Справа № 872/12349/13
Суддя: Дурасова Ю.В.
Дата ухвалення: 2014-05-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

27 травня 2014 рокусправа № 804/7651/13-а

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Дурасової Ю.В.

суддів: Проценко
О.А. Туркіної Л.П.

за участю секретаря судового
засідання: Комар Н.В.

представника відповідача -
Рябоконь Сергія Васильовича

представників позивача -
Чемезової Наталі Вікторівни, Брез
Володимира Ігоровича

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у Жовтневому
районі м. Дніпропетровська
Дніпропетровської області Державної
податкової служби

на постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 18
червня 2013р

у справі за позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю з
іноземними інвестиціями "Кольорові
метали" до Державної податкової
інспекції у Жовтневому районі м.
Дніпропетровська Дніпропетровської
області Державної податкової служби
про скасування податкових
повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача звернувся 03.06.2013
року до Дніпропетровського окружного
адміністративного суду з
адміністративним позовом до Державної
податкової інспекції у Жовтневому
районі м. Дніпропетровська
Дніпропетровської області Державної
податкової служби про скасування
податкових повідомлень-рішень. Просив
визнати протиправними та скасувати
податкове повідомлення-рішення від
23.05.2013 року № та податкове
повідомлення-рішення від 23.05.2013 року №
. Позов обґрунтований тим, що
податковим органом податкові
повідомлення-рішення прийняті на
підставі акта перевірки, в якому
зроблено висновок про відсутність
факту реального вчинення
господарських операцій.

Постановою Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 18
червня 2013р. даний позов задоволений.
Визнано протиправними та скасовано
оскаржувані податкові
повідомлення-рішення.

Свою позицію суд першої інстанції
обґрунтував тим, що в судовому
засіданні не знайшло підтвердження
завищення податкового кредиту та
заниження валових витрат ТОВ II
«Кольорові метали» по операціям з
придбання товару та виконання робіт
від ТОВ «Ферріт -Д», ТОВ «Ангстрем
Континенталь», ТОВ «Матадор», ПП
«Полюс» ТОВ ВК «Віконні системи», ТОВ «
Ривс», ТОВ «Старт - Д», ТОВ «Діксі Буд»,
ТОВ «Альянс+», ТОВ Вєнтек», ПП «Полтава -
проект - монтаж», ПП «Валга», ТОВ
«Градієнт ТЕК», ТОВ Транс Бізнес Лайн»,
ТОВ «Взлет Ера», що виключає
правомірність визначення позивачу
оскаржуваними податковими
повідомленнями - рішеннями від 23.05.2013
року № та №
грошових зобов'язань до позивача
штрафних (фінансових) санкцій.

Не погодившись з даним рішенням суду
представник відповідача (податкового
органу) подав апеляційну скаргу. В
апеляційній скарзі просить скасувати
постанову суду першої інстанції та
прийняти нове рішення, яким відмовити у
задоволенні позову. Зазначає, що судом
першої інстанції не повно з'ясовано
обставини, що мають значення для
справи, постанову прийнято з
порушенням норм матеріального та
процесуального права. Посилається на
відсутність факту реального вчинення
господарських операцій з
контрагентами.

В запереченнях на апеляційну скаргу
представник позивача зазначив, що
вважає рішення суду законним та
обґрунтованим, а апеляційну скаргу
безпідставною. Зазначає, що суд першої
інстанції при винесенні постанови
правомірно застосував норми
матеріального права та вважає, що ТОВ II
«Кольорові метали» не допускало
жодного порушення норм та мало
достатні підстави для віднесення сум
сплаченого на користь постачальників
ПДВ до складу податкового кредиту.
Вважає, що апеляційну скаргу слід
залишити без задоволення, а рішення
суду першої інстанції без змін.

В судовому засіданні представник
відповідача (податкового органу)
апеляційну скаргу підтримав, суду
пояснив, що вважає, що договори між
позивачем та його контрагентами не
підтверджуються реальним вчиненням
господарських операцій. Просить суд
апеляційну скаргу задовольнити, а
рішення суду першої інстанції
скасувати.

В судовому засіданні представники
позивача (кожен окремо) проти
апеляційної скарги заперечили,
вважають рішення суду першої інстанції
законним та обґрунтованим, а
апеляційну скаргу безпідставною. Суду
пояснили, що надані всі первинні
документи для підтвердження
реальності договорів, первинні
документи не мають недоліків, отже, є
належними. Натомість податковий орган
посилається лише на припущення. Роботи
згідно договорів виконані. Просять в
задоволенні апеляційної скарги
відмовити, а рішення суду першої
інстанції залишити без змін.

Перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції, дослідивши матеріали
справи, колегія суддів дійшла висновку,
що апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
ДПІ у Жовтневому районі проведено
планову виїзну перевірку ТОВ II
«Кольорові метали» за період з 01.04.2011
року по 31.12.2012 року. За наслідком
перевірки відповідачем 26.04.2013 року
складено акт № 2496/22-2/32495368. На підставі
акту було зроблено висновок про
нікчемність укладених угод між
позивачем (платником податків) та
контрагентами. На підставі акту
перевірки 23.05.2013 року винесені
податкові повідомлення-рішення: - №
, яким згідно з п.п. 54.3.2 п. 54.3 ст. 54
та п. 123.1 ст. 123 ПК України збільшено суму
грошового зобов'язання позивача за
платежем - податок на прибуток
приватних підприємств: за основним
платежем в сумі 17849794,00 грн. та штрафними
(фінансовими) санкціями (штрафами) в
сумі 4462448,5 грн.; - № , яким згідно з
п.п. 54.3.2 п. 54.3 ст. 54 та п. 123.1 ст. 123 ПК
України збільшено суму грошового
зобов'язання позивача за платежем -
податок на додану вартість: за основним
платежем в сумі 4618698,00 грн. та штрафними
(фінансовими) санкціями (штрафами) в
сумі 2067214,25 грн.

Колегія суддів апеляційної інстанції
встановила, що при вирішенні справи
судом першої інстанції до даних
правовідносин правильно застосовані
норми Конституції України,
Податкового кодексу України, ЗУ «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність».

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції
України, органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України. Таким чином
уповноважені державою органи не можуть
на власний розсуд ухилятися від
реалізації наданих їм повноважень, але
й не мають права виходити за межі,
встановлені законодавством.

В порядку ст. 198 (п.198.3) Податкового
кодексу України, який набув чинності з
01.01.2011 року, податковий кредит звітного
періоду визначається виходячи із
договірної (контрактної) вартості
товарів/послуг, але не вище рівня
звичайних цін, визначених ст.. 39 ПКУ, та
складається з сум податків,
нарахованих (сплачених) платником
податку за ставкою, встановленою п. 193.1
ст. 193 ПКУ, протягом такого звітного
періоду у зв'язую з придбанням або
виготовленням товарів (у тому числі при
їх імпорті) та послуг з метою їх
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності.

Згідно п.198.2 ст. 198 Податкового
кодексу України, датою виникнення
права платника податку на віднесення
сум податку до податкового кредиту
вважається дата тієї події, що
відбулася раніше; дата списання коштів
з банківського рахунка платника
податку на оплату товарів/послуг; дата
отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною.

В силу пп. 139.1.9 ст. 139 ПКУ, не включаються
до складу витрат, зокрема, витрати, не
підтверджені відповідними
розрахунковими, платіжними та іншими
первинними документами, обов'язковість
ведення і зберігання яких передбачена
правилами ведення бухгалтерського
обліку та нарахування податку.

Матеріалами справи підтверджено,
що позивач сформував витрати та
податковий кредит на підставі належно
оформлених податкових і видаткових
накладних за господарськими
операціями з контрагентами ТОВ «Ферріт
-Д», ТОВ «Ангстрем Континенталь», ТОВ
«Матадор», ПП «Полюс» ТОВ ВК «Віконні
системи», ТОВ « Ривс», ТОВ «Старт - Д»,
ТОВ «Діксі Буд», ТОВ «Альянс+», ТОВ
Вєнтек», ПП «Полтава - проект - монтаж»,
ПП «Валга», ТОВ «Градієнт ТЕК», ТОВ
Транс Бізнес Лайн», ТОВ «Взлет Ера». При
цьому вищезазначені контрагенти на час
видачі податкових накладних були
зареєстровані платниками податку на
додану вартість, що підтверджується
свідоцтвом платника податку на додану
вартість, а тому відповідно до п. 201.8, п.
201.10 ст. 201 ПКУ, мало обов'язок виписувати
податкові накладні.

На думку колегії суддів апеляційної
інстанції, суд першої інстанції
прийшов до правильного висновку, що
податкове законодавство не ставить в
залежність податковий облік платника
податків від інших осіб, від фактичної
сплати його контрагентами податків до
бюджету, від знаходження постачальника
за юридичною адресою, а також від його
господарських або виробничих
можливостей. При цьому, питання
віднесення певних сум до складу витрат
чи податкового кредиту не залежить від
розрахунків з бюджетом третіх осіб.
Натомість, у разі, якщо такі особи не
виконали свого зобов'язання по сплаті
податку до бюджету, то це тягне
відповідальність та негативні
наслідки саме щодо таких осіб.

Між позивачем (покупець) та ТОВ «Ферріт
-Д», ТОВ «Ангстрем Континенталь», ТОВ
«Матадор», ПП «Полюс» ТОВ ВК «Віконні
системи», ТОВ « Ривс», ТОВ «Старт - Д»,
ТОВ «Діксі Буд», ТОВ «Альянс+», ТОВ
Вєнтек», ПП «Полтава - проект - монтаж»,
ПП «Валга», ТОВ «Градієнт ТЕК», ТОВ
Транс Бізнес Лайн», ТОВ «Взлет Ера»
укладено господарські договори з
придбання товару та виконання робіт у
відповідності з нормами законодавства
України.

Надані первинні документи
відповідають вимогам ЗУ «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність», мають всі необхідні
реквізити (печатки підприємств,
підписи уповноважених осіб), отже ці
первинні документи є такими, які
підлягають обов'язковому врахуванню як
в бухгалтерському, так і в податковому
обліку.

На думку колегії суддів апеляційної
інстанції, суд першої інстанції
аналізуючи обставини справи та норми
ст. 198 ПКУ (п. 198.2, п. 198.3, п. 198,6), прийшов до
правильного висновку, що позивач має
право на відображення господарських
операцій у податковому обліку.
Необхідною умовою для віднесення
сплачених у ціні товарів/послуг сум
податку на додану вартість є сам факт
придбання таких товарів та послуг з
метою їх подальшого використання у
власній господарській діяльності / або
подальшій реалізації.

Колегія суддів апеляційної
інстанції, вважає, що суд першої
інстанції прийшов до правильної думки,
що висновок податкового органу про
нікчемність правочину, який на думку
податкового органу вчинений з метою, що
суперечить інтересам держави та
порушує публічний порядок не може бути
беззаперечним доказом такої
нікчемності, а повинен доводитися в
судовому порядку шляхом подання
відповідного позову на виконання
законодавчо визначених повноважень.

Також колегія суддів апеляційної
інстанції вважає за необхідне
зазначити, що Європейський Суд з прав
людини в пункті 38 рішення від 09.01.2007 у
справі «Інтерсплав проти України»
зазначив: коли державні органи
володіють будь-якою інформацією про
зловживання у системі відшкодування
ПДВ, що здійснюються конкретною
кампанією, вони можуть вжити
відповідних заходів з метою
запобігання або усунення таких
зловживань. Натомість Суд не може
прийняти зауваження Уряду щодо
загальної практики з відшкодування ПДВ
за відсутності будь-яких ознак, які б
вказували на те, що заявник був
безпосередньо залучений до таких
зловживань.

Також Європейський Суд з прав
людини в пунктах 70, 71 рішення від 22.01.2009
у справі «Булвес проти Болгарії»
зазначив: якщо національні власті у
відсутність яких-небудь вказівок на
пряму участь фізичної або юридичної
особи у зловживанні, пов'язаному із
сплатою ПДВ, який нараховується з
операцій в ланцюзі постачань, або
яких-небудь вказівок на обізнаність
про таке порушення, все ж карають
одержувача, який повністю виконав свої
обов'язки, за дії або бездіяльність
постачальника, який знаходився поза
контролем одержувача і відносно якого
у нього не було засобів відстеження і
забезпечення його старанності, то
власті виходять за рамки розумного та
порушують справедливий баланс, який
повинен підтримуватись між вимогами
суспільних інтересів і вимогами
захисту прав власності. Враховуючи
своєчасне і повне виконання
компанією-заявником своїх обов'язків з
подання звітності по ПДВ, неможливість
для неї забезпечити дотримання
постачальником обов'язків подавати
звітність по ПДВ і той факт, що ніякого
шахрайства відносно системи ПДВ, про
який компанія-заявник знала або могла
знати, здійснено не було,
компанія-заявник не повинна нести
наслідки невиконання постачальником
обов'язків своєчасного подання
звітності по ПДВ і в результаті
сплачувати ПДВ вдруге, а також
сплачувати пені.

Відповідно до статті 32
Європейської Конвенції про захист прав
людини і основоположних свобод 1950 року,
юрисдикція Європейського Суду з прав
людини поширюється на всі питання
тлумачення і застосування Конвенції та
протоколів до неї. Відповідно до пункту
1 Закону України «Про ратифікацію
Конвенції про захист прав людини і
основоположних свобод 1950 року, першого
протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 до
Конвенції», Україна повністю визнає на
своїй території юрисдикцію
Європейського Суду з прав людини в усіх
питаннях, що стосуються тлумачення і
застосування Конвенції. Відповідно до
статті 17 Закону України «Про виконання
рішень та застосування практики
Європейського Суду з прав людини», суди
застосовують при розгляді справ
Конвенцію та практику Суду як джерело
права.

Отже, суд першої інстанції не допустив
порушення норм матеріального та
процесуального права, повно та
всебічно дослідив матеріали та
обставини справи, правильно встановив
характер спірних правовідносин і для
їх вирішення правильно застосував
норми матеріального права.

Колегія суддів апеляційної інстанції
вважає, що в межах апеляційної скарги
порушень судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права
при вирішенні цієї справи не допущено.
Правова оцінка обставин у справі дана
вірно, а тому апеляційну скаргу слід
залишити без задоволення, а
оскаржуване судове рішення залишити
без змін.

Керуючись п. 1 ч.1. ст. 198, ст. 200, 205, 206
КАС України, суд -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у Жовтневому
районі м.
Дніпропетровська Дніпропетровської
області Державної податкової служби -
залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 18
червня 2013 р.. у справі за позовом
Товариства з обмеженою
відповідальністю з іноземними
інвестиціями "Кольорові метали" до
Державної податкової інспекції у
Жовтневому районі м. Дніпропетровська
Дніпропетровської області Державної
податкової служби про скасування
податкових повідомлень-рішень -
залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили
з моменту проголошення та може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого адміністративного суду України
протягом 20 днів відповідно до ст. 212 та
ч.5 ст. 254 КАС України.

Головуючий:
Ю.В. Дурасова

Суддя:
О.А. Проценко

Суддя:
Л.П. Туркіна