Справа № К-25978/10-С
Суддя: Амєлін С.Є.
Дата ухвалення: 2014-05-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 травня 2014 року м. Київ
К-25978/10

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

Амєліна С.Є. - головуючого,

Кобилянського М.Г.,

Юрченка В.В.,

секретар судового засідання Пилипчук
Л.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
касаційною скаргою ОСОБА_4 в інтересах
ОСОБА_5 на постанову Оболонського
районного суду міста Києва від 01 червня
2009 року та постанову Київського
апеляційного адміністративного суду
від 17 червня 2010 року в справі за позовом
ОСОБА_5 до управління державної
автомобільної інспекції Головного
управління Міністерства внутрішніх
справ України в місті Києві,
дорожньо-патрульної служби Державної
автомобільної інспекції
Святошинського району міста Києва,
третя особа Комунальне підприємство
«Київтранспарксервіс» про визнання
дій протиправними та скасування
протоколів,

в с т а н о в и л а :

У січні 2009 року ОСОБА_5 звернулася в суд
з вказаним адміністративним позовом й
зазначала, що 06 грудня 2008 року
працівниками державної автомобільної
інспекції складено протокол огляду,
затримання транспортного засобу та
доставлено його на спеціально
обладнаний майданчик Комунального
підприємства «Київтранспарксервіс», а
також складено протокол про
адміністративне правопорушення,
відповідальність за яке встановлена
частиною третьою статті 122 Кодексу
України про адміністративні
правопорушення.

Вважаючи дії відповідачів
неправомірними, просила суд скасувати
протокол огляду та затримання
транспортного засобу і протокол про
адміністративне правопорушення.

Постановою Оболонського районного
суду міста Києва від 01 червня 2009 року в
задоволенні позову відмовлено.

Постановою Київського апеляційного
адміністративного суду від 17 червня 2010
року рішення суду першої інстанції
скасовано в частині визнання
недійсними та скасування протоколу
огляду та затримання транспортного
засобу від 06 грудня 2008 року №014461 КП та
протоколу про адміністративне
правопорушення від 06 грудня 2008 року
серії АД №175788 та в цій частині закрито
провадження у справі. У решті судове
рішення залишено без змін.

У касаційній скарзі, посилаючись на
порушення норм матеріального та
процесуального права, представник
позивача просила скасувати судові
рішення та ухвалити нове про
задоволення позовних вимог.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що 06 грудня 2008 року
інспектором нагляду 4 взводу 1
батальйону полку дорожньо-патрульної
служби Державної автомобільної
інспекції Видиборцем А.В. складено
протокол № 014461 КП огляду та затримання
транспортного засобу марки «Nissan»,
номерний знак НОМЕР_1 за адресою: місто
Київ, ринок «Даринок». На підставі
складеного протоколу автомобіль
позивача переміщено працівниками
Комунального підприємства
«Київтранспарксервіс» на
штрафмайданчик з метою забезпечення
складання протоколу про
адміністративне правопорушення.

Того ж дня інспектором
дорожньо-патрульної служби відділу
Державної автомобільної інспекції з
обслуговування Святошинського району
міста Києва Козлюком О.П. складено
протокол про адміністративне
правопорушення серії АД №175788,
відповідно до якого 06 грудня 2008 року
приблизно о 09.30 год. ОСОБА_5 на
автомобілі марки «Nissan», державний
номер НОМЕР_1 здійснила зупинку біля
ринку «Даринок» в зоні дії дорожнього
знаку «Зупинка заборонена», створивши
перешкоди для дорожнього руху, чим
порушила пункт 3.34 Правил дорожнього
руху, за що передбачена
відповідальність на підставі частини
третьої статті 122 Кодексу України про
адміністративні правопорушення.

Після сплати позивачем штрафу в
розмірі 780 грн. та складення протоколу
про адміністративне правопорушення
автомобіль позивачу було повернуто.

Вирішуючи спір та відмовляючи у
задоволенні позовних вимог суд першої
інстанції виходив з того, що протокол
огляду та затримання транспортного
засобу та протокол про адміністративне
правопорушення винесені з дотриманням
норм чинного законодавства, тому немає
підстав для визнання дій відповідачів
незаконними та скасування вказаних
протоколів.

Скасовуючи рішення районного суду та
закриваючи провадження в частині
апеляційний суд виходив з того, що
вимоги про визнання недійсними та
скасування протоколу огляду та
затримання транспортного засобу та
протоколу про адміністративне
правопорушення не можуть бути
розглянуті за правилами
адміністративного судочинства,
оскільки дані протоколи не є правовими
актами індивідуальної дії та не мають
для позивача юридичних наслідків у
вигляді зміни обсягу її прав та свобод.
Такі наслідки має рішення, що прийняте
за результатами розгляду протоколу про
адміністративне правопорушення.

Перевіривши правильність застосування
судами норм матеріального й
процесуального права, правової оцінки
обставин справи колегія суддів
приходить до висновку про те, що
касаційна скарга підлягає задоволенню
частково з таких підстав.

Відповідно до частини п'ятої статті 14
Закону України «Про дорожній рух» в
редакції, чинній на час виникнення
спірних правовідносин, учасники
дорожнього руху зобов'язані: знати і
неухильно дотримувати вимог цього
Закону, Правил дорожнього руху та інших
нормативних актів з питань безпеки
дорожнього руху; створювати безпечні
умови для дорожнього руху, не завдавати
своїми діями або бездіяльністю шкоди
підприємствам, установам, організаціям
і громадянам; виконувати розпорядження
органів державного нагляду та контролю
щодо дотримання законодавства про
дорожній рух.

Відповідно до пункту 3.34 статті 3
розділу 33 Правил дорожнього руху, в
редакції, чинній на час виникнення
спірних правовідносин, дорожній знак
«зупинку заборонено» є заборонним
знаком, яким забороняється зупинка і
стоянка транспортних засобів, крім
таксі, що здійснює посадку або висадку
пасажирів (розвантаження чи
завантаження вантажу).

Частиною четвертою статті 27 Закону
України «Про дорожній рух»
передбачено, що у разі виникнення
загрози безпеці дорожнього руху,
перешкод у русі транспортних засобів і
пішоходів відповідні посадові особи
Державтоінспекції Міністерства
внутрі-шніх справ України, дорожніх і
комунальних служб мають право вносити
оперативні зміни в організацію
дорожнього руху і вживати необхідних
заходів щодо усунення перешкод.

Відповідно до підпунктів 5, 6 пункту 4
Положення про Державну автомобільну
інспекцію Міністерства внутрішніх
справ, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 14
квітня 1997 року №341, Державтоінспекція
відповідно до покладених на неї
завдань забезпечує безпеку учасників
дорожнього руху, захист їх прав та
законних інтересів; виявляє та вживає
заходів до попередження і припинення
адміністративних правопорушень Правил
дорожнього руху, забезпечує розгляд
справ, віднесених до відання
Державтоінспекції.

Підпунктами 10 та 14 пункту 5 цього
Положення передбачено, що працівники
Державтоінспекції під час виконання
службових обов'язків мають право
використовувати в установленому
порядку спеціальні технічні і
транспортні засоби для виявлення і
фіксації порушень правил дорожнього
руху, обстеження водіїв, нагляду за
технічним станом транспортних засобів,
автомобільних доріг, вулиць та
залізничних переїздів, примусової
зупинки транспортних засобів, їх
транспортування на спеціальні
майданчики у випадках порушень водіями
правил зупинки і стоянки, дешифрування
показань тахографів; у випадках,
передбачених законодавством,
затримувати транспортні засоби і
доставляти їх, у тому числі з
використанням спеціальних
транспортних засобів, на спеціальні
майданчики чи стоянки
Державтоінспекції для тимчасового
зберігання.

Взаємодія управління державної
автомобільної інспекції Головного
управління Міністерства внутрішніх
справ України у місті Києві та
комунального підприємства
«Київтранспарксервіс» на час
виникнення спірних правовідносин
регулювалось Порядком взаємодії між
Головним управлінням Міністерства
внутрішніх справ України в місті Києві
та Головним управлінням транспорту
виконавчого органу Київської міської
ради (Київської міської державної
адміністрації) щодо припинення
адміністративних правопорушень,
пов'язаних з порушенням правил зупинки
і стоянки транспортних засобів,
затвердженого наказом Головного
управління транспорту виконавчого
органу Київської міської ради
(Київської міської державної
адміністрації) та Головного управління
Міністерства внутрішніх справ України
в місті Києві від 16 липня 2008 року № 41/104
(втратив чинність на підставі наказу
від 13 лютого 2009 року № 15/16).

Відповідно підпунктів 2.1, 2.2 та 2.3 пункту
2 вказаного Порядку, у разі виявлення
випадків залишення водієм
транспортного засобу на
вулично-шляховій мережі з порушенням
встановлених правил зупинки і стоянки,
якщо це загрожує безпеці дорожнього
руку або безпеці громадян, працівник
Державтоінспекції затримує
транспортні засоби для доставлення і
тимчасового зберігання на спеціальних
майданчиках чи стоянках, якщо іншим
чином не можна припинити
адміністративне правопорушення;
працівник Державтоінспекції через
чергового по УДАІ або
інформаційно-диспетчерську службу
викликає мобільну групу з
автомобілем-евакуатором; в присутності
двох понятих і працівника комунального
підприємства «Київтранспарксервіс»,
якому передається транспортний засіб
для доставлення на спеціальний
майданчик чи стоянку, працівник
Державтоінспекції складає протокол
огляду і затримання транспортного
засобу у 3-х примірниках (додаток №1).

Відповідно до положень підпункту 2.4 та
абзацу 1 підпункту 2.6 Порядку
доставлення транспортного засобу на
спеціально обладнаний майданчик
здійснює підрозділ комунального
підприємств «Київтранспарксервіс» за
допомогою спеціальних технічних
пристроїв автомобілями-евакуаторами;
після складання працівником ДАІ
протоколу, зазначеного у пункті 23 цього
Порядку, транспортний засіб за
допомогою спеціальних технічних
пристроїв завантажується працівниками
комунального підприємства
«Київтранспарксервіс» на
автомобіль-евакуатор та доставляється
на спеціально обладнаний майданчик.

Відмовляючи в задоволенні позову суд
першої інстанції виходив з того, що
складаючи протокол огляду та
затримання транспортного засобу,
відповідач діяв відповідного до
Порядку взаємодії між Головним
управлінням Міністерства внутрішніх
справ України в місті Києві та Головним
управлінням транспорту виконавчого
органу Київської міської ради
(Київської міської державної
адміністрації) щодо припинення
адміністративних правопорушень,
пов'язаних з порушенням правил зупинки
і стоянки транспортних засобів, тому
його дії є законними.

Проте з таким висновком погодитися не
можна, оскільки частиною четвертою
статті 9 Кодексу адміністративного
судочинства України встановлено, що у
разі невідповідності
нормативно-правового акта Конституції
України, закону України, міжнародному
договору, згода на обов'язковість якого
надана Верховною Радою України, або
іншому правовому акту суд застосовує
правовий акт, який має вищу юридичну
силу.

Постановою Окружного
адміністративного суду м. Києва від 28
листопада 2008 року, яка набрала законної
сили 09 грудня 2008 року наказ Головного
управління транспорту виконавчого
органу Київської міської ради та
Головного управління Міністерства
внутрішніх справ України в місті Києві
16 липня 2008 року № 41/104 визнано
незаконним та нечинним.

Таким чином, відмовляючи в задоволенні
позовних вимог щодо визнання
протиправними дій суб'єкта владних
повноважень щодо складання протоколу
огляду та затримання транспортного
засобу, визнання недійсним і
скасування вказаного протоколу, суд
першої інстанції помилково застосував
до спірних правовідносин
нормативно-правовий акт, прийнятий
органом місцевого самоврядування та
місцевим органом виконавчої влади,
який суперечив положенням Кодексу
України про адміністративні
правопорушення. Апеляційний суд на це
уваги не звернув й не виправив дану
правову помилку.

Що стосується вимог про визнання
протиправними дій суб'єкта владних
повноважень щодо складання протоколу
про адміністративне правопорушення, а
також визнання недійсним та скасування
цього протоколу, суд першої інстанції
дійшов вірного висновку, що складаючи
протокол про адміністративне
правопорушення, який є засобом
реагування при виявленні
правопорушення, відповідач діяв на
підставі та у межах повноважень, тому
дані вимоги є необґрунтованими.
Питання щодо наявності правопорушення,
про яке зазначено у протоколі, вирішує
компетентний орган чи посадова особа,
яка зобов'язана дати оцінку такому
протоколу.

За таких обставин суд першої інстанцій
прийшов до обґрунтованого висновку про
відмову в задоволенні позову в цій
частині.

Апеляційний суд прийшов до помилкового
висновку про закриття провадження у
справі через те, що спір не підлягає
розгляду в порядку адміністративного
судочинства.

У справі немає необхідності
досліджувати нові докази або
встановлювати обставини, а рішення
суду першої інстанції є помилковими
тільки в частині, що відповідно до
статті 225 Кодексу адміністративного
судочинства України є підставою для
зміни судового рішення.

Керуючись статтями 221, 223, 224, 225, 230, 232
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 в інтересах
ОСОБА_5 задовольнити частково.

Постанову Київського апеляційного
адміністративного суду від 17 червня 2010
року скасувати.

Постанову Оболонського районного суду
міста Києва від 01 червня 2009 року в
частині відмови у задоволенні позовних
вимог про визнання протиправними дій
дорожньо-патрульної служби Державної
автомобільної інспекції та скасування
протоколу №014461КП огляду і затримання
транспортного засобу від 06 грудня 2008
року скасувати ухвалити нове рішення,
яким задовольнити позовні вимоги в цій
частині.

У решті рішення суду першої інстанції
залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з
моменту проголошення і оскарженню не
підлягає.

Судді:С.Є. Амєлін /підпис/ М.Г.
Кобилянський /підпис/ В.В. Юрченко
/підпис/