Справа № 367/1529/14-а
Суддя: Бужак Н.П.
Дата ухвалення: 2014-07-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
367/1529/14-а Головуючий у 1-й
інстанції: Пархоменко О.В.
Суддя-доповідач: Бужак Н.П.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

Головуючого судді Бужак Н. П.

Суддів Костюк Л.О., Троян Н.М.

За участю секретаря Савін І.В.

розглянувши у судовому засіданні
апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу
Ірпінського міського суду Київської
області від 13 травня 2014 року у справі
за позовом ОСОБА_2 до Бучанської
міської ради Київської області про
визнання нечинним та скасування
рішення,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до
Бучанської міської ради Київської
області про визнання нечинним та
скасування пункту 5 рішення №1057/32-40-У 40
сесії У скликання Бучанської міської
ради Київської області від 30.10.2008 року
про проведення ОСОБА_2 сплати відносної
вартості зелених насаджень у сумі 27 580,21
грн відповідно до затвердженого
розрахунку.

Відповідно до ухвали Ірпінського
міського суду Київської області від
13 травня 2014 року позовні вимоги
залишено без розгляду з підстав ,
передбачених ст. 99,100 КАС України.

Не погодившись із рішенням суду першої
інстанції позивач ОСОБА_2 в особі її
представника ОСОБА_3, подала
апеляційну скаргу в якій просить
скасувати ухвалу Ірпінського міського
суду Київської області від 13 травня 2014
року, а справу направити до суду першої
інстанції для продовження розгляду.

Перевіривши матеріали справи, доводи
апеляційної скарги, заслухавши осіб, що
з'явилися в судове засідання, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню виходячи з
наступного.

Із матеріалів справи вбачається, що
відповідно до рішення Бучанської
міської ради Київської області від 30
жовтня 2008 року затверджено ОСОБА_2
проект землеустрою щодо відведення
земельної ділянки у власність площею 0,
1000 га для будівництва та
обслуговування жилого будинку,
господарських будівель і споруд по
АДРЕСА_1; надано позивачці земельну
ділянку для будівництва та
обслуговування житлового будинку,
господарських споруд; передано у
власність зазначену земельну ділянку.

Крім того, у п. 5 вищезазначеного
рішення зазначено, що гр. ОСОБА_2
повинна провести сплату відповідної
вартості зелених насаджень у сумі 27580,21
грн відповідно до затвердженого
розрахунку.

29 січня 2009 року Бучанською міською
радою видано Державний акт на право
власності на земельну ділянку на ім»я
ОСОБА_2.

До матеріалів справи долучено пакет
документів проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки у
власність ОСОБА_2 де міститься
вищезазначене рішення від 30.10.2008 року,
розрахунок відновлювальної вартості
зелених насаджень, акт обстеження
зелених насаджень, що підлягають
видаленню.

Саме зазначені документи стали
підставою для видачі позивачці
правоустанавлюючого документу на
земельну ділянку, а саме державного
акту.

У листі від 08.05.20014 року відділу
Держземагенства у м. Буча зазначено, що
у відділі знаходяться дані про те, що на
підставі договору купівлі-продажу від
29.09.2009 року № 1649 право власності на
вказану земельну ділянку перейшло
ОСОБА_4, тобто позивачка у 2009 році
продала земельну ділянку іншій особі.

Всі вищезазначені обставини свідчать,
що позивачка або ж її представник не
могли не знати про наявність такого
рішення, оскільки саме дане рішення
стало підставою для видачі на її ім»я
державного акту на земельну ділянку.

Суд першої інстанції вірно не прийняв
до уваги доводи представника
позивачаки про те, що всі документи
оформлював представник позивачки, а
отже позивачка не могла знати про
наявність п. 5 у рішенні від 30.10.2008
року, оскільки такі доводи не
узгоджуються з зібраними у справі
доказами.

Саме дане рішення, у якому міститься
оспорюваний позивачкою п. 5, є тим
документом на підставі якого видавався
державний акт на право власності на
земельну ділянку, а отже не знати про
наявність такого рішення позивачка або
ж її представник не могли.

До матеріалів справи позивачкою не
надано документів, які б свідчили, що
оформленням всіх документів про
передачу земельної ділянки у власність
та у подальшому її продаж займався її
представник, в т.ч. особа, яка є
працівником землевпорядної
організації.

Відповідно до ч. 1,2 ст. 99 КАС України
адміністративний позов може бути
подано в межах строку звернення до
адміністративного суду, встановленого
цим Кодексом або іншими законами. Для
звернення до адміністративного суду за
захистом прав, свобод та інтересів
особи встановлюється шестимісячний
строк, який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня, коли особа
дізналась або повинна була дізнатись
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів.

Таким чином, колегія суддів приходить
до висновку, що відсутні докази
поважності пропуску позивачкою строку
звертнення до суду, а тому суд першої
інстанції вірно залишив позовну заяву
без розгляду.

Проте, колегія суддів вважає, що судом
першої інстанції безпідставно
застосовано в даному випадку ст. 100 КАС
України, яка передбачає наслідки
пропуску строків звернення з
адміністративним позовом на стадії
подачі до суду.

Як вбачається із справи, судом справу
було призначено до слухання,
проводились судові засідання про що
свідчать журнали судових засідань.

Відповідно до п.9 ч.1 ст. 155 України суд
своєю ухвалою залишає позовну заяву
без розгляду, якщо позовну заяву подано
з пропущенням встановленого законом
строку звернення до адміністративного
суду і суд не знайшов підстав для
визнання причин пропуску строку
звернення до суду поважними.

Зазначену норму Закону суд першої
інстанції до уваги не прийняв та
застосував під час прийняття рішення
про залишення позову без розгляду ст.
100,101,102, які не можуть бути застосовані
до даних правовідносин після початку
розгляду справи.

Згідно статті 201 КАС України підставами
для зміни постанови або ухвали суду
першої інстанції є правильне по суті
вирішення справи чи питання, але із
помилковим застосуванням норм
матеріального чи процесуального права.

Таким чином, оскільки судом першої
інстанції було прийнято по суті
правильне рішення про залишення
позовної заяви без розгляду, проте з
помилковим застосуванням норм
процесуального права, колегія суддів
вважає за необхідне змінити ухвалу
Ірпінського міського суду Київської
області, виключити із мотивувальної
частини ухвали посилання на ст. 100,101,102
КАС України як на підставу для
залишення позову без розгляду.

Вважати правовою підставою для
залишення позовної заяви без розгляду
п. 9 ч.1 ст. 155 КАС України.

В решті ухвалу суду залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 160,197,199,201,205,206,212,254 КАС
України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без
задоволення.

Ухвалу Ірпінського міського суду
Київської області від 13 травня 2014 року
змінити, виключити з мотивувальної
частини ухвали посилання на ст. 100,101,102
КАС України як на підставу для
залишення позовної заяви без розгляду.

Вважати підставою для залишення
позовної заяви ОСОБА_2 до Бучанської
міської ради про визнання нечинним та
скасування п. 5 рішення без розгляду
пункт 9 частини 1 статті 155 КАС України.

В решті ухвалу суду залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з
моменту її проголошення, проте на неї
може бути подано касаційну скаргу до
Вищого адміністративного суду України
у порядку та в строки, визначені ст. 212
КАС України.

Головуючий суддя:
Бужак Н.П.

судді:
Костюк Л.О.

Троян Н.М.

Повний текст виготовлено:09 липня 2014
року.