Справа № 813/3224/14
Суддя: Сакалош Володимир Миколайович
Дата ухвалення: 2014-07-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
08 липня 2014 року 12 год. 09 хв.
Справа № 813/3224/14
Львівський окружний адміністративний
суду в складі:
головуючого судді - Сакалоша В.М.
за участю секретаря судового засідання
представника позивача - ОСОБА_1,
представника відповідача - Туганової
представника третьої особи - Іващук
розглянувши у м. Львові у відкритому
судовому засіданні адміністративну
справу за позовом ОСОБА_4 до
Реєстраційної служби Львівського
міського управління юстиції, за участю
третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору на
стороні позивача - Обласного
комунального підприємства Львівської
обласної ради «Бюро технічної
інвентаризації та експертної оцінки»
про визнання протиправним, скасування
рішення та зобов'язання вчинити дії, -

в с т а н о в и в:

На розгляд Львівського окружного
адміністративного суду надійшла
позовна заява ОСОБА_4 до Реєстраційної
служби Львівського міського
управління юстиції про визнання
протиправним та скасувати рішення
державного реєстратора Реєстраційної
служби Львівського міського
управління юстиції Туганової Наталії
Семенівни про відмову у державній
реєстрації прав та їх обтяжень № 8543273
від 02.12.2013 року та зобов'язання
Реєстраційної служби Львівського
міського управління юстиції
зареєструвати право власності за
ОСОБА_4, на підставі свідоцтва про право
на спадщину по заповіту від 23.09.1983р.,
виданого Яворівською державною
нотаріальною конторою і
зареєстрованого в реєстрі за №2676 та
реєстраційного посвідчення ЛМБТІ від
04.09.1989р. № 9856 на 1/2 частину житлового
будинку АДРЕСА_1 загальною площею 46,4
кв.м., житловою площею 29,9 кв.м., який
складається з двох житлових кімнат,
кухні, коридору, кладової та на
приналежні складові частини будинку:
літню кухню під літерою «Б», гараж під
літерою «В», сарай під літерою «Г»,
вбиральню під літерою «Д».

В ході судового розгляду справи судом
було залучено третю особу, яка не
заявляє самостійних вимог на предмет
спору на стороні позивача - Обласне
комунальне підприємство Львівської
обласної ради «Бюро технічної
інвентаризації та експертної оцінки».

Ухвалою суду від 29.04.2014 року відкрито
провадження у справі. Хід розгляду
справи відображений в ухвалах суду. В
судовому засіданні 08.07.2014 року
відповідно до положень ч. 3 ст. 160
Кодексу адміністративного судочинства
України проголошено вступну та
резолютивну частини постанови.

В обґрунтування позовних вимог позивач
посилається на те, що 25.11.2013 року
звернулась до відповідача для
реєстрації свого права власності на
будинковолодіння АДРЕСА_1, для чого
надав дублікат свідоцтва про право на
спадщину за заповітом від 23.09.1983 року,
видане позивачу на успадковане майно -
жилий дерев'яний будинок жилою площею 44
кв.м., сарай в с. Рясне Яворівського
району Львівської області, довідку ОКП
ЛОР «БТІ та ЕО» , технічний паспорт.
Однак, 02.12.2013 року відповідачем
прийнято рішення про відмову у
реєстрації прав та їх обтяжень № 8543273 з
мотивів невідповідності поданих
позивачем документів заявленим до
реєстрації вимог. Позивач вважає
вказане рішення відповідача
незаконним та необґрунтованим,
прийнятим з порушенням вимог чинного
законодавства, оскільки ним, на його
думку, подано для реєстрації всі
необхідні документи, у зв'язку з чим,
просить його скасувати та зобов'язати
відповідача здійснити реєстрацію
права власності позивача на підставі
свідоцтва про право на спадщину по
заповіту від 23.09.1983 року та
реєстраційного посвідчення
Львівського міського бюро технічної
інвентаризації від 04.09.1989 року на Ѕ
частину житлового будинку АДРЕСА_1,
загальною площею 46,4 кв.м., житловою
площею 29,9 кв.м., який складається з двох
житлових кімнат, кухні, коридору,
кладової та на приналежні складові
частини будинку: літню кухню під літ.
«Б», гараж під літ. «В», сарай під літ.
«Г», вбиральню під літ. «Д».

В судовому засіданні позивач та його
представник позов підтримали, надали
пояснення аналогічні змісту позову,
просять позовні вимоги задоволити в
повному обсязі.

Представник відповідача проти позову
заперечила, подала суду письмові
заперечення, в яких зазначає, що
оскаржуване рішення державного
реєстратора про відмову в проведенні
державної реєстрації прийняте з
дотриманням вимог закону, в межах
наданих законом повноважень, у зв'язку
з чим, просить суд відмовити в
задоволенні позову.

Третя особа - Обласне комунальне
підприємство Львівської обласної ради
«Бюро технічної інвентаризації та
експертної оцінки» подала до суду
пояснення по суті спору від 04.07.2014 року
вх. № 23528, в яких зазначила, що при
оформленні спадщини на будинок АДРЕСА_1
невідповідність в площі будинку
виникла у зв'язку з тим, що свідоцтво
про право на спадщину за заповітом від
23.09.1983р. за р.№2676 видавалось без
врахування інвентаризаційної справи
БТІ, а по даним Ряснянської сільської
ради. Згідно інвентаризаційної справи
по вищезазначеному будинковолодінню
первинна інвентаризація проводилась
20.08.1986р. Відтак, враховуючи
вищевикладене, а також те, що
реєстрація права власності на будинок
АДРЕСА_1 проведена з дотриманням вимог
чинного законодавства, представник
третьої особи просив у задоволенні
позовних вимог відмовити, а розгляд
справи здійснювати без його участі.

Розглянувши і дослідивши подані
документи та матеріали, всебічно і
повно з'ясувавши всі фактичні
обставини, на яких ґрунтуються позовні
вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які
мають юридичне значення для розгляду
справи і вирішення спору по суті, суд
встановив наступне.

Відповідно до свідоцтва про право на
спадщину за заповітом від 23.09.1983 року
спадкоємцями померлої ОСОБА_5 є ОСОБА_4
(дівоче прізвище - ОСОБА_4) та ОСОБА_6.
Спадкове майно складається з жилого
будинку площею 44 кв.м., сарая в с. Рясне
Яворівського району Львівської
області.

Згідно дублікату свідоцтва про право
на спадщину за законом від 29.05.1987 року ,
виданого державним нотаріусом
Яворівської державної нотаріальної
контори Львівської області,
спадкоємцем померлого ОСОБА_6 на
спадкове майно в складі Ѕ частини
жилого дерев'яного будинку, жилою
площею 22 кв.м., половини сараю в с. Рясне
Яворівського району Львівської
області є ОСОБА_7.

Згідно свідоцтва про право на спадщину
за законом від 13.10.1997 року, виданого
державним нотаріусом Другої
Львівської державної нотконтори, до
ОСОБА_4 (позивача) в порядку спадкування
за законом після смерті ОСОБА_7
перейшло право власності на Ѕ частину
рублено-брускового будинку АДРЕСА_1,
який складається з 2 кімнат та кухні,
житлова площа - 29,9 кв.м. До будинку
відносяться наступні будівлі та
споруди: цегляна літна кухня під літ.
«Б», гараж під літ. «В», сарай під літ.
«Г», вбиральня під літ. «Д». 24.10.1997 року
позивачу видано реєстраційне
посвідчення на вказане майно серії КММ
№ 006555.

18.11.2013 року Реєстраційною службою
Львівського міського управління
юстиції відкрито новий розділ в
Державному реєстрі речових прав на
нерухоме майно та зареєстровано право
власності позивача на вказане майно, а
саме - Ѕ частки житлового будинку, який
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1,
загальною площею 46,4 кв.м., житловою
площею - 29,9 кв.м. В складові частини
будинку входять літня кухня під літ.
«Б», гараж під літ. «В», сарай під літ.
«Г», вбиральня під літ. «Д», про що
вчинено запис про право власності на
номером 3608281 у розділі № 01 та
сформовано витяг з державного реєстру
речових прав на нерухоме майно про
реєстрацію права власності № 13685846 від
29.11.2013 року.

25.11.2013 року позивач звернувся до
відповідача із заявою про реєстрацію
права власності на другу половину
вказаного будинку на підставі
дубліката свідоцтва про право на
спадщину за заповітом від 23.09.1983 року.
Згідно вказаного свідоцтва спадкове
майно, на яке б мало бути зареєстроване
право власності відповідачем,
складається з жилого дерев'яного
будинку жилою площею 44 кв.м., при
будинку є сарай.

За таких обставин, судом встановлено
відмінність складу та площі заявленого
до реєстрації майна з даними
Державного реєстру, яка полягає в тому,
що в дублікаті свідоцтва про право на
спадщину за законом від 23.09.1987 року
зазначено, що спадкове майно за
адресою: АДРЕСА_1 складається з жилого
будинку житловою площею 44 кв.м., сарая в
с. Рясне Яворівського району
Львівської області , натомість в
Державному реєстрі містяться дані про
те, що нерухоме майно за адресою:
АДРЕСА_1, складається з житлового
будинку загальною площею 46,4 кв.м.,
житловою площею - 29,9 кв.м. В складові
частини будинку входять літня кухня
під літ. «Б», гараж під літ. «В», сарай
під літ. «Г», вбиральня під літ. «Д».

Рішенням державного реєстратора № 8543273
від 02.12.2013 року державним реєстратором
Реєстраційної служби Львівського
міського управління юстиції ОСОБА_2
відмовлено в реєстрації за позивачем
права власності на житловий будинок
АДРЕСА_1 з підстав невідповідності
поданих на реєстрацію документів
заявленим вимогам, а саме: у дублікаті
свідоцтва про право на спадщину за
заповітом від 23.09.1983 року житловий
дерев'яний будинок складається з
житлової площі 44,0 кв.м. та сараю при
будинку, а у довідці ОКП ЛОР «БТІ та ЕО»
від 20.11.2013 року, у розділі 01 з
Державного реєстру речових прав на
нерухоме майно зареєстровано житловий
будинок загальною площею 46,4 кв.м., жилою
площею 29,9 кв.м., в складові частини
будинку входять - цегляна літна кухня
під літ. «Б», гараж під літ. «В», сарай
під літ. «Г», вбиральня під літ. «Д».

При вирішенні спору суд враховує
наступне.

Законом, який визначає правові,
економічні, організаційні засади
проведення державної реєстрації
речових та інших прав, які підлягають
реєстрації за цим Законом, та їх
обтяжень і спрямований на забезпечення
визнання та захисту державою цих прав,
створення умов для функціонування
ринку нерухомого майна, є Закон
України від 01.07.2004 №1952-ІУ «Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень» (надалі - Закон
України «Про державну реєстрацію
речових прав на нерухоме майно та їх
обтяжень»).

Відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 1 Закону
України «Про державну реєстрацію
речових прав на нерухоме майно та їх
обтяжень» суть державної реєстрації
полягає у підтвердженні факту
виникнення, переходу чи припинення
прав.

Положеннями ч. 3 ст. 3 Закону України від
1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію
речових прав на нерухоме майно та їх
обтяжень" передбачено, що права на
нерухоме майно, які підлягають
державній реєстрації відповідно до
цього Закону, виникають з моменту
такої реєстрації.

У відповідності до п. 1 ч. 2 ст. 9 Закону
України «Про державну реєстрацію
речових прав на нерухоме майно та їх
обтяжень» державний реєстратор серед
іншого встановлює: відповідність
заявлених прав і поданих документів
вимогам законодавства, а також
відсутність суперечностей між
заявленими та вже зареєстрованими
правами на нерухоме майно та їх
обтяженнями, зокрема: відповідність
відомостей про нерухоме майно, наявних
у Державному реєстрі прав та поданих
документах.

Статтею 15 Закону України «Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень» встановлено, що
державна реєстрація прав та їх
обтяжень проводиться в такому порядку:
1) прийняття і перевірка документів, що
подаються для державної реєстрації
прав та їх обтяжень, реєстрація заяви; 2)
встановлення факту відсутності
підстав для відмови в державній
реєстрації прав та їх обтяжень,
зупинення розгляду заяви про державну
реєстрацію прав та/або їх обтяжень; 3)
прийняття рішення про державну
реєстрацію прав та їх обтяжень, відмову
в ній або зупинення державної
реєстрації; 4) внесення записів до
Державного реєстру прав; 5) видача
свідоцтва про право власності на
нерухоме майно у випадках,
встановлених статтею 18 цього Закону; 6)
надання витягів з Державного реєстру
прав про зареєстровані права та/або їх
обтяження.

Згідно пп. 3 п. 15 Порядку державної
реєстрації прав на нерухоме майно та їх
обтяжень і Порядку надання інформації
з Державного реєстру речових прав на
нерухоме майно, затвердженого
Постановою Кабінету Міністрів України
№ 868 від 17.10.2013 року, під час розгляду
заяви і документів, що додаються до неї,
державний реєстратор встановлює
відповідність заявлених прав і поданих
документів вимогам законодавства, а
також відсутність суперечностей між
заявленими та зареєстрованими
речовими правами на нерухоме майно, їх
обтяженнями, зокрема щодо: відомостей
про нерухоме майно, речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень, наявних
у Державному реєстрі прав та поданих
документах.

Відповідно до п. 4 ст. 24 Закону України
«Про державну реєстрацію речових прав
на нерухоме майно та їх обтяжень», у
державній реєстрації прав та їх
обтяжень може бути

відмовлено у разі, якщо: подані
документи не відповідають вимогам,
встановленим цим Законом, або не дають
змоги встановити відповідність
заявлених прав документам, що їх
посвідчують.

Виходячи з наведених законодавчих
положень та фактичних обставин справи,
суд приходить до висновку про
неможливість проведення відповідачем
реєстрації права власності за
позивачем на нерухоме майно, заявлене
до реєстрації в заяві позивача від
25.11.2013 року внаслідок невідповідності
заявлених вимог поданим до реєстрації
документам у зв'язку з тим, що в
Державному реєстрі вказано, що майно за
адресою: АДРЕСА_1, складається з
житлового будинку загальною площею 46,4
кв.м., житловою площею - 29,9 кв.м., літньої
кухні під літ. «Б», гаражу під літ. «В»,
сараю під літ. «Г», вбиральні під літ.
«Д», натомість, позивач просив
зареєструвати за ним право власності
на частину в майні за цією адресою, яке
згідно поданих документів складається
з будинку житловою площею 44 кв.м. та
сараю.

Що ж стосується посилань позивача на
рішення Шевченківського районного
суду м. Львова від 13.03.2014 року у справі №
466/9808/13-ц за позовом ОСОБА_4 до
Львівської міської ради, третя особа -
Реєстраційна служба Львівського
міського управління юстиції, про
визнання права власності на майно, то
вказаним рішенням відмовлено в
задоволенні позову. Таким чином,
зважаючи на не надання відповідачу
рішення суду про визнання права
власності на нерухоме майно, яке є
самостійною підставою для реєстрації
права власності на нерухоме майно, суд
приходить до висновку, що таке рішення
суду в цивільній справі не призвело до
виникнення у відповідача обов'язку
здійснити реєстрацію права власності
згідно встановленого порядку.

Статтею 19 Конституції України
встановлено, що органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України. Згідно ч. 1 ст. 9 Закону
України «Про державну реєстрацію
речових прав на нерухоме майно та їх
обтяжень» державний реєстратор є
державним службовцем, крім випадку,
коли державним реєстратором є нотаріус
як спеціальний суб'єкт.

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 2 КАС України до
адміністративних судів можуть бути
оскаржені будь-які рішення, дії чи
бездіяльність суб'єктів владних
повноважень, крім випадків, коли щодо
таких рішень, дій чи бездіяльності
Конституцією чи законами України
встановлено інший порядок судового
провадження. У справах щодо оскарження
рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів
владних повноважень адміністративні
суди перевіряють, чи прийняті (вчинені)
вони: 1) на підставі, у межах повноважень
та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України; 2) з
використанням повноваження з метою, з
якою це повноваження надано; 3)
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії); 4)
безсторонньо (неупереджено); 5)
добросовісно; 6) розсудливо; 7) з
дотриманням принципу рівності перед
законом, запобігаючи несправедливій
дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з
дотриманням необхідного балансу між
будь-якими несприятливими наслідками
для прав, свобод та інтересів особи і
цілями, на досягнення яких спрямоване
це рішення (дія); 9) з урахуванням права
особи на участь у процесі прийняття
рішення; 10) своєчасно, тобто протягом
розумного строку.

Перевіривши оскаржуване рішення
відповідача на предмет дотримання
вимог чинного законодавства, суд
приходить до висновку, що рішення
відповідача № 8543273 від 02.12.2013 року про
відмову у державній реєстрації прав та
їх обтяжень прийняте в межах наданих
законом повноважень та у визначений
законом спосіб, є законним та
обґрунтованим, відповідає нормативним
вимогам. У зв'язку з цим, відсутні
підстави для зобов'язання відповідача
вчинити дії щодо реєстрації права
власності за позивачем на вищевказане
нерухоме майно.

Згідно ст. 71 КАС України кожна сторона
повинна довести ті обставини, на яких
ґрунтуються її вимоги та заперечення,
крім випадків, встановлених статтею 72
цього Кодексу. В адміністративних
справах про протиправність рішень, дій
чи бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову. Суб'єкт
владних повноважень повинен подати
суду всі наявні у нього документи та
матеріали, які можуть бути використані
як докази у справі. У разі невиконання
цього обов'язку суд витребовує названі
документи та матеріали.

За таких обставин, враховуючи те,
що позивачем не представлено належних
та допустимих доказів протиправності
оскаржуваного рішення, натомість,
відповідачем доведено відповідність
цього рішення вимогам закону, суд
приходить до висновку про те, що позов
до задоволення не підлягає.

Відповідно до ст.94 КАС України, якщо
судове рішення ухвалене на користь
сторони - суб'єкта владних повноважень,
суд присуджує з іншої сторони всі
здійсненні нею документально
підтверджені судові витрати. Оскільки
відповідачем не представлено суду
документального підтвердження судових
витрат, то такі не підлягають
стягненню з позивача.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 17-19, 69-71, 151-154, 160-163, 167 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд -

п о с т а н о в
и в:

У задоволенні адміністративного
позову відмовити повністю.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Львівського
апеляційного адміністративного суду
через Львівський окружний
адміністративний суд шляхом подачі
апеляційної скарги в десятиденний
строк з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги. У разі подання апеляційної
скарги постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови
виготовлено 10 липня 2014 року.

Суддя
Сакалош В.М.