Справа № 820/7435/14
Суддя: Перцова Т.С.
Дата ухвалення: 2014-07-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 липня 2014 р.Справа № 820/7435/14Колегія
суддів Харківського апеляційного
адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Перцової Т.С.

Суддів: Дюкарєвої С.В. , Жигилія С.П.

за участю секретаря судового засідання
Губарь А.С.,

представників сторін: позивача -
ОСОБА_1, відповідача - Часовського І.В.,

третьої особи - ОСОБА_3, представника
третьої особи - ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_5 на постанову
Харківського окружного
адміністративного суду від 21.05.2014р. по
справі № 820/7435/14

за позовом ОСОБА_5

до Реєстраційної служби
Харківського міського управління
юстиції Харківської области третя
особа ОСОБА_3

про визнання протиправними дій,
визнання протиправним та скасування
рішення, зобов'язання вчинити певні
дії,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, ОСОБА_5, звернулась до
Харківського окружного
адміністративного суду з позовом до
Реєстраційної служби Харківського
міського управління юстиції
Харківської області (далі по тексту -
відповідач), третя особа - ОСОБА_3, в
якому просила суд:

1) визнати протиправними дії
державного реєстратора прав на
нерухоме майно Реєстраційної служби
Харківського міського управління
юстиції Харківської області щодо
державної реєстрації права власності
за ОСОБА_3 на квартиру АДРЕСА_1
загальною площею 45,60 кв.м.;

2) визнати протиправним та
скасувати рішення державного
реєстратора прав на нерухоме майно
Реєстраційної служби Харківського
міського управління юстиції
Харківської області про державну
реєстрацію права власності за ОСОБА_3
на об'єкт нерухомого майна - квартиру
АДРЕСА_1 загальною площею 45,60 кв.м.

3) зобов'язати державного
реєстратора прав на нерухоме майно
Реєстраційної служби Харківського
міського управління юстиції
Харківської області провести державну
реєстрацію права власності за ОСОБА_5
на квартиру АДРЕСА_1 загальною площею
45,60 кв.м.

Постановою Харківського окружного
адміністративного суду від 03.07.2014 року
по справі № 820/7435/14 у задоволенні
адміністративного позову ОСОБА_5 до
Реєстраційної служби Харківського
міського управління юстиції
Харківської області, третя особа -
ОСОБА_3 про скасування рішення -
відмовлено.

Позивач, не погодившись із вказаною
постановою суду першої інстанції,
подав апеляційну скаргу, в якій,
посилаючись на порушення судом першої
інстанції при прийнятті оскаржуваної
постанови норм матеріального та
процесуального права, просить суд
апеляційної інстанції скасувати
постанову Харківського окружного
адміністративного суду від 03.07.2014 року
по справі № 820/7435/14 та ухвалити нову
постанову, якою позовні вимоги ОСОБА_5
задовольнити.

В обґрунтування вимог апеляційної
скарги зазначив, що судом першої
інстанції не було взято уваги
наявності укладеного між ОСОБА_5 та ТОВ
«Оргтехбуд» договору про дольову
участь у будівництві від 12.01.2006 року №
12.01/1-1 та доказів належного виконання
ОСОБА_5 зобов'язань за вказаним
договором, а саме повної сплати
вартості будівництва квартири АДРЕСА_1.
З посиланням на Постанову Вищого
господарського суду України від 21.01.2014
року у справі № 922/1996/13 за позовом МСП
«Радміртех» у формі ТОВ до ТОВ
«Оргтехбуд», вважає, що вищевказаний
договір на дольову участь у
будівництві є належним доказом
законності набуття права власності
позивачем на спірну квартиру. Вказує на
те, що оскільки договір № 29/01
купівлі-продажу майнових прав із
ОСОБА_3 було укладено ОСОБА_8, який на
час підписання договору ще не був
призначеним керуючим санацією ТОВ
«Оргтехбуд», та, відповідно, не мав
належних повноважень на підписання
цього договору, дії державного
реєстратора щодо здійснення
реєстрації за ОСОБА_3 права власності
на спірну квартиру не можуть вважатися
правомірними. Крім того, з посиланням
на до п. 47 Порядку державної реєстрації
прав на нерухоме майно та їх обтяжень,
затвердженим Постановою Кабінету
Міністрів України від 22.06.2011 року № 703,
стверджує, що для прийняття рішення про
державну реєстрацію права власності на
новозбудований об'єкт нерухомого майна
- квартиру АДРЕСА_1 за ОСОБА_3 державний
реєстратор зобов'язаний був
витребувати перелік інвесторів, які
брали участь у фінансуванні
вищевказаного об'єкту, і у цьому
переліку станом на 02 серпня 2013 року
мала бути вказана ОСОБА_5, як фізична
особа, яка повністю профінансувала
новозбудований об'єкт нерухомого
майна. У випадку ненадання такого
переліку або відсутності у ньому
ОСОБА_5 прийняте відповідачем рішення
про проведення державної реєстрації є
протиправним та підлягає скасуванню.

Представник позивача в судовому
засіданні вимоги апеляційної скарги
підтримав з підстав, викладених в
останній, просив суд апеляційної
інстанції скасувати постанову
Харківського окружного
адміністративного суду від 03.07.2014 року
по справі № 820/7435/14 та ухвалити нову
постанову, якою позовні вимоги ОСОБА_5
задовольнити.

Крім того, вказав на те, що 27.06.2014 року
Дзержинським районним судом м. Харкова
було ухвалене рішення по цивільній
справі № 638/10049/13-ц про визнання за
ОСОБА_5 права власності на квартиру
АДРЕСА_1, визнання недійсним договору
купівлі-продажу майнових прав та
свідоцтва про права власності, а також
скасування державної реєстрації права
власності ОСОБА_3 на спірну квартиру.

Представник відповідача в надісланих
до суду письмових запереченнях та у
судовому засіданні просив суд
апеляційної інстанції апеляційну
скаргу залишити без задоволення, а
оскаржувану постанову суду першої
інстанції - без змін. Зазначив, що
ОСОБА_3 в особі представника ОСОБА_9 при
зверненні до відповідача 01.08.2013 року
подала повний пакет документів,
передбачений Порядком державної
реєстрації прав на нерухоме майно та їх
обтяжень, затвердженим Постановою
Кабінету Міністрів України від 22.06.2011
року № 703, з яким Закону України «Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно» пов'язує виникнення
прав власності на нерухоме майно». За
результатами розгляду вказаної вище
заяви ОСОБА_3 та доданих до неї
документів державним реєстратором
встановлено відсутність підстав для
відмови в проведенні державної
реєстрації права власності та прийнято
рішення від 02.08.2013 р. № 4702604 про державну
реєстрацію прав власності ОСОБА_3 на
квартиру АДРЕСА_1. У зв'язку з чим,
вважає дії та рішення державного
реєстратора правомірними, а позовні
вимоги ОСОБА_5 - такими, що задоволенню
не підлягають.

Третя особа ОСОБА_3 та її представник у
судовому засіданні просили суд
апеляційної інстанції апеляційну
скаргу залишити без задоволення, а
оскаржувану постанову Харківського
окружного адміністративного суду від
03.07.2014 року по справі № 820/7435/14 - без змін.

Колегія суддів, заслухавши
суддю-доповідача, пояснення
представників сторін та третьої особи,
перевіривши рішення суду та доводи
апеляційної скарги, дослідивши
письмові докази, вважає, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та
підтверджено у суді апеляційної
інстанції, що 01.08.2013 року представник
ОСОБА_3 за довіреністю ОСОБА_9,
звернувся із заявою про державну
реєстрацію прав та їх обтяжень №2350327
(а.с.74).

До заяви представником заявника було
додані наступні документи: копію
паспорту та ідентифікаційного коду
ОСОБА_3, копію паспорту та
ідентифікаційного коду ОСОБА_9, акт
прийому-передачі № 1 від 22.05.2013 року, акт
прийому передачі майнових прав на
об'єкт нерухомості від 26.02.2013 року,
договір купівлі-продажу майнових прав
№ 29/01 від 29.01.2011 року, технічний паспорт
на квартиру АДРЕСА_1 від 04.06.2013 року,
виданий КП "Харківське міське
бюро технічної інвентаризації",
довіреність від 23.05.2013 р. № 756, копію
декларації про готовність об'єкта до
експлуатації, зареєстрованої
Інспекцією ДАБК в Харківській області
30.03.2012 року за № ХК 6, копію
рішення Виконавчого комітету
Харківської міської ради від 12.12.2012
р. № 798, копію договору оренди землі б/н
від 09.07.2004 року (а.с.77-100).

За результатами розгляду вказаної вище
заяви ОСОБА_3 про державну реєстрацію
прав та їх обтяжень та доданих до неї
документів державним реєстратором
прав на нерухоме майно реєстраційної
служби встановлено відсутність
підстав для відмови в проведенні
державної реєстрації права власності
та прийнято рішення від 02.08.2013 року №
4702604 про державну реєстрацію права
власності ОСОБА_3 на квартиру АДРЕСА_1
(а.с.114).

Не погодившись із вказаним рішенням та
діями державного реєстратора щодо
державної реєстрації права власності
на вищезазначену квартиру, позивач
звернулась до суду з даним позовом про
їх оскарження, а також про зобов'язання
державного реєстратора провести
державну реєстрацію права власності на
спірну квартиру за ОСОБА_5

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог, суд першої інстанції виходив з
того, що відповідач у спірних
відносинах діяв відповідно до вимог
чинного законодавства України, а також
з того, що відповідачем не порушено
жодних право позивача, оскільки як на
час прийняття спірного рішення, так і
нас час розгляду справи у суді
позивачка не є власником спірної
квартири.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції про
відмову в задоволенні позовних вимог, з
огляду на таке.

Колегія суддів зазначає, що умови та
порядок здійснення реєстрації прав на
нерухоме майно встановлені Законом
України "Про державну реєстрацію
речових прав на нерухоме майно та їх
обтяжень" від 01.07.2004 р. №1952-ІV (далі по
тексту - Закон №1952-ІV) та Порядком
державної реєстрації прав на нерухоме
майно та їх обтяжень і Порядком надання
інформації з Державного реєстру
речових прав на нерухоме майно,
затверджених Постановою Кабінету
Міністрів України від 22.06.2011 р. № 703
(далі -Порядок № 703).

За визначенням ст. 2 Закону України "Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень" (в
редакції, чинній на час виникнення
спірних відносин), державна реєстрація
речових прав на нерухоме майно (далі -
державна реєстрація прав) - офіційне
визнання і підтвердження державою
фактів виникнення, переходу або
припинення прав на нерухоме майно,
обтяження таких прав шляхом внесення
відповідного запису до Державного
реєстру речових прав на нерухоме майно.

Згідно з ч. 3 ст. 3 Закону України "Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень" права на
нерухоме майно та їх обтяження, які
підлягають державній реєстрації
відповідно до цього закону, виникають з
моменту такої реєстрації.

Як встановлено пунктом 1 частини 1
статті 4 Закону №1952-ІV, обов'язковій
державній реєстрації підлягають
речові права та обтяження на нерухоме
майно, розміщене на території України,
що належить фізичним та юридичним
особам, державі в особі органів,
уповноважених управляти державним
майном, іноземцям та особам без
громадянства, іноземним юридичним
особам, міжнародним організаціям,
іноземним державам, а також
територіальним громадам в особі
органів місцевого самоврядування, а
саме, зокрема, право власності на
нерухоме майно.

Пунктом 2 Порядку № 703 передбачено, що
державну реєстрацію прав шляхом
внесення записів до Державного реєстру
речових прав на нерухоме майно (далі -
Державний реєстр прав) проводять орган
державної реєстрації прав та нотаріус
як спеціальний суб'єкт, на якого
покладаються функції державного
реєстратора прав на нерухоме майно
(далі - нотаріус).

Орган державної реєстрації прав
проводить: державну реєстрацію права
власності та інших речових прав на
нерухоме майно за місцем розташування
такого майна; державну реєстрацію
обтяжень речових прав на нерухоме
майно незалежно від місця розташування
такого майна; облік безхазяйного
нерухомого майна.

Відповідно до ч.1 ст.15 Закону № 1952-ІV
державна реєстрація прав та їх
обтяжень проводиться в такому порядку:
1) прийняття і перевірка документів, що
подаються для державної реєстрації
прав та їх обтяжень, реєстрація заяви; 2)
встановлення факту відсутності
підстав для відмови в державній
реєстрації прав та їх обтяжень,
зупинення розгляду заяви про державну
реєстрацію прав та/або їх обтяжень; 3)
прийняття рішення про державну
реєстрацію прав та їх обтяжень, відмову
в ній або зупинення державної
реєстрації; 4) внесення записів до
Державного реєстру прав; 5) видача
свідоцтва про право власності на
нерухоме майно у випадках,
встановлених статтею 18 цього Закону; 6)
надання витягів з Державного реєстру
прав про зареєстровані права та/або їх
обтяження.

Перелік документів для здійснення
державної реєстрації прав
визначається Кабінетом Міністрів
України у Порядку державної реєстрації
прав на нерухоме майно та їх обтяжень
(ч.2 ст.15 Закону № 1952-ІV).

Пунктом 7 Порядку №703 передбачено, що
для проведення державної реєстрації
прав заявник подає органові державної
реєстрації прав, нотаріусові заяву про
державну реєстрацію, форму та вимоги до
заповнення якої встановлює Мін'юст.

Як встановлено пунктом 10 Порядку №703,
заявник разом із заявою про державну
реєстрацію подає органові державної
реєстрації прав, нотаріусові необхідні
для такої реєстрації документи,
визначені цим Порядком, їх копії,
документ, що підтверджує внесення
плати за надання витягу з Державного
реєстру прав, та документ про сплату
державного мита.

Згідно з п.26 Порядку № 703, для
проведення державної реєстрації права
власності та інших речових прав на
нерухоме майно необхідними
документами є документи, що
підтверджують виникнення, перехід або
припинення права власності та інших
речових прав на нерухоме майно та інші
документи, визначені цим Порядком.

Документами, що підтверджують
виникнення, перехід та припинення
права власності та інших речових прав
на нерухоме майно, є, зокрема, укладений
в установленому законом порядку
договір, предметом якого є нерухоме
майно, права щодо якого підлягають
державній реєстрації, або речове право
на нерухоме майно, чи його дублікат (пп.1
п.27 Порядку № 703).

У відповідності до п.28 Порядку № 703 для
проведення державної реєстрації права
власності та інших речових прав на
нерухоме майно заявник, крім
документів, що зазначені у пункті 27
цього Порядку, подає копії документів,
що зазначені в пункті 9 цього Порядку
(крім документа, що посвідчує посадову
особу органу державної влади або
органу місцевого самоврядування).

У разі подання заяви про державну
реєстрацію уповноваженою особою, яка
діє від імені фізичної особи, така
особа, крім документів, що зазначені в
абзаці першому цього пункту, подає
копію документа, що посвідчує особу,
яку вона представляє, та копію
реєстраційного номера облікової
картки платника податку такої фізичної
особи, крім випадків, коли фізична
особа через свої релігійні або інші
переконання відмовляється від
прийняття реєстраційного номера
облікової картки платника податку,
офіційно повідомила про це відповідні
органи державної влади та має відмітку
в паспорті громадянина України.

Для проведення державної реєстрації
права власності на новозбудований чи
реконструйований об'єкт нерухомого
майна заявник, крім документів, що
зазначені у пунктах 27 і 28 цього Порядку,
подає органові державної реєстрації
прав технічний паспорт на такий об'єкт
(п.289 Порядку № 703).

Відповідно до п.9 Порядку № 703, заявник
під час подання заяви про державну
реєстрацію пред'являє органові
державної реєстрації прав, нотаріусові
документ, що посвідчує його особу.

Документом, що посвідчує особу, є
паспорт громадянина України, посвідка
на проживання особи, яка мешкає в
Україні, національний, дипломатичний
чи службовий паспорт іноземця або
документ, що його заміняє.

У разі подання заяви уповноваженою
особою така особа пред'являє органові
державної реєстрації прав,
нотаріусові, крім документа, що
зазначений в абзаці другому або
третьому цього пункту, документ, що
підтверджує її повноваження.

Згідно з п.12 Порядку №703, під час
розгляду заяви про державну реєстрацію
і документів, що додаються до неї,
державний реєстратор встановлює
відповідність заявлених прав і поданих
документів вимогам законодавства, а
також відсутність суперечностей між
заявленими та зареєстрованими
речовими правами на нерухоме майно, їх
обтяженнями, зокрема щодо:
обов'язкового дотримання письмової
форми правочину та його нотаріального
посвідчення (у встановлених законом
випадках); повноважень заявника;
відомостей про нерухоме майно, речових
прав на нерухоме майно та їх обтяжень,
наявних у Державному реєстрі прав та
поданих документах; наявності обтяжень
прав на нерухоме майно, зареєстрованих
відповідно до закону; наявності факту
виконання умов правочину, з якими закон
та/або договір (угода) пов'язує
можливість проведення державної
реєстрації виникнення, переходу,
припинення прав на нерухоме майно або
обтяження таких прав.

Пунктом 16 Порядку №703 встановлено, що
за результатами розгляду заяви про
державну реєстрацію та документів,
необхідних для її проведення,
державний реєстратор приймає рішення
про державну реєстрацію прав та їх
обтяжень або рішення про відмову в
такій реєстрації.

Частиною 4 ст. 9 Закону України "Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень"
передбачено, що державний реєстратор
самостійно приймає рішення про
державну реєстрацію прав та їх
обтяжень або відмову в такий
реєстрації.

При цьому пунктом 23 Порядку визначено,
що державний реєстратор приймає
рішення про відмову в державній
реєстрації прав та їх обтяжень
виключно за наявності підстав для
відмови в державній реєстрації прав, що
визначені у Законі України "Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень".

Вичерпний перелік підстав для відмови
у державній реєстрації прав та їх
обтяжень визначений у частині 1 статті
24 Закону України "Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень".

Відповідно до ч.1 ст.24 Закону України
"Про державну реєстрацію речових прав
на нерухоме майно та їх обтяжень", у
державній реєстрації прав та їх
обтяжень може бути відмовлено у разі,
якщо: 1) заявлене право, обтяження не
підлягає державній реєстрації
відповідно до цього Закону; 2) об'єкт
нерухомого майна розміщений на
території іншого органу державної
реєстрації прав; 3) із заявою про
державну реєстрацію прав та їх
обтяжень звернулася неналежна особа; 4)
подані документи не відповідають
вимогам, встановленим цим Законом, або
не дають змоги встановити
відповідність заявлених прав
документам, що їх посвідчують; 5) заяву
про державну реєстрацію прав,
пов'язаних з відчуженням нерухомого
майна, подано після державної
реєстрації обтяжень, встановлених щодо
цього майна, крім випадків,
встановлених частиною дев'ятою статті
15 цього Закону; 51) заяву про державну
реєстрацію обтяжень речових прав на
нерухоме майно щодо попереднього
правонабувача подано після державної
реєстрації права власності на таке
майно за новим правонабувачем; 52) заяву
про державну реєстрацію речових прав,
похідних від права власності, подано за
відсутності державної реєстрації
права власності, крім випадків,
установлених частиною дев'ятою статті
15 цього Закону; 53) під час подання заяви
про державну реєстрацію права
власності на підприємство як єдиний
майновий комплекс, житловий будинок,
будівлю, споруду (їх окремі частини), що
виникло на підставі документа, за яким
правонабувач набуває також право
власності на земельну ділянку, не
подано заяву про державну реєстрацію
права власності на земельну ділянку; 54)
після завершення п'ятиденного строку з
дня отримання заявником письмового
повідомлення про зупинення розгляду
заяви про державну реєстрацію прав не
усунено обставин, що були підставою для
прийняття такого рішення; 55) заяву про
державну реєстрацію прав та їх
обтяжень під час вчинення нотаріальної
дії з нерухомим майном, об'єктом
незавершеного будівництва подано не до
нотаріуса, який вчинив таку дію; 56)
заяву про державну реєстрацію прав та
їх обтяжень в електронній формі подано
особою, яка не є державним кадастровим
реєстратором або державним виконавцем;
6) заявником подано ті самі документи,
на підставі яких заявлене право та
обтяження такого права вже
зареєстровано у Державному реєстрі
прав.

Відмова в державній реєстрації прав та
їх обтяжень з підстав, не передбачених
цим Законом, заборонена (ч.4 ст.24 Закону
№ 1952-ІV).

З матеріалів справи вбачається, що
представником ОСОБА_3 - ОСОБА_9 01.08.2013
року надавався повний пакет
документів, необхідних для проведення
державної реєстрації права власності
на квартиру АДРЕСА_1, оформлених у
відповідності до вимог Порядку № 703, а
відтак, передбачені частиною 1 статті 24
Закону № 1952-ІV підстави для прийняття
рішення про відмову у проведенні
державної реєстрації за ОСОБА_3 права
власності на вищевказану квартиру
станом на час виникнення спірних
відносин у державного реєстратора були
відсутні.

Колегія суддів відхиляє посилання
представника позивача на те, що поданий
ОСОБА_9 державному реєстратору договір
купівлі-продажу майнових прав № 29/01 від
29.01.2011 року укладений від імені ТОВ
«Оргтехбуд» неповноважною особою
ОСОБА_8, з наступних підстав.

Так, позивач стверджує, що відповідно
до договору № 29/01 купівлі-продажу
майнових прав від 29 січня 2011 року,
укладеного між ОСОБА_3 та TOB «Оргтехбуд»
останній як «Продавець», виступав в
особі керуючого санацією ОСОБА_8, який
діяв на підставі ухвали про санацію
боржника Господарського Суду
Харківської області від 24 січня 2011
року.

Однак, за твердженням позивача, станом
на 29 січня 2011 року ухвали про санацію
боржника господарського суду
Харківської області від 24 січня 2011
року, не існувало та не існує, керуючим
санацією боржника - TOB «Оргтехбуд»
ОСОБА_8 було призначено ухвалою
господарського суду Харківської
області від 24.02.2011 року.

Між тим, колегія суддів вважає за
необхідне відмітити, що ані частиною 2
статті 9 Закону № 1852-ІV, ані пунктом 12
Порядку № 703, якими визначено
повноваження державного реєстратора,
не закріплено права та не передбачено
обов'язку державного реєстратора
перевірки повноважень особи, яка
підписала договір, поданий заявником
як підставу виникнення права власності
на нерухоме майно, в даному випадку,
квартиру АДРЕСА_1.

З приводу доводів позивача про
необхідність витребування державним
реєстратором переліку інвесторів, які
брали участь у фінансуванні
новозбудованого об'єкту нерухомого
майна, у якому станом на 02 серпня 2013
року мала бути вказана ОСОБА_5, як
фізична особа, яка повністю
профінансувала новозбудований об'єкт
нерухомого майна, з вказівкою на норму
п.27 Порядку № 703, колегія суддів
зазначає наступне.

Відповідно до п.27 Порядку № 703 для
проведення державної реєстрації прав з
видачею свідоцтва про право власності
на нерухоме майно у зв'язку з набуттям
права власності на новозбудовані або
реконструйовані об'єкти нерухомого
майна, будівництво яких здійснювалося
із залученням від фізичних та
юридичних осіб коштів на інвестування
та фінансування об'єктів будівництва,
заявник, крім документів, що зазначені
в абзацах першому - шостому пункту 46
цього Порядку, подає органові
державної реєстрації прав: 1)
затверджений особою, що залучала від
фізичних та юридичних осіб такі кошти,
перелік інвесторів, які брали участь в
інвестуванні та фінансуванні об'єкта
будівництва та за якими здійснюється
державна реєстрація прав; 2)
установлений законодавством документ,
що підтверджує набуття у власність
інвестором закріпленого за ним об'єкта
інвестування (інвестиційний договір,
договір про пайову участь тощо).

Однак, слід відмітити, що договір № 29/01
від 29.01.2011 року, укладений між ТОВ
«Оргтехбуд» (Продавець) та ОСОБА_3
(Покупець), не є договором на пайову
участь у будівництво, і за умовами
цього договору ОСОБА_3 не була
інвестором об'єкту будівництва, а
придбала квартиру як об'єкт майнових
прав, у зв'язку з чим у державного
реєстратора були відсутні підстави для
витребування переліку інвесторів.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України,
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

У відповідності до ч.3 ст.2 КАС України у
справах щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
1) на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; 2) з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; 3) обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); 4) безсторонньо
(неупереджено); 5)добросовісно; 6)
розсудливо; 7) з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації; 8)
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); 9) з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення; 10)
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

З огляду на встановлені у справі
фактичні обставини та досліджені
докази, колегія суддів вважає, що
відповідач, приймаючи рішення про
державну реєстрацію права власності на
квартиру АДРЕСА_1 за заявою ОСОБА_3,
прийняту 01.08.2013 року за реєстраційним №
2350327, діяв на підставі, в межах та у
спосіб, що передбачені Законом України
"Про державну реєстрацію речових прав
на нерухоме майно та їх обтяжень", з
дотриманням вимог ч.3 ст.2 КАС України,

Крім того, колегія суддів зазначає, що у
відповідності до ч. 4 ст. 15 Закону №1952-ІV
державній реєстрації підлягають
виключно заявлені права та їх
обтяження за умови їх відповідності
законодавству і поданим документам.

Також, згідно з ч. 7 ст. 16 Закону України
"Про державну реєстрацію речових прав
на нерухоме майно", державна реєстрація
прав проводиться на підставі заяви
власника, іншого правонабувача,
сторони правочину, за яким виникло
право, уповноваженої ними особи або
державного кадастрового реєстратора у
випадках, передбачених цим Законом.

Відповідно до п.25 Порядку № 703, у разі
проведення державної реєстрації права
власності та інших речових прав на
нерухоме майно заінтересованою особою
є власник (власники), інший
правонабувач (правонабувачі), сторона
(сторони) правочину, відповідно до
якого виникло право власності та інше
речове право.

З огляду на вищевикладене, колегія
суддів вважає за необхідне зазначити,
що суб'єктом реєстраційних відносин з
приводу реєстрації прав на нерухоме
майно є власник нерухомого майна та
державний реєстратор.

Згідно з ч.1 ст.2 КАС України завданням
адміністративного судочинства є
захист прав, свобод та інтересів
фізичних осіб, прав та інтересів
юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень, шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ.

До адміністративних судів можуть бути
оскаржені будь-які рішення, дії чи
бездіяльність суб'єктів владних
повноважень, крім випадків, коли щодо
таких рішень, дій чи бездіяльності
Конституцією чи законами України
встановлено інший порядок судового
провадження.

Як визначено пунктом 6 частини 1 статті 3
Кодексу адміністративного судочинства
України адміністративний позов - це
звернення до адміністративного суду
про захист прав, свобод та інтересів у
публічно-правових відносинах.

Пунктом 8 частини 1 цієї статті
встановлено, що позивач - це особа, на
захист прав, свобод та інтересів якої
подано адміністративний позов до
адміністративного суду.

Колегією суддів встановлено, та не
заперечується позивачем по справі, що
позивач - ОСОБА_5 не є учасником
вказаних реєстраційних дій та
відповідно не є стороною в
правовідносинах, які склалися між
ОСОБА_3 та державним реєстратором
Реєстраційної служби Харківського
міського управління юстиції.

При цьому, позивач вважає, що державною
реєстрацією права власності на
квартиру АДРЕСА_1 за ОСОБА_3 порушено
право власності ОСОБА_5 на вказану
квартиру, отже, спірні відносини є
приватно-правовими.

З огляду на викладене колегія суддів
дійшла висновку, що вчинені
відповідачем спірні дії щодо державної
реєстрації права власності на
вищевказану квартиру за заявою ОСОБА_3,
не зачіпають права, свободи або
інтереси позивача у сфері
публічно-правових відносин.

Підсумовуючи вищевикладене, колегія
суддів вважає, що із зазначеним позовом
звернулася не та особа, якої належить
право вимоги. Звернення до суду з
позовом в порядку адміністративного
судочинства особи, якій не належить
право вимоги, є підставою для відмови у
задоволенні такого позову, оскільки
права, свободи чи інтереси особи у
сфері публічно-правових відносин не
порушено.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів погоджується з висновком суду
першої інстанції про відмову у
задоволенні позовних вимог ОСОБА_5

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справа
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

На підставі викладеного, колегія
суддів, погоджуючись з висновками суду
першої інстанції в частині задоволення
позовних вимог, вважає, що суд дійшов
вичерпних юридичних висновків щодо
встановлення фактичних обставин
справи і правильно застосував до
спірних правовідносин норми
матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених
вище підстав, висновків суду першої
інстанції в цій частині не
спростовують.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п.1 ч.1 ст. 198,
ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 залишити без
задоволення.

Постанову Харківського окружного
адміністративного суду від 21.05.2014р. по
справі № 820/7435/14 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
у касаційному порядку протягом
двадцяти днів з дня складання ухвали у
повному обсязі шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)Перцова
Т.С.Судді(підпис) (підпис) Дюкарєва С.В.
Жигилій С.П. Повний текст ухвали
виготовлений та підписаний 08.07.2014 р.