Справа № 815/2971/14
Суддя: Соколенко О. М.
Дата ухвалення: 2014-07-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/2971/14
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 липня 2014 року
м. Одеса

Одеський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді - Соколенко О.М.

при секретарі - Гаврилюк І.С.,

за участю: представника позивача -
Марінкевич М.М. (за довіреністю);

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за адміністративним
позовом публічного акціонерного
товариства "Іллічівський
судноремонтний завод" до Інспекції
державного архітектурно-будівельного
контролю в Одеській області про
скасування постанови про накладення
штрафу за правопорушення у сфері
містобудівної діяльності та припису
про усунення порушень вимог
законодавства у сфері містобудівної
діяльності, будівельних норм,
державних стандартів та правил, -

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного
адміністративного суду надійшов
адміністративний позов публічного
акціонерного товариства "Іллічівський
судноремонтний завод" (далі - ПАТ «ІСРЗ»
або позивач) до Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю в
Одеській області (далі - Інспекція ДАБК
в Одеській області або відповідач) про
скасування постанови про накладення
штрафу за правопорушення у сфері
містобудівної діяльності від 06.05.2014
року № 158/131-П та припису про усунення
порушень вимог законодавства у сфері
містобудівної діяльності, будівельних
норм, державних стандартів та правил
від 23.04.2014 року.

Мотивуючи свої позовні вимоги, позивач
зазначає, що публічне акціонерне
товариство «Іллічівський
судноремонтний завод» є
правонаступником «Іллічівський
судноремонтний завод» у формі
товариства з обмеженою
відповідальністю, та виступає
замовником по об'єкту будівництва:
автозаправна станція малої потужності
та автомийка на два поста
Іллічівського СРЗ за адресою: вул.
Перемоги, 70, смт. Олександрівка, м.
Іллічівськ, Одеська область.

Як вказує позивач, 23.04.2014 року
Інспекцією державного
архітектурно-будівельного контролю в
Одеській області була проведена
планова перевірка «ІСРЗ» у вигляді ТОВ,
за результатами якої складено акт
перевірки, яким встановлені порушення
товариством законодавства у сфері
містобудівної діяльності, та складено
припис про усунення порушень вимог
законодавства у сфері містобудівної
діяльності, будівельних норм,
державних стандартів та правил. У
позові зазначається, що із зазначеним
актом позивач згоден не був, та
керівником товариства були надані
письмові пояснення. Проте, незважаючи
на надані пояснення та
безпідставність, на думку позивача,
інкримінуємого порушення,
відповідачем прийнято постанову від
06.05.2014 року №158/131-П про накладання
штрафу у розмірі 6090,00 грн. за
правопорушення у сфері містобудівної
діяльності.

Із зазначеною постановою позивач не
згоден, вважає її незаконною,
безпідставною, та такою, що підлягає
скасуванню. В обґрунтування своєї
позиції позивач посилається на те, що в
оскаржуваній постанові зазначається,
що за результатами перевірки виявлено
порушення законодавства у сфері
містобудівної діяльності, а саме п.27
Порядку виконання будівельних робіт,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 13.04.2011 року №466,
та ч.8 ст.37 Закону України "Про
регулювання містобудівної діяльності",
однак, як вказує позивач, з моменту
отримання позивачем Дозволу на
будівництво від 12.11.2013 року №ІУ 30,
будівельні роботи на об'єкті не
проводилися, що також зафіксовано в
акті перевірки відповідача від 23.04.2014
року.

При цьому, посилаючись на положення ч.1,
ч.2 п.6 Постанови Кабінету Міністрів
України від 13 квітня 2011 р. № 466, позивач
зазначає, що не можна ототожнювати
поняття «отримання дозволу на
виконання будівельних робіт» із
«повідомленням про початок виконання
будівельних робіт», оскільки вони за
своїм змістом є зовсім різними
документами і мають, відповідно, різне
правове навантаження і правові
наслідки. Таким чином, позивач
зазначає, що нормами чинного
законодавства України не передбачено
обов'язку замовника будівництва щодо
інформування виконавчого органу
сільської, селищної, міської ради,
місцевої держадміністрації за
місцезнаходженням об'єкта будівництва,
а також, державних органів у сфері
пожежної та техногенної безпеки про
отримання дозволу на виконання
будівельних робіт, якщо таке
будівництво ним не розпочато.

Крім того, позивач зазначає, що в
резолютивній частині оскаржуваної
постанови вказано, що накладання
штрафу здійснено на підставі п.9 ч.2 ст.2
Закону України "Про відповідальність
за правопорушення у сфері
містобудівної діяльності", однак у
диспозиції даної норми відсутнє
визначення обов'язку, передбаченого ч.8
ст.37 Закону України "Про регулювання
містобудівної діяльності", за яким
замовник зобов'язаний протягом семи
календарних днів з дня отримання
дозволу на виконання будівельних робіт
або з дня набуття права на виконання
таких робіт відповідно до ч.5 цієї
статті письмово проінформувати
виконавчий орган сільської, селищної,
міської ради, місцеву державну
адміністрацію за місцезнаходженням
об'єкта будівництва про початок
виконання будівельних робіт. Таким
чином, на думку позивача, посилання
відповідача в оскаржуваній постанові
на п.9 ч.2 ст.2 Закону України "Про
відповідальність за правопорушення у
сфері містобудівної діяльності" як на
підставу притягнення до
відповідальності за правопорушення у
сфері містобудівної діяльності є
протиправним.

Зважаючи на викладене, позивач просив
суд скасувати постанову відповідача
від 06.05.2014 року №158/131-П про накладання
штрафу у розмірі 6090,00 грн. за
правопорушення у сфері містобудівної
діяльності, а також припис відповідача
від 23.04.2014 року.

З боку відповідача до суду були надані
заперечення на адміністративний позов
(а.с.51-53), в яких останній посилається на
те, що позов є необґрунтованим та таким,
що не підлягає задоволенню, з огляду на
наступне.

Так, відповідач зазначає, що відповідно
до ст. 41 Закону України "Про
відповідальність за правопорушення у
сфері містобудівної діяльності" та
Порядку здійснення державного
архітектурно-будівельного контролю,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 23.05.2011 року №553,
на підставі наказу Інспекції
державного архітектурно-будівельного
контролю в Одеській області від 24.03.2014
року №39 ОД та затвердженого плану
перевірок на ІІ квартал 2014 року
проведено планову перевірку
дотримання вимог законодавства у сфері
містобудівної діяльності «ІСРЗ» у
вигляді ТОВ щодо об'єкту перевірки -
«автозаправна станція малої
потужності та автомийка на два поста
Іллічівського СРЗ за адресою: вул.
Перемоги, 70, смт. Олександрівка, м.
Іллічівськ, Одеська область». Як
зазначає відповідач, на підставі
наявних та наданих документів, під час
перевірки встановлено, що замовником
будівництва є ТОВ «ІСРЗ», дозвіл на
виконання будівельних робіт якому
видано Інспекцією ДАБК від 12.11.2013 року
№ 30. За результатами перевірки
виявлено порушення законодавства у
сфері містобудівної діяльності, а саме
встановлено, що позивач у визначений
Законом України "Про регулювання
містобудівної діяльності" термін не
повідомив виконавчий орган сільської,
селищної, міської ради, місцеву
держадміністрацію за
місцезнаходженням об'єкта будівництва,
а також державні органи у сфері
пожежної та техногенної безпеки про
початок виконання будівельних робіт,
чим порушив п.27 Порядку виконання
будівельних робіт, затвердженого
постановою Кабінету міністрів України
від 13.04.2011 року №466 та ч.8 ст.37 Закону
України "Про регулювання містобудівної
діяльності", у зв'язку із чим складено
акт перевірки дотримання вимог
законодавства у сфері містобудівної
діяльності від 23.04.2014 року, протокол про
правопорушення у сфері містобудівної
діяльності та припис про усунення
виявлених порушень містобудівного
законодавства від 23.04.2014 року.

За результатами розгляду матеріалів
справи про правопорушення у сфері
містобудівної діяльності відповідачем
складено постанову від 06.05.2014 року
№158/131-П та накладено на позивача штраф
у розмірі 6090,00 грн. згідно п.9 ч.2 ст.2
Закону України "Про відповідальність
за правопорушення у сфері
містобудівної діяльності".

Обґрунтовуючи правомірність дій
відповідача в частині встановленого
порушення, останній зазначає, що ч.8 ст.37
Закону України "Про регулювання
містобудівної діяльності", п.27
Постанови Кабінету Міністрів України
від 13 квітня 2011 р. № 466 визначено
обов'язок замовника протягом семи
календарних днів з дня видачі дозволу
на виконання будівельних робіт
письмово проінформувати виконавчий
орган сільської, селищної, міської
ради, місцеву держадміністрацію за
місцезнаходженням об'єкта будівництва,
а також державні органи у сфері
пожежної та техногенної безпеки про
початок виконання будівельних робіт.
Тобто, вказаними нормами передбачено
обов'язок замовника поінформувати
відповідні органи протягом семи днів
саме з дня видачі дозволу на виконання
будівельних робіт.

Крім того, Інспекція ДАБК в Одеській
області не заперечує проти твердження
позивача, що дозвіл на виконання
будівельних робіт та повідомлення про
початок будівельних робіт за своїм
змістом є різні документи, однак
зазначає, що в ході перевірки не йшла
мова про повідомлення про початок
виконання будівельних робіт.

Таким чином, відповідач зазначив, що
під час проведення перевірки та
прийнятті оскаржуваних припису та
постанови Інспекція ДАБК в Одеській
області діяла у межах повноважень та у
спосіб, передбачені нормами діючого
законодавства, у зв'язку із чим просив
суд відмовити у задоволенні позову.

Представник позивача у судовому
засіданні 04.07.2014 року позовні вимоги
підтримала у повному обсязі та просила
суд позов задовольнити, посилаючись на
обставини, викладені в
адміністративному позові та
додаткових письмових поясненнях.

Представник відповідача у судове
засідання не з'явився, про дату, час та
місце судового засідання відповідач
був повідомлений належним чином та
своєчасно, що підтверджується
матеріалами справи. При цьому, з боку
відповідача до суду 04.07.2014 року надано
клопотання про розгляд справи за
відсутності представника Інспекції
ДАБК в Одеській області, в якому також
зазначено, що відповідач просить суд
відмовити у задоволенні
адміністративного позову на підставі
наявних у матеріалах справи письмових
доказів.

Таким чином, зважаючи на положення ст.128
КАС України, суд розглядав справу за
відсутності відповідача на підставі
наявних в матеріалах справи доказів.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши
пояснення представників позивача та
відповідача, дослідивши обставини,
якими обґрунтовуються вимоги та
письмові заперечення, та перевіривши
їх доказами, суд встановив наступні
факти та обставини.

Судом встановлено, що замовником
будівництва - «Іллічівський
судноремонтний завод» у формі
товариства з обмеженою
відповідальністю отримано дозвіл на
виконання будівельних робіт від 12.11.2013
року за №ІУ 30, виданий Державною
архітектурно-будівельною інспекцією
України на об'єкт будівництва:
«Автозаправна станція малої
потужності та автомийка на два поста
Іллічівського СРЗ за адресою: вул.
Перемоги, 70, смт. Олександрівка, м.
Іллічівськ, Одеська область» (а.с.45).

Згідно ч.1, 2, 3 статті 41 Закону України
"Про регулювання містобудівної
діяльності" державний
архітектурно-будівельний контроль -
сукупність заходів, спрямованих на
дотримання вимог законодавства у сфері
містобудівної діяльності, будівельних
норм, державних стандартів і правил.
Державний архітектурно-будівельний
контроль здійснюється органами
державного архітектурно-будівельного
контролю в порядку, встановленому
Кабінетом Міністрів України. Орган
державного архітектурно-будівельного
контролю розглядає відповідно до
закону справи про правопорушення у
сфері містобудівної діяльності.

Постановою Кабінету Міністрів України
від 23 травня 2011 р. N 553 затверджено
Порядок здійснення державного
архітектурно-будівельного контролю,
який визначає процедуру здійснення
заходів, спрямованих на дотримання
вимог законодавства у сфері
містобудівної діяльності, будівельних
норм, державних стандартів і правил та
ліцензійних умов провадження
господарської діяльності, пов'язаної з
будівництвом об'єкта архітектури, який
за складністю
архітектурно-будівельного рішення та
(або) інженерного обладнання належить
до IV і V категорії складності.

Згідно п.1 Порядку №553, Державний
архітектурно-будівельний контроль
здійснюється Держархбудінспекцією та
її територіальними органами (далі -
інспекції).

Згідно п.8, п.9 Порядку N 553 за
результатами перевірки суб'єкта
господарювання, який провадить
господарську діяльність, пов'язану з
будівництвом об'єкта архітектури, який
за складністю
архітектурно-будівельного рішення та
(або) інженерного обладнання належить
до IV і V категорії складності,
складається відповідний акт у двох
примірниках. Державний
архітектурно-будівельний контроль
здійснюється у присутності суб'єктів
містобудування або їх представників,
які будують або збудували об'єкт
будівництва.

Відповідно до п. 16, 17 Порядку №553 за
результатами державного
архітектурно-будівельного контролю
посадовою особою інспекції
складається акт перевірки відповідно
до вимог, установлених цим Порядком. У
разі виявлення порушень вимог
законодавства у сфері містобудівної
діяльності, крім акта перевірки,
складається протокол разом з приписом
усунення порушення вимог
законодавства у сфері містобудівної
діяльності, будівельних норм,
державних стандартів і правил або
приписом про зупинення підготовчих та
будівельних робіт, які виконуються без
повідомлення, реєстрації декларації
про початок їх виконання або дозволу на
виконання будівельних робіт (далі -
припис).

Як вбачається з матеріалів справи,
23.04.2014 року Інспекцією ДАБК в Одеській
області відповідно до ст. 41 Закону
України "Про відповідальність за
правопорушення у сфері містобудівної
діяльності" та Порядку здійснення
державного архітектурно-будівельного
контролю, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 23.05.2011
року №553, на підставі наказу Інспекції
державного архітектурно-будівельного
контролю в Одеській області від 24.03.2014
року №39 ОД (а.с.54) та затвердженого
плану перевірок на ІІ квартал 2014 року
(а.с.55) проведено планову перевірку
дотримання вимог законодавства у сфері
містобудівної діяльності «ІСРЗ» у
вигляді ТОВ по об'єкту будівництва -
«Автозаправна станція малої
потужності та автомийка на два поста
Іллічівського СРЗ за адресою: вул.
Перемоги, 70, смт. Олександрівка, м.
Іллічівськ, Одеська область».

За результатами проведеної перевірки,
відповідачем складено акт перевірки
дотримання вимог законодавства у сфері
містобудівної діяльності, будівельних
норм, державних стандартів і правил
(а.с.11-12, 56-57), яким на підставі наявних та
наданих під час перевірки документів
встановлено, що замовником будівництва
є ТОВ «ІСРЗ», дозвіл на виконання
будівельних робіт якому видано ДАБК
України від 12.11.2013 року № ІУ 30.
Проектну документацію розроблено ТОВ
«Акрополіс» та затверджено замовником
згідно наказу від 09.04.2013 року №94/1, даний
об'єкт віднесено до V категорії
складності. Також, в акті зазначено, що
будівельні роботи не розпочато.

За наслідками перевірки виявлено
порушення законодавства у сфері
містобудівної діяльності, а саме
встановлено, що замовник у визначений
Порядком виконання будівельних робіт,
затвердженим постановою Кабінету
міністрів України від 13.04.2011 року №466,
термін (строк) не повідомив виконавчий
орган сільської, селищної, міської
ради, місцеву держадміністрацію за
місцезнаходженням об'єкта будівництва,
а також державні органи у сфері
пожежної та техногенної безпеки про
початок виконання будівельних робіт,
чим порушив п.27 Порядку виконання
будівельних робіт, затвердженого
постановою Кабінету міністрів України
від 13.04.2011 року №466 та ч.8 ст.37 Закону
України "Про регулювання містобудівної
діяльності".

Примірник вказаного акта отримано
директором товариства, та водночас у
акті перевірки керівником товариства
зазначено, що останній не погоджується
із актом перевірки.

Судом також встановлено, що 23.04.2014 року
Інспекцією ДАБК в Одеській області
видано товариству припис про усунення
порушення вимог законодавства у сфері
містобудівної діяльності, будівельних
норм, державних стандартів і правил №
256 (а.с.9-10, 60-61), яким у зв'язку із
встановленими порушеннями п.27 Порядку
виконання будівельних робіт,
затвердженого постановою Кабінету
міністрів України від 13.04.2011 року №466 та
ч.8 ст.37 Закону України "Про регулювання
містобудівної діяльності" від позивача
вимагалось усунути виявлені порушення
містобудівного законодавства до 25.05.2014
року.

Примірник припису отримано директором
товариства, про що свідчить його підпис
у вказаному приписі.

Разом з цим, як вбачається з матеріалів
справи, 23.04.2014 року Інспекцією ДАБК в
Одеській області складено протокол про
правопорушення у сфері містобудівної
діяльності відносно «Іллічівський
судноремонтний завод» у формі
товариства з обмеженою
відповідальністю, в якому зазначено, що
відповідальність за встановлені
перевіркою порушення передбачена п.9 ч.2
ст.2 Закону України "Про
відповідальність за правопорушення у
сфері містобудівної діяльності" та
призначено розгляд справи про
правопорушення у сфері містобудівної
діяльності на 06.05.2014 року.

Примірник вказаного протоколу
отримано керівником товариства, про що
свідчить його підпис на ньому.

При цьому, як вбачається з матеріалів
справи, директором товариства подано
письмові заперечення до протоколу від
23.04.2014 року (а.с.13-14).

За наслідком розгляду матеріалів про
правопорушення у сфері містобудівної
діяльності: акту перевірки від 23.04.2014
року, припису від 23.04.2014 року, протоколу
від 23.04.2014 року, Інспекцією державного
архітектурного-будівельного контролю
в Одеській області прийнято постанову
№158/131-П від 06.05.2014 року про накладення
штрафу за правопорушення у сфері
містобудівної діяльності, якою за
порушення «Іллічівський
судноремонтний завод» у формі
товариства з обмеженою
відповідальністю п.27 Порядку виконання
будівельних робіт, затвердженого
постановою Кабінету міністрів України
від 13.04.2011 року №466 та ч.8 ст.37 Закону
України "Про регулювання містобудівної
діяльності", визнано останнього винним
у вчиненні правопорушення,
передбаченого п.9 ч.2 ст.2 Закону України
"Про відповідальність за
правопорушення у сфері містобудівної
діяльності" та накладено на товариство
штраф у сумі 6090,00 гривень (а.с.8, 62-63).

При цьому, слід зазначити, що перевірка
відповідачем проводилась щодо
дотримання «Іллічівський
судноремонтний завод» у формі
товариства з обмеженою
відповідальністю вимог законодавства
у сфері містобудівної діяльності.

В свою чергу, згідно протоколу №2
установчих зборів засновників
публічного акціонерного товариства
"Іллічівський судноремонтний завод"
від 21.03.2014 року вирішено утворити
юридичну особу - публічне акціонерне
товариство "Іллічівський
судноремонтний завод" шляхом
перетворення «Іллічівський
судноремонтний завод» у формі
товариства з обмеженою
відповідальністю у публічне
акціонерне товариство "Іллічівський
судноремонтний завод", та визначено, що
ПАТ «ІСРЗ» з моменту державної
реєстрації є правонаступником всіх
прав та обов'язків ТОВ «ІСРЗ» (а.с.37-44).

Згідно Виписки з Єдиного державного
реєстру юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців Серії АД від 12.05.2014
року №045295, копія якої наявна в
матеріалах справи (а.с.7), товариство
зареєстровано як публічне акціонерне
товариство "Іллічівський
судноремонтний завод".

Не погодившись із прийнятими
Інспекцією ДАБК в Одеській області
постановою про накладення штрафу за
правопорушення у сфері містобудівної
діяльності від 06.05.2014 року №158/131-П та
приписом від 23.04.2014 року, позивач -
публічне акціонерне товариство
"Іллічівський судноремонтний завод"
звернувся до суду із вказаним позовом.

Оцінивши належність, допустимість,
достовірність наданих сторонами
доказів, а також достатність та
взаємний зв'язок їх у сукупності, суд
вважає, що позов не підлягає
задоволенню, виходячи з наступного.

Спірні правовідносини, що виникли між
сторонами регулюються Законом України
"Про регулювання містобудівної
діяльності" (надалі - Закон №3038),
Законом України "Про відповідальність
за правопорушення у сфері
містобудівної діяльності" від 14 жовтня
1994 року 208/94-ВР, Порядком здійснення
державного архітектурно-будівельного
контролю, затвердженим Постановою
Кабінету Міністрів України від 23
травня 2011 р. № 553 (надалі - Порядок №553),
Порядком виконання будівельних робіт,
затвердженим Постановою Кабінету
Міністрів України від 13 квітня 2011 р. №
466 (надалі - Порядок №466), Порядком
накладення штрафів за правопорушення у
сфері містобудівної діяльності,
затвердженим постановою Кабінету
Міністрів України від 6 квітня 1995 р. № 244
(надалі - Порядок №244), в редакціях, що
діяли на момент винесення відповідачем
оскаржуваних припису та постанови.

Як вже зазначено судом, за результатами
перевірки позивача виявлено порушення
законодавства у сфері містобудівної
діяльності, а саме встановлено, що
замовник у визначений Порядком
виконання будівельних робіт,
затвердженим постановою Кабінету
міністрів України від 13.04.2011 року №466,
термін (строк) не повідомив виконавчий
орган сільської, селищної, міської
ради, місцеву держадміністрацію за
місцезнаходженням об'єкта будівництва,
а також державні органи у сфері
пожежної та техногенної безпеки про
початок виконання будівельних робіт,
чим порушив п.27 Порядку виконання
будівельних робіт, затвердженого
постановою Кабінету міністрів України
від 13.04.2011 року №466 та ч.8 ст.37 Закону
України "Про регулювання містобудівної
діяльності".

У зв'язку із виявленими порушеннями,
оскаржуваним приписом від позивача
вимагалось усунути виявлені порушення
містобудівного законодавства у строк
до 25.05.2014 року, а згідно оскаржуваної
постанови позивача визнано винним у
вчиненні правопорушення,
передбаченого п.6 ч.2 ст.2 Закону України
"Про відповідальність за
правопорушення у сфері містобудівної
діяльності" та накладено штраф на
останнього у сумі 6090,00 гривень.

Суд зазначає, що Закон України "Про
регулювання містобудівної діяльності"
встановлює правові та організаційні
основи містобудівної діяльності і
спрямований на забезпечення сталого
розвитку територій з урахуванням
державних, громадських та приватних
інтересів.

Згідно з ч.8 ст.37 Закону України «Про
регулювання містобудівної діяльності»
замовник зобов'язаний протягом семи
календарних днів з дня видачі дозволу
на виконання будівельних робіт або з
дня набуття права на виконання таких
робіт відповідно до частини п'ятої цієї
статті письмово поінформувати
виконавчий орган сільської, селищної,
міської ради, місцеву державну
адміністрацію за місцезнаходженням
об'єкта будівництва про початок
виконання будівельних робіт.

Відповідно до п.27 Порядку виконання
будівельних робіт, затвердженого
Постановою Кабінету Міністрів України
від 13 квітня 2011 р. № 466 замовник
зобов'язаний протягом семи календарних
днів з дня отримання дозволу на
виконання будівельних робіт або з дня
набуття права на виконання таких робіт
відповідно до пункту 22 цього Порядку
письмово поінформувати виконавчий
орган сільської, селищної, міської
ради, місцеву держадміністрацію за
місцезнаходженням об'єкта будівництва,
а також державні органи у сфері
пожежної та техногенної безпеки про
початок виконання будівельних робіт.

Як встановлено судом, дозвіл на
виконання будівельних робіт № ІУ
30 видано позивачу Державною
архітектурно-будівельною інспекцією
12.11.2013 року, внаслідок чого відповідно
до ч.8 ст.37 цього Закону та п.27 Порядку №
466, у нього як у замовника виник
обов'язок протягом семи календарних
днів з дня видачі дозволу на виконання
будівельних робіт письмово
поінформувати виконавчий орган
сільської, селищної, міської ради,
місцеву державну адміністрацію за
місцезнаходженням об'єкта будівництва,
а також державні органи у сфері
пожежної та техногенної безпеки про
початок виконання будівельних робіт.

Доводи позивача в обґрунтування
протиправності оскаржуваної
постанови, на те, що оскільки позивач не
починав ніяких будівельних робіт на
об'єкті, то у нього відсутній обов'язок
щодо інформування виконавчого органу
сільської, селищної, міської ради,
місцевої держадміністрації за
місцезнаходженням об'єкта будівництва,
а також державних органів у сфері
пожежної та техногенної безпеки про
отримання дозволу на виконання
будівельних робіт, суд вважає
необґрунтованими з огляду на наступне.

З абзацу 1 частини 8 статті 37 Закону № 3038
та п.27 Порядку № 466, вбачається, що
законодавець пов'язує виникнення у
замовника обов'язку поінформувати
виконавчий орган місцевого
самоврядування або місцеву державну
адміністрацію за місцезнаходженням
об'єкта будівництва, а також державні
органи у сфері пожежної та техногенної
безпеки про початок виконання
будівельних робіт не з моментом
фактичного початку будівельних робіт,
на чому наполягає позивач, а з днем
отримання дозволу на виконання цих
робіт.

Цей висновок підтверджується також
положеннями ч.1 ст.37 Закону № 3038,
відповідно до якої після отримання
дозволу на виконання будівельних робіт
виникає право на виконання підготовчих
робіт (якщо вони не були виконані
раніше згідно з повідомленням або
зареєстрованою декларацією про
початок виконання підготовчих робіт) і
будівельних робіт на об'єктах
будівництва, що належать до IV і V
категорій складності, підключення
об'єкта будівництва до інженерних
мереж та споруд надається замовнику та
генеральному підряднику чи підряднику
(у разі якщо будівельні роботи
виконуються без залучення
субпідрядників).

Крім того, обов'язок замовника
поінформувати про початок будівельних
робіт нерозривно пов'язаний з
обов'язком виконавчого органу
сільської, селищної, міської ради,
місцевої державної адміністрації
повідомити через місцеві засоби
масової інформації про початок
виконання будівельних робіт на
об'єктах будівництва, що належать до IV і
V категорій складності, на території
відповідної
адміністративно-територіальної
одиниці, який передбачений абз.2 ч.8 ст.37
Закону № 3038. Вказані положення
узгоджуються із приписами ст.28 Порядку
№ 466.

Згідно інформації, отриманої на запити
суду, стосовно того, чи повідомляло ПАТ
"Іллічівський судноремонтний завод"
("Іллічівський судноремонтний завод" у
формі ТОВ, ) у письмовому
вигляді уповноважені органи про
отримання товариством дозволу
Державної архітектурно-будівельної
інспекції України від 12 листопада 2013
року № ІУ 30 на виконання
будівельних робіт по об'єкту
будівництва: "Автозаправна станція
малої потужності та автомийка на два
поста Іллічівського СРЗ за адресою:
Одеська обл., м. Іллічівськ, смт.
Олександрівка, вул. Перемоги, 70",
вбачається наступне:

- згідно відповіді Іллічівської
міської ради від 19.06.2014 року № 1-017-1534
повідомлено, що листом від 12.05.2014 року
ПАТ "Іллічівський судноремонтний
завод" проінформував Іллічівську
міську раду Одеської області про те, що
12.11.2013 року Державною
архітектурно-будівельною інспекцією
України товариству видано дозвіл № ІУ
30 на виконання будівельних робіт
по об'єкту будівництва: "Автозаправна
станція малої потужності та автомийка
на два поста Іллічівського СРЗ за
адресою: Одеська обл., м. Іллічівськ,
смт. Олександрівка, вул. Перемоги, 70"
(а.с.71). При цьому, з копії листа позивача
від 12.05.2014 року №84300-105 за підписом
директора ПАТ "Іллічівський
судноремонтний завод", наданого на
адресу Іллічівської міської ради
вбачається, що позивач поінформував
орган місцевого самоврядування про
отримання дозволу згідно п.27. Порядку
виконання будівельних робіт,
затвердженого Постановою Кабінету
Міністрів України від 13 квітня 2011 р. №
466 (а.с.72);

- згідно відповіді Головного
управління ДСНС України в Одеській
області від 03.07.2014 року № 03/3274/10,
повідомлено, що 16.05.2014 року у канцелярії
Іллічівського міського відділу ГУ ДСНС
України в Одеській області
зареєстровано повідомлення від ПАТ
"Іллічівський судноремонтний завод"
щодо видачі 12.11.2013 року Державною
архітектурно-будівельною інспекцією
України дозволу № ІУ 30 на
виконання будівельних робіт по об'єкту
будівництва: «Автозаправна станція
малої потужності та автомийка на два
поста Іллічівського СРЗ за адресою:
Одеська обл., м. Іллічівськ, смт.
Олександрівка, вул. Перемоги, 70».

Отже, приймаючи до уваги встановлені
обставини та надаючи їм правову оцінку,
суд доходить висновку про те, що
передбачений абз.1 ч.8 ст.37 Закону № 3038
та п.27 Порядку № 466 обов'язок
інформування відповідних органів у
визначений цими законодавчими актами
строк позивачем як замовником не
виконаний.

Суд критично ставиться до тверджень
позивача щодо неоднозначного
тлумачення положень ч.8 ст.37 Закону №
3038, оскільки на час спірних
правовідносин зазначена правова норма
є чинною та чітко передбачає обов'язок
замовника протягом семи календарних
днів з дня видачі дозволу на виконання
будівельних робіт поінформувати про
початок будівельних робіт, та іншого
строку, законодавством не визначено.

Разом з цим, зважаючи на те, що судом
згідно отриманої від компетентних
органів інформації встановлено, що
позивач у визначений в оскаржуваному
приписі строк повідомив Іллічівську
міську раду Одеської області та
Іллічівський міський відділ ГУ ДСНС
України в Одеській області про
отримання дозволу на виконання
будівельних робіт, є незрозумілою
позиція позивача щодо оскарження цього
припису із посиланням на те, що
повідомлення позивача, направлені до
цих органів носили виключно довідковий
характер. Водночас, ні у позовній заяві,
ні у додаткових поясненнях до позову
позивачем не зазначено в чому саме
полягає протиправність припису, а лише
наведено обґрунтування в частині
протиправності оскаржуваної позивачем
постанови.

Разом з цим, зважаючи на викладене, суд
також відзначає непослідовність
позиції позивача в оцінці спірних
правовідносин, оскільки з одного боку
позивач стверджує, що не зобов'язаний
був інформувати виконавчі органи
місцевого самоврядування або місцеву
державну адміністрацію та державні
органи у сфері пожежної та техногенної
безпеки про початок будівельних робіт,
оскільки він не розпочинав ці роботи, а
з іншого боку - вбачається, що позивачем
надані письмові повідомлення у
визначений в оскаржуваному приписі
строк до Іллічівської міської ради
Одеської області та Іллічівського
міського відділу ГУ ДСНС України в
Одеській області про отримання дозволу
на виконання будівельних робіт.

Суд зазначає, що відповідальність
юридичних осіб та фізичних осіб -
підприємців (суб'єктів містобудування)
за правопорушення у сфері
містобудівної діяльності
встановлюється Законом України «Про
відповідальність за правопорушення у
сфері містобудівної діяльності».

У відповідності до ст. 1 вказаного
Закону правопорушеннями у сфері
містобудівної діяльності є
протиправні діяння (дії чи
бездіяльність) суб'єктів
містобудування - юридичних осіб та
фізичних осіб - підприємців, що
призвели до невиконання або
неналежного виконання вимог,
установлених законодавством,
будівельними нормами, державними
стандартами і правилами.

Вчинення суб'єктами містобудування
правопорушень у сфері містобудівної
діяльності тягне за собою
відповідальність, передбачену цим та
іншими законами України.

Згідно із ч. 2 ст.4 Закону України «Про
регулювання містобудівної діяльності»
суб'єктами містобудування є органи
виконавчої влади, Верховна Рада
Автономної Республіки Крим, Рада
міністрів Автономної Республіки Крим,
органи місцевого самоврядування,
фізичні та юридичні особи.

У відповідності до п. 9 ч. 2 ст. 2 Закону
України «Про відповідальність за
правопорушення у сфері містобудівної
діяльності» суб'єкти містобудування,
які є замовниками будівництва об'єктів
(у разі провадження містобудівної
діяльності), або ті, що виконують
функції замовника і підрядника
одночасно, несуть відповідальність у
вигляді штрафу за неподання чи
несвоєчасне подання замовником
інформації про передачу права на
будівництво об'єкта іншому замовнику,
зміну генерального підрядника чи
підрядника, осіб, відповідальних за
проведення авторського і технічного
нагляду, відповідальних виконавців
робіт, а також інформації про початок
виконання підготовчих чи будівельних
робіт та про введення в експлуатацію
закінченого будівництвом об'єкта у
випадках, коли подання такої
інформації є обов'язковим згідно із
законодавством, - у розмірі п'яти
мінімальних заробітних плат.

При цьому, посилання позивача, як на
ознаку протиправності оскаржуваної
постанови на те, що в її резолютивній
частині вказано, що накладання штрафу
здійснено на підставі п.9 ч.2 ст.2 Закону
України "Про відповідальність за
правопорушення у сфері містобудівної
діяльності", у якій, в свою чергу,
відсутнє визначення обов'язку,
передбаченого ч.8 ст.37 Закону України
"Про регулювання містобудівної
діяльності", суд не приймає до уваги,
оскільки положення п.9 ч.2 ст.2 Закону
України "Про відповідальність за
правопорушення у сфері містобудівної
діяльності" місить підставу
притягнення до відповідальності за
правопорушення у сфері містобудівної
діяльності, передбачену ч.8 ст. 37 Закону
України «Про регулювання
містобудівної діяльності» та 27 Порядку
виконання будівельних робіт,
затвердженого Постановою Кабінету
Міністрів України від 13 квітня 2011 р. №
466. Отже, позивач допускає довільне
тлумачення даної норми.

Крім того, судом не беруться до уваги
посилання позивача як на підставу
неправомірності оскаржуваної
постанови на положення ч.1, ч.2 п.6
Постанови Кабінету Міністрів України
від 13 квітня 2011 р. № 466 в частині того, що
не можливо ототожнювати поняття
«отримання дозволу на виконання
будівельних робіт» із «повідомленням
про початок виконання будівельних
робіт», оскільки вони за своїм змістом
є зовсім різними документами і мають,
відповідно, різне правове навантаження
і правові наслідки. Позиція суду в цій
частині обґрунтована тим, що в ході
перевірки не було встановлено жодних
порушень в частині виконання позивачем
вказаних положень ч.1, ч.2 п.6 Постанови
Кабінету Міністрів України від 13
квітня 2011 р. № 466, і порушення цієї
норми, не містяться ні в оскаржуваному
приписі, ні в оскаржуваній позивачем
постанові.

При цьому, судом також не приймаються
до уваги посилання представника
позивача на постанову Іллічівського
міського суду Одеської області від
16.06.2014 року у справі №501/2437/14-а, якою
адміністративний позов ОСОБА_4
задоволено; визнано дії заступника
начальника інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю в
Одеській області ОСОБА_5, щодо
складання постанови №228 від 06.05.2014р. про
адміністративне правопорушення та
накладання на ОСОБА_4адміністративного
стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1700
грн. за порушення норми ч.1 ст.96 КУпАП -
незаконними; скасовано постанову
Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю в
Одеській області № 228 від 06.05.2014р. по
справі про адміністративне
правопорушення, щодо притягнення
ОСОБА_4 до адміністративної
відповідальності, та накладання на
нього штрафу у розмірі 1700 грн. та
закрито провадження за
адміністративним протоколом Інспекції
державного архітектурно - будівельного
контролю в Одеській області від 23
квітня 2014 року за відсутністю в діях
ОСОБА_4 складу адміністративного
правопорушення, передбаченого ч.1 ст.96
КУпАП.

Так, відповідно до ч.1 ст. 72 КАС України,
обставини, встановлені судовим
рішенням в адміністративній, цивільній
або господарській справі, що набрало
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.
Водночас, суд зазначає, що частиною
четвертою статті 72 КАС України
передбачено, що вирок суду в
кримінальній справі або постанова суду
у справі про адміністративний
проступок, які набрали законної сили, є
обов'язковими для адміністративного
суду, що розглядає справу про правові
наслідки дій чи бездіяльності особи,
щодо якої ухвалений вирок або
постанова суду, лише в питаннях, чи мало
місце діяння та чи вчинене воно цією
особою.

Така обов'язковість поширюється лише
на те питання, чи мало місце певне
діяння та чи вчинене воно особою, щодо
якої постановлено відповідний вирок
або прийнято постанову.

Отже, обов'язковими для врахування
адміністративним судом є факти,
наведені у вироку в кримінальній
справі чи постанові у справі про
адміністративний проступок, щодо часу,
місця та об'єктивного характеру
відповідного діяння тієї особи,
правові наслідки, дій чи бездіяльності
якої є предметом розгляду в
адміністративній справі.

Водночас, правова кваліфікація діяння
особи, наведена у вироку в кримінальній
справі або постанові про
адміністративний проступок (тобто
застосування тих чи інших правових
норм до відповідної поведінки), не є
обов'язковою для адміністративного
суду. Це стосується також і правової
кваліфікації, наведеної у чинних
рішеннях судів в іншій
адміністративній, цивільній або
господарській справі.

Відповідно, висновки інших судів щодо
правомірності чи протиправності дій
особи, поведінка якої є предметом
розгляду в адміністративній справі, не
є обов'язковими для адміністративного
суду, який таку справу розглядає.

Разом з цим, норма частини четвертої
статті 72 КАС України поширюється лише
на особу, щодо якої постановлено
відповідний вирок або прийнято
постанову. Тому обов'язковими є лише
обставини щодо безпосередньо цієї
особи (засудженого (виправданого) або
притягнутого (не притягнутого) до
адміністративної відповідальності), а
не щодо інших осіб. Як зазначено в листі
Вищого адміністративного суду України
від 14.11.2012 р. N 2379/12/13-12, не можна вважати
обов'язковими обставини щодо діяння
фізичної особи, встановлені під час
розгляду справи про її
адміністративний проступок, при оцінці
правомірності поведінки юридичної
особи, працівником (представником) якої
була ця фізична особа, якщо йдеться про
відповідальність за порушення
юридичною особою законодавства,
дотримання якого контролюється
державними органами.

Отже, оскільки постановою
Іллічівського міського суду Одеської
області від 16.06.2014 року у справі
№501/2437/14-а, не було встановлено
обставин, які б не визнавалися
сторонами по даній адміністративній
справі № 815/2971/14, зважаючи на те, що така
постанова винесена не відносно
позивача як юридичної особи, а відносно
її керівника, а також, з огляду на те, що
висновки, викладені у постанові
Іллічівського міського суду Одеської
області від 16.06.2014 року не є
обов'язковими для суду при вирішенні
даної адміністративної справи, судом
не приймаються до уваги посилання
представника позивача на постанову
Іллічівського міського суду Одеської
області від 16.06.2014 року як на підставу
неправомірності оскаржуваної
постанови від 06.05.2014 року № 158/131-П.

Таким чином, з огляду на положення
законодавства, що регулюють спірні
правовідносини, з урахування
встановлених обставин, що свідчать про
невиконання позивачем вимог ч.8 ст. 37
Закону України «Про регулювання
містобудівної діяльності» та 27 Порядку
виконання будівельних робіт,
затвердженого Постановою Кабінету
Міністрів України від 13 квітня 2011 р. №
466 в частині письмового інформування
протягом семи календарних днів з дня
отримання дозволу на виконання
будівельних робіт орган місцевого
самоврядування за місцезнаходженням
об'єкта будівництва, а також державний
орган у сфері пожежної та техногенної
безпеки про початок виконання
будівельних робіт, суд доходить
висновку, що Інспекцією ДАБК в Одеській
області правомірно винесені
оскаржувані припис про усунення
порушень вимог законодавства у сфері
містобудівної діяльності, будівельних
норм, державних стандартів та правил і
постанову про накладання штрафу за
порушення у сфері містобудівної
діяльності.

Відповідно до ст. 19 Конституції
України, органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Частиною 3 ст. 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
встановлено, що у справах щодо
оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до ст. 86 КАС України, суд
оцінює докази, які є у справі, за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні.

Відповідно до ч.1 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених ст. 72 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
передбачено, що в адміністративних
справах про протиправність рішень, дій
чи бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Суд зазначає, що під час розгляду
справи відповідачем доведено
правомірність винесення оскаржуваних
припису та постанови, а вимоги
позивача, в свою чергу, ґрунтуються на
помилковому тлумаченні норм діючого
законодавства, що регулює спірні
правовідносини.

Приймаючи до уваги вищенаведене в
сукупності, проаналізувавши докази
наявні в матеріалах справи та приписи
чинного законодавства, суд дійшов
висновку, що позовні вимоги публічного
акціонерного товариства "Іллічівський
судноремонтний завод" до Інспекції
державного архітектурно-будівельного
контролю в Одеській області про
скасування постанови про накладення
штрафу за правопорушення у сфері
містобудівної діяльності від 06.05.2014
року № 158/131-П у розмірі 6090,00 грн. та
припису від 23.04.2014 року про усунення
порушення вимог законодавства у сфері
містобудівної діяльності, будівельних
норм, державних стандартів та правил є
необґрунтованими та безпідставними, а
отже не підлягають задоволенню.

Водночас, оскільки позивачу відмовлено
у задоволенні позовних вимог,
враховуючи те, що позивачем при сплаті
судового збору за подання
адміністративного позову майнового
характеру сплачено 10 відсотків розміру
ставки судового збору у сумі 182,70 грн., з
урахуванням положень ч.3 ст.4 Закону
«Про судовий збір», ст.94 КАС України з
позивача підлягає стягненню решта суми
судового збору у розмірі 1644,30 грн.

Керуючись ст.ст. 2,7,8,9,14,70,71,72,79,86,
94,103,128,158-163,167 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного
позову публічного акціонерного
товариства "Іллічівський
судноремонтний завод" до Інспекції
державного архітектурно-будівельного
контролю в Одеській області про
скасування постанови про накладення
штрафу за правопорушення у сфері
містобудівної діяльності та припису
про усунення порушень вимог
законодавства у сфері містобудівної
діяльності, будівельних норм,
державних стандартів та правил -
відмовити.

Стягнути з публічного акціонерного
товариства "Іллічівський
судноремонтний завод" (,
місцезнаходження: 68093, Одеська область,
м. Іллічівськ, с. Малодолинське, вул.
Космонавтів, 59-Б) на користь Державного
бюджету України судовий збір в розмірі
1644,30 гривень (одну тисячу шістсот сорок
чотири грн. 30 коп.).

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку шляхом подачі до
Одеського апеляційного
адміністративного суду через Одеський
окружний адміністративний суд
апеляційної скарги протягом десяти
днів з дня отримання копії постанови.
Копія апеляційної скарги на постанову
суду одночасно надсилається особою,
яка її подає, до Одеського апеляційного
адміністративного суду.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, встановленого ст. 186 КАС
України, якщо таку скаргу не було
подано.

Повний текст постанови складений та
підписаний суддею 08.07.2014 року.

Суддя
О.М.
Соколенко

У задоволенні адміністративного
позову публічного акціонерного
товариства "Іллічівський
судноремонтний завод" до Інспекції
державного архітектурно-будівельного
контролю в Одеській області про
скасування постанови про накладення
штрафу за правопорушення у сфері
містобудівної діяльності та припису
про усунення порушень вимог
законодавства у сфері містобудівної
діяльності, будівельних норм,
державних стандартів та правил -
відмовити.

Стягнути з публічного акціонерного
товариства "Іллічівський
судноремонтний завод" (,
місцезнаходження: 68093, Одеська область,
м. Іллічівськ, с. Малодолинське, вул.
Космонавтів, 59-Б) на користь Державного
бюджету України судовий збір в розмірі
1644,30 гривень (одну тисячу шістсот сорок
чотири грн. 30 коп.).

08 липня 2014 року.