Справа № 2а-924/12/1207
Суддя: Заяць В.С.
Дата ухвалення: 2014-07-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"10" липня 2014 р. м. Київ
К/800/44815/13

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

розглянувши в порядку письмового
провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на
постанову Жовтневого районного суду м.
Луганська від 19 квітня 2013 року та
постанову Донецького апеляційного
адміністративного суду від 14 серпня 2013
року у справі за позовом ОСОБА_1 до
Жовтневої районної у м. Луганську ради,
треті особи: управління Держкомзему у
м. Луганську Луганської області,
ОСОБА_2, про визнання протиправним та
скасування рішення, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 пред'явив позов до Жовтневої
районної у м. Луганську ради, треті
особи: управління Держкомзему у м.
Луганську Луганської області, ОСОБА_2,
про визнання протиправним та
скасування рішення II сесії VI скликання
Жовтневої районної у м. Луганську ради
№ 8 від 26 листопада 2010 року про передачу
у власність громадянці ОСОБА_2
земельної ділянки площею 0,1000 га для
будівництва і обслуговування жилого
будинку, господарських будівель і
споруд (присадибна ділянка); скасування
реєстрації державного акту (серія ЯЛ №
342016 від 20 грудня 2010 року) на право
власності на земельну ділянку для
будівництва і обслуговування жилого
будинку, господарських будівель і
споруд (присадибна ділянка) по АДРЕСА_1.

ОСОБА_2 пред'явила зустрічний
адміністративний позов до Жовтневої
районної у м. Луганську ради, треті
особи: управління Держкомзему у
м.Луганську Луганської області, ОСОБА_1,
про визнання протиправним та
скасування рішення Жовтневої районної
у м. Луганську ради № 392/20 від 27 грудня
2001 року «Про надання земельної ділянки
по АДРЕСА_1 для будівництва і
обслуговування індивідуального
житлового будинку у постійне
користування громадянину ОСОБА_1
площею 1000 кв.м.».

Постановою Жовтневого районного суду
м. Луганська від 19 квітня 2013 року у
задоволенні позову ОСОБА_1 та у
задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено
повністю.

Постановою Донецького апеляційного
адміністративного суду від 14 серпня 2013
року апеляційну скаргу ОСОБА_1
задоволено частково, а постанову
Жовтневого районного суду м. Луганська
від 19 квітня 2013 року в частині відмови
ОСОБА_1 в задоволенні позовних вимог
залишено без змін.

Постанову Жовтневого районного суду м.
Луганська від 19 квітня 2013 року в
частині відмови у задоволенні
зустрічного позову ОСОБА_2 скасовано та
провадження у справі закрито.

Не погоджуючись із прийнятими
рішеннями судів першої та апеляційної
інстанцій в частині відмови в
задоволенні позовних вимог скаржник
оскаржив їх.

У касаційній скарзі ОСОБА_1,
посилаючись на порушення судами норм
матеріального та процесуального права,
просить рішення судів першої та
апеляційної інстанцій скасувати та
винести нове рішення про задоволення
позовних вимог повністю.

Перевіривши доводи касаційної скарги,
матеріали справи, колегія суддів
Вищого адміністративного суду України
вважає, що касаційна скарга
задоволенню не підлягає.

Судами встановлено, що виконавчим
комітетом районної ради народних
депутатів 8 грудня 1992 року винесено
рішення № 254/32 «Про виділення

земельної ділянки під будівництво
індивідуального будинку по АДРЕСА_1»
громадянці ОСОБА_2 площею 1000 кв. м.

На цю земельну ділянку в 1992 році ОСОБА_2
Жовтневою радою народних депутатів
виданий державний акт на право
власності на земельну ділянку.

12 вересня 1997 року відповідачем
прийнято рішення № 200/107 «Про передачу в
приватну власність земельної ділянки»,
відповідно до якого громадянці ОСОБА_2
передано в приватну власність земельну
ділянку площею 1000 кв.м. по АДРЕСА_1.

Відповідачем 26 листопада 2010 року
винесено рішення №8 «Про затвердження
рішення виконавчого комітету
Жовтневої ради від 12 серпня 1997 року №
200/107 «Про передачу у приватну власність
земельної ділянки».

На підставі рішення II сесії VI скликання
Жовтневої районної у м. Луганську ради
№ 8 від 26 листопада 2010 року «Про
передачу у власність громадянці ОСОБА_2
земельної ділянки площею 0,1000 га для
будівництва і обслуговування жилого
будинку, господарських будівель і
споруд (присадибна ділянка)», виданий
повторно державний акт нового зразка
на право власності на земельну ділянку
та здійснена державна реєстрація
державного акту про право приватної
власності на землю серії ЯЛ № 342016 від 20
грудня 2010 року на земельну ділянку для
будівництва і обслуговування жилого
будинку, господарських будівель і
споруд (присадибна ділянка) по АДРЕСА_1.

ОСОБА_1 вважаючи, що Жовтнева районна у
м. Луганську рада, прийнявши рішення
від 26 листопада 2010 року «Про
затвердження рішення виконавчого
комітету Жовтневої районної ради від 12
серпня 1997 року № 200/107 «Про передачу у
приватну власність земельної ділянки»
про передачу у приватну власність
громадянці ОСОБА_2 земельної ділянки
площею 0,1000 га для будівництва і
обслуговування жилого будинку,
господарських будівель і споруд
(присадибна ділянка) по АДРЕСА_1 та
управління Держкомзему у м. Луганську
Луганської області, здійснивши
реєстрацію державного акту (серія ЯЛ №
342016 від 20 грудня 2010 року) на право
власності на земельну ділянку ОСОБА_2
для будівництва і обслуговування
жилого будинку, господарських будівель
і споруд (присадибна ділянка) по
АДРЕСА_1 порушили його законні права та
інтереси, звернувся із даним позовом до
суду.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач
посилається на рішення виконавчого
комітету від 27 грудня 2001 року № 392/20
«Про надання земельної ділянки по
АДРЕСА_1 для будівництва і
обслуговування індивідуального
житлового будинку у постійне
користування», докази сплати ним
податку за землю з визначенням
поштової адреси тотожній адресі
розташування спірної ділянки.

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог ОСОБА_1 суд першої інстанції
виходив з того, що позивачем не
наведено жодного доводу стосовно
незаконних рішень ради, як суб'єкта
владних повноважень та дій державного
реєстратора при прийнятті рішень
відносно земельної ділянки та
реєстрації акта, окрім посилання на
прийняте рішення від 27 грудня 2001 року №
392/20 «Про надання земельної ділянки по
АДРЕСА_1 для будівництва і
обслуговування індивідуального
житлового будинку у постійне
користування громадянину ОСОБА_1
площею 1000 кв.м.». Разом з цим, позивач не
надав суду ні оригіналу, ні належним
чином засвідченої копії вказаного
рішення.

Суд апеляційної інстанції із висновком
суду першої інстанції в частині
відмови ОСОБА_1 в задоволенні позовних
вимог погодився та залишив в цій
частині постанову Жовтневого
районного суду м. Луганська від 19
квітня 2013 року без змін.

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
погоджується із правовою позицією
судів першої та апеляційної інстанцій
в частині відмови ОСОБА_1 в задоволенні
позовних вимог із огляду на наступне.

Відповідно до частини 1 статті 69
Кодексу адміністративного судочинства
України доказами в адміністративному
судочинстві є будь-які фактичні дані,
на підставі яких суд встановлює
наявність або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
осіб, які беруть участь у справі, та
інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи. Ці дані
встановлюються судом на підставі
пояснень сторін, третіх осіб та їхніх
представників, показань свідків,
письмових і речових доказів, висновків
експертів.

Згідно із статтею 79 Кодексу
адміністративного судочинства України
письмовими доказами є документи (у тому
числі електронні документи), акти,
листи, телеграми, будь-які інші
письмові записи, що містять в собі
відомості про обставини, які мають
значення для справи.

Особа, яка заявляє клопотання перед
судом про витребування від інших осіб
письмових доказів, повинна зазначити:
який письмовий доказ вимагається,
орган чи особу, у яких він знаходиться,
та обставини, які може підтвердити цей
доказ.

Письмові докази, які витребовує суд,
надсилаються безпосередньо до
адміністративного суду. Суд може також
уповноважити заінтересовану сторону
або іншу особу, яка бере участь у
справі, одержати письмовий доказ для
надання його суду.

Оригінали письмових доказів, що є у
справі, повертаються судом після їх
дослідження, якщо це можливо без шкоди
для розгляду справи, або після набрання
законної сили судовим рішенням у
справі за клопотанням осіб, які їх
надали. У справі залишається
засвідчена суддею копія письмового
доказу.

Відповідно до частини 1 статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Враховуючи викладене, суди першої та
апеляційної інстанцій повно і всебічно
встановили обставини справи, дали їм
належну юридичну оцінку, правильно
застосували норми матеріального і
процесуального права та прийшли до
вірного висновку про відмову в
задоволенні позовних вимог, оскільки
позивач не надав жодного належного
доказу наявності у нього права
власності або права користування на
земельну ділянку по АДРЕСА_1, а також не
надав оригіналу чи належним чином
засвідченої копії рішення виконавчого
комітету Жовтневої районної ради від 27
грудня 2001 року № 392/20 «Про надання
земельної ділянки по АДРЕСА_1 для
будівництва і обслуговування
індивідуального житлового будинку у
постійне користування», а тому
відсутні підстави для скасування або
зміни прийнятих ними рішень.

Доводи, викладені в касаційній скарзі,
не спростовують висновків судів першої
та апеляційної інстанцій та
встановлених обставин справи.

Відповідно до частини 1 статті 224
Кодексу адміністративного суду
України суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

Оскільки суди першої та апеляційної
інстанції не допустили порушень норм
матеріального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій, підстав для
задоволення касаційної скарги немає.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного суду
України, -

У Х В А Л И В:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без
задоволення, а постанову Жовтневого
районного суду м. Луганська від 19
квітня 2013 року та постанову Донецького
апеляційного адміністративного суду
від 14 серпня 2013 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі та
може бути переглянута Верховним Судом
України з підстав, у строк та у порядку,
визначеними статтями 237, 238, 239-1 КАС
України.

Судді: