Справа № 552/2032/14-а
Суддя: Бартош Н.С.
Дата ухвалення: 2014-07-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 липня 2014 р.Справа № 552/2032/14-аКолегія
суддів Харківського апеляційного
адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Бартош Н.С.

Суддів: Мельнікової Л.В. , Донець Л.О.

розглянувши в порядку письмового
провадження у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Управління праці та
соціального захисту населення
виконкому Київської районної в м.
Полтаві ради на постанову Київського
районного суду м. Полтава від 13.05.2014р.
по справі № 552/2032/14-а

за позовом ОСОБА_1

до Управління праці та соціального
захисту населення виконкому Київської
районної в м. Полтаві ради

про скасування рішення, зобов'язання
призначити допомогу, зобов'язання
здійснювати виплату,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, ОСОБА_1, 09.04.2014 року звернулася
до суду з позовною заявою до Управління
праці та соціального захисту населення
виконкому Київської районної в м.
Полтаві ради, в якій просила скасувати
рішення відповідача в частині
призначення їй допомоги по догляду за
дитиною до 3 років непрацюючим жінкам з
07.10.2013 року по ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 130,00
грн., зобов'язати Управління праці та
соціального захисту населення
виконкому Київської районної в м.
Полтаві ради призначити їй допомоги по
догляду за дитиною до 3 років
непрацюючим жінкам з 07.10.2013 року по
ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі прожиткового
мінімуму для дітей віком до шести років
на поточний рік та здійснювати їй
виплату допомоги по догляду за її
дитиною до досягнення ним трирічного
віку у розмірі прожиткового мінімуму
для дітей віком до шести років на
поточний рік з 07.10.2013 року до дати
досягнення її сином трирічного віку.

Постановою Київського районного суду
м. Полтава від 13.05.2014 р. позов
задоволений частково.

Зобов'язано Управління праці та
соціального захисту населення
виконавчого комітету Київської
районної в м. Полтаві ради здійснити
перерахунок та виплату ОСОБА_1
щомісячну грошову допомогу по догляду
за дитиною сином ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1,
до досягнення ним трирічного віку з
07.10.2013 року по ІНФОРМАЦІЯ_2 не менше
розміру прожиткового мінімуму для
дітей віком до 6 років, з урахуванням
виплачених сум.

В іншій частині позовних вимог
відмовлено.

Управління праці та соціального
захисту населення виконкому Київської
районної в м. Полтаві, не погоджуючись з
вказаним рішенням суду, в апеляційній
скарзі вказує, що рішення є
необґрунтованим та незаконним,
прийнято з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
просить суд апеляційної інстанції
скасувати постанову Київського
районного суду м. Полтава від 13.05.2014 р.
та прийняти нову, якою відмовити в
задоволенні позовних вимог.

У відповідності до положень ст. 197 КАС
України, зазначена адміністративна
справа розглянута в порядку письмового
провадження.

Дослідивши матеріали справи колегія
суддів дійшла висновку, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з
огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено та
підтверджено судом апеляційної
інстанції, що ОСОБА_1 є матір'ю ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_1.

Позивачу, ОСОБА_1, Управлінням праці та
соціального захисту населення
виконавчого комітету Київської
районної в м. Полтаві ради з 01.07.2011 року
по ІНФОРМАЦІЯ_2 згідно з рішенням від
07.06.2011 року призначена допомога по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку в розмірі 130 грн.

Судовим розглядом встановлено, що
ОСОБА_1 зверталася за призначенням
допомоги до відповідача 21.01.2013 року,
розмір допомоги, призначений на період
з 01.01.2014 року по ІНФОРМАЦІЯ_2 склав 358,89
грн., з них 130 грн. гарантований мінімум
та 228,89 грн. доплатний розмір.

Управління праці та соціального
захисту населення виконкому Київської
районної в м. Полтаві ради листом
№08-03/2288 від 26.03.2014 року відмовило ОСОБА_1
в перерахунку призначених допомог.

Не погоджуючись з діями відповідача,
позивач звернулася за захистом своїх
прав до суду.

Приймаючи рішення про часткове
задоволення позовних вимог, суд першої
інстанції виходив з того, що Управління
праці та соціального захисту населення
виконавчого комітету Київської
районної в м. Полтаві ради, виплачуючи
позивачу допомогу до погляду за
дитиною в розмірі, встановленому
постановою Кабінету Міністрів України
від 27 грудня 2001 року № 1751 «Про
затвердження Порядку призначення і
виплати державної допомоги сім'ям з
дітьми», діяв неправомірно та з
порушенням вимог законодавства.

Колегія суддів погоджується з такими
висновками суду з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.15 Закону України
"Про державну допомогу сім'ям з дітьми"
(зі змінами в редакції Закону від 22.03.2001
року) допомога по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку
надається у розмірі, встановленого
законом прожиткового мінімуму для
дітей віком до 6 років.

З 01.01.2008 року Верховною Радою України
внесені зміни до Закону України "Про
державну допомогу сім'ям з дітьми",
виклавши частину першу статті 15 в такій
редакції: "Допомога по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку надається у розмірі, що дорівнює
різниці між прожитковим мінімумом,
встановленим для працездатних осіб, та
середньомісячним сукупним доходом
сім'ї в розрахунку на одну особу за
попередні шість місяців, але не менше 130
гривень" (пункт 23 розділу 11 Закону
України від 28.12.2007 року №107-VI "Про
Державний бюджет України на 2008 рік та
про внесення змін до деяких
законодавчих актів України").

Статтею 1 Закону України "Про державну
допомогу сім'ям з дітьми" встановлено,
що порядок призначення і виплати
державної допомоги сім'ям з дітьми та
перелік документів, необхідних для
призначення допомоги за цим Законом,
встановлюється Кабінетом Міністрів
України.

До 1 січня 2008 року (дати набрання
чинності Законом України від 28 грудня
2007 року № 107-VІ "Про державний бюджет
України на 2008 рік та про внесення змін
до деяких законодавчих актів України"
(далі - Закон № 107-VІ) правовідносини
щодо виплати допомоги регулювалися
Закону України "Про державну допомогу
сім'ям з дітьми", дія якого поширювалася
на осіб незастрахованих в системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування (стаття 13) та
Законом України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими похованням",
який поширював свою дію на
застрахованих у зазначеній системі
осіб. Розмір допомоги також визначався
цими Законами. Зокрема, статтею 43
Закону України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням" було передбачено, що
допомога по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку
надається застрахованій особі у
розмірі, що встановлюється правлінням
Фонду соціального страхування з
тимчасової втрати працездатності, але
не менше розміру прожиткового
мінімуму, встановленого законом.

Пунктами 23, 25 розділу II Закону № 107-VІ
були внесені відповідні зміни до
Закону України "Про державну допомогу
сім'ям з дітьми" та Закону України
Законом України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими похованням".
Зокрема, змінами до статті 13 Закону
України "Про державну допомогу сім'ям з
дітьми" його дію поширено на
застрахованих осіб, а із Закону України
Законом України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими похованням"
було виключено статті 40-44.

Конституційний Суд України рішенням
від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008 визнав
неконституційними низку положень
Закону № 107-VІ, в тому числі й пункт 25
розділу II Закону № 107-VІ щодо виключення
статей 40-44 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування".

Пунктом 2 розділу ІІІ Закону № 107-VІ було
передбачено, що розділ II цього Закону
діє до 31 грудня 2008 року.

Таким чином, з часу проголошення
Рішення №10-рп/2008 Конституційним Судом
України відновили свою дію
вищезазначені положення Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування" , а з 01
січня 2009 року - статті 13, 15 Закону
України "Про держану допомогу сім'ям з
дітьми".

Статтею 46 Закону України від 26 грудня
2008 № 835-VI "Про Державний бюджет України
на 2009 рік" та статтею 45 Закону України
"Про Державний бюджет України на 2010 рік"
передбачено, що у 2009, 2010 роках допомога
при народженні дитини та по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку відповідно до Закону України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими похованням"
призначається і здійснюється в
розмірах і порядку, визначених
Кабінетом Міністрів України.

Порядок призначення і виплати
державної допомоги сім'ям з дітьми був
затверджений Постановою Кабінету
Міністрів України 27 грудня 2001 року № 1751
саме на виконання Закону України "Про
державу допомогу сім'ям з дітьми" (пункт
1). Новий акт уряду на виконання статті 45
Закону України "Про державний бюджет на
2010 рік" не приймався.

Розміри і порядок виплати допомоги
відповідно до Закону України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування" на виконання
статті 45 Закону України "Про Державний
бюджет на 2010 рік" Кабінетом Міністрів
України не визначалися.

В подальшому, ані Законом України "Про
державний бюджет України на 2012 рік",
Законом України "Про державний бюджет
України на 2013 рік", ані Законом України
"Про Державний бюджет на 2014 рік", ані
іншими Законами не встановлювався
інший розмір допомоги, ніж у Законах
України "Про державну допомогу сім'ям з
дітьми" та "Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування у
зв'язку з тимчасовою втратою
працездатності та витратами,
зумовленими похованням".

Отже, на відносини щодо виплати з
жовтня 2013 року допомоги по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку особі, яка застрахована у системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування, поширюються
норми Закону України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими похованням",
відповідно до статті 43 якого допомога
по догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку надається
застрахованій особі у розмірі, що
встановлюється правлінням Фонду
соціального страхування з тимчасової
втрати працездатності, але не менше
розміру прожиткового мінімуму,
встановленого законом.

Відповідно до ст.19 Конституції України,
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією
України та Законами України.

Таким чином, враховуючи, що у 2013 році
правлінням Фонду соціального
страхування з тимчасової втрати
працездатності відповідних рішень
щодо визначення розміру щомісячної
державної соціальної допомоги по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку не встановлювалося,
колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції про
зобов'язання УПСЗН здійснити позивачці
перерахунок і виплату щомісячної
державної соціальної допомоги по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку, за період з 07.10. 2013 року
до ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі прожиткового
мінімуму для дітей віком до 6 років з
урахуванням проведених виплат.

Отже, переглянувши постанову суду
першої інстанції, в межах доводів
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що при її прийнятті суд першої
інстанції у повному обсязі з'ясував
обставини справи і правильно
застосував до спірних правовідносин
норми матеріального та процесуального
права.

Доводи апеляційної скарги з наведених
підстав висновків суду не
спростовують.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п.1 ч.1 ст. 199,
ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Управління праці та
соціального захисту населення
виконкому Київської районної в м.
Полтаві ради залишити без задоволення.

Постанову Київського районного суду м.
Полтава від 13.05.2014р. по справі №
552/2032/14-а залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили.

Головуючий суддя Бартош Н.С.Судді
Мельнікова Л.В. Донець Л.О.