Справа № 223/1097/2012
Суддя: Ліщишина М. Ю.
Дата ухвалення: 2014-07-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 223/1097/2012
Провадження №2-а/145/39/2014
ПОСТАНОВА

Іменем України

"03" липня 2014 р. Тиврівський районний суд
Вінницької області

в складі:головуючий суддя Ліщишина М.
Ю.

за участю секретаря Віценко
К.А.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до
відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України у Шаргородському
районі про перерахунок розміру
щомісячних страхових виплат, -

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом, в
якому вказує, що працював в СП "Рута" і в
1992 році отримав каліцтво під час
виконання трудових обов'язків. 26.04.2001
року МСЕК встановлено втрату
працездатності в розмірі 10 %.

01.04.2002 року його особову справу про
страхові виплати було передано СП
"Рута" до відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України у Шаргородському
районі Вінницької області. При цьому
щомісячне відшкодування шкоди
становило 15,00 грн., яке було розраховано
з середньомісячної заробітної плати
150,00 грн.

За висновком МСЕК від 04.04.2002 року йому
встановлено втрату працездатності 25 %.
З цього періоду ступінь втрати
працездатності щорічно підтверджено
висновками МСЕК в розмірі 25 %.

За висновком МСЕК від 19.06.2007 року
встановлено втрату працездатності 25 %
безстроково і на даний час щомісячна
страхова виплата становить 211,85 грн..

На 01.01.2004 року відкоригований
середньомісячний заробіток, з якого
було обчислено щомісячне
відшкодування шкоди складав 177,30 грн. (150
грн. х 1,182), що значно менше ніж
передбачено законодавством.

Відповідно до ст. 1197 ЦК України (ЦК),
який набрав чинності 01.01.2004 року, якщо
середньомісячний дохід потерпілого є
меншим від п'ятикратного розміру
мінімальної заробітної плати розмір
втраченого заробітку (доходу)
обчислюється виходячи з п'ятикратного
розміру мінімальної заробітної плати.

На 01.01.2004 року розмір мінімальної
заробітної плати складав 205.00 грн., а
відповідно п'ятикратний розмір
мінімальної заробітної плати складав
1025 грн., тому щомісячне відшкодування з
01.01.2004 року повинно 265, 25 грн. (1025,00 грн. х
25%) / 100%.

Після перерахування щомісячного
відшкодування шкоди в розмірі 256,25 грн.
на коефіцієнти зростання у
попередньому календарному році
середньої заробітної плати у галузях
національної економіки за даними
центрального органу виконавчої влади з
питань статистики, як передбачено ст. 29
Закону України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку, на виробництві або
професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності " та
пункту 3.8 Порядку, то з 01.03.2012 року
щомісячне відшкодування шкоди йому
повинно складати 806,05 грн. (256,25 грн. х 1,152
х 1,238 х 1,203 х 1,183 х 1,125 х 1.065 х 1.0 х 1.102 х 1,176 =
806,05 грн.).

Він звертався із заявою до відділення
Фонду у Шаргородському районі від
24.03.2012 року щодо перерахунку йому
щомісячних страхових виплат з 01.01.2004
року та отримав лист - відповідь від
03.04.2012 року № 01 - 27 про відмову в такому
перерахунку.

Просить визнати протиправними дії
відповідача щодо здійснення з 01.01.2004
року щомісячних страхових виплат у
зв'язку з нещасним випадком на
виробництві у

розмірі меншому, ніж п'ятикратний
розмір мінімальної заробітної плати.

Зобов'язати відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального

страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань

України у Шаргородському районі
Вінницької області провести з 01.01.2004
року

перерахунок та виплату належних йому
щомісячних страхових виплат у зв'язку з

нещасним випадком на виробництві,
виходячи із п'ятикратного розміру
мінімальної заробітної плати, з
урахуванням сум, які були виплачені у
вказаний період часу та виплачувати з
01.03.2012 року щомісячні страхові виплати
в розмірі 806,05 гривень з подальшим
перерахунком у відповідності до
законодавства.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1
свої вимоги підтримав, просить позов
задовольнити .

Представник відповідача Железняк В.М.
позов не визнала.

Вважає, що дані вимоги є
безпідставними, необґрунтованими та
такими що суперечать чинному
законодавству з огляду на наступне.

Відповідно до статей 21, 28 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності» №
1105-ХІУ від 23 вересня 1999 року у разі
настання страхового випадку Фонд
соціального страхування від нещасних
випадків зобов'язаний у встановленому
законодавством порядку відшкодовувати
шкоду, заподіяну працівникові
внаслідок ушкодження його здоров'я
виплачуючи йому або особам, які
перебували на його утриманні щомісяця
грошову суму в разі часткової чи повної
втрати працездатності, що компенсує
відповідну частину втраченого
заробітку потерпілого залежно від
ступеня втрати потерпілим професійної
працездатності. Згідно ст. 29, 34
зазначеного Закону перерахування сум
щомісячних страхових виплат
провадиться у разі:

- зміни ступеню втрати
професійної працездатності,

- зміни складу сім'ї померлого.

Перерахування сум щомісячних
страхових виплат провадиться також у
разі зростання у попередньому
календарному році середньої
заробітної плати у галузях
національної економіки за даними
центрального органу виконавчої влади з
питань статистики. Таке перерахування
провадиться з 1 березня наступного
року. Сума щомісячної страхової
виплати не повинна перевищувати
середньомісячного заробітку, що
потерпілий мав до ушкодження здоров'я.

З даних норм Закону вбачається, що Фонд
виплачує компенсацію за відповідну
частину втраченого заробітку, яка не
може бути більшою середньої заробітної
плати до моменту ушкодження потерпілим
здоров'я.

Згідно прикінцевих положень
зазначеного Закону відшкодування
шкоди, медична, професійна та соціальна
реабілітація провадяться Фондом
соціального страхування від нещасних
випадків також особам, які потерпіли до
набрання ним чинності та мали право на
зазначені страхові виплати і соціальні
послуги.

Особова справа ОСОБА_1 була передана до
відділення Фонду у Шаргородському
районі спільним підприємством «Рута» у
2002 році. Відділення Фонду самостійно не
визначало суму страхової виплати, а
тільки продовжило її виплату у
відповідності до довідки про втрачений
заробіток, наданої СП «Рута» і, крім
цього, відділення на протязі всього
часу виплати страхового відшкодування
проводило його підвищення згідно
чинного законодавства.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги,
позивач керувався ст.1197 ЦК України, у
відповідності до вимог якої йому
повинні щомісячно сплачуватись у
відшкодування шкоди, заподіяної на
виробництві, кошти в сумі 806,05 грн.,
виходячи з п'ятикратного розміру
мінімальної заробітної плати. Проте
такий підхід є хибним з оглядом на таке.

Згідно ст.4 Закону України № 1105-ХІУ «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності», законодавство про
страхування від нещасного випадку
складається із Основ законодавства
України про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування, даного
Закону, Кодексу законів про працю
України, Закону України «Про охорону
праці» та інших нормативно-правових
актів.

Пленум Верховного суду України у своїй
Постанові № 9 від 24.10. 2003 р. «Про
внесення змін і доповнень до Постанови
Пленуму Верховного Суду України від
27.03.1992 р. № 6 «Про практику розгляду
судами цивільних справ за позовами про
відшкодування шкоди...» роз'яснив, що
відшкодування шкоди, заподіяної
працівникові ушкодженням його здоров'я
від нещасного випадку на виробництві
та професійного захворювання,
провадиться згідно із законодавством
про страхування від нещасного випадку.
Це законодавство складається з Основ
законодавства України про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності», Кодексу законів про
працю України, Закону України «Про
охорону праці», а також інших
нормативно-правових актів у тій їх
частині, що не суперечить Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності».

Статтею 34 Закону № 1105-XIV, передбачено
порядок встановлення сум щомісячних
страхових виплат і інших витрат на
відшкодування шкоди, у відповідності
до якої сума щомісячної страхової
виплати встановлюється відповідно до
ступеня втрати професійної
працездатності та середньомісячного
заробітку, що потерпілий мав до
ушкодження здоров'я.

Отже законодавством про страхування
від нещасного випадку встановлено
спеціальний порядок відшкодування
шкоди в результаті нещасного випадку
на виробництві.

А оскільки ст.1197 ЦК України в частині
обчислення середньої заробітної плати
постраждалого від нещасного випадку
або професійного захворювання
суперечить Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності», то зазначена норма ЦК
не може застосовуватись у сфері
загальнообов'язкового державного
соціального страхування.

Враховуюче наведене, підстави для
перерахунку позивачу щомісячних
страхових виплат з 01.04.2004 року відсутні.
Просить відмовити ОСОБА_1 у задоволенні
позовних вимог.

Суд, вислухавши представника
відповідача, дослідивши матеріали
справи, вважає, що в задоволенні позову
слід відмовити виходячи з наступного.

Позивач ОСОБА_1 працював в СП «Рута» і в
1992 році отримав каліцтво під час
виконання трудових обов'язків. 26.04.2001
року МСЕК йому встановлено втрату
працездатності в розмірі 10 %. 01.04.2002 року
особову справу позивача про страхові
виплати було передано СП «Рута» до
відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України у Шаргородському
районі Вінницької області, при цьому
щомісячне відшкодування шкоди
складало 15,00 грн., яке було розраховано
з середньомісячної заробітної плати
150,00 грн.

За висновком МСЕК від 04.04.2002 року
позивачу встановлено втрату
працездатності 25%. З цього періоду
ступінь втрати працездатності щорічно
підтверджено висновками МСЕК в розмірі
25%. За висновком МСЕК від 19.06.2007 року
встановлено втрату працездатності 25%
безстроково і на даний час щомісячна
страхова виплата становить 211,85 грн.

На 01.01.2004 року, відкоригований
середньомісячний заробіток, з якого
було обчислено щомісячне
відшкодування шкоди складав 177,30 грн. (150
грн. х 1,182).

Позивач звернувся із заявою від 24.03.2012
року щодо перерахунку щомісячних
страхових виплат з 01.01.2004 року до
відділення Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України у Шаргородському
районі Вінницької області та отримав
лист від 03.04.2012 року №01-27 про відмову в
такому перерахунку.

Відповідно до статей 21, 28 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності»
№1105-ХІУ від 23 вересня 1999 року, який
набрав чинності 01.04.2001 року у разі
настання страхового випадку фонд
соціального страхування від нещасного
випадку на виробництві зобов'язаний у
встановленому законодавством порядку
відшкодовувати шкоду, заподіяну
працівникові внаслідок ушкодження
його здоров'я виплачуючи йому або
особам, які перебували на його
утриманні щомісяця грошову суму в разі
часткової чи повної втрати
працездатності, що компенсує
відповідну частину втраченого
заробітку потерпілого залежно від
ступеня втрати потерпілим професійної
працездатності.

Згідно ст. ст. 29, 34 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності»
перерахування сум щомісячних
страхових виплат провадиться у разі: -
зміни ступеня втрати професійної
працездатності. - зміни складу сім'ї
померлого.

Перерахування сум щомісячних
страхових виплат провадиться також у
разі зростання у попередньому
календарному році середньої
заробітної плати у галузях
національної економіки за даними
центрального органу виконавчої влади
з питань статистики.

Зазначене вище перерахування
провадиться з 01 березня наступного
року. При цьому визначена раніше сума
щомісячної страхової виплати
зменшенню не підлягає. Сума щомісячної
страхової виплати не повинна
перевищувати середньомісячного
заробітку, що потерпілий мав до
ушкодження здоров'я.

З даних норм Закону вбачається, що Фонд
виплачує компенсацію за відповідну
частину втраченого заробітку, яка не
може бути більшою середньої заробітної
плати до моменту ушкодження потерпілим
здоров'я.

Згідно прикінцевих положень
зазначеного Закону відшкодування
шкоди, медична, професійна та соціальна
реабілітація провадяться Фондом
соціального страхування від нещасних
випадків також особам, які потерпіли до
набрання ним чинності та мали право на
зазначені страхові виплати і соціальні
послуги.

Особова справа ОСОБА_1 була передана до
відділення Фонду у Шаргородському
районі спільним підприємством «Рута» у
2002 році. Відділення Фонду самостійно не
визначало суму страхової виплати, а
тільки продовжило її виплату у
відповідності до довідки про втрачений
заробіток, наданої СП «Рута» і, крім
цього, відділення на протязі всього
часу виплати страхового відшкодування
проводило його підвищення згідно
чинного законодавства.

Пленум Верховного суду України у своїй
Постанові № 9 від 24.10. 2003 р. «Про
внесення змін і доповнень до Постанови
Пленуму Верховного Суду України від
27.03.1992 р. № 6 «Про практику розгляду
судами цивільних справ за позовами про
відшкодування шкоди.,.» роз'яснив, що
відшкодування шкоди, заподіяної
працівникові ушкодженням його здоров'я
від нещасного випадку на виробництві
та професійного захворювання,
провадиться згідно із законодавством
про страхування від нещасного випадку.
Це законодавство складається з Основ
законодавства України про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності», Кодексу законів про
працю України, Закону України «Про
охорону праці», а також інших
нормативно-правових актів у тій їх
частині, що не суперечить Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності».

Відповідно до ст. 173 КЗпП України шкода
заподіяна працівникові каліцтвом або
іншим ушкодженням здоров»я, пов»язаних
з виконанням трудових обов»язків,
відшкодовується у встановленому
законодавством порядку.

Стаття 9 Закону України «Про охорону
праці» передбачає, що відшкодування
шкоди, заподіяної працівникові
внаслідок ушкодження його здоров'я або
у разі смерті працівника, здійснюється
Фондом соціального страхування від
нещасних випадків відповідно до Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності".

Саме статтею 34 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності»
передбачено спеціальний порядок
встановлення сум щомісячних страхових
виплат і інших витрат на відшкодування
шкоди, у відповідності до якої сума
щомісячної страхової виплати
встановлюється відповідно до ступеня
втрати професійної працездатності та
середньомісячного заробітку, що
потерпілий мав до ушкодження здоров'я.

Пунктом 10 цієї ж статті встановлено, що
середньомісячний заробіток для
обчислення суми страхових виплат
потерпілому -.у зв'язку із втраченим ним
заробітком (або відповідної його
частини) визначається згідно з
порядком (1266-2001 -п) обчислення середньої
заробітної плати для виплат за
загальнообов'язковим державним
соціальним страхуванням, що
затверджується Кабінетом Міністрів
України.

Отже, законодавством про страхування
від нещасного випадку встановлено
спеціальний порядок відшкодування
шкоди в результаті нещасного випадку
на виробництві.

Як встановлено в ході судового
розгляду відповідачем позивачеві
страхові виплати виплачуються
відповідно до вимог чинного
законодавства.

Положення ст. 1197 ЦК України в частині
обчислення середньої заробітної плати
постраждалого від нещасного випадку
або професійного захворювання
суперечить Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності».

З огляду на викладене та керуючись ст.
ст. 2, 7-11 , 159-163 КАС України, 173 КЗпП
України, ЗУ «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності», ЗУ
«Про охорону праці», -

постановив :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до
відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України у Шаргородському
районі про перерахунок розміру
щомісячних страхових виплат відмовити
.

Апеляційна скарга на постанову
може бути подана до Вінницького
апеляційного адміністративного суду
через Тиврівський районний суд
протягом десяти днів з дня отримання
копії постанови .

Суддя: М. Ю. Ліщишина