Справа № 216/4680/14-а
Суддя: Мазурчак В. М.
Дата ухвалення: 2014-07-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Єдиний унікальний номер (справа №)
Номер провадження у суді 2-а/216/240/14
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2014 року
місто Кривий Ріг

Центрально-Міський районний суд міста
Кривого Рогу Дніпропетровської
області у складі головуючого - судді
Мазурчака В.М.,

при секретарі судового засідання
Марущак І.А.,

за участю:

---,

розглянувши в письмовому провадженні
адміністративну справу за позовом
ОСОБА_1 до Управління праці та
соціального захисту населення
виконавчого комітету
Центрально-Міської районної у місті
ради (місто Кривий Ріг) про визнання
протиправним рішення, зобов'язання
вчинити певні дії та стягнення коштів,

ВСТАНОВИВ:

Позивач просив відновити його право на
отримання одноразової компенсації
учасника ліквідації наслідків аварії
на Чорнобильській АЕС як інваліда III
групи внаслідок Чорнобильської
катастрофи, у розмірі 30 мінімальних
заробітних плат.

Позов мотивував тим, що норма ч.1 ст.48
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» у чинній редакції
передбачає саме такий розмір. Йому
виплатили 26.12.2013 року 189,6 гривень. З
урахуванням того, що розмір
мінімальної заробітної плати
визначається на момент виплати, вважає,
що одноразова компенсація повинна
розраховуватись виходячи із розміру
мінімальної заробітної плати 1218
гривень станом на момент виплати 26.12.2013
року з відніманням уже отриманих 189,6
гривень. Вважає, що п.4 Прикінцевих
положень Закону України «Про державний
бюджет України на 2013 рік», яким
установлено, що у 2013 році норма ст.48
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» застосовується у порядку
та в розмірах, встановлених Кабінетом
Міністрів України виходячи з наявних
фінансових ресурсів Державного
бюджету України, не підлягає
застосуванню, оскільки у 2013 році
Кабінет Міністрів України не
встановлював відповідний порядок та
розміри. Для прикладу тотожного
правозастосування наводить постанову
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду від 29 жовтня 2013
року у справі № 2а-4882/11.

Відповідач проти позову надав письмові
заперечення, просив відмовити у
задоволенні позову, оскільки вважає, що
Кабінет Міністрів України (далі - КМУ)
визначив постановою від 28 липня 1996 року
№836 «Про компенсаційні виплати особам,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» зазначений
вище порядок та розміри, який для
відповідача складає суму 189,6 гривень.

Відповідно до поданих заяв та ч.4 ст.122
Кодексу адміністративного судочинства
України (далі - КАСУ) судовий розгляд
справи завершується в порядку
письмового провадження за наявними у
справі матеріалами.

Заслухавши осіб, які беруть участь у
справі, перевіривши матеріали
адміністративної справи,
проаналізувавши доводи сторін окремо
та у сукупності, суд вважає, що позов
слід задовольнити частково з таких
підстав.

Відповідно до ч.3 ст.72 КАС України
обставини, які визнаються сторонами,
можуть не доказуватися перед судом,
якщо проти цього не заперечують
сторони і в суду не виникає сумніву
щодо достовірності цих обставин та
добровільності їх визнання.

Сторони визнають факт виплати
відповідачем позивачем 189,6 гривень
компенсації учасника ліквідації
наслідків аварії на Чорнобильській АЕС
як інваліда III групи внаслідок
Чорнобильської катастрофи, що мав
місце 26.12.2013 року.

Відповідно до ч.2 ст.71 КАС України в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Аналізуючи заперечення відповідача
суд їх відхиляє виходячи з наступного.

На момент виникнення спірних
правовідносин 26.12.2013 року діяла ст.48
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» в редакції та із змінами,
відповідно до яких абз.4 ч.1 ст.48
передбачає, що одноразова компенсація
учасникам ліквідації наслідків аварії
на Чорнобильській АЕС, які стали
інвалідами внаслідок Чорнобильської
катастрофи, виплачується в таких
розмірах: інвалідам III групи - 30
мінімальних заробітних плат; ч.7 ст.48
передбачає, що розмір мінімальної
заробітної плати визначається на
момент виплати.

Поряд із названою вище статтею на
момент спірних правовідносин діє Закон
України «Про державний бюджет України
на 2013 рік», в пункті 4 Прикінцевих
положень якого установлено, що у 2013
році норми і положення ст.48 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
застосовуються у порядку та розмірах,
встановлених Кабінетом Міністрів
України виходячи з наявних фінансових
ресурсів Державного бюджету України на
2013 рік.

Суд відхиляє доводи відповідача з
посиланням на постанову КМУ від 26.07.1996
року № 836 «Про компенсаційні виплати
особам, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» оскільки,
по-перше, пункт е) ч.1 діє у редакції від
26 липня 1996 року та до 2013 року не
зазнавав змін. Суд, враховуючи дію
законодавства у часі, не може вважати
дану норму від 26 липня 1996 року нормою,
прийнятою на виконання Закону України
«Про державний бюджет України на 2013
рік» від 6 грудня 2012 року. КМУ не міг в 1996
році врахувати фінансові ресурси
Державного бюджету України на 2013 рік;
по-друге, пунктом е) ч.1 цієї відповідна
одноразова компенсація інвалідам III
групи визначена у розмірі 18960 тис.
карбованців, тобто у іншому розмірі,
ніж відповідач виплатив позивачу, та у
іншій валюті, ніж гривня. Таким чином,
КМУ не реалізував надані йому пунктом 4
Прикінцевих положень Закон України
«Про державний бюджет України на 2013
рік» повноваження.

Враховуючи, що ст.48 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» та пункт 4
Прикінцевих положень Закон України
«Про державний бюджет України на 2013
рік» діють паралельно, остання норма не
вносить зміни, не скасовує першу,
враховуючи те, що КМУ не реалізував
свої повноваження за другою нормою, суд
вважає, що в 2013 бюджетному році
підлягала застосуванню перша названа
норма, і саме нею суд керується при
вирішенні спору.

Відповідно до ст.8 Закон України «Про
державний бюджет України на 2013 рік» з 1
грудня 2013 року установлена мінімальна
заробітна плата у місячному розмірі -
1218 гривень.

Позов слід задовольнити з розрахунку:
1218 гривень х 30 мінімальних заробітних
плат = 36540 гривень - 189,6 гривень = 36350,4
гривень.

Суд не задовольняє вимогу про
зобов'язання нарахувати одноразову
компенсацію, оскільки відповідач є
розпорядником бюджетних коштів
третього рівня та фактично не
нараховує, а здійснює видачу коштів. В
той же час спосіб, у який суд
задовольняє позов, достатній для
повного відновлення порушеного права
позивача.

При вирішенні спору суд також
керується ч.1 ст.8 КАС України,
відповідно до якої суд при вирішенні
справи керується принципом
верховенства права, відповідно до
якого зокрема людина, її права та
свободи визнаються найвищими
цінностями та визначають зміст і
спрямованість діяльності держави, ст.3
Конституції України, відповідно до
якої права і свободи людини та їх
гарантії визначають зміст і
спрямованість діяльності держави.

За даних фактичних та юридичних
обставин, встановлених судом,
відповідач не довів правомірність
своєї відмови, тобто не виконав ч.2 ст.71
КАС України, при цьому вимоги позивача
є законними.

На основі викладеного та керуючись
ст.ст. 158-163 КАС України,

ПОСТАНОВИВ:

Позов ОСОБА_1 до Управління праці та
соціального захисту населення
виконавчого комітету
Центрально-Міської районної у місті
ради (місто Кривий Ріг) про визнання
протиправним рішення, зобов'язання
вчинити певні дії та стягнення коштів
задовольнити частково.

Визнати протиправною відмову
Управління праці та соціального
захисту населення виконавчого
комітету Центрально-Міської районної у
місті ради (місто Кривий Ріг) виплатити
одноразову компенсацію учаснику
ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС ОСОБА_1, який став
інвалідом III групи внаслідок
Чорнобильської катастрофи, у розмірі 30
мінімальних заробітних плат.

Стягнути з Управління праці та
соціального захисту населення
виконавчого комітету
Центрально-Міської районної у місті
ради (місто Кривий Ріг) на користь
ОСОБА_1 (відомі суду відомості про
особу: дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_1,
паспорт серії НОМЕР_2 виданий
Центрально-Міським РВ Криворізького МУ
УМВС України в Дніпропетровській
області 14.03.2000 року, ідентифікаційний
номер НОМЕР_1) одноразову компенсацію
учаснику ліквідації наслідків аварії
на Чорнобильській АЕС ОСОБА_1, який став
інвалідом III групи внаслідок
Чорнобильської катастрофи, у розмірі
36350 (тридцять шість тисяч триста
п'ятдесят) гривень 40 копійок.

В решті вимог позову - відмовити.

Постанова суду може бути оскаржена до
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду шляхом подання
апеляційної скарги через
Центрально-Міський районний суд міста
Кривого Рогу Дніпропетровської
області з одночасним направленням
копії апеляційної скарги особою, яка її
подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі складення постанови у повному
обсязі, а також прийняття постанови у
письмовому провадженні апеляційна
скарга подається протягом десяти днів
з дня отримання копії постанови.

У разі якщо справа розглядалась судом
за місцезнаходженням суб'єкта владних
повноважень і він не був присутній у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, але
його було повідомлено про можливість
отримання копії постанови суду
безпосередньо у суді, то десятиденний
строк на апеляційне оскарження
постанови суду обчислюється з
наступного дня після закінчення
п'ятиденного строку з моменту
отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Якщо строк апеляційного оскарження
буде поновлено, то вважається, що
постанова суду не набрала законної
сили.

Постанова суду набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги якщо таку скаргу не
було подано. У разі подання апеляційної
скарги судове рішення, якщо його не
скасовано, набирає законної сили після
повернення апеляційної скарги, відмови
у відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Суддя
Мазурчак В.М.