Справа № 2-а-5826/11/0226
Суддя: Граб Л.С.
Дата ухвалення: 2014-06-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 2-а-5826/11/0226
Головуючий у 1-й інстанції: Ковганич С.
Суддя-доповідач: Граб Л.С.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2014 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого-судді: Граб Л.С.

суддів: Білої Л.М. Боровицького О. А.

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
управління Пенсійного фонду України у
Тульчинському районі Вінницької
області на постанову Тульчинського
районного суду Вінницької області від
22 липня 2011 року у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_2 до
управління Пенсійного фонду України у
Тульчинському районі Вінницької
області про перерахунок пенсії , -

В С Т А Н О В И В :

В квітні 2011 року ОСОБА_2 звернулася до
Тульчинського міського суду
Вінницької області з позовом до
управління Пенсійного фонду України в
Тульчинському районі Вінницької
області, в якому просила здійснити
перерахунок та виплату державної та
додаткової пенсії як особі, що
постраждала внаслідок Чорнобильської
катастрофи, категорії 1, інваліду 2
групи захворювання, пов'язаного з
наслідками аварії на ЧАЕС, відповідно
до ст.ст. 50, 54 Закону України "Про статус
і соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" в розмірі не нижчому 8-ми
мінімальних пенсій за віком та у
розмірі 75% мінімальної пенсії за віком,
встановлених ч.1 ст.28 Закону України
"Про загальнообов'язкове пенсійне
страхування".

Постановою Тульчинського районного
суду Вінницької області від 22 липня 2011
року позов задоволено: визнано дії
управління Пенсійного фонду України у
Тульчинському районі Вінницької
області щодо перерахунку та виплати
недоплаченої додаткової пенсії ОСОБА_2
- протиправними; зобов'язано управління
Пенсійного фонду України у
Тульчинському районі Вінницької
області провести перерахунок та
виплатити ОСОБА_2: державну пенсію в
розмірі 8 (восьми) мінімальних пенсій за
віком відповідно до ст. 54 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
починаючи з 2.11.2010 року з урахування к
раніше виплачених сум; додаткову
пенсію за шкоду, заподіяну здоров'ю в
розмірі 75% мінімальної пенсії за віком
відповідно до ст. 50 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» починаючи
з 2.11.2010 року з урахуванням раніше
виплачених сум, а в решті позовних
вимог відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої
інстанції, відповідач подав
апеляційну скаргу, в якій просить
скасувати постанову Тульчинського
міського суду Вінницької області від
22.07.2011 року, як таку, що винесена з
неправильним застосуванням норм
матеріального та процесуального
права, прийняти нове рішення, яким
відмовити в задоволенні позовних вимог
в повному обсязі.

Сторони, будучи належним чином
повідомленими про час, дату та місце
апеляційного розгляду справи, в судове
засідання не з'явились.

Відповідно до ч. 4 ст. 196 КАС України
неприбуття у судове засідання сторін
або інших осіб, які беруть участь у
справі, належним чином повідомлених
про дату, час і місце апеляційного
розгляду, не перешкоджає судовому
розгляду справи.

Виходячи з вищевикладеного, колегія
суддів вважає за можливе розглянути
справу в порядку письмового
провадження, відповідно до пунктів 1, 2
частини 1 статті 197 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200 КАС України
суд апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову суду - без змін, якщо визнає,
що суд першої інстанції правильно
встановив обставини справи та ухвалив
судове рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Як вірно встановлено судом першої
інстанції та підтверджується
матеріалами справи, позивач віднесений
до категорії осіб, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи,
категорії 1, є інвалідом 2 групи,
перебуває на обліку в управлінні
Пенсійного фонду України в
Тульчинському районі Вінницької
області та отримує пенсію на підставі
Закону України "Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи", і відповідно має право на
виплату державної пенсії і додаткової
пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю як
особі, що постраждала внаслідок
Чорнобильської катастрофи 1 категорії,
інваліду 2 групи, передбачених ст.ст. 50,
54 цього Закону.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції виходив з того, що
вимоги позивача щодо зобов`язання
відповідача здійснити перерахунок
державної пенсії як особі, що
постраждала від наслідків
Чорнобильської катастрофи, категорії 1,
інваліду 2 групи, і додаткової пенсії
за шкоду, заподіяну здоров'ю,
відповідно до ст.ст. 50, 54 Закону України
"Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" з 17.08.2010р. є
обґрунтованими.

Колегія суддів апеляційної інстанції
погоджується з таким висновком суду
першої інстанції, оскільки він знайшов
законодавче та фактичне підтвердження
під час апеляційного розгляду справи.

Згідно зі ст. 195 КАС України суд
апеляційної інстанції переглядає
рішення суду першої інстанції в межах
апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 50 Закону України "Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" особам,
віднесеним до постраждалих від
наслідків Чорнобильської катастрофи,
категорії 1, що є інвалідами 2 групи,
призначається щомісячна додаткова
пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, в
розмірі 75% мінімальної пенсії за віком.

У ч.3 ст. 54 цього Закону, передбачено, що
в усіх випадках розмір пенсії для
інвалідів 2 групи, щодо яких
встановлено зв"язок з Чорнобильською
катастрофою, не може бути нижчим 8
мінімальних пенсій за віком.

Судом першої інстанції всебічно та
об'єктивно досліджено, що всупереч ст.
ст. 50, 54 Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян, що
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи", рішення Конституційного
Суду України №6-рп/2007 від 09.07.2007 р. та
№10-рп/2008 від 22.05.2008 р. пенсія позивачці
виплачувалась в розмірах, передбачених
постановами Кабінету Міністрів
України від 28.05.2008 року № 530 "Деякі
питання соціального захисту окремих
категорій громадян" та від 16.07.2008 року №
654 "Про підвищення рівня забезпечення
громадян".

З огляду на загальні засади
пріоритетності законів над
підзаконними актами, зокрема, Рішенням
Конституційного Суду України №12-рп/98
від 09.07.1998 р., Закон України "Про статус і
соціальний захист громадян, що
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" мають вищу юридичну силу
відносно постанов Кабінету Міністрів
України від 28.05.2008 року № 530, від 16.07.2008
року № 654.

Крім того, відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 92
Конституції України виключно законами
України визначаються основи
соціального захисту, форми і види
пенсійного забезпечення.

В такому випадку посилання відповідача
-управління Пенсійного Фонду України в
Тульчинському районі Вінницької
області на акти Кабінету Міністрів
України в обґрунтування проведених
виплат не відповідають чинному
правовому регулюванню спірних
правовідносин.

З аналізу ст. ст. 50, 54 Закону України
"Про статус і соціальний захист
громадян, що постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" вбачається,
що при визначенні розміру державної
пенсії та щомісячної додаткової пенсії
за шкоду, заподіяну здоров'ю, за основу
їх нарахування береться розмір
мінімальної заробітної плати та розмір
мінімальної пенсії за віком. Згідно з
чинним законодавством України розмір
мінімальної пенсії за віком
визначається відповідно до ч. 1 ст. 28
Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування".

Судова колегія не бере до уваги доводи
відповідача, який вказує, що відповідно
до ч. 3 ст. 28 вищевказаного Закону
мінімальний розмір пенсії за віком
застосовується виключно для
визначення розмірів пенсій,
призначених згідно з цим Законом.
Заперечення, наведені управлінням
Пенсійного Фонду України в
Тульчинському районі Вінницької
області, не можуть бути прийняті судом
з огляду на те, що згідно зі ст. 6 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування"
непрацездатні громадяни крім
пенсійних виплат із системи пенсійного
забезпечення мають право отримувати
доплати, надбавки та підвищення до
зазначених виплат, додаткову пенсію в
порядку та за рахунок коштів,
визначених законодавством. Відповідно
до ст. 2 Закону України "Про прожитковий
мінімум" для встановлення розмірів
мінімальної заробітної плати та
мінімальної пенсії за віком,
визначення розмірів соціальної
допомоги, допомоги сім'ям з дітьми,
допомоги по безробіттю, а також
стипендій та інших соціальних виплат,
застосовується прожитковий мінімум,
виходячи з вимог Конституції України
та законів України.

Наявність норми ч. 3 ст. 28 "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" не є підставою для відмови
в реалізації громадянами, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи, права на отримання
щомісячної додаткової пенсії за шкоду,
заподіяну здоров'ю, виходячи з розміру
мінімальної пенсії за віком, яке
гарантується Конституцією України.

Суд першої інстанції правомірно
визначився з межами захисту порушеного
права позивачки, враховуючи строк
звернення до адміністративного суду,
передбачений ч. 1, 2 ст. 99 КАС України,
встановивши, що право позивачки на
перерахунок і виплату пенсії у розмірі
відповідно до вищевказаних норм
підлягає захисту з 17.08.2010 року.

Таким чином, апеляційна інстанція
приходить до висновку про
правомірність доводів суду першої
інстанції щодо наявності у позивачки
права на перерахунок та виплату з 17.08.2010
р. державної пенсії як особі, що
постраждала внаслідок Чорнобильської
катастрофи 1 категорії, інваліду 2
групи і додаткової пенсії за шкоду,
заподіяну здоров'ю, згідно та в
розмірах, встановлених ст.ст. 50, 54
Закону України "Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" з урахуванням проведених
виплат.

Враховуючи викладене, колегія суддів
дійшла висновку, що вимоги управління
Пенсійного фонду у Тульчинськму
районі Вінницької області є
безпідставними, а висновки суду першої
інстанції не спростовуються доводами
апеляційної скарги.

З огляду на таке колегія суддів вважає,
що суд першої інстанції при ухваленні
оскаржуваної постанови вірно
встановив фактичні обставини справи,
дослідив наявні докази, надав їм
належну правову оцінку та прийняв
законне і обґрунтоване рішення з
дотриманням норм матеріального і
процесуального права, а тому підстави
для задоволення вимог апеляційної
скарги відсутні.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 197, 198, 200, 205, 206,
212, 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України у
Тульчинському районі Вінницької
області, - залишити без задоволення, а
постанову Тульчинського районного
суду Вінницької області від 22 липня 2011
року, - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили в
порядку та в строки, передбачені ст. ст.
212, 254 КАС України.

Головуючий
Граб Л.С.

Судді
Біла Л.М.

Боровицький О. А.