Справа № 806/1862/14
Суддя: Капинос Оксана Валентинівна
Дата ухвалення: 2014-07-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 липня 2014 року
Житомир справа № 806/1862/14

категорія 8.3.3

Житомирський окружний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді Капинос О.В.,

за участі секретаря Шкорбутун Ю.О.,
Барібан А.І.,

за участі представників

позивача Нестерчук С.С. ,

відповідача Курдиляса Ю.Л. ,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Науково-виробнича
фірма "Енергія" до Житомирської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Житомирській області про
визнання дій протиправними, визнання
протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення
№ від 26.02.2014 р.,

встановив:

Позивач звернувся до суду із вказаним
позовом та з врахуванням уточнених
позовних вимог просить визнати
протиправною проведення
документальної позапланової виїзної
перевірки ТОВ "НВФ Енергія"
Житомирською об'єднаною державною
податковою інспекцією Головного
управління Міндоходів у Житомирській
області на підставі наказу № 203 від
23.01.2014 року; визнати протиправним та
скасувати податкове
повідомлення-рішення № від 26.02.2014
року, яке прийняте Житомирською ОДПІ
Головного управління Міндоходів у
Житомирській області; стягнути з
Державного бюджету України на користь
ТОВ "НВФ Енергія" понесені судові
витрати.

В обгрунтування позовних вимог
посилається на те, що Житомирською ОДПІ
Головного управління Міндоходів у
Житомирській області в період з 23.01. 2014
року по 29.01.2014 року на підставі наказу №
203 від 23.01.2014 року було проведено
позапланову виїзну перевірку, за
результатами якої складено акт з
питань фінансово-господарських
взаємовідносин з ПП "Пріма Трейд-96" та
прийнято податкове
повідомлення-рішення № від 26.02.2014
р., яким збільшено суму грошового
зобов'язання з податку на додану
вартість в розмірі 57 338 грн та за
штрафними санкціями 14 335 грн. Вважає, що
проведення перевірки було незаконним,
оскільки всі належні документи за
взаємовідносинами з ПП "Пріма Трейд-96"
податковій було надано в порядку
письмового запиту, отже правових
підстав для проведення позапланової
перевірки, як це передбачено
Податковим кодексом, у Житомирської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Житомирській області не
було. Крім того, в акті перевірки,
викладено висновки щодо
неправомірного формування податкового
кредиту за відносинами з ПП "Пріма
Трейд-96" в сумі ПДВ 57 338 грн, які є
необгрунтованими, оскільки операції з
даним контрагентом підтверджуються
належними первинними документами,
відтак податкове рішення № від
26.02.2014 р є також необгрунтованим і
підлягає скасуванню. Також необхідно
стягнути витрати на правову допомогу в
загальній сумі 4628,40 грн., що
підтверджено актами
приймання-передачі наданих послуг та
судовий збір в сумі 182,70 грн.

Представник позивача у судовому
засіданні позовні вимоги підтримав
повністю та просив адміністративний
позов задовольнити.

Представник відповідача у судовому
засіданні проти позову заперечував та
просив у задоволенні позову відмовити.

Суд, заслухавши пояснення
представників сторін, дослідивши
наявні в матеріалах справи письмові
докази, приходить до висновку про
часткове задоволення позову, виходячи
з наступного.

Відповідно до вимог п.75.1 ст.75
Податкового кодексу України (далі - ПК
України), органи державної податкової
служби мають право проводити
камеральні, документальні (планові або
позапланові; виїзні або невиїзні) та
фактичні перевірки. Камеральні та
документальні перевірки проводяться
органами державної податкової служби в
межах їх повноважень виключно у
випадках та у порядку, встановлених цим
Кодексом.

В пп. 75.1.2 п. 75.1 ст. 75 ПК України
зазначено, що документальною
перевіркою вважається перевірка,
предметом якої є своєчасність,
достовірність, повнота нарахування та
сплати усіх передбачених цим Кодексом
податків та зборів, а також дотримання
валютного та іншого законодавства,
контроль за дотриманням якого
покладено на контролюючі органи,
дотримання роботодавцем законодавства
щодо укладення трудового договору,
оформлення трудових відносин з
працівниками (найманими особами) та яка
проводиться на підставі податкових
декларацій (розрахунків), фінансової,
статистичної та іншої звітності,
регістрів податкового та
бухгалтерського обліку, ведення яких
передбачено законом, первинних
документів, які використовуються в
бухгалтерському та податковому обліку
і пов'язані з нарахуванням і сплатою
податків та зборів, виконанням вимог
іншого законодавства, контроль за
дотриманням якого покладено на органи
державної податкової служби, а також
отриманих в установленому
законодавством порядку органом
державної податкової служби
документів та податкової інформації, у
тому числі за результатами перевірок
інших платників податків.
Документальна позапланова перевірка
не передбачається у плані роботи
органу державної податкової служби і
проводиться за наявності хоча б однієї
з обставин, визначених цим Кодексом.
Документальною виїзною вважається
перевірка, яка проводиться за
місцезнаходженням платника податків
чи місцем розташування об'єкта права
власності, стосовно якого проводиться
така перевірка.

Відповідно до пп. 78.1.1. п.78.1 ст.78 ПК
України, документальна позапланова
виїзна перевірка здійснюється за
наявності хоча б однієї з таких
обставин: за наслідками перевірок
інших платників податків або отримання
податкової інформації виявлено факти,
що свідчать про можливі порушення
платником податків податкового,
валютного та іншого законодавства,
контроль за дотриманням якого
покладено на органи державної
податкової служби, якщо платник
податків не надасть пояснення та їх
документальні підтвердження на
обов'язковий письмовий запит органу
державної податкової служби протягом 10
робочих днів з дня отримання запиту.

Підставою ж для проведення такого виду
перевірки, в силу вимог п. 78.4. ст. 78 ПК
України, є рішення керівника органу
державної податкової служби, яке
оформлюється наказом. І право, як таке,
на проведення документальної
позапланової перевірки платника
податків надається лише у випадку, коли
йому до початку проведення зазначеної
перевірки вручено під розписку копію
наказу про проведення документальної
позапланової перевірки.

З аналізу наведених правових норм суд
приходить до висновку, що
документальна позапланова виїзна
перевірка проводиться на підставі
наказу керівника органу державної
податкової служби та за наявності
підстав для її проведення.

Встановлено, що 23.01.2014 року начальником
Житомирської ОДПІ ГУ Міндоходів у
Житомирській області видано наказ № 203
про проведення документальної
позапланової виїзної перевірки ТОВ
"НВФ Енергія" з питань фінансово -
господарських взаємовідносин з ТОВ
"Пріма-Трейд 96" за лютий 2012 року,
березень 2012 року, липень 2012 року (а.с.7).

Як свідчить зміст цього наказу,
документальну позапланову виїзну
перевірку ТОВ "НВФ Енергія" призначено,
керуючись пп. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20, пп. 75.1.2 п. 75.1
ст. 75, пп. 78.1.1 п. 78.1 ст. 78, ст. 82 ПК України,
у зв'язку з наданням не в повному обсязі
документального підтвердження щодо
взаємовідносин з ТОВ "Пріма-Трейд 96" на
обов'язковий письмовий запит від 25.10.2013
року № 16799/10/22-01.

Згідно вказаного наказу, посадовими
особами податкового органу проведена
документальна позапланова виїзна
перевірка позивача з 23.01.2014 року по
29.01.2014 року тривалістю 5 робочих днів, що
вбачається з акту перевірки від 07.02.2014
року № 694/22-01/36188280/0100 (а.с.15-27).

Як встановлено судом, дослідження
даних обставин, а саме: законності
наказу № 203 від 23.01.2014 року та
законності на його підставі проведеної
перевірки були предметом розгляду
адміністративної справи № 806/392/14 за
позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Науково-виробнича
фірма "Енергія" до Житомирської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Житомирській області про
визнання протиправним та скасування
наказу № 203 від 23.01.2014 року, за
результатами розгляду якої
Житомирським окружним
адміністративним судом прийнято
постанову 03.04.2014 року про відмову у
задоволенні позову, яка залишена без
змін Житомирським апеляційним
адміністративним судом та набрала
законної сили 21.05.2014 року.

Відповідно до ч.1 ст. 72 Кодексу
адміністративного судочинства
України, обставини, встановлені
судовим рішенням в адміністративній,
цивільній або господарській справі, що
набрало законної сили, не доказуються
при розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Під час розгляду вказаної справи
встановлено, що за таких обставин, коли
позивач допустив посадових осіб
відповідача до проведення перевірки, а
відтак погодився на її проведення,
відповідно права позивача
оскаржуваним наказом не порушено.

Таким чином наказ № 203 від 23.01.2014 року,
на підставі якого була проведена
позапланова виїзна перевірка, визнано
законним, реалізованим та таким, що
вичерпав свою дію.

Крім того, згідно позиції Верховного
Суду України, висловленій в постанові
від 24 грудня 2010 року у справі за позовом
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Foods and Goods L.T.D." до
Державної податкової інспекції у
Калінінському районі м. Донецька, третя
особа - Державна податкова
адміністрація в Донецькій області, про
скасування рішення про застосування
штрафних (фінансових) санкцій, платник
податків, який вважає порушеним
порядок та підстави призначення
податкової перевірки щодо нього, має
захищати свої права шляхом не допуску
посадових осіб контролюючого органу до
такої перевірки. Якщо ж допуск до
проведення перевірки відбувся, в
подальшому предметом розгляду в суді
має бути лише суть виявлених порушень
податкового та іншого законодавства,
дотримання якого контролюється
контролюючими органами.

Тобто, згідно з правовою позицією
Верховного Суду України, оскарженню
підлягають лише наслідки виявлених
порушень, в даному випадку податкове
повідомлення-рішення № від 26.02.2014
року. В той же час судом встановлено, що
до будь-яких інших негативних
наслідків, окрім як винесення
податкового рішення, для позивача
оскаржувані дії відповідача не
призвели.

З огляду на викладене, суд відмовляє у
задоволенні позову в частині визнання
протиправними дій по проведенню
документальної позапланової виїзної
перевірки ТОВ "НВФ Енергія"
Житомирською об'єднаною державною
податковою інспекцією Головного
управління Міндоходів у Житомирській
області на підставі наказу № 203 від
23.01.2014 року.

Щодо правомірності оспорюваного
податкового повідомлення-рішення
№ від 26.02.2014 року суд зазначає
наступне.

З акту перевірки № 694/22-01/36188280/0100 від
07.02.2014 року вбачається, що позивачем в
порушення п.198.1 ст.198 Податкового
кодексу України, безпідставно включено
до складу податкового кредиту вартість
товарно-матеріальних цінностей (ТМЦ) та
послуг, що призвело до завищення
розміру податкового кредиту з податку
на додану вартість за лютий - березень
2012 року щодо взаємовідносин з ТОВ
"Пріма-Трейд 96" на загальну суму 57338 грн.

Вказане порушення ґрунтується на таких
висновках податкової:

- в ході проведення перевірки
встановлено взаємовідносини з
контрагентом ТОВ "Пріма-Трейд 96", який
має ознаки фіктивності, що
підтверджується висновком відділу
податкової міліції Лівобережної МДПІ
м. Дніпропетровська. Зокрема, у ТОВ
"Пріма-Трейд 96" відсутні необхідні
умови для здійснення господарських
операцій (відсутні основні фонди,
техперсонал, виробничі активи,
складські приміщення, транспортні
засоби) та операції товариства не є
господарською діяльністю;
підприємство за вказаною адресою не
знаходиться та відносно нього триває
процедура припинення;

- ТОВ "НВФ Енергія" до перевірки не
надано заявки, ГОСТи та інші документи,
які стосуються якості отриманого
товару, що унеможливлює ідентифікацію
предмету фактичної поставки та його
відповідність предмету договору,
неможливо встановити походження
товару;

- ТОВ "НВФ Енергія" до перевірки було
надано товарно-транспортні накладні,
що оформлені з порушенням, а саме: не
зазначено посади осіб, відповідальних
за здійснення операцій та не заповнено
обов'язкові реквізити ТТН. Оскільки ТТН
є основним документом на вантаж, то
вона виступає первинним документом
бухгалтерського обліку, а відтак
неправильно оформлена ТТН не може
вважатися належним документом
податкового обліку.

На підставі висновків акта перевірки
та встановленого порушення п.198.1 ст.198
Податкового кодексу України
Житомирською об'єднаною державною
податковою інспекцією Головного
управління Міндоходів у Житомирській
області прийнято податкове
повідомлення-рішення від 26.02.2014 року №
, яким збільшено суму грошового
зобов'язання в розмірі 57338 грн та за
штрафними санкціями в розмірі 14335 грн
(а.с.36).

Товариством були подані заперечення як
на акт позапланової перевірки від
07.02.2014 року № 694/22-01/36188280/0100 (а.с.28-33), так і
скарги на від 07.02.2014 року № 694/22-01/36188280/0100
(а.с.37-43, 47-50), однак вказані документи
були залишені без змін (а.с.34, 44-46, 51-53).

Відповідно до підпункту 14.1.181 пункту 14.1
статті 14, пункту 198.3 статті 198
Податкового кодексу України,
податковий кредит - сума, на яку платник
податку на додану вартість має право
зменшити податкове зобов'язання
звітного (податкового) періоду,
визначена згідно з розділом V цього
Кодексу; податковий кредит звітного
періоду визначається виходячи з
договірної (контрактної) вартості
товарів/послуг, але не вище рівня
звичайних цін, визначених відповідно
до статті 39 цього Кодексу, та
складається з сум податків,
нарахованих (сплачених) платником
податку за ставкою, встановленою
пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу,
протягом такого звітного періоду у
зв'язку з: придбанням або виготовленням
товарів (у тому числі при їх імпорті) та
послуг з метою їх подальшого
використання в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності платника податку. Право на
нарахування податкового кредиту
виникає незалежно від того, чи такі
товари/послуги та основні фонди почали
використовуватися в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності платника податку протягом
звітного податкового періоду, а також
від того, чи здійснював платник податку
оподатковувані операції протягом
такого звітного податкового періоду.

Пунктом 198.2 статті 198 Податкового
кодексу України встановлено, що датою
виникнення права платника податку на
віднесення сум податку до податкового
кредиту вважається: дата тієї події, що
відбулася раніше: дата списання коштів
з банківського рахунка платника
податку на оплату товарів/послуг або
дата отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною.

Підставою для нарахування податкового
кредиту є видана платником податку на
вимогу покупця податкова накладна із
заповненням всіх обов'язкових
реквізитів.

Відповідно до п. 198.6 ст. 198 Податкового
кодексу України, не відносяться до
податкового кредиту суми податку,
сплаченого (нарахованого) у зв'язку з
придбанням товарів/послуг, не
підтверджені податковими накладними
(або підтверджені податковими
накладними, оформленими з порушенням
вимог статті 201 цього Кодексу) чи не
підтверджені митними деклараціями,
іншими документами, передбаченими
пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Водночас положеннями пункту 201.10 статті
201 Податкового кодексу України
передбачено, що податкова накладна
видається платником податку, який
здійснює операції з постачання
товарів/послуг, на вимогу покупця та є
підставою для нарахування сум податку,
що відносяться до податкового кредиту.

Необхідність підтвердження
господарських операцій первинними
документами визначено п.1.2 ст. 1, п.2.1 ст.2
Положення про документальне
забезпечення записів у
бухгалтерському обліку, затвердженого
наказом Міністерства фінансів України
від 24.05.95р. зареєстрованого в
Міністерстві юстиції України від
05.06.95р. за № 168/704, первинні документі - це
письмові свідоцтва, що фіксують та
підтверджують господарські операції,
включаючи розпорядження та дозволи
адміністрації на їх проведення.

Статтею 9 Закону України "Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні" встановлено
вимоги до первинних документів, які є
підставою для бухгалтерського та
податкового обліку. Відповідно до
даної статті, підставою для
бухгалтерського обліку господарських
операцій є первинні документи, які
фіксують факти здійснення
господарських операцій. Первинні
документи повинні бути складені під
час здійснення господарської операції,
а якщо це неможливо - безпосередньо
після її закінчення. Дія контролю та
впорядкування оброблення даних на
підставі первинних документів можуть
складатися зведені облікові документи.

Із системного аналізу вказаних вище
норм вбачається, що для отримання права
на податковий кредит із сум податку на
додану вартість, сплачених в ціні
придбаного товару (робіт, послуг),
платник ПДВ повинен мати податкові
накладні, видані на реально отриманий
товар (роботи, послуги).

У листі Вищого адміністративного суду
України від 02.06.2011 року № 742/11/13-11
зазначено, що з метою встановлення
факту здійснення господарської
операції, формування витрат для цілей
визначення об'єкта оподаткування
податком на прибуток або податкового
кредиту з податку на додану вартість
судам належить з'ясовувати, зокрема,
такі обставини: рух активів у процесі
здійснення господарської операції. При
цьому дослідженню підлягають усі
первинні документи, які належить
складати залежно від певного виду
господарської операції, - договори,
акти виконаних робіт, документи про
перевезення, зберігання товарів тощо.

Оцінюватися при дослідженні факту
здійснення господарської операції
повинні відносини безпосередньо між
учасниками тієї операції, на підставі
якої сформовані дані податкового
обліку.

Відповідно до довідки ГУ статистики у
Житомирській області АА № 657207
видами діяльності Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Науково-виробнича фірма "Енергія" є:
оптова торгівля твердим, рідким,
газоподібним паливом і подібними
продуктами; добування кам'яного, бурого
вугілля, торфу; діяльність
посередників у торгівлі паливом,
рудами, металами та промисловими
хімічними речовинами; оптова торгівля
деревиною, будівельними матеріалами та
санітарно-технічним обладнанням.

В контексті вищевказаного роз`яснення,
суд відзначає, що реальність
проведених операцій позивача з його
контрагентом за лютий-березень 2012 року
підтверджується наступними
документами:

- договором поставки № 31 від 10.10.2011 року,
згідно якого ТОВ "Пріма-Трейд-96"
зобов'язується поставляти та
передавати у власність Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Науково-виробнича фірма "Енергія"
тверде паливо, товар постачається
партіями та датою поставки вважається
дата підписання та скріплення печаткою
видаткової накладної на відвантажену
партію товару; якість товару повинна
відповідати сертифікатам якості,
ГОСТам, ТУ та іншим нормативним актам,
що діють на території України;

- податковими накладними за лютий 2012
року № 140203 від 14.02.2012 року, № 090201 від
09.02.2012 року, № 090204 від 09.02.2012 року, № 090202
від.09.02.2012 року, № № 090203 від 09.02.2012 року,
№ 020201 від 02.02.2012 року, № 200203 від 20.02.2012
року та накладними №№ 1402, 090201, 090204, 41,
090202, 090203, 0202, 2002 за лютий 2012 року на
загальну суму ПДВ 45026, 67 грн;

- товарно-транспортними накладними, які
підтверджують факт доставки товару -
бурого вугілля та деревини пресованої
від ТОВ "Пріма-Трейд-96" до Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Науково-виробнича фірма "Енергія" за
лютий 2012 року №№ 10148, 10147, 10146, 10144, 10145,
10143, 10135, 10139, 10136, 10140, 10149;

- податковими накладними за березень 2012
року № 12 від.01.03.2012 року, № 52 від 05.03.2012
року, № 53 від 05.03.2012 року, № 73 від 07.03.2012
року та накладними №№ 12, 52, 53, 73 за
березень 2012 року на загальну суму ПДВ
18510,57 грн;

- товарно-транспортними накладними, які
підтверджують факт доставки товару -
бурого вугілля та деревини пресованої
від ТОВ "Пріма-Трейд-96" до Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Науково-виробнича фірма "Енергія" за
березень 2012 року №№ 42, 43, 44, 45, 46;

- витягами з реєстру отриманих
податкових накладних за лютий-березень
2012 року;

- оборотно-сальдовими відомостями по
рахунку 631 та банківськими виписками за
лютий-березень 2012 року по контрагенту
ТОВ "Пріма-Трейд-96".

Крім того, свідченням того, що
придбаний товар використовувався в
господарській діяльності товариства, є
укладені договори на поставку вугілля
бурого та деревини пресованої з рядом
контрагентів: Коростишівський
професійний аграрний ліцей,
Новоборівський НВК,
Володарськ-Волинська гімназія, відділ
освіти РДА м.Радомишль, відділ освіти
Бердичівської РДА, відділ освіти
Володарськ-Волинської РДА та
відповідно видані податкові накладні.

Суд зазначає, що Податковий кодекс
України не ставить в залежність
виникнення у платника ПДВ права на
формування податкового кредиту від
дотримання вимог податкового
законодавства іншим суб'єктом
господарювання та обов'язку для
позивача здійснювати контроль за
веденням господарської діяльності
його контрагентами.

У разі наявності у державних органів
інформації про зловживання в системі
оподаткування конкретною компанією,
вони повинні застосовувати відповідні
заходи саме до цього суб'єкта, а не
розповсюджувати негативні наслідки на
інших осіб при відсутності зловживання
з їх боку.

Податковим кодексом України або ж
іншим нормативно-правовим актом не
встановлено будь-яких обмежень для
формування податкового кредиту, ніж
наявність належним чином оформлених
первинних документів та не встановлено
обов'язку на підтвердження
правомірності формування податкового
кредиту надавати документи, що
підтверджують якість отриманого
товару.

Крім того, відповідно до Правил
перевезень вантажів автомобільним
транспортом, затверджених Наказом
Міністерства транспорту України № 363
від 14.10.1997 р. передбачено
обов'язковість товарно-транспортних
накладних та подорожніх листів для
перевізників, вантажовідправників та
вантажоодержувачів, які є замовниками
послуг з перевезень,
товарно-транспортною накладною
здійснюється лише оформлення
перевезень. Наявність чи відсутність
товарно-транспортних накладних є лише
дотриманням чи порушенням правил
перевезень автомобільним транспортом,
які не пов'язані з дотриманням вимог
податкового законодавства, і не є
підтвердженням факту придбання
товарно-матеріальних цінностей.

Наявність у платника податку - покупця
належно оформленої податкової
накладної є єдиною підставою для
формування податкового кредиту, про що
неодноразово наголошувалося у
рішеннях Верховного Суду України,
зокрема у постанові Верховного Суду
України від 1 червня 2010 року у справі №
21-573во10.

Досліджені судом документи, які надані
на підтвердження оспорюваних
господарських операцій з
контрагентами, відповідають вимогам
законодавства та є первинними в
розумінні Закону "Про бухгалтерський
облік та фінансову звітність в
Україні", всі надані податкові
накладні були видані позивачу в
лютому-березні 2012 року та давали право
на формування відповідного
податкового кредиту, крім того
дійсність вищеперерахованих
податкових накладних податковою
інспекцією не оспорюється.

Враховуючи наведене, суд приходить до
висновку, що Товариство правомірно
включило до податкового кредиту суму
податку на додану вартість за
лютий-березень 2012 року в сумі 57 338 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України, в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

З огляду на припис наведеної норми
процесуального права при розгляді
судом спору щодо правомірності рішення
органу державної податкової служби,
контролюючий орган має доводити
недобросовісність платника податків.
Будь-яких беззаперечних та достатніх
доказів, які б могли свідчити про
недобросовісність позивача при
формуванні сум податкового кредиту,
відповідачем - суб'єктом владних
повноважень суду не надано.

З огляду на викладене, позовні вимоги в
частині визнання протиправним та
скасування податкового
повідомлення-рішення Житомирської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Житомирській області від
26.02.2014 року №, підлягають
задоволенню.

Щодо компенсації витрат на правову
допомогу, суд зазначає наступне.

Згідно з частиною 1 статті 90 КАС України
витрати, пов'язані з оплатою допомоги
адвоката або іншого фахівця в галузі
права, які надають правову допомогу за
договором, несуть сторони, крім
випадків надання безоплатної правової
допомоги, передбачених законом.

Частиною 3 статті 90 КАС України
визначено, що граничний розмір
компенсації витрат на правову допомогу
встановлюється законом.

Відповідно до статті 1 Закону України
"Про граничний розмір компенсації
витрат на правову допомогу у цивільних
та адміністративних справах" № 4191 (діє
з11.01.2012 року) розмір компенсації витрат
на правову допомогу у цивільних
справах, в яких така компенсація
виплачується стороні, на користь якої
ухвалено судове рішення, іншою
стороною, а в адміністративних справах
- суб'єктом владних повноважень, не може
перевищувати 40 відсотків встановленої
законом мінімальної заробітної плати у
місячному розмірі за годину участі
особи, яка надавала правову допомогу, у
судовому засіданні, під час вчинення
окремих процесуальних дій поза судовим
засіданням та під час ознайомлення з
матеріалами справи в суді, що
визначається у відповідному судовому
рішенні.

В контексті вказаних норм, судові
витрати підлягають сплаті в
граничному розмірі, визначеному
Законом і лише в тому випадку, якщо вони
сплачені адвокату або іншому фахівцю в
галузі права, які надають правову
допомогу за договором стороною, котрій
такі послуги надавались, та їх сплата
підтверджується відповідними
фінансовими документами.

Така ж правова позиція викладена в
ухвалі Вищого адміністративного суду
України від 26.06.2014 року по справі №
К/9991/30538/12, в якій зазначено, що суди
мають досліджувати факт сплати чи не
сплати позивачем послуг на правову
допомогу.

Позивачем було надано розрахунки та
акти приймання-передачі наданих
послуг, однак відсутні будь-які
документи на підтвердження фактичної
оплати послуг адвоката.

Враховуючи вказане, суд відмовляє у
стягненні з Державного бюджету України
судових витрат пов'язаних з оплатою
правової допомоги у сумі 4628,40 грн.

Оскільки суд задовольняє позовні
вимоги майнового характеру (скасування
податкового повідомлення рішення на
суму 71673 грн) в повному обсязі, тому
відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України, якою
передбачено, що якщо судове рішення
ухвалене на користь сторони, яка не є
суб'єктом владних повноважень, суд
присуджує всі здійснені нею
документально підтверджені судові
витрати з Державного бюджету України
(або відповідного місцевого бюджету,
якщо іншою стороною був орган
місцевого самоврядування, його
посадова чи службова особа, сплачений
позивачем судовий збір у сумі 182 грн. 70
коп. підлягає відшкодуванню на користь
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Науково-виробнича
фірма "Енергія" з Державного бюджету
України.

Керуючись статтями 86,94,158-162,186,254 Кодексу
адміністративного судочинства
України,

постановив:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення-рішення
Житомирської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Житомирській
області від 26.02.2014 року №.

Стягнути на користь Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Науково-виробнича фірма "Енергія" з
Державного бюджету України понесені
судові витрати у сумі 182 гривні 70
копійок.

В решті позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили у
строк та у порядку, що визначені
статтею 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, і може бути
оскаржена до Житомирського
апеляційного адміністративного суду
через Житомирський окружний
адміністративний суд у порядку,
визначеному статтею 186 Кодексу
адміністративного судочинства
України, шляхом подачі апеляційної
скарги протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Суддя
О.В. Капинос

Повний текст постанови виготовлено: 11
липня 2014 р.