Справа № 816/1663/14
Суддя: О.О. Кукоба
Дата ухвалення: 2014-07-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

09 липня 2014 рокум. ПолтаваСправа №816/1663/14

Суддя Полтавського окружного
адміністративного суду Кукоба О.О.,
розглянувши у письмовому провадженні
адміністративну справу за позовом
Сільськогосподарського товариства з
обмеженою відповідальністю "Ніка" до
Головного управління юстиції у
Харківській області, третя особа без
самостійних вимог на предмет спору -
відділ державної виконавчої служби
Харківського районного управління
юстиції Харківської області про
визнання бездіяльності протиправною,

В С Т А Н О В И В:

Сільськогосподарське товариство з
обмеженою відповідальністю "Ніка"
(надалі - позивач, СТОВ "Ніка")
звернулось до суду з позовом до
Головного управління юстиції у
Харківській області (надалі -
відповідач, ГУЮ у Харківській області)
про визнання протиправною
бездіяльності по забезпеченню
координації роботи та контролю за
своєчасністю, правильністю і повнотою
виконання наказу господарського суду
Харківської області від 16 липня 2013 року
№922/1812/13 про стягнення з Товариства з
обмеженою відповідальністю "Агро
Капітал Інвест" на користь
Сільськогосподарського товариства з
обмеженою відповідальністю "Ніка" суми
боргу в розмірі 426 010 грн 67 коп. та
судових витрат.

В обґрунтування позовних вимог позивач
посилався на те, що бездіяльністю
відповідача з питань забезпечення
контролю за роботою підпорядкованого
органу державної виконавчої служби
щодо належного та своєчасного вчинення
виконавчих дій порушено права та
законні інтереси СТОВ "Ніка" у сфері
публічно-правових відносин.

Відповідач позов не визнав. У наданих
до суду письмових запереченнях проти
позову зазначав, що ГУЮ у Харківській
області не наділено повноваженнями з
примусового виконання судових рішень,
а лише координує та контролює
діяльність структурних підрозділів
органів державної виконавчої служби
через управління державної виконавчої
служби. Звертав увагу на те, що за
результатами розгляду звернення СТОВ
"Ніка" щодо неналежної організації
примусового виконання наказу
господарського суду Харківської
області від 16 липня 2013 року №922/1812/13
управлінням державної виконавчої
служби ГУЮ у Харківській області
проведено перевірку діяльності
відділу державної виконавчої служби
Харківського районного управління
юстиції Харківської області та надано
ініціатору звернення обґрунтовану
відповідь від 31 березня 2014 року за вих.
№7601. На підставі викладеного, просив
відмовити у задоволенні позовних вимог
повністю.

Відділ державної виконавчої служби
Харківського районного управління
юстиції Харківської області (надалі -
ВДВС Харківського РУЮ), залучений до
участі у справі в якості третьої особи
без самостійних вимог на предмет спору
протокольною ухвалою суду від 04 червня
2014 року, надав до суду письмові
заперечення проти позову, в яких
зазначив, що державним виконавцем
вчинено належні та достатні заходи
щодо примусового виконання наказу
господарського суду Харківської
області від 16 липня 2013 року №922/1812/13, у
зв'язку з чим просив відмовити у
задоволенні позовних вимог.

У судове засідання 03 липня 2014 року
з'явився представник позивача.

Відповідач та третя особа явку
уповноважених представників в судове
засідання не забезпечили, про розгляд
справи повідомлені належним чином.

Згідно з частиною четвертою статті 128
Кодексу адміністративного судочинства
України, у разі неприбуття відповідача,
належним чином повідомленого про дату,
час і місце судового розгляду, без
поважних причин розгляд справи може не
відкладатися і справу може бути
вирішено на підставі наявних у ній
доказів.

За викладених обставин, зважаючи на
виконання відповідачем та третьою
особою вимог суду про витребування
додаткових доказів, суд визнав за
можливе розглядати справу без участі
їх представників.

У відповідності до частини шостої
статті 128 Кодексу адміністративного
судочинства України, якщо немає
перешкод для розгляду справи у
судовому засіданні, визначених цією
статтею, але прибули не всі особи, які
беруть участь у справі, хоча і були
належним чином повідомлені про дату,
час і місце судового розгляду, суд має
право розглянути справу у письмовому
провадженні у разі відсутності потреби
заслухати свідка чи експерта.

Зважаючи на відсутність потреби
заслухати свідка чи експерта та беручи
до уваги те, що в судове засідання 03
липня 2014 року прибули не всі особи, які
беруть участь у справі, суд перейшов до
розгляду справи у порядку письмового
провадження.

Дослідивши матеріали справи,
з'ясувавши фактичні обставини, на яких
ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши
докази, що мають юридичне значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, суд встановив наступні факти та
відповідні до них правовідносини.

На виконанні у ВДВС Харківського РУЮ
перебуває виконавче провадження
№38927552, відкрите на виконання наказу
господарського суду Харківської
області від 16 липня 2013 року №922/1812/13
про стягнення з Товариства з обмеженою
відповідальністю "Агро Капітал Інвест"
на користь Сільськогосподарського
товариства з обмеженою
відповідальністю "Ніка" боргу в розмірі
426 010 грн 67 коп. /а.с. 84/.

ГУЮ у Харківській області 18 березня 2014
року за вх. №7601 отримано звернення
директора СТОВ "Ніка" щодо
бездіяльності ВДВС Харківського РУЮ з
примусового виконання вказаного
наказу /а.с. 52/ та за вих. №7601/08-35/08 на ім'я
начальника ВДВС Харківського РУЮ
надіслано лист, яким зобов'язано вжити
невідкладних заходів щодо поновлення
прав та охоронюваних законом інтересів
сторін виконавчого провадження, про
вжиті заходи повідомити ГУЮ у
Харківській області. Крім того,
запропоновано відповідно до статей 82-83
Закону України "Про виконавче
провадження" провести перевірку
виконавчого провадження /а.с. 53/.

Листом від 31 березня 2014 року вих. №3516
ВДВС Харківського РУЮ інформувало
управління державної виконавчої
служби ГУЮ у Харківській області про
хід виконавчого провадження /а.с. 54/.

Управління державної виконавчої
служби ГУЮ у Харківській області,
листом від 31 березня 2014 року вих.
№7601/01-41/08, надало гр. ОСОБА_2 відповідь
на звернення від 18 березня 2014 року /а.с.
64-65/.

Стверджуючи про те, що ГУЮ у
Харківській області не здійснює
належного контролю за діяльністю ВДВС
Харківського РУЮ в частині примусового
виконання останнім наказу
господарського суду Харківської
області від 16 липня 2013 року №922/1812/13,
позивач звернувся до суду з даним
позовом.

Надаючи правову оцінку спірним
відносинам та відповідним доводам
сторін, суд акцентує увагу на положенні
частини першої статті 138 Кодексу
адміністративного судочинства
України, відповідно до якої предметом
доказування є обставини, якими
обґрунтовуються позовні вимоги чи
заперечення або які мають інше
значення для вирішення справи (причини
пропущення строку для звернення до
суду тощо) та які належить встановити
при ухваленні судового рішення у
справі.

Зважаючи на зміст позовних вимог,
з'ясуванню в межах даної справи
належать обставини щодо обсягу
повноважень ГУЮ у Харківській області
по забезпеченню координації роботи та
контролю за своєчасністю, правильністю
і повнотою виконання ВДВС Харківського
РУЮ наказу господарського суду
Харківської області від 16 липня 2013 року
№922/1812/13 та, як наслідок, наявність
протиправної бездіяльності
відповідача в даному питанні.

Обставини щодо безпосереднього
виконання ВДВС Харківського РУЮ наказу
господарського суду Харківської
області від 16 липня 2013 року №922/1812/13 не
стосуються предмета доказування в
даній справі, а тому судом не
досліджуються.

У відповідності до частин першої,
другої статті 2 Закону України "Про
виконавче провадження" примусове
виконання рішень покладається на
державну виконавчу службу, яка входить
до системи органів Міністерства
юстиції України. Примусове виконання
рішень здійснюють державні виконавці,
визначені Законом України "Про
державну виконавчу службу".

За приписами статті 1 Закону України
"Про державну виконавчу службу"
державна виконавча служба входить до
системи органів Міністерства юстиції
України і здійснює виконання рішень
судів, третейських судів та інших
органів, а також посадових осіб
відповідно до законів України.
Завданням державної виконавчої служби
є своєчасне, повне і неупереджене
примусове виконання рішень,
передбачених законом.

Згідно з частиною першою статті 3
вказаного Закону органами державної
виконавчої служби є: Департамент
державної виконавчої служби
Міністерства юстиції України, до
складу якого входить відділ
примусового виконання рішень;
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції
Міністерства юстиції України в
Автономній Республіці Крим, головних
управлінь юстиції в областях, містах
Києві та Севастополі, до складу яких
входять відділи примусового виконання
рішень; районні, районні у містах,
міські (міст обласного значення),
міськрайонні відділи державної
виконавчої служби відповідних
управлінь юстиції.

Головне управління юстиції
Міністерства юстиції України в
Автономній Республіці Крим, головні
управління юстиції в областях, містах
Києві та Севастополі організують
виконання законів і здійснюють
керівництво управліннями державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції Міністерства
юстиції України в Автономній
Республіці Крим, головних управлінь
юстиції в областях, містах Києві та
Севастополі, районними, районними у
містах, міськими (міст обласного
значення), міськрайонними відділами
державної виконавчої служби
відповідних управлінь юстиції,
координують і контролюють їх
діяльність; організують професійну
підготовку та атестацію державних
виконавців; розглядають скарги на дії
державних виконавців; заохочують за
успіхи в роботі і накладають стягнення
за порушення трудової дисципліни;
здійснюють матеріально-технічне
забезпечення державної виконавчої
служби; організують виконання рішень
відповідно до закону, надають
рекомендації щодо виконання
державними виконавцями рішень у
порядку, встановленому законом
/частина друга статті 5 Закону України
"Про державну виконавчу службу"/.

Суд також зазначає, що ГУЮ у
Харківській області здійснює свою
діяльність на підставі Положення про
Головні управління юстиції
Міністерства юстиції України в
Автономній Республіці Крим, в областях,
містах Києві та Севастополі,
затвердженого наказом Міністерства
юстиції України від 23 червня 2011 року
№1707/5, зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України 23 червня 2011 року за
№759/19497.

Пунктом 4.35 вказаного Положення
передбачено, що головне управління
юстиції здійснює через структурні
підрозділи, що забезпечують реалізацію
повноважень ДВС, контроль за
організацією роботи структурних
підрозділів районних, районних у
містах, міських (міст обласного
значення), міськрайонних, міжрайонних
управлінь юстиції, що забезпечують
реалізацію повноважень ДВС.

Стосовно спірних відносин таким
структурним підрозділом є управління
державної виконавчої служби ГУЮ у
Харківській області.

Аналіз наведених норм законодавства
дає підстави вважати, що ГУЮ у
Харківській області не наділено
повноваженнями з примусового
виконання рішень судів та інших
органів, а здійснює лише координацію,
організацію діяльності та контроль за
організацією діяльності структурних
підрозділів районних, районних у
містах, міських (міст обласного
значення), міськрайонних, міжрайонних
управлінь юстиції, що забезпечують
реалізацію повноважень органів
державної виконавчої служби.

У контексті наведено варто звернути
увагу на сутність понять "контроль",
"організація діяльності", "координація".

Так, контроль є функцією управління, що
полягає в перевірці виконання завдань
об'єктами управління з метою отримання
інформації щодо виконання таких
завдань та вжиття своєчасних заходів
для досягнення заздалегідь
визначеного результату.

Під організацією діяльності необхідно
розуміти створення умов для виконання
дій, необхідних для досягнення
заздалегідь визначених цілей.

А координація - це функція процесу
управління, що забезпечує його
безперебійність і безперервність.
Головне завдання координації -
досягнення погодженості в роботі всіх
підрозділів організації шляхом
установлення раціональних зв'язків між
ними.

Згідно з частиною першою статті 83
Закону України "Про виконавче
провадження" контроль за своєчасністю,
правильністю і повнотою виконання
рішень державним виконавцем
здійснюють начальник відділу, якому
безпосередньо підпорядкований
державний виконавець, а також керівник
вищестоящого органу державної
виконавчої служби.

У спірних відносинах контроль за
своєчасністю, правильністю і повнотою
виконання зазначеного вище наказу
господарського суду Харківської
області здійснюють начальник ВДВС
Харківського РУЮ та начальник
управління державної виконавчої
служби ГУЮ у Харківській області.

Матеріалами справи підтверджено, що
отримавши 18 березня 2014 року звернення
директора СТОВ "Ніка" ОСОБА_2 щодо
неналежного виконання ВДВС
Харківського РУЮ вказаного вище наказу
господарського суду Харківської
області ГУЮ у Харківській області,
листом від 31 березня 2014 року вих.
№7601/08-35/08, зобов'язало начальника ВДВС
Харківського РУЮ вжити невідкладних
заходів щодо перевірки викладених у
зверненні фактів, поновлення прав та
охоронюваних законом інтересів сторін
виконавчого провадження /а.с. 53/.

Підконтрольним органом вчинено
відповідні дії, про що листом від 31
березня 2014 року вих. №3516
повідомлено начальника управління
державної виконавчої служби ГУЮ у
Харківській області /а.с. 54/.

За вищевикладених обставин, доводи
позивача про протиправну
бездіяльність ГУЮ у Харківській
області щодо забезпечення координації
роботи та контролю за своєчасністю,
правильністю і повнотою виконання
наказу господарського суду
Харківської області від 16 липня 2013
року №922/1812/13 не знайшли свого
підтвердження в ході розгляду справи
судом.

Частина друга статті 55 Конституції
України проголошує, що кожному
гарантується право на оскарження в
суді рішень, дій чи бездіяльності
органів державної влади, органів
місцевого самоврядування, посадових і
службових осіб.

Конституційний Суд України у рішенні
від 25 листопада 1997 року №6-зп (у справі
за конституційним зверненням
громадянки ОСОБА_3 щодо офіційного
тлумачення частини другої статті 55
Конституції України та статті 248-2
Цивільного процесуального кодексу
України (справа громадянки ОСОБА_3 щодо
права на оскарження в суді
неправомірних дій посадової особи))
зазначив: "частину другу статті 55
Конституції України необхідно
розуміти так, що кожен громадянин
України, іноземець, особа без
громадянства має гарантоване державою
право оскаржити в суді загальної
юрисдикції рішення, дії чи
бездіяльність будь-якого органу
державної влади, органу місцевого
самоврядування, посадових і службових
осіб, якщо вважають, що ці рішення, дія
чи бездіяльність порушують їхні права
і свободи або перешкоджають здійсненню
цих прав і свобод, а тому потребують
правового захисту в суді.".

Тобто, умовою для звернення особи до
суду з позовом щодо оскарження рішення,
дії чи бездіяльність будь-якого органу
державної влади, органу місцевого
самоврядування, посадових і службових
осіб таких органів є наявність у
позивача переконання в порушенні його
прав або свобод чи в існуванні перешкод
у здійсненні цих прав.

У свою чергу, порушенням суб'єктивного
права особи є створення будь-яких
перепон у реалізації нею такого права,
що унеможливлюють одержання особою
того, на що вона може розраховувати в
разі належної поведінки зобов'язаної
особи.

Отже, неодмінною ознакою порушення
права особи є зміна стану суб'єктивних
прав та обов'язків такої особи, тобто
припинення чи неможливість реалізації
її права та/або виникнення додаткового
обов'язку.

При цьому, виходячи з наведених вище
положень частини другої статті 55
Конституції України, особа-позивач на
власний розсуд визначає, чи порушені її
права рішеннями, дією або
бездіяльністю суб'єкта владних
повноважень.

Водночас, задоволення відповідних
вимог особи можливе лише в разі
об'єктивної наявності порушення, тобто
встановлення, що рішення, дія або
бездіяльність протиправно породжують,
змінюють або припиняють права та
обов'язки у сфері публічно-правових
відносин.

З огляду на викладене, суд зазначає, що
позивачем у даній справі не надано суду
належних доказів, які підтверджували б
факт порушення його прав, свобод та
інтересів бездіяльністю безпосередньо
відповідача.

Згідно із частиною першою статті 11
Кодексу адміністративного судочинства
України розгляд і вирішення справ в
адміністративних судах здійснюється
на засадах змагальності сторін та
свободи в наданні ними суду своїх
доказів і у доведенні перед судом їх
переконливості.

Доказами в адміністративному
судочинстві є будь-які фактичні дані,
на підставі яких суд встановлює
наявність або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
осіб, які беруть участь у справі, та
інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи. Ці дані
встановлюються судом на підставі
пояснень сторін, третіх осіб та їхніх
представників, показань свідків,
письмових і речових доказів, висновків
експертів /частина перша статті 69
Кодексу адміністративного судочинства
України/.

Частиною першою статті 70 Кодексу
адміністративного судочинства України
визначено, що належними є докази, які
містять інформацію щодо предмету
доказування. Суд не бере до розгляду
докази, які не стосуються предмету
доказування.

У відповідності до частини другої
статті 71 Кодексу адміністративного
судочинства України в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідно до приписів статті 6
Конвенції про захист прав людини і
основоположних свобод, що знайшли своє
відображення у статті 55 Конституції
України та статті 6 Кодексу
адміністративного судочинства
України, кожному гарантовано право на
звернення до суду за захистом своїх
прав і свобод.

Таким чином, позивач, вважаючи що
відповідачами порушено його права у
сфері публічно-правових відносин,
скористався своїм правом на звернення
до адміністративного суду з даним
позовом і його право на таке звернення
жодним чином не може бути обмежено.

Водночас, передумовою для судового
захисту в порядку адміністративного
судочинства є саме фактична наявність
порушень прав особи-позивача з боку
суб'єкта владних повноважень.

У даному випадку, відповідачем в
повному обсязі доведено, що у спірних
відносин його діяльність відбувається
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Натомість, позивачем, в обґрунтування
позовних вимог, не надано належних
доказів, що свідчили б про порушення
відповідачем вимог чинного
законодавства України.

З огляду на наведені обставини, суд
дійшов висновку про відмову в
задоволенні позовних вимог СТОВ "Ніка"
повністю.

Підстави для розподілу судових витрат
відсутні.

Керуючись статтями 2, 7-11, 69-71, 86, 94, 128, 158-163
Кодексу адміністративного судочинства
України,

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні адміністративного
позову Сільськогосподарського
товариства з обмеженою
відповідальністю "Ніка" до Головного
управління юстиції у Харківській
області, третя особа без самостійних
вимог на предмет спору - відділ
державної виконавчої служби
Харківського районного управління
юстиції Харківської області про
визнання бездіяльності протиправною
відмовити.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги
судове рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до
Харківського апеляційного
адміністративного суду через
Полтавський окружний адміністративний
суд шляхом подання апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня отримання її
копії з одночасним надісланням копії
апеляційної скарги до суду апеляційної
інстанції.

Суддя
О.О. Кукоба