Справа № 872/12189/13
Суддя: Мельник В.В.
Дата ухвалення: 2014-06-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2014 рокусправа № 804/3207/13-а

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Мельника В.В.

суддів: Юхименка
О.В. Нагорної Л.М.

за участю секретаря: Федосєєвої
Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у Кіровському
районі м. Дніпропетровська
Дніпропетровської області Державної
податкової служби на постанову
Дніпропетровського окружного
адміністративного суду від 22 травня 2013
року у справі №804/3207/13-а за позовом
Машинобудівного концерну «Новік» до
про Державної податкової інспекції у
Кіровському районі м. Дніпропетровська
Дніпропетровської області Державної
податкової служби скасування
податкового повідомлення-рішення,-
ВСТАНОВИВ:

Машинобудівний концерн «Новік» (далі
по тексту - позивач) звернувся до
Дніпропетровського окружного
адміністративного суду з
адміністративним позовом до Державної
податкової інспекції у Кіровському
районі м. Дніпропетровська
Дніпропетровської області Державної
податкової служби (далі по тексту -
відповідач), в якому просив скасувати
податкове повідомлення-рішення №
від 15.02.2013 року. (а.с.3)

Ухвалою Дніпропетровського окружного
адміністративного суду від 25 березня
2013 року відкрито провадження в
адміністративній справі №804/3207/13-а.
(а.с.1)

В обґрунтування заявлених вимог
позивач зазначив, що відповідач
безпідставно прийшов до висновку про
нікчемність правочину, укладеного
позивачем з ПП «Сервістранс-Н-08».

Постановою Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 22
травня 2013 року у справі №804/3207/13-а
адміністративний позов задоволено.
(суддя - Златін С.В.) (а.с.81-85)

Постанова суду першої інстанції
обґрунтована тим, що відповідач не
довів належними засобами доказування,
що правочин, укладений між позивача та
ПП «Сервістранс-Н-08», не спрямований на
настання реальних правових наслідків.

Відповідач - Державна податкова
інспекція у Кіровському районі м.
Дніпропетровська Дніпропетровської
області Державної податкової служби,
не погодившись з вищезазначеною
постановою суду першої інстанції у
даній адміністративній справі, подав
апеляційну скаргу, в якій просить
скасувати постанову
Дніпропетровського окружного
адміністративного суду від 22 травня 2013
року у справі №804/3207/13-а та відмовити в
задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування вимог апеляційної
скарги відповідач зазначає, що позивач
здійснював взаємовідносини з ПП
«Сервістранс - Н - 08» в той час, коли
діяльність останнього мала незаконний
характер.

Позивач та відповідач про час і місце
розгляду справи повідомлялися у
встановленому порядку, своїх
представників для участі у її розгляді
не направили.

За таких обставин, колегія суддів
вважає можливим розглянути справу без
участі представників зазначених
сторін.

У судовому засіданні, дослідивши
доводи апеляційної скарги та вивчивши
матеріали справи у їх сукупності,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з
огляду на такі підстави.

З матеріалів справи вбачається, що
посадовими особами відповідача
проведено позапланову невиїзну
документальну перевірку позивача з
питань дотримання вимог податкового
законодавства з ПДВ по
взаємовідносинам з ПП «Сервістранс -
Н-08» за вересень 2010 року, результати
якої оформлені актом № 172/10/22-527 від
25.01.2013 року.

Висновками вищезазначеного акту
встановлено порушення ч. 1 ст. 203, 215 , 228,
662 , 655 , 656 ЦК України в частині
недодерження в момент вчинення
правочину вимог, які не спрямовані на
реальне настання правових наслідків,
по правочинах, здійснених з ПП
«СЕРВІСТРАНС-Н-08» за вересень 2010 року
та пп.7.4.1 пп. 7.4.5 п. 7.4 ст. 7 Закону України
«Про податок на додану вартість» , в
результаті чого занижено податок на
додану вартість за вересень 2010 року на
суму 547, 00 грн.

15 лютого 2013 року Державною податковою
інспекцією у Кіровському районі м.
Дніпропетровська Дніпропетровської
області Державної податкової служби на
підставі акту перевірки № 172/10/22-527 від
25.01.2013 року винесено податкове
повідомлення - рішення № 000212302, яким
позивачу збільшено грошове
зобов'язання з ПДВ на суму 547, 00 грн та
нараховані штрафні санкції у розмірі
136, 75 грн.

Судом встановлено, що між позивачем та
ПП «Сервістранс -Н-08» у вересні 2010 року
укладено договір підряду в усній формі,
шляхом прийняття до виконання
замовлення.

З матеріалів справи вбачається, що
роботи були виконанні, згідно акту
виконаних робіт від 14.09.2010 року.

Крім того, відповідно до матеріалів
справи розрахунки за отриманні
послуги з фрезерної обробки були
проведені у безготівковій формі на
розрахунковий рахунок ПП «Сервістранс
-Н-08» платіжним дорученням № 1759 від
30.09.2012 року згідно рахунку № 237 від
09.09.2010 року

У відповідності до відомостей з
офіційного сайту Державної податкової
служби України свідоцтво платника
податку на додану вартість ПП
«Сервістранс-Н-08» було анульовано
17.09.2010 року, тобто на момент здійснення
господарської операції з позивачем
14.09.2010 року, ПП «Сервістранс-Н-08» було
платником податку на додану вартість
та вправі було видавати податкові
накладні.

Колегія суддів, погоджується з
висновками суду першої інстанції,
стосовно неправомірності посилань
відповідача на постанову Самарського
районного суду м. Дніпропетровська від
05.08.2011 року, яка набрала законної сили
13.08.2011 року, як на підставу нікчемності
правочину, укладеного між позивачем та
ПП «Сервістранс - Н - 08».

Вищезазначеним рішенням суду не
досліджено взаємовідносини позивача з
ПП «Сервістранс - Н - 08» та не надано їм
правової оцінки.

Крім того, колегія суддів вважає за
необхідне зазначити, що статтею 204
Цивільного кодексу України
встановлена презумпція правомірності
правочину.

Загальні вимоги чинності правочину
передбачені статтею 203 Цивільного
кодексу України, у разі порушення яких
настають правові наслідки, передбачені
параграфом 2 глави 16 Кодексу.

Відповідно до приписів статті 215
Цивільного кодексу України підставою
недійсності правочину є недодержання в
момент вчинення правочину стороною
(сторонами) вимог, які встановлені
частинами першою - третьою, п'ятою та
шостою статті 203 ЦК України. Недійсним є
правочин, якщо його недійсність
встановлена законом (нікчемний
правочин). У цьому разі визнання такого
правочину недійсним судом не
вимагається.

Згідно зі статтею 228 Цивільного кодексу
України правочин вважається таким, що
порушує публічний порядок, якщо він був
спрямований на порушення
конституційних прав і свобод людини і
громадянина, знищення, пошкодження
майна фізичної або юридичної особи,
держави, Автономної Республіки Крим,
територіальної громади, незаконне
заволодіння ним. Правочин, який порушує
публічний порядок, є нікчемним.

Приймаючи рішення по суті заявлених
апеляційних вимог, колегія суддів бере
до уваги ту обставину, що при
кваліфікації правочину за статтею 228
Цивільного кодексу України має
враховуватися вина, яка виражається в
намірі порушити публічний порядок
сторонами правочину або однією зі
сторін. Доказом вини може бути вирок
суду, постановлений у кримінальній
справі, щодо знищення, пошкодження
майна чи незаконного заволодіння ним
тощо.

Зі змісту ч.1 ст.11 Кодексу
адміністративного судочинства України
вбачається, що розгляд і вирішення
справ в адміністративних судах
здійснюються на засадах змагальності
сторін та свободи в наданні ними суду
своїх доказів і у доведенні перед судом
їх переконливості.

Частина 1 статті 71 цього Кодексу
встановлює, що кожна сторона повинна
довести ті обставини, на яких
ґрунтуються її вимоги та заперечення,
крім випадків, встановлених статтею 72
цього Кодексу.

Відповідачем, як суб'єктом владних
повноважень, не надано доказів про
умисність укладення угоди між
позивачем та ПП « Сервістранс - Н- 08» з
метою, яка завідомо суперечить
інтересам держави і суспільства, а
саме, рішення суду у цивільній чи
господарській справі, вироку суду у
кримінальній справі або іншого
належного доказу на підтвердження
відсутності реального характеру.

За даних обставин колегія суддів
вважає, що суд першої інстанції під час
розгляду даної справи об'єктивно,
повно, всебічно дослідив обставини, які
мають суттєве значення для вирішення
справи, застосував до правовідносин,
які виникли між сторонами у справі,
норми права які регулюють саме ці
правовідносини, зроблені судом першої
інстанції висновки відповідають
фактичним обставинам справи та
підтверджуються належними письмовими
доказами, які зібрані та досліджені
судом у судовому засіданні під час
розгляду даної адміністративної
справи, рішення суду першої інстанції
у даній справі про задоволення
адміністративного позову прийнято без
порушення норм процесуального та
матеріального права, і тому постанову
суду першої інстанції у даній
адміністративній справі від 22 травня
2013 року необхідно залишити без змін.

Доводи апеляційної скарги відповідача
спростовуються дослідженими у справі
доказами і не можуть бути підставою для
скасування постанови суду, а тому
апеляційну скаргу необхідно залишити
без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ч.3
ст. 160, ст.195,196,198,200,205,206 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у Кіровському
районі м. Дніпропетровська
Дніпропетровської області Державної
податкової служби - залишити без
задоволення.

Постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 22
травня 2013 року у справі №804/3207/13-а -
залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції
набирає законної сили з моменту її
проголошення, але може бути оскаржена
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили судовим рішенням суду
апеляційної інстанції, крім випадків
передбачених Кодексом
адміністративного судочинства
України, а в разі складання рішення в
повному обсязі відповідно до ст. 160
зазначеного кодексу - з дня складання
рішення в повному обсязі.

Повний текст виготовлено - 26 червня 2014
року.

Головуючий:
В.В. Мельник

Суддя:
О.В. Юхименко

Суддя:
Л.М. Нагорна