Справа № 814/5082/13-а
Суддя: Косцова І.П.
Дата ухвалення: 2014-06-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
У Х В А Л А

26 червня 2014 р.м.ОдесаСправа № 814/5082/13-а

Категорія: 5.2.2 Головуючий в 1 інстанції:
Мороз А. О.

Одеський апеляційний адміністративний
суд в складі колегії:

судді-доповідача - Косцової І.П.

суддів - Турецької І.О..

- Стас Л.В.

за участю секретаря - Заболотної
Л.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Миколаївської митниці Міндоходів на
постанову Миколаївського окружного
адміністративного суду від 10 лютого 2014
року у справі за адміністративним
позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «Техноторг» до
Миколаївської митниці Міндоходів про
скасування рішення та картки відмови,-

В С Т А Н О В И В:

Постановою Миколаївського окружного
адміністративного суду від 10 лютого 2014
року задоволено позов Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Техноторг», в якому позивач просив
визнати протиправним та скасувати
рішення Миколаївської митниці
Міндоходів про коригування митної
вартості товарів від 17.10.13 р. №
504070000/2013/000014/1, визнання протиправною і
скасування картки відмови в прийнятті
митної декларації, митному оформленні
випуску чи пропуску товарів і
транспортних засобів комерційного
призначення від 17.10.13 р. № 504070000/2013/00046.

В апеляційній скарзі Миколаївська
митниця Міндоходів, посилаючись на
порушення судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права,
просить скасувати судове рішення та
прийняти нову постанову про відмову у
задоволенні позовних вимог.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши законність і
обґрунтованість судового рішення в
межах позовних вимог і доводів
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Судом першої інстанції у справі
з'ясовано, що 17.10.2013 року позивач подав
до Митниці митну декларацію № 504070000/2013/,
в якій митна вартість імпортованих
товарів визначена за основним методом,
передбаченим ст. 57 ч. 1 п. 1 МК України.

Для митного оформлення товарів,
позивач окрім МД № 504070000/2013/ від 17
жовтня 2013 р., подав: декларацію митної
вартості товарів від 17 жовтня, Контракт
разом із додатком і специфікацією,
інвойс FTCNH130403868 від 30 вересня 2013 р.,
банківську гарантію від 30 травня 2013 р.,
комерційну пропозицію "CNH International SA" від
30 серпня 2013 р., рішення ТОВ
"Тестметрстандарт" № 1458-13 від 11 жовтня
2013 р., контракт на перевезення № 39 від 24
липня 2013 р., товарно-транспортну
накладну від 10 жовтня 2013 р., довідку
перевізника від 14 жовтня 2013 р., довідку
Товариства.

Під час здійснення митного контролю,
відповідач поставив під сумнів
правильність визначення позивачем
митної вартості товарів за основним
методом, у зв'язку із чим витребував у
Товариства бухгалтерську інформацію
щодо оплати складових митної вартості;
каталоги, специфікації, прейскуранти
(прайс-листи) виробника товару;
висновки про якісні та вартісні
характеристики товарів, підготовлені
спеціалізованими експертними
організаціями, та/або інформацію
біржових організацій про вартість
товару або сировини.

Позивач своїм листом від 17 жовтня 2013
року повідомив відповідача про те, що
страхування товару не проводилось,
отже митна вартість товару не включає в
себе страхові платежі (а. с. 41). Інших
документів, витребуваних Митницею,
позивач не надав. Як пояснив
представник Товариства, каталоги і
прейскуранти, а також експертні
висновки у нього відсутні, а крім того
раніше подані документи, на думку
позивача, дозволяли відповідачу
перевірити дані декларуємого товару.

З огляду на те, що надані декларантом
додаткові документи не підтвердили
задекларованої митної вартості,
митницею відмовлено в прийнятті митної
декларації та в митному оформлені
товару за ціною договору, про що
зазначено у картці відмові від 17.10. 2013
року № 504070000/2013/00046.

Рішенням митниці про коригування
митної вартості товару від 17.10. 2013 року
№
504070000/2013/000014/1, визначено митну вартість
товару за ціною договору щодо подібних
(аналогічних) товарів.

Вирішуючи зазначений спір по суті, суд
першої інстанції виходив з того, що
надані позивачем до Митниці документи
містять всі дані, які підтверджують
значення показників, що вплинули на
митну вартість товару, а тому позивач
вірно застосував основний метод
розрахунку митної вартості товарів.,
отже прийняття оскаржуваного рішення
про коригування митної вартості
товарів є протиправним.

Колегія суддів такий висновок суду
першої інстанції вважає правильним, з
огляду на наступне.

Спірні правовідносини регулюються
Митним кодексом України (в редакції від
13.03.2012).

Митним кодексом України встановлено,
що митному контролю підлягають усі
товари і транспортні засоби, що
переміщуються через митний кордон
України. Митний контроль передбачає
проведення митними органами мінімуму
митних процедур, необхідних для
забезпечення додержання законодавства
України з питань митної справи. Обсяг
процедур та порядок їх застосування
визначаються відповідно до Митного
кодексу України та інших
нормативно-правових актів, а також
міжнародних договорів України,
укладених у встановленому законом
порядку.

Відповідно до ст. 49 МК України митною
вартістю товарів, які переміщуються
через митний кордон України, є вартість
товарів, що використовується для
митних цілей, яка базується на ціні, що
фактично сплачена або підлягає сплаті
за ці товари.

Статтею 51 МК України передбачено, що
митна вартість товарів, що
переміщується через митний кордон
України, визначається декларантом
відповідно до норм цього Кодексу.

Заявлення митної вартості товарів
здійснюється декларантом або
уповноваженою особою під час
декларування товарів (ч. 1 ст. 52 МКУ).

У декларації митної вартості
наводяться відомості про метод
визначення митної вартості товарів,
числове значення митної вартості
товарів та її складових, умови
зовнішньоекономічного договору, що
мають відношення до визначення митної
вартості товарів та надані документи,
що підтверджують зазначене.

Частиною 2 ст. 53 МК України визначено
перелік документів, які підтверджують
митну вартість товарів.

Частина 3 ст. 53 МК України передбачає, що
якщо документи, зазначені у частині
другій статті 53, містять розбіжності,
наявні ознаки підробки або не містять
всіх відомостей, що підтверджують
числові значення складових митної
вартості товарів, чи відомостей щодо
ціни, була фактично сплачена або
підлягає сплаті за ці товари, декларант
або уповноважена ним ба на письмову
вимогу митного органу зобов'язані
протягом 10 календарних днів надати (за
наявності) документи.

Разом з тим, як вірно встановлено судом
першої інстанції та вбачається з
матеріалів справи, підстав для
витребування у товариства додаткових
документів на підтвердження митної
вартості та коригування митної
вартості товару у Миколаївської
митниці не було.

Декларантом товариства відповідачу
були надані документи, передбачені ст.
53 Митного кодексу України на
підтвердження митної вартості
ввезеного на митну територію товару.

Відповідно до ст. 57 ч. 1-3 МК України,
визначення митної вартості товарів,
які ввозяться в Україну відповідно до
митного режиму імпорту, здійснюється
за такими методами:

1) основний - за ціною договору
(контракту) щодо товарів, які
імпортуються (вартість операції);

2) другорядні:

а) за ціною договору щодо ідентичних
товарів;

б) за ціною договору щодо подібних
(аналогічних) товарів;

в) на основі віднімання вартості;

г) на основі додавання вартості
(обчислена вартість);

ґ) резервний.

Основним методом визначення митної
вартості товарів, які ввозяться на
митну територію України відповідно до
митного режиму імпорту, є перший метод -
за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується
лише у разі, якщо митна вартість
товарів не може бути визначена шляхом
застосування попереднього методу
відповідно до норм цього Кодексу.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції, що
оскільки відповідач мав можливість
визначити ціну товарів за основним
методом і позивач надав йому всі
необхідні для цього документи, відмова
у митному оформленні товару та
подальше коригування його вартості за
допомогою другорядного методу, носять
протиправний характер.

Беручи до уваги викладене, колегія
суддів вважає, що при розгляді справи
судом першої інстанції правильно
застосовано норми матеріального та
процесуального права, вірно
встановлено фактичні обставини справи
та надана правова оцінка.

Постанова суду першої інстанції
викладена достатньо повно, висновки
обґрунтовані з посиланням на конкретні
норми Законів України та відповідають
чинному законодавству та доводи
апеляційних скарг цих висновків суду
не спростовують.

За таких обставин підстав для
скасування постанови суду першої
інстанції та задоволення апеляційних
скарг не вбачається.

Керуючись ст.ст.195, 196, п.1 ч.1 ст. 198, ст.200,
п.1 ч.1 ст.205, ст.ст. 206, 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Миколаївської
митниці Міндоходів - залишити без
задоволення.

Постанову Миколаївського окружного
адміністративного суду від 10 лютого 2014
року у справі за адміністративним
позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «Техноторг» до
Миколаївської митниці Міндоходів про
скасування рішення та картки відмови -
залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення, однак може бути
оскаржена безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів з дня
виготовлення повного тексту.

Суддя - доповідач:
І.П. Косцова

Судді:
І.О. Турецька

Л.В.Стас.