Справа № 804/8500/14
Суддя: Лозицька Ірина Олександрівна
Дата ухвалення: 2014-06-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ
27 червня 2014 р. Справа № 804/8500/14
Дніпропетровський окружний
адміністративний суд у складі:
головуючого судді
при секретарі судового засідання
представника позивача ОСОБА_1
представника відповідача
розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом ОСОБА_3 до старшого державного
виконавця Ленінського відділу
Державної виконавчої служби
Дніпропетровського міського
управління юстиції Пономаренка
Олександра Олександровича про
визнання дій протиправними,-
23.06.2014 року до Дніпропетровського
окружного адміністративного суду на
виконання ухвали Ленінського
районного суду м.Дніпропетровська від
06.06.2014 року, надійшла адміністративна
справа за позовом ОСОБА_3 до старшого
державного виконавця Ленінського
відділу Державної виконавчої служби
Дніпропетровського міського
управління юстиції Пономаренка
Олександра Олександровича, в якому
- визнати неправомірними дії старшого
державного виконавця Ленінського
відділу державної виконавчої служби
Дніпропетровського міського
управління - Пономаренка Олександра
Олександровича щодо порушення порядку
уцінок транспортного засобу марки
Фольксваген Pointer, модель Volkswagen Pointer, 2005
року випуску, реєстраційний номер -
НОМЕР_2, тип ТЗ - легковий - комбі-В, номер
шасі (кузова,рами) НОМЕР_3, НОМЕР_4), які
були проведені 04.01.2012 року та 03.02.2012 року
на підставі повідомлень від 29.12.2011 року
Ухвалою суду від 24 червня 2014 року,
справу було прийнято до свого
провадження та призначено до судового
В обґрунтування позову позивач
зазначив, що в порушення Закону України
«Про виконавче провадження» та
Інструкції про проведення виконавчих
дій вчинив дії щодо порушення порядку
уцінок транспортного засобу марки, що
Відповідач надав заперечення, в яких
зазначив, що твердження скаржника, що
саме акти повинні надсилатися сторонам
по виконавчому провадженню є
помилковим, так як нормами чинного
законодавства такого не передбачено,
та надсилається лише повідомлення про
те, що буде проводитись переоцінка
майна боржника, згідно зі ст. 62 Закону
України «Про виконавче провадження».
В судовому засіданні представник
позивача підтримав позовні вимоги,
просив суд позов задовольнити.
Представник відповідача в судовому
засіданні заперечував проти позовних
вимог, просив суд відмовити в
задоволенні адміністративного позову.
Заслухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали справи, всебічно
і повно з'ясувавши всі фактичні
обставини, на яких ґрунтуються позовні
вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які
мають юридичне значення для розгляду
справи і вирішення спору по суті, суд
приходить до наступних висновків.
Судом встановлено, матеріалами справи
підтверджено, що на примусовому
виконанні у Ленінському ВДВС
Дніпропетровського МУЮ знаходився
виконавчий напис № 787 виданий 05.05.2011
року, вчинений приватним нотаріусом
ОСОБА_4 про звернення стягнення на
транспортний засіб марки Volkswagen Pointer, що
належить на праві приватної власності
ОСОБА_3 на користь ПАТ «Укрсоцбанк»
Державним виконавцем 06.06.2011 року
винесена постанова про відкриття
виконавчого провадження з накладенням
арешту на майно боржника в межах суми
звернення стягнення, на підставі заяви
стягувача, для забезпечення реального
В той же день, копія постанови про
відкриття виконавчого провадження
була направлена сторонам по
виконавчому провадженню та до
відповідних установ та організацій для
Боржнику був наданий строк для
самостійного виконання рішення до
13.06.2011 року. Згідно із повідомленням
«Укрпошти» про вручення поштового
відправлення 10.06.2011 року, ОСОБА_3
особисто отримав копію постанови про
відкриття виконавчого провадження від
06.06.2011 року, про що в повідомлені
мається відповідна відмітка.
В строк для самостійного виконання
рішення боржником виконано не було.
Тому, державним виконавцем було
розпочато примусове виконання рішення.

В ході проведення виконавчих дій 11.07.2011
року був складений акт опису й арешту
майна боржника, а саме, було описано і
накладено арешт на транспортний засіб
Volkswagen Pointer, 2005 р.в., д/н НОМЕР_1. Копія акта
опису й арешту майна була направлена
боржнику рекомендованою
кореспонденцією, відповідно до реєстру
від 13.07.2011 року.

11 липня 2011 року державним виконавцем
була винесена постанова про
призначення суб'єкта оціночної
діяльності ОСОБА_6 щодо надання
висновку про вартість арештованого
рухомого майна для подальшої
реалізації.

25.10.11р. державним виконавцем було
направлено повідомлення сторонам по
виконавчому провадженню про те, що
відповідно до висновку СОД-СГ ОСОБА_6,
вартість арештованого майна боржника
становить 52 560 грн. 00 коп. Повідомлення
про оцінку було направлено відповідно
до ст.58 Закону України «Про виконавче
провадження» рекомендованою
кореспонденцією за адресою, вказаною у
виконавчому документі, що
підтверджується реєстром на
відправлення рекомендованої
кореспонденції від
26.10.2011 року.

07.11.2011 року державним виконавцем була
направлена заявка на реалізацію
арештованого майна боржника.

Повідомлення про переоцінку не
реалізованого майна боржника з
аукціону від 29.12.2011 року та
від 01.02.2012 року за вих. № 66486/25 та № 2523/25
були відправлені на адресу боржника
простою кореспонденцією за адресою,
вказаною у виконавчому документі, що
підтверджується записами у книзі
вихідної кореспонденції за 2011 та 2012
рік.

Відповідно до договору 08/501/11/3-22т про
надання послуг по організації
арештованого рухомого майна від 05.12.2011
року для проведення реалізації
вищевказаного майна боржника було
передано до ПП «СП Юстиція».

Арештоване майно боржника було
реалізовано з аукціону за ціною 26 400
грн., грошові кошти, які надійшли від
реалізації, відповідно до
розпорядження 313/25 від
27.02.2012 року у сумі 2064,00 грн., які надійшли
від переможця аукціону ОСОБА_7
перераховані на реквізити виконавчого
збору (державний бюджет України), та
розпорядженням № 313/25 від 29.02.2012 року
кошти у розмірі 219640,00 грн. перераховані
стягувачу, 1000 грн. - на витрати пов'язані
з проведенням виконавчих дій.

05.03.2012 року за вих. № 8202/25 направлено
постанову про повернення виконавчого
документа стягувачу.

Згідно з частиною 2 ст. 19 Конституції
України, органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставах, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

У відповідності до ч.1 ст.6 Закону
України «Про виконавче провадження»
державний виконавець зобов'язаний
використовувати надані йому права
відповідно до закону і не допускати у
своїй діяльності порушення прав та
законних інтересів фізичних і
юридичних осіб.

Згідно до ч.1 ст. 11 Закону України «Про
виконавче провадження», державний
виконавець зобов'язаний вживати
передбачених цим Законом заходів
примусового виконання рішень,
неупереджено, своєчасно і в повному
обсязі вчиняти виконавчі дії.

Статтею 62 Закону України «Про
виконавче провадження», визначено
порядок реалізації майна, на яке
звернуто стягнення.

Відповідно до цієї статті, реалізація
арештованого майна, крім майна,
вилученого з обігу згідно із законом,
та майна, зазначеного в частині восьмій
статті 57 цього Закону, здійснюється
шляхом його продажу на прилюдних
торгах, аукціонах або на комісійних
умовах.

Рухоме майно, вартість якого не
перевищує сто п'ятдесят
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян, товари побутового вжитку, а
також, інше рухоме майно (у разі,
якщо стягувач не заперечує проти
цього), реалізуються на комісійних
умовах. Нерухоме майно, транспортні
засоби, повітряні, морські та річкові
судна реалізуються виключно на
прилюдних торгах (аукціонах).

Майно передається на реалізацію за
ціною та в порядку, визначеними статтею
58 цього Закону.

Порядок реалізації майна, зазначеного
в частині восьмій статті 57 цього
Закону, крім цінних паперів,
визначається Міністерством фінансів
України за погодженням з Національним
банком України. Порядок реалізації
цінних паперів визначається Державною
комісією з цінних паперів та фондового
ринку за погодженням з Міністерством
юстиції України, а іншого майна -
Міністерством юстиції України.

Не реалізоване на прилюдних торгах,
аукціонах або на комісійних умовах
протягом двох місяців, майно підлягає
уцінці державним виконавцем, що
проводиться в десятиденний строк з дня
визнання прилюдних торгів чи аукціону
такими, що не відбулися, або закінчення
двомісячного строку реалізації майна
на комісійних умовах. Майно може бути
уцінене не більш, як на 30 відсотків. У
разі нереалізації майна в місячний
строк з дня проведення уцінки, воно
повторно уцінюється в такому самому
порядку, але не більш, як на 50 відсотків
початкової вартості майна.

З огляду на встановлене, в судовому
засіданні та аналізуючи матеріали
справи, суд прийшов до висновку, що
переоцінка арештованого майна
проводилась у спосіб та в порядку
відповідно до ст. 62 Закону України «Про
виконавче провадження».

Відповідно до ст. 69 КАС України,
доказами в адміністративному
судочинстві, є будь-які фактичні дані,
на підставі яких, суд встановлює
наявність або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
осіб, які беруть участь у справі, та
інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи. Ці дані
встановлюються судом на підставі
пояснень сторін, третіх осіб та їхніх
представників, показань свідків,
письмових і речових доказів, висновків
експертів.

Відповідно до ст. 71 КАС України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення.

Вирішуючи питання щодо судового збору,
суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 94 Кодексу
адміністративного судочинства
України, якщо судове рішення, ухвалене
на користь сторони - суб'єкта владних
повноважень, суд присуджує з іншої
сторони всі здійснені нею
документально підтверджені судові
витрати, пов'язані із залученням
свідків та проведенням судових
експертиз.

У зв'язку з чим, судові витрати,
понесені позивачем, не повертаються.

Враховуючи викладене, суд приходить до
висновку щодо відмови в задоволенні
адміністративного позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 162 КАС України, при
вирішені справи по суті, суд може
задовольнити адміністративний позов
повністю або частково чи відмовити в
його задоволенні повністю, або
частково.

На підставі викладеного, суд доходить
висновку, що позовні вимоги не
підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 2-10, 11, 12, 69, 70, 71, 86, 94, 122,
159-163, 167 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного
позову ОСОБА_3 до старшого державного
виконавця Ленінського відділу
Державної виконавчої служби
Дніпропетровського міського
управління юстиції Пономаренка
Олександра Олександровича про
визнання дій протиправними - відмовити
повністю.

Постанова може бути оскаржена до
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду через
Дніпропетровський окружний
адміністративний суд шляхом подання
апеляційної скарги до суду першої
інстанції з одночасним направленням
копії апеляційної скарги до суду
апеляційної інстанції протягом десяти
днів з дня проголошення постанови, або
протягом десяти днів з моменту
отримання копії постанови, відповідно
до вимог ст. 186 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Постанова суду набирає законної сили у
порядку та у строки, визначені
статтею 254 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Суддя Постанова не набрала
законної сили 27.06.14 Суддя З оригіналом
згідно Помічник судді
І.О. Лозицька І.О.
Лозицька Ф.В.Рагімов