Справа № 814/973/14
Суддя: Брагар В. С.
Дата ухвалення: 2014-06-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 червня 2014 року
11:30 Справа № 814/973/14

м. Миколаїв

Миколаївський окружний
адміністративний у складі головуючого
судді Брагар В.С., при секретарі
судового засідання Тимошевській О. І. у
відкритому судовому засіданні
розглянувши адміністративну справу

за позовомЗаступника прокурора
Миколаївської області, вул. Спаська, 28,
Миколаїв, 54030

доГоловного управління
Держземагентства України у
Миколаївській області, вул. Миру, 34, к.
711, Миколаїв, 54034

треті особиОСОБА_1, АДРЕСА_1,
Миколаїв,54058 провизнання протиправними
та скасування наказів від 20.12.2013р. №
МК/:12:000/00000311, № МК/:12:000/00000312,
№ МК/:12:000/00000313, №
МК/:12:000/00000314, від 27.12.2013р. №
МК/:12:000/00000326, № МК/:12:000/00000327,
№ МК/:12:000/00000328, №
МК/:12:000/00000329,

За участю представників:

від позивача: Лукащук О.В., посвідчення
№ 017553, від 06.06.13;

від відповідача: Корнукій В.В.,
довіреність № 9-0.2-169/2-14, від 14.04.14;

третя особа: ОСОБА_1, паспорт НОМЕР_1,
від 10.06.99;

Позивач звернувся до суду з позовними
вимогами (з урахуванням об'єднання
справ) про визнання протиправними та
скасування наказів відповідача від
20.12.13 №МК/:12:000/00000311,
№МК/:12:000/00000312, №МК/:12:000/00000313,
№МК/:12:000/00000314 про надання ОСОБА_1
дозволу на розроблення проектів
землеустрою, щодо відведення земельних
ділянок в оренду для ведення
фермерського господарства, та наказів
відповідача від 27.12.13
№МК/:12:000/00000326, №МК/:12:000/00000327,
№МК/:12:000/00000328, №МК/:12:000/00000329
про затвердження проектів землеустрою
та передачу ОСОБА_1 в оренду строком на
15 років земельних ділянок земель
сільськогосподарського призначення
для ведення фермерського господарства.

В обґрунтування своїх вимог позивач
зазначає, що відповідач при прийнятті
вказаних наказів керувався тільки
нормами ЗК України без врахування
вимог Закону України "Про фермерське
господарство" від 19.06.03 №973-IV (далі Закон
№973), та не врахував той факт, що частина
земельних ділянок розташовані у межах
прибережної захисної смуги водного
об'єкту.

Відповідач заперечив проти позову і
зазначив, що вказані накази прийняті
ним відповідно до вимог чинного
законодавства, а тому є законними. За
таких обставин відповідач просить суд
відмовити позивачу в задоволені
позову.

Третя особа підтримав заперечення
відповідача.

У судовому засіданні судом було
оголошено вступну та резолютивну
частини постанови.

Дослідивши матеріали справи та
оцінивши наявні в них фактичні дані,
заслухавши пояснення сторін суд, -

В С Т А Н О В И В:

18.12.13 третя особа звернувся до
відповідача з заявами про надання йому
у строкове платне користування (оренду)
земельних ділянок в межах території
Первомайської селищної ради
Жовтневого р-ну Миколаївської області
для ведення фермерського господарства
терміном на 49 років.

20.12.13 відповідач видав накази про
надання третій особі дозволу на
розроблення документації із
землеустрою:

№МК/:12:000/00000311 на земельну ділянку
орієнтовною площею 138,6875 га.;

№МК/:12:000/00000312 на земельну ділянку
орієнтовною площею 188,8999 га.;

№МК/:12:000/00000313 на земельну ділянку
орієнтовною площею 105,7241 га.;

№МК/:12:000/00000314 на земельну ділянку
орієнтовною площею 114,7234 га.

27.12.13 відповідач надав позивачу
висновки державної експертизи
землевпорядної документації з
зауваженнями та пропозиціями до
землевпорядної документації, яку на
замовлення третьої особи виготовив ФОП
ОСОБА_4:

№554-143/11, щодо земельної ділянки
відповідно до наказу
№МК/:12:000/00000312;

№554-144/11, щодо земельної ділянки
відповідно до наказу
№МК/:12:000/00000311;

№554-145/11, щодо земельної ділянки
відповідно до наказу
№МК/:12:000/00000313.

В цей же день третьою особою,
відповідно до зауважень відповідача,
було допрацьовано землевпорядну
документацію, про що свідчать
резолюції на висновках заступника
начальника Держземагенства у
Жовтневому районі.

27.12.13 відповідач видав накази про
затвердження документації із
землеустрою та надання земельних
ділянок в оренду, якими третій особі
терміном на 15 років надано землі
сільськогосподарського призначення
(ріллі) для ведення фермерського
господарства із земель державної
власності в межах території
Первомайської селищної ради
Жовтневого р-ну Миколаївської області:

№МК/:12:000/00000326 загальною площею
105,3867 га, з кадастровим номером
:12:000:0216;

№МК/:12:000/00000327 загальною площею
188,5282 га, з кадастровим номером
:12:000:0214;

№МК/:12:000/00000328 загальною площею
109,9937 га, з кадастровим номером
:12:000:0213;

№МК/:12:000/00000329 загальною площею
136,6614 га, з кадастровим номером
:12:000:0215.

Щодо застосування відповідачем
відповідних норм чинного
законодавства при прийняті рішень
(наказів), суд зазначає наступне:

Позивач вказує на те, що відповідач при
прийнятті рішень керувався лише
нормами ЗК України без врахування
вимог Закону №973.

Відповідно до ч.4 ст.122 ЗК України -
центральний орган виконавчої влади з
питань земельних ресурсів у галузі
земельних відносин та його
територіальні органи передають
земельні ділянки
сільськогосподарського призначення
державної власності, крім випадків,
визначених частиною восьмою цієї
статті, у власність або у користування
для всіх потреб.

Частиною 2 ст.123 ЗК України встановлено,
що особа, зацікавлена в одержанні у
користування земельної ділянки із
земель державної або комунальної
власності за проектом землеустрою щодо
її відведення, звертається з
клопотанням про надання дозволу на
його розробку до відповідного органу
виконавчої влади або органу місцевого
самоврядування, які відповідно до
повноважень, визначених статтею 122
цього Кодексу, передають у власність
або користування такі земельні
ділянки. У клопотанні зазначаються
орієнтовний розмір земельної ділянки
та її цільове призначення. До
клопотання додаються графічні
матеріали, на яких зазначено бажане
місце розташування та розмір земельної
ділянки, письмова згода
землекористувача, засвідчена
нотаріально (у разі вилучення
земельної ділянки). Верховній Раді
Автономної Республіки Крим, Раді
міністрів Автономної Республіки Крим,
органам виконавчої влади або органам
місцевого самоврядування, які
передають земельні ділянки державної
чи комунальної власності у
користування відповідно до
повноважень, визначених статтею 122
цього Кодексу, забороняється вимагати
додаткові матеріали та документи, не
передбачені цією статтею.

Позивач зазначає, що відповідач
повинен був керуватися ще й ст.7 Закону
№973, оскільки вказані земельні ділянки
виділялися саме для ведення третьою
особою фермерського господарства.

Відповідно до ч.1 ст.7 Закону №973 - для
отримання (придбання) у власність або в
оренду земельної ділянки державної
власності з метою ведення фермерського
господарства громадяни звертаються до
відповідної районної державної
адміністрації. Для отримання у
власність або в оренду земельної
ділянки із земель комунальної
власності з метою ведення фермерського
господарства громадяни звертаються до
місцевої ради. У заяві зазначаються:
бажаний розмір і місце розташування
ділянки, кількість членів фермерського
господарства та наявність у них права
на безоплатне одержання земельних
ділянок у власність, обґрунтування
розмірів земельної ділянки з
урахуванням перспектив діяльності
фермерського господарства. До заяви
додаються документи, що підтверджують
досвід роботи у сільському
господарстві або наявність освіти,
здобутої в аграрному навчальному
закладі. Перелік документів, що
підтверджують досвід роботи у
сільському господарстві,
затверджується Кабінетом Міністрів
України за поданням центрального
органу виконавчої влади, що забезпечує
формування державної аграрної
політики.

Позивач вважає, що третя особа не має
досвіду роботи у сільському
господарстві, оскільки ОСОБА_1 працює
юрисконсультом у ТОВ "Юкрейніан Шугар
Компані", а ТОВ "АТФ "Агро-Діло", договір
з яким він уклав, на вимогу позивача
надало відповідь, що вказаний договір
ОСОБА_1 фактично не виконував.

Третя особа пояснив суду, що він ще
фактично не отримав в оренду вказані
земельні ділянки та не зареєстрований,
як фермерське господарство.

Аналізуючи вищевказані норми суд
приходить до висновку, що приймаючи
рішення, про затвердження документації
із землеустрою та надання земельних
ділянок в оренду, позивач правомірно
керувався лише приписами ЗК України,
оскільки ст.7 Закону №973 стосується
виключно районної державної
адміністрації чи місцевої ради і не
віднесена до повноважень центрального
органу виконавчої влади з питань
земельних ресурсів у галузі земельних
відносин.

Суд не приймає до уваги посилання
позивача не те, що в аналогічних
випадках відповідач керувався ст.7
Закону №973, оскільки суд вважає, що інші
випадки та інші дії відповідача не
мають відношення до даної справи. Тому
суд не з'ясовує чому відповідач
керувався нормами законодавства, які
не віднесені до його компетенції.

Суд звертає увагу сторін, що
законодавцю (Верховна Рада України)
відомо про неузгодженість ст.122 ЗК
України та ст.7 Закону №973, тому до ВР
України внесено законопроект про
внесення змін до Закону №973 від 17.02.14
№4150, спрямований на узгодження
вказаних норм.

Отже, суд зазначає, що до внесення
відповідних змін до Закону №973,
відповідач має право керуватися
виключно нормами ЗК України.

Що стосується розташування земельних
ділянок у межах прибережної захисної
смуги водного об'єкту, суд зазначає
наступне:

Земельні ділянки межують з Засільським
водосховищем, яке знаходиться в межах,
в т.ч., Первомайської селищної ради.

Відповідно до ч.3 ст.1861 ЗК України -
проект землеустрою щодо відведення
земельної ділянки:
природно-заповідного та іншого
природоохоронного призначення,
земельної ділянки, розташованої на
території чи в межах об'єкта
природно-заповідного фонду або в межах
прибережної захисної смуги, підлягає
також погодженню з органом виконавчої
влади Автономної Республіки Крим у
сфері охорони навколишнього
природного середовища, структурним
підрозділом обласної, Київської чи
Севастопольської міської державної
адміністрації у сфері охорони
навколишнього природного середовища.

Статтею 60 ЗК України встановлено, що
вздовж річок, морів і навколо озер,
водосховищ та інших водойм з метою
охорони поверхневих водних об'єктів
від забруднення і засмічення та
збереження їх водності встановлюються
прибережні захисні смуги. Прибережні
захисні смуги встановлюються за
окремими проектами землеустрою. Межі
встановлених прибережних захисних
смуг і пляжних зон зазначаються в
документації з землеустрою,
кадастрових планах земельних ділянок,
а також у містобудівній документації.
Прибережні захисні смуги
встановлюються на земельних ділянках
усіх категорій земель, крім земель
морського транспорту.

Вказана норма кореспондується з ст.ст.87
та 88 ВК України, якими теж передбачено,
що зовнішні межі водоохоронних зон та
прибережних захисних смуг
визначаються за спеціально
розробленими проектами землеустрою.

Відповідно до п.4, 5 Порядку визначення
розмірів і меж водоохоронних зон та
режиму ведення господарської
діяльності в них, затвердженого
Постановою КМУ від 08.06.96 №486 - у межах
водоохоронних зон виділяються землі
прибережних захисних смуг.

В запереченнях відповідач зазначає, що
межі прибережної захисної смуги вздовж
водосховища в установленому
законодавством порядку не
встановлювались та рішення органами
державної влади, щодо віднесення
земельної ділянки до земель водного
фонду або зміни її цільового
призначення не приймалося.

Позивач надав суду тільки
водогосподарський паспорт
водосховища, та не заперечив той факт,
що земельні ділянки під захисні смуги
не виділялись та відповідні проекти
землеустрою не розроблялись.

Отже, виходячи з приписів вказаних норм
та враховуючи обставини справи суд
вважає, що оскільки відсутній проект
землеустрою земельної ділянки під
прибережні захисні смуги, тобто ці
смуги та їх межі не визначені в порядку
встановленому чинним законодавством,
то й відсутня можливість та відповідно
обов'язок погоджувати проект
землеустрою з органами охорони
навколишнього природного середовища

Виходячи з вищевстановленого суд
приходить до висновку, що відповідач
правомірно прийняв оскаржуємі накази,
а тому у суду відсунуті підстави для їх
скасування.

За таких обставин суд вважає позовні
вимоги необґрунтованими та такими, що
не підлягають задоволенню.

Судові витрати по справі відсутні.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст.11, 69, 71, 86, 159-163, КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1. В задоволені позову відмовити.

2. Роз'яснити сторонам строк і порядок
набрання цією постановою законної сили
та її оскарження.

Постанова відповідно до ч. 1 ст. 254
Кодексу адміністративного судочинства
України набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, встановленого цим Кодексом,
якщо таку скаргу не було подано.

Постанова суду може бути оскаржено до
суду апеляційної інстанції шляхом
подання апеляційної скарги. Апеляційна
скарга на постанову суду подається
протягом десяти днів з дня
проголошення/отримання її копії.
Апеляційна скарга подаються Одеському
апеляційному адміністративному суду
через Миколаївський окружний
адміністративний суд.

Суддя
В. С. Брагар

Повний текст рішення складений
відповідно

до ч.3 ст. 160 КАС України та підписаний
суддею 30.06.2014 р.