Справа № 2а/2370/1000/2012
Суддя: Лиска Т.О.
Дата ухвалення: 2014-07-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 липня 2014 року м.
Київ К/800/11400/13

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

Суддів: Лиски Т.О. (доповідач),

Бутенка В.І.,

Ліпського Д.В.,

провівши в порядку касаційного
провадження попередній розгляд
адміністративної справи за позовом
ОСОБА_3 до Управління Пенсійного фонду
України в м. Каневі та Канівському
районі Черкаської області про визнання
дій неправомірними та скасування
вимоги, касаційне провадження в якій
відкрито за касаційною скаргою ОСОБА_3
на постанову Черкаського окружного
адміністративного суду від 04 квітня 2012
року та ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 23 січня 2013
року, -

в с т а н о в и л а:

У березні 2012 року ОСОБА_3 звернувся до
суду з позовом до Управління
Пенсійного фонду України в м. Каневі та
Канівському районі Черкаської області
про визнання дій відповідача стосовно
нарахування та стягнення з нього
недоїмки зі сплати єдиного страхового
внеску в сумі 2375,35 грн. неправомірними
та скасування вимоги форми Ф - 196 від 20
лютого 2012 року № 2659/03 на суму 2375, 35 грн.

Постановою Черкаського окружного
адміністративного суду від 04 квітня 2012
року, залишеною без змін ухвалою
Київського апеляційного
адміністративного суду від 23 січня 2013
року, позивачу відмовлено у
задоволенні позову.

Не погоджуючись з рішенням суду
апеляційної інстанції у справі, ОСОБА_3
звернувся з касаційною скаргою, в якій
просить рішення судів першої та
апеляційної інстанцій скасувати та
прийняти нове рішення, яким
задовольнити його позовні вимоги,
посилаючись на порушення судами норм
матеріального та процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача,
розглянувши та обговоривши доводи
касаційної скарги, перевіривши
матеріали справи, колегія суддів
Вищого адміністративного суду України
вважає, що касаційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що позивач зареєстрований
як фізична особа - підприємець
виконавчим комітетом Канівської
міської ради 15 грудня 2010 року, що
підтверджується свідоцтвом про
державну реєстрацію фізичної
особи-підприємця серії НОМЕР_2,
ідентифікаційний номер НОМЕР_1.

З 16 березня 1994 року позивачу призначено
пенсію за вислугу років, передбачену
Законом України «Про пенсійне
забезпечення військовослужбовців,
осіб начальницького та рядового складу
органів внутрішніх справ», що
підтверджується посвідченням НОМЕР_3
від 16 червня 1994 року.

Згідно повідомлення - розрахунку
управління Пенсійного фонду України в
місті Каневі від 08 лютого 2012 року № Ф
-196, позивачу нараховано доплату до
мінімального страхового внеску за 2011
рік у сумі 2373 грн. 35 коп. та виставлено
вимогу від 08 лютого 2012 року № 2659/03 на
суму недоїмки 2373 грн. 35 коп.

Відмовляючи позивачу у задоволенні
позову, суди попередніх інстанцій
виходив з того, що фізичні
особи-підприємці, які отримують пенсію
за вислугу років відповідно до Закону
України «Про пенсійне забезпечення
військовослужбовців, осіб
начальницького та рядового складу
органів внутрішніх справ» і які не
досягли віку, з якого призначається
пенсія за віком відповідно до статті 26
Закону України від 9 липня 2003 року №
1058-IV «Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування», не звільняються
від сплати єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на підставі
частини четвертої статті 4 Закону
України «Про збір та облік єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування».

Колегія суддів погоджується з таким
висновком судів попередніх інстанцій,
виходячи з наступного.

01 січня 2011 року набрав чинності Закон
України «Про збір та облік єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування», в преамбулі
якого зазначено, що ним визначено
правові та організаційні засади
забезпечення збору та обліку єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, умови та
порядок його нарахування і сплати та
повноваження органу, що здійснює його
збір та ведення обліку.

Відповідно до статті 1 Закону України
«Про збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування», єдиний внесок
на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування - консолідований
страховий внесок, збір якого
здійснюється до системи
загальнообов'язкового державного
соціального страхування в
обов'язковому порядку та на регулярній
основі з метою забезпечення захисту у
випадках, передбачених законодавством,
прав застрахованих осіб та членів
їхніх сімей на отримання страхових
виплат (послуг) за діючими видами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування.

Згідно із статтею 4 Закону України «Про
збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування», платниками
єдиного внеску є фізичні особи -
підприємці, в тому числі ті, які обрали
спрощену систему оподаткування, та
члени сімей цих осіб, які беруть участь
у провадженні ними підприємницької
діяльності.

Відповідно до частини 4 статті 4 Закону
України «Про збір та облік єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування», особи,
зазначені у пункті 4 частини першої
цієї статті, які обрали спрощену
систему оподаткування, звільняються
від сплати за себе єдиного внеску, якщо
вони є пенсіонерами за віком або
інвалідами та отримують відповідно до
закону пенсію або соціальну допомогу.
Такі особи можуть бути платниками
єдиного внеску виключно за умови їх
добровільної участі у системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування.

Згідно із Законом України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» пенсіонер - це особа, яка
відповідно до цього Закону отримує
пенсію, довічну пенсію, або члени її
сім'ї, які отримуюсь пенсію в разі
смерті цієї особи у випадках,
передбачених цим Законом.

Зазначеним Законом передбачені такі
види пенсійних виплат, як пенсія за
віком, пенсія у зв'язку з втратою
годувальника та пенсія по інвалідності
внаслідок загального захворювання (у
тому числі каліцтва, не пов'язаного з
роботою, інвалідності з дитинства).

Умови призначення пенсії за віком
визначені статтею 26 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування», відповідно до
якої особи мають право на призначення
пенсії за віком після досягнення
чоловіками 60 років та наявності
страхового стажу не менше п'яти років.

Враховуючи вищезазначене, колегія
суддів Вищого адміністративного суду
України вважає, що фізичні особи -
підприємці, які отримують пенсію за
вислугу років відповідно до Закону
України «Про пенсійне забезпечення
військовослужбовців, осіб
начальницького та рядового складу
органів внутрішніх справ», і які не
досягли віку, з якого призначається
пенсія за віком відповідно до статті 26
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», не звільняються від
сплати єдиного внеску.

Таким чином, оскільки ОСОБА_3 не є
пенсіонером за віком, а отримує пенсію
за вислугу років, призначену
відповідно до Закону України «Про
пенсійне забезпечення
військовослужбовців, осіб
начальницького та рядового складу
органів внутрішніх справ», а від сплати
єдиного внеску відповідно до частини 4
статті 4 Закону України «Про збір та
облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» звільняються
особи, які є пенсіонерами за віком або
інвалідами та отримують відповідно до
закону пенсію або соціальну допомогу,
колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
погоджується з висновком судів
попередніх інстанцій про
правомірність дій Управління
Пенсійного фонду України в м. Каневі та
Канівському районі Черкаської області
щодо винесення вимоги форми Ф - 196 від 20
лютого 2012 року № 2659/03.

Враховуючи вказане, колегія суддів
вважає, що касаційну скаргу слід
відхилити, оскільки судові рішення
постановлені з додержанням норм
матеріального та процесуального права,
правова оцінка обставинам у справі
дана вірно, а доводи касаційної скарги
висновків судів не спростовують.

Керуючись статтями 2201, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів,

ухвалила:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 відхилити, а
постанову Черкаського окружного
адміністративного суду від 04 квітня 2012
року та ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 23 січня 2013
року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: