Справа № 2а-8356/12/2670
Суддя: Вівдиченко Т.Р.
Дата ухвалення: 2014-06-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
Головуючий у 1-й інстанції: Шарпакова
Суддя-доповідач:
У Х В А Л А

Іменем України

19 червня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

Головуючого судді:
Вівдиченко Т.Р.

Суддів:
Гром Л.М.

Міщука М.С.

За участю секретаря:
Свириди Н.П.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
апеляційною скаргою Державної
податкової інспекції у Печерському
районі міста Києва Державної
податкової служби на постанову
Окружного адміністративного суду
міста Києва від 28 серпня 2012 року у
справі за адміністративним позовом
ОСОБА_3 до Державної податкової
інспекції у Печерському районі міста
Києва Державної податкової служби про
скасування податкового
повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач - ОСОБА_3 звернувся до суду з
позовом до Державної податкової
інспекції у Печерському районі міста
Києва Державної податкової служби про
скасування податкового
повідомлення-рішення від 05 квітня 2012
року № 001067103.

Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
28 серпня 2012 року адміністративний
позов задоволено частково.

Не погодившись з постановою суду,
відповідач - Державна податкова
інспекція у Печерському районі міста
Києва Державної податкової служби
звернувся з апеляційною скаргою,
просить скасувати постанову суду
першої інстанції в частині задоволених
вимог та прийняти нове рішення, яким у
задоволенні адміністративного позову
відмовити повністю.

Сторони, будучи належним чином
повідомлені про дату, час та місце
апеляційного розгляду справи, в судове
засідання не з'явилися. Про причини
своєї неявки суд не повідомили.

Враховуючи, що в матеріалах справи
достатньо письмових доказів для
правильного вирішення апеляційної
скарги, а особиста участь сторін в
судовому засіданні - не обов'язкова,
колегія суддів у відповідності до ч. 4
ст. 196 КАС України визнала можливим
проводити апеляційний розгляд справи
за відсутності представників сторін.

Згідно ст. 41 КАС України фіксування
судового засідання за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача,
дослідивши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга
задоволенню не підлягає, з наступних
підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України,
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом першої інстанції,
ОСОБА_3 є власником нежитлового
приміщення по АДРЕСА_1, що
підтверджується Договором купівлі -
продажу квартири від 19 грудня 2006 року

Згідно Технічного паспорту на
нежитловий будинок (приміщення) за
адресою: АДРЕСА_1, вищезазначена
квартира складається з трьох кімнат
загальною площею 99,5 кв.м., знаходиться
на 2-му поверху та відноситься до
нежитлового фонду.

Розпорядженням Київської міської ради
(Виконавчого органу Київська міська
державна адміністрація) від 09 квітня 2009
року № 369 на підставі заяви позивача
житлове приміщення квартири за
адресою: АДРЕСА_1 переведено у нежиле.

Судом встановлено, що в даному
приміщенні розташований офіс
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Фінансова компанія
«Уранет», відповідно до Статуту якого
ОСОБА_3 є учасником Товариства.

Державною податковою інспекцією у
Печерському районі міста Києва
Державної податкової служби, на
підставі п.п. 54.3.3 п. 54.3 ст. 54 розділу ІІ
та п. 286.5 ст. 286 розділу ХІІІ Податкового
кодексу України, прийнято податкове
повідомлення-рішення від 05 квітня 2012
року № , яким позивачу нараховано
суму податкового зобов'язання з
податку за землю у розмірі 8735,14 грн.

Не погоджуючись з вищевказаним
податковим повідомленням-рішенням та
вважаючи його протиправним, позивач
звернувся до суду з позовом.

Надаючи правову оцінку встановленим
обставинам справи та висновкам суду
першої інстанції, колегія суддів
зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції
України, органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно п.п. 14.1.147 п. 14.1. ст. 14 Податкового
кодексу України, плата за землю -
загальнодержавний податок, який
справляється у формі земельного
податку та орендної плати за земельні
ділянки державної і комунальної
власності.

В силу п.п. 14.1.72 п. 14.1. ст. 14 Податкового
кодексу України, земельний податок -
обов'язковий платіж, що справляється з
власників земельних ділянок та
земельних часток (паїв), а також
постійних землекористувачів (далі -
податок для цілей розділу XIII цього
Кодексу).

Підпунктами 14.1.73. та 14.1.74. п. 14.1. ст. 14
Податкового кодексу України визначено,
що землекористувачі - юридичні та
фізичні особи (резиденти і
нерезиденти), яким відповідно до закону
надані у користування земельні ділянки
державної та комунальної власності, у
тому числі на умовах оренди; земельна
ділянка - частина земної поверхні з
установленими межами, певним місцем
розташування, цільовим (господарським)
призначенням та з визначеними щодо неї
правами.

Відповідно до ст. 206 Земельного кодексу
України, використання землі в Україні є
платним. Об'єктом плати за землю є
земельна ділянка. Плата за землю
справляється відповідно до закону.

Згідно ст. 269 Податкового кодексу
України, платниками податку є власники
земельних ділянок, земельних часток
(паїв); землекористувачі.

Статтею 270 Податкового кодексу України
визначено, що об'єктами оподаткування
є: земельні ділянки, які перебувають у
власності або користуванні; земельні
частки (паї), які перебувають у
власності.

В силу ст. 22 Земельного кодексу
України, право власності на землю або
право користування наданою земельною
ділянкою виникає після встановлення
землевпорядними організаціями меж
земельної ділянки в натурі (на
місцевості) і одержання документа, що
посвідчує це право.

Відповідно до ст.125 Земельного кодексу
України, право власності на землю або
право користування земельною ділянкою
виникає після одержання її власником
або користувачем документа, що
посвідчує це право, та його державної
реєстрації. Право власності на
земельну ділянку і право постійного
користування земельною ділянкою
посвідчується державними актами, форми
яких затверджуються Кабінетом
Міністрів України. Право на оренду
земельної ділянки виникає після
укладення договору оренди, який
реєструється відповідно до закону.

Пунктом 286.1 статті 286 Податкового
кодексу України визначено, що
підставою для нарахування земельного
податку є дані державного земельного
кадастру. Відповідні центральні органи
виконавчої влади з питань земельних
ресурсів та державної реєстрації
речових прав на нерухоме майно
щомісяця, але не пізніше 10 числа
наступного місяця, а також за запитом
відповідного органу державної
податкової служби за
місцезнаходженням земельної ділянки
подають інформацію, необхідну для
обчислення і справляння плати за землю,
у порядку, встановленому Кабінетом
Міністрів України.

Так, статтею 270 Податкового кодексу
України визначено об'єктами
оподаткування земельні ділянки, які
перебувають у власності або
користуванні, а також земельні частки
(паї), які перебувають у власності.
Разом з тим, статтями 286 та 287
Податкового кодексу України
встановлено окремі особливості
обчислення та сплати плати за землю.

Згідно статті 42 Земельного кодексу
України, земельні ділянки, на яких
розташовані багатоквартирні жилі
будинки, а також належні до них будівлі,
споруди та прибудинкові території
державної або комунальної власності,
надаються в постійне користування
підприємствам, установам і
організаціям, які здійснюють
управління цими будинками. У разі
приватизації громадянами
багатоквартирного жилого будинку
відповідна земельна ділянка може
передаватися безоплатно у власність
або надаватись у користування
об'єднанню власників. Порядок
використання земельних ділянок, на
яких розташовані багатоквартирні жилі
будинки, а також належні до них будівлі,
споруди та прибудинкові території,
визначається співвласниками. Розміри
та конфігурація земельних ділянок, на
яких розташовані багатоквартирні жилі
будинки, а також належні до них будівлі,
споруди та прибудинкові території,
визначаються на підставі відповідної
землевпорядної документації.

Як вбачається з матеріалів справи,
ОСОБА_3 є власником нежитлового
приміщення по АДРЕСА_1, що
підтверджується Договором купівлі -
продажу квартири від 19 грудня 2006 року.

Судом встановлено, що відповідачем, на
підставі п.п. 54.3.3 п. 54.3 ст. 54 розділу ІІ
та п. 286.5 ст. 286 розділу ХІІІ Податкового
кодексу України, прийнято податкове
повідомлення-рішення від 05 квітня 2012
року № , яким позивачу нараховано
суму податкового зобов'язання з
податку за землю у розмірі 8735,14 грн.

Згідно розрахунку суми податкового
зобов'язання за земельну ділянку, на
якій розташоване нежиле приміщення за
період з 01 січня 2012 року по 31 грудня 2012
року, позивачу необхідно сплатити за 2012
рік земельний податок у сумі 8735, 14 грн.

Як вбачається з листа Головного
управління земельних ресурсів
Виконавчого органу Київської міської
ради (Київської міської державної
адміністрації) від 01 серпня 2012 року №
03-85/22691, згідно даних автоматизованої
системи ПК «Кадастр», земельна ділянка
за адресою - вул. Січневого повстання,
18/29, площею 0,32 га обліковується за
Державним комунальним підприємством
по утриманню будівель, споруд та
прибудинкової території Печерського
району м. Києва, Закритим акціонерним
товариством «Гамалія», Товариством з
обмеженою відповідальністю «Виробниче
підприємство «Компанія Ді Сі» та
Житлово - експлуатаційною конторою № 303
на підставі технічного звіту по
встановленню зовнішніх меж земельних
ділянок.

З огляду на вищенаведене, колегія
суддів погоджується з висновком суду
першої інстанції про те, що податковим
органом було здійснено розрахунок
виходячи із площі прибудинкової
території у розмірі 2293 кв.м., в той час
як розмір земельної ділянки складає 0,32
га.

Таким чином, розрахунок суми
податкового зобов'язання за земельну
ділянку, на якій розташоване нежиле
приміщення за період з 01 січня 2012 року
по 31 грудня 2012 року, здійснений
відповідачем неправомірно

Так, згідно п. 269.1. ст. 269 Податкового
кодексу України, платниками податку є:
власники земельних ділянок, земельних
часток (паїв); землекористувачі.

З огляду на те, що спірне рішення
прийнято на підставі невірного
розрахунку та без врахування юридичних
осіб за якими обліковується земельна
ділянка, колегія суддів вважає вірним
висновок суду першої інстанції про
неправомірність оскаржуваного
податкового повідомлення - рішення та
його скасування.

Аналізуючи обставини справи та норми
чинного законодавства, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції про те, що позовні вимоги
ОСОБА_3 є обґрунтованими, а тому
податкове повідомлення-рішення
Державної податкової інспекції у
Печерському районі міста Києва
Державної податкової від 05 квітня 2012
року № 001067103 підлягає скасуванню.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України,
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

При цьому, доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду першої
інстанції та не знайшли свого
належного підтвердження в суді
апеляційної інстанції.

Відповідно до ст. 159 КАС України,
обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин у адміністративній
справі, підтверджених такими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

З підстав вищенаведеного, колегія
суддів дійшла висновку, що суд першої
інстанції вірно встановив фактичні
обставини справи, дослідив наявні
докази, надав їм належну оцінку та
прийняв рішення, з дотриманням норм
матеріального і процесуального права,
а тому підстав для його скасування не
вбачається.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Керуючись ст. ст. 160, 167, 198, 200, 205, 206, 212, 254
КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у Печерському
районі міста Києва Державної
податкової служби - залишити без
задоволення.

Постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 28 серпня 2012 року -
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів з дня складення
в повному обсязі шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя:
Вівдиченко Т.Р.

Судді:
Гром Л.М.

Міщук М.С.

Повний текст ухвали виготовлено 25.06.2014
року.

Головуючий суддя
Вівдиченко Т.Р.

Судді:
Гром Л.М.

Міщук М.С.