Справа № 872/15889/13
Суддя: Шлай А.В.
Дата ухвалення: 2014-06-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

04 червня 2014 рокусправа № 808/5797/13-а

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Шлай А.В.

суддів: Іванова
С.М. Чабаненко С.В.

за участю секретаря судового
засідання: Кязимової Д.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Публічного акціонерного товариства
«Мотор Січ» на постанову Запорізького
окружного адміністративного суду від 03
вересня 2013 року у справі № 808/5797/13-а за
адміністративним позовом Публічного
акціонерного товариства «Мотор Січ» до
Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
Запорізькій області, треті особи, які
не заявляють самостійних вимог на
предмет спору на стороні відповідача -
Приватне акціонерне товариство
«Транссервіс», ОСОБА_1, про визнання
бездіяльності протиправною,
скасування державної реєстрації
декларацій, -

В С Т А Н О В И В:

Публічне акціонерне товариство «Мотор
Січ» звернулось до суду з
адміністративним позовом, в якому
просило визнати протиправною
бездіяльність Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
Запорізькій області щодо скасування
державної реєстрації декларацій про
початок будівельних робіт № ЗП 4
від 06.06.2011 року та про готовність
об'єкта до експлуатації № ЗП 1 від
19.07.2011 року, та скасувати реєстрацію
вказаних декларацій. В обґрунтування
позову зазначалось про те, що ПАТ
«Мотор Січ» та ПАК «Транссервис» є
співвласниками нерухомого майна,
розташованого у АДРЕСА_1. ПАК
«Транссервіс» отримало від ПАТ «Мотор
Січ» узгодження на будівництво
літнього майданчика, однак самовільно,
з порушенням ДБН 360-92** збудувало
прибудову. Рішенням Шевченківського
районного суду м. Запоріжжя від 16.11.2009
року було визнано право власності на
вказану будівлю за ПАТ «Транссервіс».
Рішенням цього ж суду від 16.08.2011 року
попереднє рішення скасовано за ново
виявленими обставинами і відмовлено
ПАТ «Транссервіс» у задоволенні позову
про визнання права власності на
самочинно збудоване нерухоме майно.
Ухвалою цього ж суду від 26.03.2010 року на
спірне нерухоме майно був накладений
арешт та застосована заборона на
вчинення будь-яких дій відносно
прибудови. Проте, ПАТ «Транссервіс» за
відсутності правовстановлюючих
документів на земельну ділянку та
наявності вказаних судових рішень
подало до Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
Запорізькій області 06.06.2011 року для
реєстрації декларацію про початок
будівельних робіт та 19.07.2011 року
декларацію про готовність об'єкта до
експлуатації. ПАТ «Транссервис» надало
неправдиві відомості щодо
реконструкції нерухомого майна,
власником якого воно є. ПАТ «Мотор Січ»,
як співвласник будівлі, до якої ПАТ
«Транссервіс» самовільно прибудувало
прибудову, з метою усунення перешкод у
користуванні приватною власністю,
звернулось до суду в порядку
цивільного судочинства з позовом про
знесення самовільно збудованої ПАТ
«Транссервіс» прибудови. Рішенням
Шевченківського районного суду м.
Запоріжжя від 16.09.2011 року, залишеним без
змін ухвалою Апеляційного суду
Запорізької області від 17.04.2012 року
позовні вимоги задоволені. Ухвалою
Вищого спеціалізованого суду України
від 21.11.2012 року рішення судів скасовані
в частині задоволення позову ПАТ
«Мотор Січ» про знесення спірної
будівлі і справа в цій частині
направлена на новий розгляд до суду
першої інстанції.

Постановою Запорізького окружного
адміністративного суду від 03 вересня
2013 року у задоволенні
адміністративного позову відмовлено.
Суд дійшов висновку про те, що
реєстрація поданих ПАТ «Транссервіс»
декларацій відбулась на законних
підставах, тому підстави для її
скасування відсутні. Крім того,
декларації не є рішенням суб'єкта
владних повноважень у розумінні
Кодексу адміністративного судочинства
України, вони не є обов'язковими для
виконання, не тягнуть для позивача
ніяких правових наслідків, тому не
можуть бути скасовані.

Не погодившись із рішенням суду першої
інстанції, позивач подав апеляційну
скаргу, в якій, посилаючись на
порушення норм матеріального та
процесуального права, просить
скасувати оскаржену постанову та
ухвалити нове рішення про задоволення
позову. На думку апелянта, суд дійшов
помилкового висновку про відсутність
бездіяльності відповідача, який мав
здійснити перевірку звернення
позивача та самостійно скасувати
реєстрацію декларацій. ПАТ
«Транссервіс» ввело в оману як
позивача, який, як співвласник
нерухомого майна та земельної ділянки,
надавав дозвіл на будівництво літнього
майданчику, а не на будівництво
будівлі, так і відповідача, оскільки
подав на реєстрацію декларацію про
початок будівельних робіт, хоча
фактично будівля вже була зведена
самовільно.

Письмових заперечень на апеляційну
скаргу до суду не надходило.

Від відповідача до суду надійшли
письмові клопотання № 7/8-1825-02 від 22.05.2014
року та № 7/8-1936-02 від 29.05.2014 року про
розгляд апеляційної скарги без участі
уповноваженого представника та з
проханням залишити оскаржену
постанову суду першої інстанції без
змін як законну та обґрунтовану.

Від третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору на
стороні відповідача - ОСОБА_1, надійшла
заява про розгляд справи без її участі
та з проханням залишити апеляційну
скаргу без задоволення.

Відповідно до частини 4 статті 196
Кодексу адміністративного судочинства
України неприбуття у судове засідання
сторін або інших осіб, які беруть
участь у справі, належним чином
повідомлених про дату, час і місце
апеляційного розгляду, не перешкоджає
судовому розгляду справи.

Судом у відповідності до статті 55
Кодексу адміністративного судочинства
України здійснено процесуальне
правонаступництво третьої особи, яка
не заявляє самостійних вимог на
предмет спору на стороні відповідача
Акціонерного товариства закритого
типу «Транссервіс» Приватним
акціонерним товариством «Транссервіс»
у зв'язку із приведенням його
організаційно-правової форми у
відповідність з вимогами діючого
законодавства України.

У судовому засіданні представник
апелянта пояснив суду, що наявність
декларацій, які не скасовані, є
підставою для введення об'єкту в
експлуатацію та оформлення на нього
права власності. Крім того, ПАТ «Мотор
Січ» пред'явив позов до ПАТ
«Транссервіс» про усунення перешкод у
користуванні своєю власністю та
знесення самовільно збудованої
будівлі.

Представник третьої особи, яка не
заявляє самостійних вимог на предмет
спору на стороні відповідача -
Приватного акціонерного товариства
«Транссервіс» у судовому засіданні
заперечив проти задоволення
апеляційної скарги, зазначивши, що
наявність спірних декларацій жодним
чином не порушує права позивача,
оскільки останній є власником частини
будівлі, розташованої у АДРЕСА_1 -
приміщень, які розташовані на другому
поверсі гуртожитку. ПАТ «Транссервіс»
є власником приміщень, які розташовані
на першому поверсі. Фактично ним була
здійснена реконструкція, а не
будівництво нового об'єкту
нерухомості, тому дозволу на
відведення земельної ділянки законом
не вимагається.

Колегія судді, перевіривши законність
та обґрунтованість постанови суду
першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та пред'явлених
позовних вимог, дійшла висновку про
наявність підстав для скасування
оскарженого судового рішення та
задоволення позовних вимог, виходячи з
наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, на
підставі рішення виконавчого комітету
Запорізької Запорізької міської ради
№143/3 від 25 березня 1999 року ЗАТ
«Транссервіс» у постійне користування
надано 0,0403 га землі в межах згідно з
планом землекористування, 0,0224 га землі
- для спільного користування з ВАТ
«Мотор-Січ» для функціонування
виробничих приміщень
торговельно-виробничого комплексу
«Віко», вбудовано-прибудованого до
гуртожитку. 27 квітня 1999 року
акціонерне товариство закритого типу
«Транссервіс» отримало державний акт
на право постійного користування
землею. На вищевказаній земельній
ділянці було здійснено будівництво
споруди - прибудови з літнім
майданчиком №1, яка після проведення
технічної інвентаризації отримала
літеру «А-2», та визначено загальну
площу - 84, 2 кв.м. Вказана збудована
прибудова літ. А-2 загальною площею 84, 2
кв.м. з літнім майданчиком №1
безпосередньо примикає до приміщення
літ. А-4, розташованого за адресою:
АДРЕСА_1, власником 80/100 частини якого є
ВАТ «Мотор-Січ». Згідно з висновком
судової будівельно-технічної
експертизи №32 від 28 липня 2011 року право
власності або право користування
земельною ділянкою під прибудовою літ.
А-2 з літнім майданчиком АДРЕСА_1 не
визначено, оскільки вказана прибудова
займає 30 % частини земельної ділянки,
яка, відповідно до рішення виконавчого
комітету Запорізької міської ради №143/3
від 25 березня 1999 року та державного
акта на право постійного користування
землею, затвердженого 27 квітня 1999 року,
надана у постійне користування ЗАТ
«Транссервіс» для функціонування кафе,
прибудованого до гуртожитку та 70 %
частини земельної ділянки, яка на
підставі рішення виконавчого комітету
Запорізької міської ради депутатів
трудящих №16 від 30 березня 1948 року
надана заводу ім. Баранова, а на
підставі рішення виконавчого комітету
Запорізької міської ради №574 від 26
грудня 1996 року винесено рішення про
прийняття до комунальної власності м.
Запоріжжя об'єктів соціальної
інфраструктури ВАТ «Мотор-Січ». Крім
того, з висновку судового експертного
будівельно-технічного дослідження №1418
від 14 грудня 2010 року вбачається, що
досліджувана будова літ. А-2 з літнім
майданчиком АДРЕСА_1 яка прилягає до
будови літ. А по АДРЕСА_2 та до будови
літ. А-4 по АДРЕСА_1 по своєму
місцезнаходженню суперечить вимогам
державних будівельних норм і правил
забудови м. Запоріжжя. Вказаним
висновком встановлено, що будова літ.
А-2 з літнім майданчиком АДРЕСА_1, яка
розміщена в проїзді між будовами
НОМЕР_1, має ознаки капітальної будови,
що не узгоджується з проектом «Літній
майданчик біля кафе «Макс». Вказаним
самочинним будівництвом закрито
проїзд між вищевказаними будівлями
НОМЕР_1 та не забезпечено доступ до стін
цих будівель для обслуговування та
здійснення їх поточного ремонту.

Вказані обставини встановлені
рішенням Шевченківського районного
суду м. Запоріжжя від 16 серпня 2011 року у
справі № 2-195/11, залишеного без змін
ухвалою Апеляційного суду Запорізької
області від 17 квітня 2012 року у справі за
позовом Акціонерного товариства
закритого типу «Транссервіс» до ОСОБА_3
про визнання права власності; ОСОБА_4,
ОСОБА_5 до Акціонерного товариства
закритого типу «Транссервіс», ОСОБА_1
про визнання угоди недійсною,
скасування державної реєстрації;
Відкритого акціонерного товариства
«Мотор Січ» до Акціонерного товариства
закритого типу «Транссервіс», ОСОБА_1
про усунення перешкод у користуванні
об'єктом нерухомості та зносу
самочинно збудованої прибудови
(а.с.33-49).

Зазначеними судовими рішеннями
Акціонерному товариству закритого
типу «Транссервіс» відмовлено у
задоволенні позову про визнання права
власності на прибудову під літ. А-2 з
літнім майданчиком. Суд дійшов
висновку, що спірний об'єкт нерухомості
є новоствореним майном, яке не прийнято
в експлуатацію. Для визнання права
власності на спірну будівлю за
Акціонерним товариством закритого
типу «Транссервіс» відсутні підстави,
передбачені статтею 392 Цивільного
кодексу України.

За приписами статті 72 Кодексу
адміністративного судочинства України
обставини, встановлені судовим
рішенням в адміністративній, цивільній
або господарській справі, що набрало
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Відмовляючи у задоволенні
адміністративного позову ПАТ «Мотор
Січ» адміністративний суд дійшов
висновку про те, що спірні декларації
не є рішенням суб'єкта владних
повноважень у розумінні Кодексу
адміністративного судочинства
України, вони не є обов'язковими для
виконання, не тягнуть для позивача
ніяких правових наслідків, тому не
можуть бути скасовані. Суд також
вказав, що реєстрація поданих ПАТ
«Транссервіс» декларацій відбулась
відповідачем на законних підставах,
тому підстави для її скасування
відсутні.

Колегія суддів вважає такий висновок
суду помилковим, оскільки він не
відповідає обставинам справи.

Так, ухвалою Шевченківського районного
суду від 22 грудня 2010 року у справі №
2-1993/10 заборонено АТЗТ «Транссервіс»
вчиняти будь-які дії, направлені на
оформлення земельної ділянки щодо
прибудови літ. А-2, загальною площею 84, 2
кв.м. з літнім майданчиком, що
розташовані за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.53).
Ухвалою цього ж суду від 26 березня 2010
року на вказану будівлю накладено
арешт, а також заборонено здійснювати
будь-які дії, у тому числі по
відчуженню, перебудові, знесу, видавати
витяги із державного реєстру (а.с.55).
Крім того, рішенням цього ж суду від 16
листопада 2009 року за АТЗТ
«Транссервіс» визнано право власності
на вказане майно, яке в подальшому було
скасовано за наслідками його перегляду
за ново виявленими обставинами.

Зазначені докази свідчать про те, що
станом на листопад 2009 року зазначений
об'єкт нерухомості вже був фактично
побудований АТЗТ «Транссервіс».

Незважаючи на наявні заборони суду,
АТЗТ «Трансервіс» 06 червня 2011 року
подає до Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
Запорізькій області для реєстрації
декларацію про початок виконання
будівельних робіт ЗП 4, яка в цей
же день і була зареєстрована.

Відповідно до статті 26 Закону України
"Про регулювання містобудівної
діяльності" встановлено, що право на
забудову земельної ділянки
реалізується її власником або
користувачем за умови використання
земельної ділянки відповідно до вимог
містобудівної документації.
Проектування та будівництво об'єктів
здійснюється власниками або
користувачами земельних ділянок у
такому порядку: отримання замовником
або проектувальником вихідних даних,
розроблення проектної документації та
проведення у випадках, передбачених
статтею 31 цього Закону, її експертизи,
затвердження проектної документації,
виконання підготовчих та будівельних
робіт, прийняття в експлуатацію
закінчених будівництвом об'єктів,
реєстрація права власності на об'єкт
містобудування.

Відповідно до частини першої статті 34
зазначеного Закону замовник має право
виконувати будівельні роботи після:
направлення замовником повідомлення
про початок виконання будівельних
робіт Державній
архітектурно-будівельній інспекції
або її територіальному органу за
місцезнаходженням об'єкта будівництва
- щодо об'єктів, будівництво яких
здійснюється на підставі будівельного
паспорта, які не потребують реєстрації
декларації про початок виконання
будівельних робіт або отримання
дозволу на виконання будівельних робіт
згідно з переліком об'єктів
будівництва, затвердженим Кабінетом
Міністрів України. Форма повідомлення
про початок виконання будівельних
робіт та порядок його подання
визначаються Кабінетом Міністрів
України; реєстрації відповідною
інспекцією державного
архітектурно-будівельного контролю
декларації про початок виконання
будівельних робіт - щодо об'єктів
будівництва, що належать до I - III
категорій складності; видачі замовнику
відповідною інспекцією державного
архітектурно-будівельного контролю
дозволу на виконання будівельних робіт
- щодо об'єктів будівництва, що належать
до IV і V категорій складності. Згідно із
частиною першою статті 35 Закону
України "Про регулювання містобудівної
діяльності" після набуття права на
земельну ділянку замовник може
виконувати підготовчі роботи,
визначені державними будівельними
нормами, стандартами і правилами, крім
винесення інженерних мереж та
видалення зелених насаджень, з
повідомленням відповідної інспекції
державного архітектурно-будівельного
контролю.

Частиною першою статті 36 зазначеного
Закону встановлено, що право на
виконання підготовчих робіт (якщо вони
не були виконані раніше згідно з
повідомленням або зареєстрованою
декларацією про початок виконання
підготовчих робіт) і будівельних робіт
на об'єктах, що належать до I - III
категорій складності, підключення
об'єкта будівництва до інженерних
мереж та споруд надається замовнику та
генеральному підряднику чи підряднику
(у разі, якщо будівельні роботи
виконуються без залучення
субпідрядників) після реєстрації
декларації про початок виконання
будівельних робіт.

Таким чином, безпосередньо Законом
України "Про регулювання містобудівної
діяльності" встановлено, що
проектування та будівництво може
здійснюватись власниками або
землекористувачами земельних ділянок,
тобто визначено умовою для здійснення
проектування та будівництва, є
наявність у особи документа, який би
підтверджував право власності на
земельну ділянку або право
користування земельною ділянкою.

Згідно висновку судової
будівельно-технічної експертизи № 32
від 28.07.2011 року право власності або
право користування земельною ділянкою
під прибудовою літ. А-2 з літнім
майданчиком не визначено, так як
прибудова літ. А-2 з літнім майданчиком
замає 30 % частини земельної ділянки, що
була виділена у постійне користування
АТЗТ «Транссервіс» на підставі рішення
виконавчого комітету Запорізької
міської ради № 143/3 від 25.03.1999 року, а 70 %
частини земельної ділянки за рішенням
№ 574 від 26.12.1996 року передано до
комунальної власності м. Запоріжжя
(а.с.60-65).

Подаючи декларацію про початок
виконання будівельних робіт, АТЗТ
«Транссервіс» внесло до неї відомості,
що не відповідають дійсності, а саме: -
по-перше, щодо наявності права
власності (користування) земельною
ділянкою під забудову; - по-друге, щодо
початку виконання будівельних робіт
при фактичному зведенні споруди ще у 2009
році; по-третє, АТЗТ «Транссервіс»
проігнорувало заборону суду на
здійснення будь-яких дій щодо спірного
майна.

Незважаючи на те, що реєстрація
декларацій має дозвільний характер,
яка розрахована на добросовісну
поведінку замовника, недостовірні
відомості, що внесені ним до
декларацій, унеможливлюють їх
реєстрацію, оскільки наявні підстави
вважати об'єкт самочинним
будівництвом, зокрема, якщо він
збудований на земельній ділянці, що не
була відведена для цієї мети.

По ці всі обставини відповідача
повідомило ПАТ «Мотор Січ» у заяві від
25.03.2013 року № 178-3/СПО (а.с.15). Проте,
Інспекція державного
архітектурно-будівельного контролю у
Запорізькій області листом № 7/8-1064/1-07
від 19.04.2013 року повідомила про
відсутність законодавчих підстав для
проведення перевірки та про
відсутність порушень законодавства у
сфері містобудівної діяльності АТЗТ
«Транссервіс» та ОСОБА_1 на об'єкті
«Торгівельно-виробничий комплекс
після реконструкції нежитлових
приміщень (літ А-1, А-4) та приміщень
прибудови (літ.А-2) по АДРЕСА_1 (а.с.12,13).

Колегія суддів вважає, що такий
висновок Інспекції спростовується
наведеними вище доказами, які не були
враховані при перевірці, і які є
підставами для скасування реєстрації
декларацій.

Постановою Кабінету Міністрів України
№ 918 від 30.10.2013 року внесені зміни до
Порядку прийняття в експлуатацію
закінчених будівництвом об'єктів. Так,
Порядок був доповнений відповідним
розділом, яким врегульований порядок
внесення змін до декларації та
скасування декларації. У разі
виявлення Інспекцією недостовірних
даних (встановлення факту, що на дату
реєстрації декларації інформація, яка
зазначалася в ній, не відповідала
дійсності, та/або виявлення
розбіжностей між даними, зазначеними у
декларації), наведених у
зареєстрованій декларації, які є
підставою вважати об'єкт самочинним
будівництвом, зокрема, якщо він
збудований або будується на земельній
ділянці, що не була відведена для цієї
мети, або без документа, який дає право
виконувати будівельні роботи, чи
належно затвердженого проекту або
будівельного паспорта, реєстрація
такої декларації підлягає скасуванню
Інспекцією. Інспекція скасовує
реєстрацію декларації шляхом видачі
відповідного наказу та виключає запис
про її реєстрацію з єдиного реєстру
протягом п'яти робочих днів з дня
виявлення факту подання недостовірних
даних, наведених у декларації, які є
підставою вважати об'єкт самочинним
будівництвом. Інспекція скасовує
реєстрацію декларації за рішенням суду
про скасування реєстрації декларації,
що набрало законної сили.

Про скасування реєстрації декларації
замовник письмово повідомляється
протягом трьох робочих днів з дня її
скасування. Після скасування
реєстрації декларації замовник має
право повторно подати її згідно з
вимогами, встановленими
законодавством.

Колегія суддів вважає, що
оскільки на час звернення ПАТ «Мотор
Січ» до Інспекції (25.03.2013 року) остання
не мала повноважень на скасування
реєстрації декларацій (див Лист
Державної архітектурно-будівельної
інспекції України № 40-12-3294 від 11.05.2012
року), такими повноваженнями наділений
суд, оскільки відповідно до положень
статті 124 Конституції України
юрисдикція судів поширюється на всі
правовідносини, що виникають у державі.

Протиправність бездіяльності
відповідача, як суб'єкта владних
повноважень, полягає, на думку колегії
суддів, у проведенні перевірки за
зверненням ПАТ «Мотор Січ» щодо
скасування реєстрації декларацій без
врахування документів, які свідчать
про допущені АТЗТ «Транссервіс»
порушення вимог законодавства, що
регулює містобудівну діяльність.
Відтак, висновки, що викладені у
відповіді на звернення, не можна
вважати обґрунтованими та
об'єктивними.

Щодо доводів апелянта про відсутність
порушень прав ПАТ «Мотор Січ» у спірних
правовідносинах, що є окремою
підставою для відмови у задоволенні
позову, колегія суддів вважає за
необхідне зазначити наступне.

Відповідно до положень статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень, шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ. До
адміністративних судів можуть бути
оскаржені будь-які рішення, дії чи
бездіяльність суб'єктів владних
повноважень, крім випадків, коли щодо
таких рішень, дій чи бездіяльності
Конституцією чи законами України
встановлено інший порядок судового
провадження. Позивачем в
адміністративній справі, як визначено
пунктом 8 частини 1 статті 3 цього ж
Кодексу, є особа, на захист прав, свобод
та інтересів якої подано
адміністративний позов до
адміністративного суду.

Аналіз зазначених вище положень
процесуального закону дозволяє
колегії суддів дійти висновку, що суд
при розгляді адміністративного позову
має встановити, по-перше, наявність
правовідносин між сторонами по справі
та їх характер; по-друге, які права,
свободи та інтереси позивача порушені
суб'єктом владних повноважень у
спірних правовідносинах у зв'язку із
прийняттям рішення, вчинення дій або
допущеної бездіяльності; по-третє,
відновити порушені права, обравши
відповідний спосіб захисту, визначений
статтею 162 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Якщо позивач не довів факту порушення
особисто своїх прав, то навіть у разі,
якщо рішення, дії або бездіяльність
суб'єкта владних повноважень є
протиправними, підстав для задоволення
позову немає. Звернення до суду є
способом захисту порушених
суб'єктивних прав, а не способом
відновлення законності та
правопорядку у публічних
правовідносинах.

Як вбачається з матеріалів справи, між
позивачем ПАТ «Мотор Січ» та ПАТ
«Транссервіс» у порядку цивільного
судочинства вирішується спір з приводу
законності будівництва споруди літ. А-2,
і ПАТ «Мотор Січ» вимагає усунути
перешкоди в користуванні своєю
власністю шляхом знесення споруди.
Наявність реєстрації декларацій
підтверджує законність будівництва,
факт введення в експлуатацію об'єкта, є
підставою для оформлення права
власності. Зважаючи на те, що АТЗТ
«Транссервіс» порушило порядок подачі
декларацій на реєстрацію, вказавши в
них недостовірні відомості, які дають
підстави вважати об'єкт самочинним
будівництвом, їх реєстрація не може
вважатись правомірною. Оскільки
перевірка законності реєстрації
декларацій не може бути предметом
розгляду в порядку цивільного
судочинства, ПАТ «Мотор Січ»
звернулось з відповідним позовом в
порядку адміністративного судочинства
України, оскільки протиправна
бездіяльність відповідача, як
контролюючого органу, який неналежним
чином провів перевірку звернення без
врахування документів, про які
повідомив ПАТ «Мотор Січ», чим порушив
його права.

Доводи відповідача про те, що самі по
собі декларації не є рішенням суб'єкта
владних повноважень, не є обов'язковими
для виконання та не можуть скасовані є,
на думку колегії суддів неспроможними,
оскільки, по-перше, скасуванню підлягає
не декларація, а її реєстрація, тому
визначення статусу декларації не має
правового значення для вирішення
спору; по-друге, реєстрація декларацій
(особливо декларації про готовність
об'єкта до експлуатації) тягне за собою
певні правові наслідки. Так, згідно
Порядку прийняття в експлуатацію
закінчених будівництвом об'єктів,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України № 461 від 13.04.2011 року
датою прийняття в експлуатацію об'єкта
є дата реєстрації декларації.
Зареєстрована декларація є підставою
для укладення договорів про постачання
на прийнятий в експлуатацію об'єкт
необхідних для його функціонування
ресурсів - води, газу, тепла,
електроенергії, включення даних про
такий об'єкт до державної статистичної
звітності та оформлення права
власності на нього.

Відповідно до статті 202 Кодексу
адміністративного судочинства України
підставами для скасування постанови
суду першої інстанції та ухвалення
нового рішення є: неповне з'ясування
судом обставин, що мають значення для
справи; недоведеність обставин, що
мають значення для справи, які суд
першої інстанції вважає встановленими;
невідповідність висновків суду
обставинам справи; порушення норм
матеріального або процесуального
права, що призвело до неправильного
вирішення справи.

Зважаючи на те, що судом першої
інстанції допущено попущення
процесуального права, які призвели до
ухвалення незаконного та
необґрунтованого рішення, апеляційна
скарга підлягає задоволенню, оскаржена
постанова - скасуванню із прийняттям
нового рішення про відмову у
задоволенні адміністративного позову
за наведених вище підстав.

Керуючись статтями 195-196, 198, 202, 207
Кодексу адміністративного судочинства
України, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства «Мотор Січ» -
задовольнити.

Постанову Запорізького окружного
адміністративного суду від 03 вересня
2013 року у справі № 808/5797/13-а - скасувати.

Адміністративний позов Публічного
акціонерного товариства «Мотор Січ» -
задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність
Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
Запорізькій області щодо скасування
державної реєстрації декларацій про
початок будівельних робіт № ЗП 4
від 06.06.2011 року та про готовність
об'єкта до експлуатації № ЗП 1 від
19.07.2011 року.

Скасувати державну реєстрацію
декларації про початок будівельних
робіт № ЗП 4 від 06.06.2011 року та
декларації про готовність об'єкта до
експлуатації № ЗП 1 від 19.07.2011
року.

Постанова суду набирає законної сили з
моменту її проголошення і може бути
оскаржена у касаційному порядку
протягом двадцяти днів з дня її
складення у повному обсязі шляхом
подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий:
А.В. Шлай

Суддя:
С.М. Іванов

Суддя:
С.В. Чабаненко