Справа № 2а-7323/11/1370
Суддя: Онишкевич Т.В.
Дата ухвалення: 2014-07-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

02 липня 2014 року Справа № 147856/11/9104

Львівський апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді
Онишкевича Т.В.,

суддів
Дяковича В.П., Іщук Л.П.,

розглянувши у порядку письмового
провадження в м. Львові апеляційну
скаргу товариства з обмеженою
відповідальністю «Будівельна компанія
«ВІТОМ» на постанову Львівського
окружного адміністративного суду від 24
жовтня 2011 року у справі за його позовом
до державної податкової інспекції у
Стрийському районі Львівської області
про скасування податкового
повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИВ :

У липні 2011 року товариство з обмеженою
відповідальністю «Будівельна компанія
«ВІТОМ» (далі - ТзОВ «Будівельна
компанія «ВІТОМ») звернулося до суду з
адміністративним позовом, у якому
просило визнати нечинним та скасувати
податкове повідомлення-рішення
державної податкової інспекції у
Стрийському районі Львівської області
(далі - ДПІ) від 15.06.2011 року № про
збільшення суми грошового зобов'язання
з податку на додану вартість (далі - ПДВ)
на суму 6440,00 грн.

Постановою Львівського окружного
адміністративного суду від 24 жовтня 2011
року у справі № 2а-7323/11/1370 у задоволенні
позову було відмовлено.

Зазначену постанову в апеляційному
порядку оскаржено позивачем, який у
своїй апеляційній скарзі просить її
скасувати та задовольнити позовні
вимоги. Апеляційну скаргу обґрунтовує
тим, що 25.02.2011 року між ТзОВ «Будівельна
компанія «ВІТОМ» та ПП
«Авторесурс-Сервіс» було укладено
договір купівлі-продажу, згідно якого
ПП «Авторесурс-Сервіс» зобов'язувалось
передати у власність ТзОВ «Будівельна
компанія «ВІТОМ» гусениці гумові Yanmar
C30R в кількості 2 шт. та зірки приводу Yanmar
C30R в кількості 2 шт. для мінісамоскида
Yanmar C30R, а ТзОВ «Будівельна компанія
«ВІТОМ» зобов'язувалось прийняти
зазначений вище товар та сплатити за
нього кошти в сумі 38640,00 грн. з ПДВ.

Згідно з видатковою накладною № РН-2-25001
від 25.02.2011 року ПП «Авторесурс-Сервіс»
було доставлено та передано у
власність ТзОВ «Будівельна компанія
«ВІТОМ» гусениці гумові Yanmar C30R в
кількості 2 шт. та зірки приводу Yanmar C30R в
кількості 2 шт.

Відповідно до платіжного доручення №
449 від 17.03.2011 року ТзОВ «Будівельна
компанія «ВІТОМ» було сплачено ПП
«Авторесурс-Сервіс» кошти в сумі 38640,00
грн.

Після придбання у ПП
«Авторесурс-Сервіс» ТМЦ було
встановлено на міні самоскид Yanmar C30R,
про що свідчить акт встановлення від
26.02.2011 року.

На думку апелянта, при дослідженні
факту здійснення господарської
операції оцінюватися повинні
відносини безпосередньо між
учасниками тієї операції, на підставі
якої сформовані дані податкового
обліку.

Зазначає, що не є обов'язковою
передумовою для визначення
контролюючими органами грошових
зобов'язань визнання недійсними (у тому
числі нікчемними) правочинів, які
укладалися за ланцюгом між попередніми
посередниками, через ланцюг яких
декларувався рух товарів чи послуг,
нібито придбаних останнім у такому
ланцюгу платником податку. При цьому
відносини між учасниками попередніх
ланцюгів постачань товарів та послуг
не мають безпосереднього впливу на
дослідження факту реальності
господарської операції, вчиненої між
останнім у постачань платником
податків та його безпосереднім
контрагентом.

Апелянт стверджує, що ПП
«Авторесурс-Сервіс» та ТзОВ
«Будівельна компанія «ВІТОМ» вчинено
правочин, спрямований на реальне
настання правових наслідків, що
обумовлені ним, що цілком відповідає ч.
5 ст. 203 Цивільного кодексу України.

А тому, вважає, що надані позивачем при
проведенні перевірки документи є
первинними та повністю відповідають
вимогам закону та підтверджують факт
здійснення господарської операції.

Особи, які беруть участь у справі, в
судове засідання апеляційного суду не
з'явилися, а відтак на підставі п. 2 ч. 1
ст. 197 КАС України суд прийшов до
висновку про можливість розгляду
справи у порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги у їх сукупності,
апеляційний суд приходить до
переконання, що подана скарга підлягає
задоволенню, виходячи з таких
міркувань.

Відмовляючи в задоволенні позову ТзОВ
«Будівельна компанія «ВІТОМ», суд
першої інстанції виходив із того, що у
його контрагента ПП «Авторесурс
Сервіс» відсутні необхідні умови для
ведення господарської діяльності,
відсутні основні фонди, технічний
персонал, виробничі активи, складські
приміщення, транспортні засоби,
вбачається проведення транзитних
фінансових потоків, спрямованих на
здійснення операцій надання
податкової вигоди переважно з
контрагентами, які не виконують свої
податкові зобов'язання у випадках коли
операції здійснюються через
посередників з метою штучного
формування податкового кредиту та не
мають реального товарного характеру.

При цьому ПП «Фірма Західторгпостач»
не поставляло ПП «Авторесурс Сервіс»
товар і в свою чергу ПП «Авторесурс
Сервіс» не міг поставити його ТзОВ
«Будівельна компанія «ВІТОМ».

Реальність здійснення позивачем
господарських операцій, на які він
посилається, як на підставу виникнення
у нього права на включення
нарахованого ПДВ до податкового
кредиту, беззаперечними доказами
підтверджена не була. Тому позовні
вимоги ТзОВ «Будівельна компанія
«ВІТОМ» про визнання протиправним і
скасування податкового повідомлення
рішення № від 15.06.2011 року
задоволенню не підлягають.

Даючи правову оцінку оскаржуваному
судовому рішенню суду першої інстанції
та доводам апелянта, що викладені у
апеляційній скарзі, суд апеляційної
інстанції виходить із таких міркувань.

Як безспірно встановлено судом першої
інстанції, ДПІ проведено невиїзну
позапланову документальну перевірку
ТзОВ «Будівельна компанія «ВІТОМ» з
питань достовірності декларування ПДВ
за лютий 2011 року по взаємовідносинах з
ПП «Авторесурс Сервіс», результати
якої зафіксовані у акті № 1394/23-4/34119351
від 31.05.2011 року.

За наслідками перевірки ДПІ було
прийнято оспорюване податкове
повідомлення-рішення від 15.06.2011 року №
.

На переконання апеляційного суду, суть
даного публічно-правового спору
зводиться у обґрунтованості висновків
податкового органу щодо безтоварності
господарських відносин ТзОВ
«Будівельна компанія «ВІТОМ» з
контрагентом ПП «Авторесурс Сервіс».

Згідно з пп. 14.1.36 п. 14.1 ст. 14 ПК
господарська діяльність - діяльність
особи, що пов'язана з виробництвом
(виготовленням) та/або реалізацією
товарів, виконанням робіт, наданням
послуг, спрямована на отримання доходу
і проводиться такою особою самостійно
та/або через свої відокремлені
підрозділи, а також через будь-яку іншу
особу, що діє на користь першої особи,
зокрема за договорами комісії,
доручення та агентськими договорами.

Відповідно до пп. 14.1.27 п. 14.1 ст. 14 ПК
витратами є сума будь-яких витрат
платника податку у грошовій,
матеріальній або нематеріальній
формах, здійснюваних для провадження
господарської діяльності платника
податку, в результаті яких
відбувається зменшення економічних
вигод у вигляді вибуття активів або
збільшення зобов'язань, внаслідок чого
відбувається зменшення власного
капіталу (крім змін капіталу за рахунок
його вилучення або розподілу
власником).

Для цілей оподаткування платники
податків зобов'язані вести облік
доходів, витрат та інших показників,
пов'язаних з визначенням об'єктів
оподаткування та/або податкових
зобов'язань, на підставі первинних
документів, регістрів бухгалтерського
обліку, фінансової звітності, інших
документів, пов'язаних з обчисленням і
сплатою податків і зборів, ведення яких
передбачено законодавством (абз. 1 п. 44.1
ст. 44 ПК).

Згідно з положеннями п. 198.1. ст. 198 ПК
право на віднесення сум податку до
податкового кредиту виникає у разі
здійснення операцій з:

а) придбання або виготовлення товарів
(у тому числі в разі їх ввезення на
митну територію України та послуг;

б) придбання (будівництво, спорудження,
створення) необоротних активів, у тому
числі при їх ввезенні на митну
територію України (у тому числі у
зв'язку з придбанням та/або ввезенням
таких активів як внесок до статутного
фонду та/або при передачі таких активів
на баланс платника податку,
уповноваженого вести облік
результатів спільної діяльності);

в) отримання послуг, наданих
нерезидентом на митній території
України, та в разі отримання послуг,
місцем постачання яких є митна
територія України;

г) ввезення необоротних активів на
митну територію України за договорами
оперативного або фінансового лізингу.

Пунктом 198.2 статті 198 ПК визначено, що
датою виникнення права платника
податку на віднесення сум податку до
податкового кредиту вважається дата
тієї події, що відбулася раніше:

дата списання коштів з банківського
рахунка платника податку на оплату
товарів/послуг;

дата отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною.

Відповідно до п. 198.3. ст. 198 ПК податковий
кредит звітного періоду визначається
виходячи з договірної (контрактної)
вартості товарів/послуг, але не вище
рівня звичайних цін, визначених
відповідно до статті 39 цього, Кодексу
та складається з сум податків,
нарахованих (сплачених) платником
податку за ставкою, встановленою
пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу,
протягом такого звітного періоду у
зв'язку з придбанням або виготовленням
товарів (у тому числі при їх імпорті) та
послуг з метою їх подальшого
використання в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності платника податку,
придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

В силу вимог п. 198.6 ст. 198 ПК не
відносяться до податкового кредиту
суми податку, сплаченого (нарахованого)
у зв'язку з придбанням товарів/послуг,
не підтверджені податковими
накладними (або підтверджені
податковими накладними, оформленими з
порушенням вимог ст. 201 цього Кодексу)
чи не підтверджені митними
деклараціями, іншими документами,
передбаченими п. 201.11 ст. 201 цього
Кодексу

Підставою для нарахування сум податку,
що відносяться до податкового кредиту
є податкова накладна (ст. 201 ПК).

Як випливає зі змісту пп. 138.1.1 п. 138.1, п.
138.2 ст. 138 ПК собівартість реалізованих
товарів, виконаних робіт наданих
послуг є витратами операційної
діяльності, що враховуються при
обчисленні об'єкта оподаткування, та
визнаються на підставі первинних
документів, що підтверджують
здійснення платником податку витрат,
обов'язковість ведення і зберігання
яких передбачено правилами ведення
бухгалтерського обліку, та інших
документів, встановлених розділом II
цього Кодексу.

На переконання апеляційного суду,
системний аналіз вказаних правових
норм вказує на те, що обов'язковою
умовою виникнення у платника права на
податковий кредит та на зменшення
оподатковуваного доходу на суму
понесених витрат є реальне здійснення
операцій з придбання товарів (робіт,
послуг), а також оформлення зазначених
операцій необхідними документами
первинного обліку (зокрема,
податковими накладними), що містять
достовірні відомості про обсяг та
зміст господарської операції, а
предметом доказування у відповідній
категорії спорів є реальність
господарських операцій, що є підставою
для формування валових витрат,
виникнення права на податковий кредит
та/або бюджетне відшкодування;
добросовісність дій платника податку,
яка полягає у відповідності вчинених
ним дій господарській меті, а також
реальність усіх даних, наведених у
документах, що надають право на
податковий кредит та/або бюджетне
відшкодування.

Як встановлено судом, ТзОВ «Будівельна
компанія «ВІТОМ» уклало з ПП
«Авторесурс Сервіс» договір поставки
товару від 25.02.2011 року (а.с. 75).

Згідно умов вказаного договору, ПП
«Авторесурс Сервіс» (Продавець)
зобов'язується передати у власність
ТзОВ «Будівельна компанія «ВІТОМ»
(Покупцю) гусениці та зірки приводу до
міні самоскида Yanmar C30R на суму 38640,00 грн.,
а покупець зобов'язується прийняти
товар та оплати його на умовах
визначених даним договором.

ПП «Авторесурс Сервіс», як продавцем,
виписано ТзОВ «Будівельна компанія
«ВІТОМ» (покупцю) податкову накладну №
5 від 25.02.2011 року та видаткову накладну
№ РН-2-25001 від 25.02.2011 року на загальну
суму 38640,00 грн., в тому числі ПДВ 6440,00 грн.
(а.с. 47).

Оплата за придбані товарно-матеріальні
цінності в сумі 38640,00 грн. була
проведена ТзОВ «Будівельна компанія
«ВІТОМ» платіжним дорученням № 449 від
17.03.2011 року, що податковим органом не
заперечується і відображено у акті
перевірки.

Крім того, актом обстеження придбаних
товарно-матеріальних цінностей від ПП
«Авторесурс Сервіс» підтверджено
наявність гусениць гумових в кількості
2 шт., зірки приводу в кількості 2 шт., які
встановлені на міні самоскид Yanmar C30R.
Зазначений акт підписано начальником
відділення ПНВПДВ ВПМ ДПІ у
Стрийському районі, майором податкової
міліції Калинцем М .Б., ст. о/у ВПНВПДВ
ВПМ ДПІ у Стрийському районі, майором
податкової міліції Вариводою М.М. та
директором ТзОВ «Будівельна компанія
«ВІТОМ» Мускою О.В.

При цьому суд апеляційної інстанції
зазначає, що сама по собі наявність або
відсутність окремих документів, а так
само помилки у їх оформленні не є
підставою для висновків про
відсутність господарської операції,
якщо з інших даних вбачається, що
фактичний рух активів або зміни у
власному капіталі чи зобов'язаннях
платника податків у зв'язку з його
господарською діяльністю мали місце.

Одночасно апеляційний суд звертає
увагу на те, що оцінюватися при
дослідженні факту здійснення
господарської операції повинні
відносини безпосередньо між
учасниками тієї операції, на підставі
якої сформовані дані податкового
обліку. Відносини між учасниками
попередніх ланцюгів постачань товарів
та послуг не мають безпосереднього
впливу на дослідження факту реальності
господарської операції, вчиненої між
останнім у ланцюгу постачань платником
податків та його безпосереднім
контрагентом.

Виходячи з викладеного апеляційний суд
приходить до переконання, що висновок
податкового органу про порушення ТзОВ
«Будівельна компанія «ВІТОМ» п. 198.1, п.
198.3 ст. 198 Податкового кодексу України є
необґрунтованими, а отже заявлені
позивачем вимоги про визнання
протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення
відповідача від 15.06.2011 року № є
підставними.

Таким чином, оскільки при вирішенні
даного публічно-правового спору судом
першої інстанції було допущено
порушення норм матеріального права, а
мотиви, з яких виходив суд під час
ухвалення свого рішення, не
відповідають фактичним обставинам
справи, оскаржувана постанова підлягає
скасуванню з прийняттям нової про
задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 197, 198, 202, 205, 207, 254
КАС України апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ :

апеляційну скаргу товариства з
обмеженою відповідальністю
«Будівельна компанія «ВІТОМ»
задовольнити.

Скасувати постанову Львівського
окружного адміністративного суду від 24
жовтня 2011 року у справі № 2а-7323/11/1370 та
прийняти нову, якою позов товариства з
обмеженою відповідальністю
«Будівельна компанія «ВІТОМ»
задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення-рішення
державної податкової інспекції у
Стрийському районі Львівської області
від 15 червня 2011 року № .

Присудити з Державного бюджету України
на користь товариства з обмеженою
відповідальністю «Будівельна компанія
«ВІТОМ» 33 (тридцять три) грн. 40 коп.
судових витрат.

Постанова набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, що беруть участь у справі, та
може бути оскаржена до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя Т.В.Онишкевич

Судді В.П.Дякович

Л.П.Іщук