Справа № 805/3788/14
Суддя: Бабіч С.І.
Дата ухвалення: 2014-06-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний
суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 червня 2014 р.
Справа №805/3788/14

приміщення суду за адресою: 83052,
м.Донецьк, вул. 50-ої Гвардійської
дивізії, 17

час прийняття постанови: 12 година
15 хвилин

Донецький окружний адміністративний
суд у складі головуючого судді Бабіча
С.І., за участю секретаря судового
засідання Мандрики К.В.,

за участю представників сторін:

позивача - не з'явився;

відповідача - не з'явився;

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за адміністративним
позовом громадянина Пакистану ОСОБА_1
до Донецького прикордонного загону
Східного регіонального управління
Державної прикордонної служби України
про скасування заборони в'їзду в
Україну, про зобов'язання вчинити певні
дії та про стягнення матеріальної та
моральної шкоди,

В С Т А Н О В
И В:

Громадянин Пакистану ОСОБА_1 звернувся
до суду з позовом до Донецького
прикордонного загону Східного
регіонального управління Державної
прикордонної служби України,
відповідно до якої просить (з
урахуванням заяви про зміну позовних
вимог від 27.05.2014 року, яка була прийнята
судом) скасувати заборону в'їзду в
Україну громадянину Пакистану ОСОБА_1
та зобов'язати відповідача скасувати в
паспортному документі позивача
відмітку „Заборонено в'їзд в Україну
терміном на 3 (три) роки", шляхом
проставлення на ньому штемпеля
„Анульовано".

Позовні вимоги мотивовано тим, що
позивач легально прибув на територію
України для навчання у Донецькому
національному університеті, проте,
відповідачем безпідставно, без
вказання даних, на підставі яких ним
було зроблено висновок про
невідповідність мети поїздки позивача
винесено постанову про заборону
позивачу в'їзду в Україну.

Представник позивача в призначене
судове засідання не з'явився, через
канцелярію суду 27.05.2014 року надав заяву
про розгляд справи без його участі.

Відповідач у судове засідання не
з'явився, письмових заперечень не
надав, хоча був належним чином
повідомлений про час та місце розгляду
даної справи. Через канцелярію суду
неодноразово надав клопотання про
перенесення розгляду справи через
приведення особового складу
відповідача у повну бойову готовність.

Повно та всебічно дослідивши всі
обставини даної справи, суд дійшов
висновку про наявність підстав для
задоволення уточнених позовних вимог.

Судом встановлено, що 15.05.2013 року,
відповідно до вимог чинного на той час
законодавства, позивач отримав
запрошення на навчання у Донецькому
національному університету від
Українського державного центра
міжнародної освіти України з терміном
дії до 15.11.2013 року.

На підставі вказаного запрошення,
посольством України в Ісламській
Республіці Пакистан позивачу, в
порядку, передбаченому вимогами
Інструкції про порядок оформлення
іноземцям та особам без громадянства
віз для в'їзду в Україну і транзитного
проїзду через її територію
(затверджена наказом № 196 від 26.07.11 р.
МЗС України) було надано одноразову
візу типу, де вказано мету поїздки за
кодом 4-1, тобто, згідно класифікації
цієї Інструкції - навчання. Термін дії
візи - до 04.11.13 року.

Стаття 9 Закону України «Про правовий
статус іноземців та осіб без
громадянства» встановлює, що іноземці
та особи без громадянства в'їжджають в
Україну за наявності визначеного цим
Законом чи міжнародним договором
України паспортного документа та,
одержаної у встановленому порядку
візи.

Отже, враховуючи вищевикладене,
позивач мав всі фактичні й правові
підстави для в'їзду в Україну.

Позивач прибув на територію України
рейсом № 721 «Дубай - Донецьк» та, під час
проходження прикордонного контролю,
подав паспорт громадянина Пакистану
НОМЕР_1 дійсний з 10.07.12 року до 09.07.2017
року, а також вищезазначені запрошення
на навчання та одноразову візу типу Б.

Старшим інспектором 1-го відділення
інспекторів прикордонної служби
«Донецьк» Донецького прикордонного
загону старший лейтенант Іванова
Оксана Володимирівна винесено
постанову про заборону в'їзду в Україну
від 09.10.2013 року стосовно громадянина
Пакистану ОСОБА_1.

Вказану постанову мотивовано тим, що
під час перебування на території
України громадянин Пакистану ОСОБА_1
при клопотанні про в'їзд в Україну
подав про себе завідомо неправдиві
відомості, а саме невідповідність мети
поїздки (заявлена - навчання, дійсна -
приватна). Крім цього, вказано
посилання на частину 1 статті 13 (статті
13, 14 або 26) Закону України «Про правовий
статус іноземців та осіб без
громадянства», у зв'язку з чим,
заборонено громадянину ОСОБА_1
ІНФОРМАЦІЯ_1, в'їзд в Україну терміном
на 3 (три) роки».

Про прийняте рішення було складено
відповідну довідку від 09.10.2013 року.

Відповідно до вимог, п.п. 3.1, 3.2
Інструкції про порядок прийняття
органами охорони державного кордону
Державної прикордонної служби України
рішень про заборону в'їзду в Україну
іноземцям та особам без громадянства
(затверджена наказом № 946 від 05.12.11 р.
Адміністрації Державної прикордонної
служби України) (далі - Інструкція), у
разі наявності підстав для прийняття
рішення про заборону в'їзду в Україну в
пункті пропуску старшим прикордонних
нарядів у пункті пропуску або у разі
затримання особи за незаконне
перетинання державного кордону поза
пунктами пропуску старшим зміни
прикордонних нарядів (далі - старший
зміни) складається довідка.

Відповідно до вказаної Інструкції у
довідці зазначаються, зокрема,
обставини, що є підставою для прийняття
рішення про заборону в'їзду; у чому саме
полягають діяння, які є підставою для
прийняття рішення про заборону в'їзду,
зокрема: обставини і характер вчинення
особою діяння.

З аналізу вказаної довідки судом
встановлено, що обставиною, яка стала
підставою прийняття рішення про
заборону позивачу в'їзду в Україну,
відповідачем визначено подання
позивачем про себе завідомо
неправдивих відомостей, а саме -
невідповідність мети поїздки (заявлена
- навчання, дійсна - приватна).

28.01.2014 року до Східного регіонального
управління Державної прикордонної
служби України було направлено скаргу
позивача у порядку п.8.1. вищевказаної
Інструкції. У даній скарзі містилася
вимога скасувати заборону в'їзду в
Україну громадянину Пакистану ОСОБА_1
та скасувати в його паспортному
документі відмітку „Заборонено в'їзд в
Україну терміном на 3 (три) роки" шляхом
проставлення на ньому штемпеля
„Анульовано".

На вказану скаргу відповідачем було
надано письмову відповідь за № 23/ч-6/579
від 19.02.2014 року.

Відповідачем у згаданій відповіді
вказано, що під час проведення заходів
контролю другої лінії громадянин
Пакистану ОСОБА_1 заявив, що прибув в
Україну з приватною метою поїздки,
термін перебування в Україні та
орієнтовну дату вибуття не знав, адресу
місця майбутнього проживання та назву
навчального закладу до якого слідував
вказати не зміг, зустрічаюча сторона в
пункті пропуску була відсутня.
Інформація, яка була надана й
громадянином Пакистану ОСОБА_1
посадовим особам відділу прикордонної
служби «Донецьк» під час проведення з
ним вищезазначених заходів не
відповідала даним, які зазначені у візі
та суперечила пред'явленому запрошенню
на навчання.

Відповідно до абз. 4 ч.1 ст. 13 Закону
України "Про правовий статус іноземців
та осіб без громадянства" (далі - Закон
№ 3773), в'їзд в Україну іноземцю або
особі без громадянства не дозволяється
якщо при клопотанні про в'їзд в Україну
така особа подала про себе завідомо
неправдиві відомості або підроблені
документи.

Судом було витребувано від відповідача
докази, якими він може підтвердити
повідомлення позивачем під час
проходження контролю завідомо
неправдивих відомостей та доказів, на
підставі яких відповідач зробив
висновок про те, що дійсною метою
поїздки позивача була приватна мета, а
не навчання в України.

Також судом було витребувано докази на
підтвердження того, що позивач, під час
проведення заходів контролю другої
лінії заявив, що прибув в Україну з
приватною метою, термін перебування в
Україні та орієнтовну дату вибуття не
знав, адресу місця майбутнього
проживання та назву навчального
закладу до якого слідував вказати не
зміг.

Відповідно до ч.2 ст. 71 КАС України, в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Проте відповідач вимоги суду не
виконав, витребувані докази не надав, а
отже, не довів правомірності підстав
прийняття оскаржуваного рішення.

Позивач не навів жодних даних про те, з
яких саме джерел посадові особи
відповідача отримали інформацію, про
те, що позивач, під час проведення
заходів контролю другої лінії заявив,
що прибув в Україну з приватною метою,
термін перебування в Україні та
орієнтовну дату вибуття не знав, адресу
місця майбутнього проживання та назву
навчального закладу до якого слідував
вказати не зміг.

Згідно з ч.3 ст.2 КАС України, у справах
щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України;

2) з використанням повноваження з метою,
з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням
усіх обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності
перед законом, запобігаючи всім формам
дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія);

9) з урахуванням права особи на участь у
процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Приймаючи до уваги обставини, що були
встановлені вище та недоведення
відповідачем правомірності прийняття
спірної постанови, суд дійшов висновку
про те, що відповідач, приймаючи спірну
постанову про заборону позивачу в'їзду
в Україну діяв не у спосіб, що
передбачений Конституцією та законами
України та діяв необґрунтовано.

Враховуючи викладене, позовна вимога
про скасування заборону в'їзду в
Україну громадянину Пакистану ОСОБА_1 є
обгрунтованою, правомірною та такою, що
підлягає задоволенню.

Відповідно до п. 8.2 вищевказаної
Інструкції, у випадку скасування
заборони в'їзду (зміни її терміну)
органами, зазначеними у пункті 8.1 цього
розділу, або рішенням суду, яке набрало
законної сили:

а) орган охорони державного кордону:

негайно письмово повідомляє про це
Головний центр обробки спеціальної
інформації Державної прикордонної
служби України з обов'язковим
зазначенням інформації відповідно до
вимог підпункту "а" пункту 3.2 розділу III
цієї Інструкції;

скасовує в паспортному документі особи
відмітку "Заборонено в'їзд в Україну
терміном на..." шляхом проставлення на
ньому штемпеля "Анульовано", форма
якого наведена в додатку 6 до цієї
Інструкції;

проставляє у паспортному документі
нову відмітку "Заборонено в'їзд в
Україну терміном на...", засвідчує її
підписом та печаткою, із зазначенням
нового терміну заборони (у разі зміни
терміну заборони в'їзду);

б) Головний центр обробки спеціальної
інформації Державної прикордонної
служби України вилучає зазначену
інформацію (вносить зміни) з баз даних.

Таким чином, враховуючи вищевикладене,
уточнені позовні вимоги є
правомірними, обґрунтованими та
такими, що підлягають задоволенню у
повному обсязі.

Відповідно до вимог ст. 94 КАС України,
підлягають стягненню з Державного
бюджету України на користь позивача,
сплачені останнім судові витрати у
вигляді судового збору в сумі 73,08 грн.

Керуючись Законом України "Про
правовий статус іноземців та осіб без
громадянства", п.п. 3.1., 3.2, 8.1, 8.2
Інструкції про порядок прийняття
органами охорони державного кордону
Державної прикордонної служби України
рішень про заборону в'їзду в Україну
іноземцям та особам без громадянства,
ст. ст. 2, 7-11, 17-20, 69-72, 86, 94, 122-154, 158-163, 167, 185,
186, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд

П О С Т А Н О
В И В :

Адміністративний позов громадянина
Пакистану ОСОБА_1 до Донецького
прикордонного загону Східного
регіонального управління Державної
прикордонної служби України про
скасування заборони в'їзду в Україну та
про зобов'язання вчинити певні дії -
задовольнити повністю.

Скасувати заборону в'їзду в Україну
громадянину Пакистану ОСОБА_1 (паспорт
громадянина Пакистану № НОМЕР_1)

Зобов'язати Донецький прикордонний
загін Східного регіонального
управління Державної прикордонної
служби України скасувати в паспортному
документі громадянина Пакистану
ОСОБА_1 (паспорт громадянина Пакистану
№ НОМЕР_1) відмітку „Заборонено в'їзд в
Україну терміном на 3 (три) роки", шляхом
проставлення на ньому штемпеля
„Анульовано".

Стягнути з Державного бюджету України
на користь громадянина Пакистану
ОСОБА_1 (паспорт громадянина Пакистану
№ НОМЕР_1) 73 (сімдесят три) гривні,06
(шість) копійок судового збору.

Постанова прийнята в нарадчій кімнаті,
її вступна та резолютивна частини
проголошені в судовому засіданні 24
червня 2014 року.

Постанова складена у повному обсязі 1
липня 2014 року.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги
судове рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до
адміністративного суду апеляційної
інстанції через суд першої інстанції,
який ухвалив оскаржуване судове
рішення. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення.

У разі застосування судом частини
третьої статті 160 КАС України
(проголошення вступної та резолютивної
частин постанови), а також прийняття
постанови у письмовому провадженні,
апеляційна скарга подається протягом
десяти днів з дня отримання копії
постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 КАС
України, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Суддя
Бабіч С.І.