Податкового
кодексу України визначено, що для цілей
оподаткування платники податків
зобов'язані вести облік доходів, витрат
та інших показників, пов'язаних з
визначенням об'єктів оподаткування
та/або податкових зобов'язань, на
підставі первинних документів,
регістрів бухгалтерського обліку,
фінансової звітності, інших
документів, пов'язаних з обчисленням і
сплатою податків і зборів, ведення яких
передбачено законодавством.

Водночас, ст. 1 Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» визначено, що
первинний документ - це документ, який
містить відомості про господарську
операцію та підтверджує її здійснення.

Отже, для підтвердження даних
податкового обліку можуть братись до
уваги лише ті первинні документи, які
складені в разі фактичного здійснення
господарської операції. Тобто,
податковий кредит для цілей визначення
об'єкта оподаткування податком на
додану вартість має бути підтверджений
належним чином складеними первинними
документами, що відображають
реальність господарської операції, та
є підставою для формування податкового
обліку платника податків.

Судом встановлено, що між ПП
«Бессарабія-В» (покупець) та ТОВ
«Світанок-1» (продавець) був укладений
договір купівлі-продажу № 30/09/5 від
30.09.2013 року, за яким продавець
зобов'язується поставити у власність
покупцеві сільськогосподарську
продукцію у кількості 200 тонн по ціні
3200,00 грн. за 1 тонну (з ПДВ) на умовах
франко-автомобіль, а покупець
зобов'язується прийняти та оплатити
зазначений товар (т.1 а.с. 50-51).

Крім того, ПП «Бессарабія-В» (покупець)
та ТОВ «Світанок-1» було укладено
додаткову угоду №2 від 29.09.2013 року до
зазначеного договору купівлі-продажу
про поставку сільськогосподарської
продукції у кількості 17,14 тонн по ціні
3072,64 грн. (з ПДВ). При цьому, у випадку
невідповідності якості товару
обумовленим в угоді його
характеристикам, покупець передає
товар в ПАТ «Любашівський портовий
елеватор» для його очистки та сушки до
необхідних показників (т. 1 а.с. 62).

Факт отримання ПП «Бессарабія-В» у
вересні 2013 року товару за зазначеними
цивільно-правовими угодами від
підприємства-контрагента ТОВ
«Світанок-1», а також здійснення
розрахунків за отриманий товар
підтверджуються належними чином
оформленими та підписаними сторонами:
податковими накладними, внесеними до
реєстру виданих та отриманих накладних
за відповідний звітний період;
відповідними видатковими накладними;
рахунками, товарно-транспортними
накладними; складською квитанцією,
реєстром товарно-транспортних
накладних на прийняте зерно;
довіреностями на отримання
товарно-матеріальних цінностей;
рахунками; даними бухгалтерського
обліку підприємства; платіжними
дорученнями; довідкою філії АБ
«Південний» в м. Ізмаїл про рух коштів
на рахунку ПП «Бессарабія-В» (т.1 а.с.
52-61, 63-70, 92-97, 152-153; т.2 а.с. 8-12, 15-19).

Відповідно до наданих представником
позивача до суду товарно-транспортних
накладних перевезення товару зі складу
продавця - ТОВ «Світанок-1» на адресу ПП
«Бессарабія-В» на виконання умов
договору купівлі-продажу №30/09/5 від
30.09.2013 року було здійснено за
замовленням ПП «Бессарабія-В»
транспортними засобами: ВН3591СТ, ВН8251ЕС,
ВН7686СА.

Згідно інформації Управління
Державтоінспекції Головного
управління Міністерства внутрішніх
справ України в Одеській області
вищезазначені транспортні засоби
зареєстровані в Національній базі
даних АІС «Автомобіль» ДДАІ МВС
України та НІС ДДАІ та перебувають на
обліку в органах Державтоінспекції (т.2
а.с. 20-21).

Факт перевезення товару ТОВ
«Світанок-1» на адресу ПП
«Бессарабія-В» з ПАТ «Любашівський
елеватор» на виконання умов додаткової
угоди №2 від 29.09.2013 року було також
підтверджується наданими до суду
представником позивача
товарно-транспортною накладною та
копією реєстру №969 на прийняте зерно та
насіння з визначенням якості за
середньодобовим зразком (а.с. 68-70).

Представником позивача також були
надані до суду первинні документи на
обґрунтування використання придбаного
ПП «Бессарабія-В» у ТОВ «Світанок-1»
соняшнику в межах здійснення власної
господарської діяльності - вироблення
та продажу соняшникової олії (т.1 а.с.
98-104).

Крім того, як вбачається з акту
перевірки №135/15-35434347 від 21.03.2014 року,
зазначені первинні документи були
надані підприємством та досліджені
органом доходів і зборів під час
проведення документальної невиїзної
перевірки позивача у березні 2014 року.

Представник позивача в судовому
засіданні також зазначила, що при
укладанні договору із ТОВ «Світанок-1»
позивач діяв з належною обачністю та
обережністю щодо обрання контрагента
та здійснення господарської
діяльності. Ним було перевірено
відомості щодо реєстрації ТОВ
«Світанок-1» в Єдиному державному
реєстрі юридичних осіб та фізичних
осіб підприємців, знаходження на
податковому обліку в податкових
органах, наявності свідоцтва про
реєстрацію платником податку на додану
вартість. Крім того представник ПП
«Бессарабія-В» зазначила, що договір
купівлі-продажу з урахуванням
додаткової угоди №2 контрагентом
позивача фактично виконувався, про що
складались відповідні первинні
документи та результати господарських
операцій відображались у
бухгалтерському та податковому обліку
підприємства. Дата оформлення
додаткової угоди 29.09.2013 року є
технічною помилкою, допущеною
сторонами при її складанні. Податкові
накладні, на підставі яких позивачем
сформовано витрати та податковий
кредит по взаємовідносинам із ТОВ
«Світанок-1», були відповідно до вимог
податкового законодавства складені
підприємством - платником податків, що
було зареєстровано платником ПДВ із
зазначенням індивідуального
податкового номеру, за яким їх можливо
ідентифікувати.

Зазначені обставини були також
підтверджені в судовому засіданні
16.06.2014 року представниками позивача
Гажевою О.П. та Івановою Л.В., які
працюють на підприємстві відповідно на
посадах бухгалтера та менеджера с
постачання (т. 2 а.с. 18-19).

Судом при офіційному з'ясуванні
зазначених обставин було встановлено
наступне.

Згідно витягу з Єдиного державного
реєстру юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців ТОВ «Світанок-1»
зареєстровано та було зареєстровано на
момент здійснення господарських
правовідносин з ПП «Бессарабія-В» в
Єдиному державному реєстрі юридичних
осіб та фізичних осіб підприємців як
юридичні особи; перебувало на обліку в
податковому органі та було платником
ПДВ на підставі свідоцтва про
реєстрацію його платником податку на
додану вартість. У період здійснення
спірних господарських правовідносин у
вересні 2013 року з позивачем будь-яких
записів щодо відсутності ТОВ
«Світанок-1» за адресою підприємства,
зазначеною в Єдиному державному
реєстрі юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців, до ЄДР не вносилось
(т.1 а.с. 103-114). Інформація, що міститься у
податкових накладних, виданих
зазначеним контрагентом, на підставі
яких позивач сформував податковий
кредит за перевіряємий податковий
період, дає повну можливість
ідентифікувати позивача та його
контрагента за індивідуальними
податковими номерами платників
податку на додану вартість, а отже
податкові накладні на виконання
господарських договорів були видані
належною особою та відповідали
вимогам податкового законодавства
України. Діяльність щодо вирощування
зернових, бобових та олійних культур
контрагента ТОВ «Світанок-1»,
передбачена в якості виду
господарської діяльності за КВЕД цього
підприємства у статутах та
реєстраційних документах.

Крім того, згідно інформації
Миколаївської ОДПІ ГУ Міндоходів в
Одеській області, в якому перебуває на
обліку ТОВ «Світанок-1», вартість
проданої позивачу
сільськогосподарської продукції, а
також суми податкового кредиту,
сплаченого ПП «Бессарабія-В» в ціні
придбаного товару, було відображено
ТОВ «Світанок-1», в якості своїх
податкових зобов'язань з ПДВ в
податковій декларації за вересень 2013
року, а також перераховано на
спеціальний рахунок сільського
виробника ТОВ «Світанок-1» (т.1 а.с. 154).

В судових засіданнях, що відбувались 14
та 23 травня 2014 року, представником
податкового органу - головним
державним ревізором-інспектором
Арцизької ОДПІ Сєковою Н.М., яка
безпосередньо проводила перевірку ПП
«Бессарабія-В», не було наведено та
судом не було встановлено жодних
фактичних обставин, що свідчили б про
факт невиконання ТОВ «Світанок-1» своїх
зобов'язань за вищенаведеними
договором та додатковою угодою, факту
відсутності поставки
сільськогосподарської продукції на
адресу позивача.

Статтею 83 Податкового кодексу України
визначено, що для посадових осіб
органів державної податкової служби
під час проведення перевірок
підставами для висновків є: документи,
визначені цим Кодексом; податкова
інформація; експертні висновки; судові
рішення; інші матеріали, отримані в
порядку та у спосіб, передбачені цим
Кодексом або іншими законами, контроль
за дотриманням яких покладений на
органи державної податкової служби.

При цьому судом під час судового
розгляду справи було встановлено, що
податковим органом в ході проведення
документальної позапланової невиїзної
перевірки позивача фактичність
поставки товару, отриманого ПП
«Бессарабія-В» від ТОВ «Світанок-1» не
перевірялась. Висновок Арцизької ОДПІ
щодо завищення позивачем податкового
кредиту по взаємовідносинам із
зазначеним контрагентом контролюючим
органом був зроблений фактично на
підставі інформації, зазначеної в акті
Миколаївської ОДПІ ГУ Міндоходів в
Одеській області №60-22-201/34858220 від 24.02.2014
року «Про неможливість проведення
зустрічної звірки ТОВ «Світанок-1» з
питань підтвердження взаємовідносин з
контрагентами за період з 01.09.2013 року
по 31.12.2013 року», у якому на підставі
службової інформації відділу
податкової міліції зазначено про
відсутність реального здійснення
господарських операцій цим
підприємством із
контрагентами-покупцями, у зв'язку з
тим, що у вересні 2013 року відбулись
зміни у складі керівників та
засновників ТОВ «Світанок-1», у
листопаді 2013 року проведено
перереєстрацію зазначеного
підприємства у м. Києві, відсутності у
підприємства після зміни його
керівництва необхідних умов для
ведення господарської діяльності та не
знаходження його за юридичною адресою.
Представник відповідача посилалась
також на те, що на підставі матеріалів
отриманих в ході відпрацювання
співробітниками податкової міліції
Білгород-Дністровської ОДПІ ГУ
Міндоходів в Одеській області в рамках
наказу Міндоходів України № 245/ДСК від
05.07.2013 року було отримані пояснення
нового керівника підприємства Кокіса
А.Б. про те, що він не здійснював
діяльність від імені підприємства, а
також на те, що слідчим управлінням
фінансових розслідувань ГУ Міндоходів
в Одеській області відкрите
кримінальне провадження №0000054, за
ознаками кримінального
правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 205
КК України.

Разом з тим, на думку суду, посилання
представника відповідача лише на
інформацію Миколаївської ОДПІ та
відділу податкової міліції
Білгород-Дністровської ОДПІ щодо ТОВ
«Світанок-1», суд в якості належного
обґрунтування правомірності спірних
податкових повідомлень-рішень не
приймає, з огляду на надані до суду
первинні документи на підтвердження
реальності здійснення господарських
операцій з поставки товарів позивачу
та установчі документи щодо
зазначеного підприємства станом на час
здійснення господарської діяльності у
вересні 2013 року. Будь-яких доказів того,
що слідчими органами в діях посадових
осіб ПП «Бессарабія-В» та ТОВ
«Світанок-1», за фактом здійснення
господарських операцій у вересні 2013
року встановлені ознаки кримінальних
правопорушень, або ці особи притягнуті
до кримінальної відповідальності,
представниками Арцизької ОДПІ до суду
надано та судом не встановлено не було.

З цього приводу суд також зазначає, що в
силу приписів ч. 4 ст. 72 КАС України
обов'язковими для висновків
адміністративного суду, що розглядає
справу про правові наслідки дій чи
бездіяльності особи, є лише вирок суду
в кримінальній справі, який набрав
законної сили, в питаннях, чи мало місце
діяння та чи вчинене воно цією особою.

Суд також не приймає до уваги посилання
представника відповідача в
обґрунтування спірних висновків акту
перевірки на пояснення Кокіса Андрія
Богдановича, оскільки, як вбачається з
матеріалів справи, вони були отримані
працівником відділу податкової
міліції Білгород-Дністровської ОДПІ у
вигляді сканкопії з електронної
Інтернет-сторінки (т. 1 а.с. 176-177; 178-181).

Крім того, можливі порушення
податкового законодавства з боку
посадових осіб ТОВ «Світанок-1» не
можуть бути самостійною та достатньою
підставою для висновку про відсутність
фактичного здійснення зазначеним
підприємством господарських операцій
для ПП «Бессарабія-В» за договорами
постачання товару, а також відсутність
у позивача, як покупця товару, права на
податковий кредит з ПДВ та не
позбавляють позивача права на його
відображення у податковому обліку.

Така думка суду узгоджується з
позицією Вищого адміністративного
суду України, викладеною у листі від
02.06.2011 року № 742/11/13-11.

Сукупність досліджених під час
розгляду справи документів, які
зазвичай супроводжують виконання
операцій з постачання товару, не дають
підстав для висновку про нездійснення
спірних операцій, а відповідачем в
порядку виконання обов'язку,
визначеного ч. 2 ст. 71 КАС України, не
надано суду належних та допустимих
доказів, які б спростовували
фактичність їх виконання, а тому суд
вважає, що контролюючим органом, як
суб'єктом владних повноважень, не
доведено нездійснення цих операцій, а
відтак і не доведено відсутності у
позивача підстав для формування
спірної суми податкового кредиту.
Надана позивачем сукупність первинних
документів щодо здійснення спірних
операцій, на думку суду, є достатньою
кількістю належних доказів на
підтвердження їх реальності.

Крім того, при прийнятті рішення по
справі суд враховує те, що обставини
фактичності здійснення господарських
операцій ПП «Бессарабія-В» з
контрагентом ТОВ «Світанок-1» на
підставі договору купівлі продажу
№30/09/5 від 30.09.2013 року були встановлені
також Одеським окружним
адміністративним судом в межах
розгляду адміністративної справи
№815/1945/14 року у постанові від 22.04.2014
року (т. 2 а.с. 28-34).

Таким чином, висновки Арцизької ОДПІ в
акті перевірки №135/15-35434347 від 21.03.2014
року про порушення позивачем вимог
пп.14.1.181 п.14.1 ст.14; п.198.1, п.198.3 ст.198
Податкового кодексу України, в
результаті чого завищено від'ємне
значення з податку на додану вартість
за вересень 2013 року в сумі 115438,00 грн. та
заявлено до бюджетного відшкодування у
жовтні 2013 року суму ПДВ у тому ж
розмірі, не ґрунтуються на законі та
фактичних обставинах, що мають суттєве
значення, оскільки наявними в
матеріалах справи доказами
підтверджується правомірність
формування позивачем податкового
кредиту з ПДВ у податковому обліку
підприємства.

З цих підстав суд вважає протиправними
податкові повідомлення-рішення
Арцизької ОДПІ від 03.04.2014 року №
та №, що винесені на підставі
висновків вищезазначеного акту
перевірки відповідача.

Згідно зі ст. 19 Конституції України
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно з частиною 3 ст. 2 КАС України у
справах щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, зокрема, чи прийняті вони
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; обґрунтовано, тобто з
урахуванням усіх обставин, що мають
значення для прийняття рішення
(вчинення дії); безсторонньо
(неупереджено); добросовісно;
розсудливо.

Згідно з ч. 1 ст. 69 та ч. 1 ст. 70 КАС України
доказами в адміністративному
судочинстві є будь-які фактичні дані,
на підставі яких суд встановлює
наявність або відсутність обставин,
що обґрунтовують вимоги і заперечення
осіб, які беруть участь у справі, та
інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи. Ці дані
встановлюються судом на підставі
пояснень сторін, третіх осіб та їхніх
представників, показань свідків,
письмових і речових доказів,
висновків експертів. Належними є
докази, які містять інформацію щодо
предмету доказування. Відповідно до ст.
86 КАС України, суд оцінює докази, які є у
справі, за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на їх
безпосередньому, всебічному, повному
та об'єктивному дослідженні.

Статтею 71 КАС України встановлено, що
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення. Відповідно до ч.2
ст.71 КАС України в адміністративних
справах про протиправність рішень, дій
чи бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
позову.

З огляду на викладене суд вважає, що
відповідачем не доведено
правомірності та обґрунтованості
спірних податкових повідомлень-рішень
від 03.04.2014 року № та №, у
зв'язку з чим позовні вимоги ПП
«Бессарабія-В» про визнання
протиправним та скасування зазначених
рішень суб'єкта владних повноважень
підлягають задоволенню у повному
обсязі.

Судові витрати суд вважає розподілити
відповідно до вимог ст. 94 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Керуючись ст.ст. 2, 7-14, 69-71, 86, 122, 158-163, 167,
186, 254 КАС України , суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Адміністративний позов приватного
підприємства «Бессарабія-В» до
Арцизької об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів в Одеській
області про визнання протиправними та
скасування податкових
повідомлень-рішень - задовольнити у
повному обсязі.

Визнати протиправними та скасувати
податкові повідомлення-рішення
Арцизької об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів в Одеській
області від 03.04.2014 року № та
№.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку шляхом подачі в
Одеський окружний адміністративний
суд апеляційної скарги на постанову
суду протягом десяти днів з дня її
проголошення, а у разі застосування
судом частини третьої статті 160 КАС
України - з дня отримання копії
постанови. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до Одеського апеляційного
адміністративного суду.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги на постанову, встановленого
статтею 186 КАС України, якщо таку скаргу
не було подано.

Повний текст постанови виготовлений та
підписаний суддею 14 липня 2014 року.

Суддя
Білостоцький О.В.