Справа № 682/1769/14-а
Суддя: Мацюк Ю. І.
Дата ухвалення: 2014-07-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 682/1769/14-а
Провадження № 2-а/682/75/2014
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04.07.2014 року

Славутський міськрайонний суд
Хмельницької області в складі:

головуючого судді
Мацюка Ю.І.,

при секретарі
Захарчук С.П.,

представника відповідача
Дмитришиної С.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Славута в приміщенні
Славутського міськрайонного суду
Хмельницької області справу за
адміністративним позовом ОСОБА_2 до
Славутського управління праці та
соціального захисту населення про
визнання дій протиправними та
зобов'язання перерахувати та виплатити
недоплачені кошти на щорічну допомогу
на оздоровлення за 2014 рік,

встановив:

06 червня 2014 року позивач ОСОБА_2
звернувся до суду з позовом до
Славутського управління праці та
соціального захисту населення про
визнання дій протиправними та
зобов'язання перерахувати та виплатити
недоплачені кошти на щорічну допомогу
на оздоровлення за 2014 рік, мотивуючи
позовні вимоги тим, що він є учасником
ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС третьої категорії
безстроково, та згідно до закону йому
призначено державну щорічну допомогу
на оздоровлення у розмірі трьох
мінімальних заробітних плат на момент
виплати.

В лютому 2014 року позивач отримав
допомогу на оздоровлення за 2014 рік в
розмірі 75 гривень, що не відповідає
положенням закону.

31 березня 2014 року з приводу отримання
допомоги на оздоровлення в розмірі 75
гривень позивач звернувся з письмовою
заявою до відповідача - Славутського
управління праці та соціального
захисту населення, проте 07 квітня 2014
року відповідачем було повідомлено про
те, що допомогу на оздоровлення за 2014
рік позивачу призначено вірно та
виплату проведено в повному обсязі
відповідно до постанови Кабінету
Міністрів України № 562 від 12 липня 2005
«Про щорічну допомогу на оздоровлення
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи».

Вважає дії відповідача неправомірними,
оскільки відповідно ст.ст. 8, 22
Конституції України, в Україні
визначається і діє принцип
верховенства права та вимоги ст. 48
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», відповідно до яких
учасникам ліквідації наслідків аварії
на Чорнобильській АЕС третьої
категорії щорічна допомога на
оздоровлення виплачується в розмірі
трьох мінімальних заробітних плат на
момент виплати.

На момент виплат суми на щорічну
допомогу на оздоровлення розмір
мінімальної заробітної плати згідно
Закону України «Про Державний бюджет
України на 2014 рік» у лютому 2014 року
складав 1218 гривень.

Таким чином, загальний розмір належної
щорічної допомоги на оздоровлення
становить: 3654 гривень (1218 гривень x 3), а
тому звернувся до суду та просить
визнати протиправними дії
Славутського управління праці та
соціального захисту населення щодо
нарахування і виплати щорічної
допомоги на оздоровлення за 2014 рік як
ліквідатору третьої категорії, та
зобов'язати відповідача здійснити
розрахунок, нарахування і виплату
недораховані суми щорічної допомоги на
оздоровлення за 2014 рік у розмірі трьох
мінімальних заробітних плат, з
урахуванням виплачених сум в розмірі
3579 гривень відповідно до вимог ст. 48
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи».

В судовому засіданні позивач ОСОБА_2
позовні вимоги підтримав в повному
обсязі, просить їх задовольнити з
підстав, зазначених в позовній заяві,
крім того, позивач просить при
вирішенні справи керуватися принципом
верховенства права та врахувати
практику Європейського суду з прав
людини.

В судовому засіданні представник
відповідача - Славутського управління
праці та соціального захисту населення
Дмитришина С.В. позовні вимоги не
визнала, просить відмовити в
задоволенні позову. Крім того, в
поданому запереченні відповідач
вказує на те, що виплата коштів на
оздоровлення позивачу здійснена в
межах діючого законодавства, оскільки
розміри допомоги на оздоровлення
визначені постановою Кабінетом
Міністрів України № 562 від 12 липня 2005
«Про щорічну допомогу на оздоровлення
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» і для
учасників ліквідації третьої
категорії становить 75 гривень.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення учасників
судового розгляду, всебічно і повно
з'ясувавши всі фактичні обставини, на
яких ґрунтуються доводи сторін,
об'єктивно оцінивши докази, які мають
юридичне значення для розгляду справи
і вирішення спору по суті, суд
встановив наступне.

В судовому засіданні встановлено, що
ОСОБА_2 є учасником ліквідації
наслідків аварії на Чорнобильській АЕС
третьої категорії безстроково, що
підтверджується даними копії
посвідчення серії НОМЕР_1, виданого 27
жовтня 1992 року Хмельницькою
облдержадміністрацією.

Відповідно до ст. 48 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» , позивач
як учасник ліквідації наслідків аварії
на Чорнобильській АЕС третьої
категорії, має право на отримання
щорічної разової допомоги на
оздоровлення в розмірі трьох
мінімальних заробітних плат. При цьому,
частиною 7 ст. 48 Закону встановлено, що
розмір мінімальної заробітної плати
визначається на момент виплати.

Приписи статті 48 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», в редакції
станом на 09.07.2007 року є діючими, та на
час спірних правовідносин не
зупинялись та не змінювались іншими
нормативно-правовими актами.

17 лютого 2014 року позивач ОСОБА_2 отримав
державну щорічну допомогу на
оздоровлення за 2014 рік в розмірі 75
гривень, з приводу чого звернувся з
письмовою заявою до відповідача
Славутського управління праці та
соціального захисту населення про
проведення перерахунку даної допомоги
у визначеному законом розмірі - трьох
мінімальних заробітних плат.

Відповідно до повідомлення
Славутського управління праці та
соціального захисту населення №
24.01-45/1095 від 07 квітня 2014 року допомогу на
оздоровлення за 2014 рік позивачу ОСОБА_2
призначено вірно та виплату проведено
в повному обсязі відповідно до
постанови Кабінету Міністрів України
№ 562 від 12 липня 2005 року «Про щорічну
допомогу на оздоровлення громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи».

Постановою Кабінету Міністрів України
№ 562 від 12.07.2005 року, всупереч Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
(яким встановлено розмір щорічної
допомоги як величину, кратну до розміру
мінімальної заробітної плати,
визначеної Законом на час здійснення
виплати), встановлено конкретні
розміри такої допомоги в твердій
грошовій сумі й, зокрема, учаснику
ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС третьої категорії.

Відповідач при нарахуванні позивачу
щорічних виплат на оздоровлення
керувався постановою Кабінету
Міністрів України «Про щорічну
допомогу на оздоровлення громадянам,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» від 12.07.2005
року № 562 та виплатив позивачу суму
допомоги на оздоровлення в меншому
розмірі ніж це передбачено
вищевказаним Законом, у зв'язку з чим
його право підлягає захисту у спосіб,
встановлений Конституцією та чинним
законодавством України.

Частиною 2 статті 19 Конституції України
визначено, що органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до ч.4 ст. 9 Кодексу
адміністративного судочинства України
у разі невідповідності
нормативно-правового акта Конституції
України, Закону України, суд застосовує
правовий акт, який має вищу юридичну
силу.

Відповідно до ст. 92 Конституції України
права і свободи людини і громадянина,
гарантії цих прав і свобод
визначаються виключно законами
України.

Відповідно до ч.3 ст. 22 Конституції
України при прийнятті нових законів
або внесенні змін до чинних не
допускається звуження змісту та обсягу
існуючих прав і свобод. Кабінет
Міністрів України не уповноважений
зменшувати встановлені Законом
України «Про статус та соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
розміри доплат, пенсій і компенсацій,
зокрема, допомоги на оздоровлення.
Навпаки, у ч.1 ст. 67 зазначеного Закону
встановлено, що ці розміри
підвищуються Кабінетом Міністрів до
зміни індексу вартості життя і
зростання мінімальної заробітної
плати. У вказаному законі викладено
основні положення щодо реалізації
конституційного права громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи, на охорону їхнього життя і
здоров'я, оскільки відповідно до ч.1 ст.
50 Конституції України кожен має право
на безпечне для життя і здоров'я
довкілля та на відшкодування завданої
порушенням цього права шкоди.

Пільги, компенсації, гарантії є видом
соціальної допомоги і необхідною
складовою конституційного права на
достатній життєвий рівень, тому
звужування підзаконним актом змісту та
обсягу права наданого вказаним
законом, є безпідставним.

Як встановлено, одноразова допомога на
оздоровлення в розмірі 75 гривень, як
учаснику ліквідації наслідків на
Чорнобильській АЕС за 2014 рік виплачена
позивачу 17 квітня 2014 року, тобто після
ухвалення рішення Конституційного
Суду України від 22.05.2008 року № 10-рп/2008.

Рішенням Конституційного Суду України
від 22.05.2008 року № 10-рп/2008 визнані
неконституційними наведені зміни,
внесені п. 11 розділу ІІ Закону України
«Про Державний бюджет України на 2008
рік» та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України». Таким
чином, з 22.05.2008 року відновлено дію ст. 48
вказаного Закону в попередній
редакції, яка передбачає, що щорічна
допомога на оздоровлення надається
учаснику ліквідації третьої категорії
у розмірі трьох мінімальних заробітних
плат.

Таким чином, відповідачем допущена
протиправна бездіяльність, що
виразилась у недонарахуванні та
невиплаті позивачу разової допомоги на
оздоровлення за 2014 рік.

В 2014 році виплати щорічної допомоги на
оздоровлення учасникам ліквідації
наслідків аварії на ЧАЕС
регламентувались Законом України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» № 796-ХII від
28.02.1991 року. Тобто при виплаті спірної
допомоги за 2014 рік Славутське
управління праці та соціального
захисту населення повинно було
керуватися ст. 48 спеціального закону, а
саме Закону України «Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи».

Виходячи із загальних засад
пріоритетності законів над урядовими
нормативними актами, при вирішенні
даного спору підлягає застосуванню ст.
48 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», а не постанова Кабінету
Міністрів України № 562.

Крім того, відповідно до Рішення
Конституційного Суду України від 25
січня 2012 року N 3-рп/2012, яким дано
тлумачення, що нормативно-правові акти
Кабінету Міністрів України під час
вирішення справ про соціальний захист
підлягають застосуванню тоді, коли
вони видані у межах його компетенції на
основі і на виконання Бюджетного
кодексу України, закону про Державний
бюджет України на відповідний рік та
інших законів України.

Ураховуючи особливість дії в часі
закону про Державний бюджет України на
відповідний рік, нормативно-правовий
акт Кабінету Міністрів України,
виданий на його виконання, також діє у
межах бюджетного року.

Також, як вказав Пленум Вищого
адміністративного суду України в п. 5
своєї постанови від 16.03.2012 року № 4 «Про
судову практику вирішення
адміністративними судами спорів, що
виникають у зв'язку із застосуванням
статей 39, 48, 50, 52, 54 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи»»,
суб'єктами, які мають право на
компенсації за шкоду, заподіяну
здоров'ю, визначені статтею 48 Закону
про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи, є учасники
ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС, які стали
інвалідами внаслідок Чорнобильської
катастрофи, сім'ї, які втратили
годувальника із числа осіб, віднесених
до учасників ліквідації наслідків
аварії на Чорнобильській АЕС та смерть
яких пов'язана з Чорнобильською
катастрофою. Компенсаціями за шкоду,
заподіяну здоров'ю, є одноразова
компенсація та щорічна допомога на
оздоровлення. Вихідним критерієм
нарахування цих компенсацій є
мінімальна заробітна плата, розмір
якої визначається на момент виплати.

Постановами Кабінету Міністрів
України від 26 липня 1996 року № 836 "Про
компенсаційні виплати особам, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи", 20 квітня 2007 року № 649 "Про
встановлення розмірів виплат деяким
категоріям громадян, що постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи",
12 липня 2005 року № 562 "Про щорічну
допомогу на оздоровлення громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" встановлено розміри
компенсацій за шкоду, заподіяну
здоров'ю, в абсолютних сумах.

Виходячи із загальних засад
пріоритетності законів над
підзаконними актами, при визначенні
розміру виплат застосуванню
підлягають положення статті 48 Закону
про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи, з
урахуванням їх дії у часі, а саме: з 20
червня 1996 року до 31 грудня 2005 року, з 9
липня до 31 грудня 2007 року, з 22 травня 2008
року.

Згідно ст. 8 КАС України
адміністративний суд при вирішенні
справи керується принципом
верховенства права, відповідно до
якого зокрема людина, її права та
свободи визнаються найвищими
цінностями та визначають зміст і
спрямованість діяльності держави, та
застосовує принцип верховенства права
з урахуванням судової практики
Європейського Суду з прав людини.

Статтею 17 Закону України „Про
виконання рішень і застосування
практики Європейського суду з прав
людини" встановлено, що суди
застосовують при розгляді справ
Конвенцію і практику Суду як джерело
права.

Відповідно до позиції Європейського
Суду у справах "Кечко проти України" та
"Бурдов проти Росії", принцип юридичної
визначеності означає, що зацікавлені
особи повинні мати змогу покладатися
на зобов'язання, взяті державою, навіть
якщо такі зобов'язання містяться у
законодавчому акті, який загалом не має
автоматичної прямої дії. Така дія
зазначеного принципу пов'язана з іншим
принципом - відповідальності держави,
який полягає у тому, що держава не може
посилатися на власне порушення
зобов'язань для запобігання
відповідальності. При цьому, якщо
держава чи орган публічної влади
схвалили певну концепцію, в даному
випадку це надання соціальної
допомоги, така держава чи орган
вважатимуться такими, що діють
протиправно, якщо вони відступлять від
такої політики чи поведінки, зокрема,
щодо фізичних осіб без завчасного
повідомлення про зміни в такій
політиці чи поведінці, оскільки
схвалення такої політики чи поведінки
дало підстави для виникнення
обґрунтованих сподівань у фізичних
осіб стосовно додержання державою чи
органом публічної влади такої політики
чи поведінки.

За таких обставин, дії відповідача щодо
виплати позивачу допомоги на
оздоровлення не в повному розмірі,
встановленому ч. 4 ст. 48 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» за 2014 рік
слід визнати неправомірними, та з
урахуванням положень п. 2 ч. 2 ст. 162 КАС
України зобов'язати відповідача
відновити порушене право позивача на
належний розмір щорічної допомоги на
оздоровлення.

Таким чином, позивач повинен був
отримати щорічну допомогу на
оздоровлення за 2014 рік у розмірі 3654
гривень (згідно із розрахунком: 1218
гривень х 3).

Отже, враховуючи, що позивачу було
сплачено 75 гривень, виплаті підлягає
невиплачена щорічна допомога у розмірі
3579 гривень.

Тому відмова відповідача, яка
виразилась у недонарахуванні та
невиплаті позивачу разової допомоги на
оздоровлення за 2014 рік відповідно до
ст. 48 ЗУ «Про статус та соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
є незаконною.

На підставі наведеного, керуючись
ст.ст. 7, 10, 11, 69, 71, 159, 161, 162, 185, 186 КАС
України, Законом України «Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», суд,

п о с т а н о в и в:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати неправомірними дії
Славутського управління праці та
соціального захисту населення щодо
відмови ОСОБА_2 у виплаті разової
щорічної грошової допомоги на
оздоровлення відповідно до ст. 48 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»,
виходячи з розміру мінімальної
заробітної плати, за 2014 рік.

Зобов'язати Славутське управління
праці та соціального захисту населення
провести перерахунок та виплатити
ОСОБА_2 щорічну одноразову допомогу на
оздоровлення відповідно до ст. 48 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
за 2014 рік, виходячи з установленого ст. 8
Закону України «Про Державний бюджет
України на 2014 рік» розміру мінімальної
заробітної плати на день такої виплати
в 2014 році, в розмірі 3579 гривень, з
урахуванням фактично виплаченої суми.

Постанова може бути оскаржена до
Вінницького апеляційного
адміністративного суду шляхом подачі
апеляційної скарги через Славутський
міськрайонний суд Хмельницької
області протягом десяти днів з дня
проголошення постанови.

Суддя
Мацюк Ю.< Б >.