Справа № 619/2975/14-а
Суддя: Якименко Л. О.
Дата ухвалення: 2014-07-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

н.п.: 2-а/619/54/14
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 липня 2014 року
Дергачівський районний суд
Харківської області

в складі: головуючого судді -
Якименко Л.О.

при секретарі -
Ломановій І.А.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративний позов
ОСОБА_1 до начальника відділу ДАІ з
обслуговування Дергачівського району
Харківської області Завалій Сергія
Сергійовича про скасування постанови
посадової особи про накладення
адміністративного стягнення та
закриття провадження у справі.

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся з адміністративним
позовом в Дергачівський районний суд
Харківської області до начальника
відділу ДАІ з обслуговування
Дергачівського району Харківської
області Завалій Сергія Сергійовича про
скасування постанови посадової особи
про накладення адміністративного
стягнення та закриття провадження у
справі.

В підтвердження позову ОСОБА_1
посилається на те, що 10 червня 2014 року
начальником ВДАІ з обслуговування
Дергачівського району ГУМВС України в
Харківській області Завалій С.С.
відносно позивача було складено
постанову у справі про адміністративне
правопорушення серії ПС1 № 345099 від
10.06.2014 року.

Згідно зазначеної постанови: «ОСОБА_1
керуючи транспортним засобом
автомобілем MERCEDES VITO, номерний знак
НОМЕР_1 29.04.2014 року о 04 год. 40 хв. на пр-ті
Правди м. Харків, будучи позбавленим
права керування судом м. Дергачі за ст.
130 ч. 4 КУпроАП до 25.10.2015 року» скоїв
адміністративне правопорушення,
передбачене ч. 3 ст. 126 КУпроАП.
Начальник ВДАІ постановив накласти на
ОСОБА_1 адміністративне стягнення у
виді штрафу в розмірі 510 гривень.

Позивач вважає, що постановою
відповідача серії ПС1 №345099 від 10.06.2014
року на нього неправомірно накладено
адміністративне стягнення та вважає її
незаконною.

29.04.2014 року позивач разом зі своїм
другом ОСОБА_3 та з дотриманням правил
дорожнього руху, керуючи вказаним вище
автомобілем, маючи при собі
посвідчення водія, проїжджав по вул.
Петровського с. М.Данилівка в напрямку
м. Дергачі Харківської області.
Позивача було підрізано іншим
автомобілем. В результаті чого позивач
зупинився. Як з'ясувалося це були
співробітники ДАІ. Протоколу на місці
його зупинки співробітниками ДАІ не
складалося. Додатково повідомляє, що до
29 квітня 2014 року його посвідчення водія
співробітниками ДАІ не вилучалося.
Тому позивач навіть не здогадувався
про існування постанови
Дергачівського районного суду
Харківської області від 15.10.2013 року про
позбавлення позивача права керувати
всіма видами транспортних засобів на 2
роки - до 25.10.2015 року.

11 червня 2014 року позивач отримав
постанову серії ПС1 № 345099 від 10.06.2014
року (постанова надіслана простим
листом). Позивач був дуже здивований,
оскільки наприкінці травня 2014 року
Дергачівським районним судом була
направлена до ВДАІ Дергачівського
району Харківської області для відома
копія постанови апеляційного суду
Харківської області від 14.05.2014 року.
Даною постановою апеляційного суду
постанова Дергачівського районного
суду Харківської області від 15.10.2013
року у справі про адміністративне
правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 130
КУпроАП відносно позивача скасована, а
провадження у справі закрито у зв'язку
з відсутністю складу
адміністративного правопорушення.

Про існування постанови
Дергачівського районного суду
Харківської області від 15.10.2013 року
позивач дізнався випадково 30 квітня 2014
року, коли відвідав відділ
адмінпрактики ДАІ м. Харкова, де
позивачу повідомили про наявність в
так званій «базі ДАІ» інформації про
позбавлення його права керування ТЗ на
два роки. Тому 05 травня 2014 року позивач
звернувся до суду з заявою про надання
йому копії судового рішення і того ж
самого дня він її отримав. У зв'язку з
тим, що постанова позивачу не
вручалася, не надсилалася тому до 5
травня 2014 року про її існування позивач
не знав. Даний факт встановлений
постановою апеляційного суду
Харківської області від 14.05.2014 року.

07 травня 2014 року позивачем була подана
апеляційна скарга на постанову
Дергачівського районного суду
Харківської області від 15.10.2013 року.

Позивач вважає, що постанова серії ПС1
№345099 у справі про адміністративне
правопорушення від 10.06.2014 року не
містить доказів, які б вказували на
порушення позивачем правил дорожнього
руху України і його неправомірно було
притягнуто до адміністративної
відповідальності, у зв'язку з цим
постанова серії ПС1 № 345099 в справі про
адміністративне правопорушення від
10.06.2014 року підлягає скасуванню, а
провадження у справі закриттю.

В судовому засіданні представник
позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_4 позовні
вимоги підтримала і пояснила, що про
існування постанови про позбавлення
ОСОБА_1 права керувати всіма видами
транспортних засобів на 2 роки ОСОБА_1
дізнався 05.05.2014 року. Постанова була
скасована апеляційним судом, тому
позивача неправомірно було притягнуто
до адміністративної відповідальності.

Відповідач по справі - начальник
відділу ДАІ з обслуговування
Дергачівського району Харківської
області Завалій С.С. в судове засідання
не з'явився, згідно заяви просив справу
розглядати за його відсутності, проти
задоволення позову заперечував, так як
вважає свої дії законними.

Суд вважає можливим справу розглянути
за відсутності представника
відповідача.

Суд, вислухавши представника позивача,
дослідивши матеріали справи, як докази,
вважає, що позовні вимоги підлягають
частковому задоволенню.

Судом було достовірно встановлено, що 10
червня 2014 року начальником ВДАІ з
обслуговування Дергачівського району
ГУМВС України в Харківській області
Завалій С.С. стосовно позивача ОСОБА_1
було ухвалено постанову у справі про
адміністративне правопорушення серії
ПС1 № 345099 від 10.06.2014 року з накладенням
адміністративного стягнення у виді
штрафу в розмірі 510 гривень.

Про існування постанови
Дергачівського районного суду
Харківської області від 15.10.2013 року
позивач дізнався 30 квітня 2014 року, коли
відвідав відділ адмінпрактики ДАІ м.
Харкова, де йому повідомили про
наявність базі ДАІ інформації про
позбавлення ОСОБА_1 права керування ТЗ
на два роки. 05 травня 2014 року позивач
звернувся до суду з заявою про надання
йому копії судового рішення і того ж
самого дня він її отримав.

07 травня 2014 року позивачем була подана
апеляційна скарга на постанову
Дергачівського районного суду
Харківської області від 15.10.2013 року.
Вищевказана постанова суду була
скасована апеляційним судом
Харківської області 14 травня 2014 року.

У разі виявлення правопорушення, у
відповідності до закону, працівником
міліції водій повинен бути зупинений,
постанову складено на місці, у випадку
незгоди з порушенням, окрім постанови
про накладення стягнення має бути
складений протокол, у порядку ст. 256
КУпроАП, із зазначенням відомостей про
особу, що скоїла правопорушення, додані
пояснення цієї особи, роз'яснені її
відповідні права у тому числі на захист
і на оскарження рішення, вказаний
протокол у відповідності до ст. 258
КУпроАП має бути доданий до постанови.

У відповідності до ст. 33 КУпроАП
працівником ДАІ при накладенні
адміністративного стягнення повинно
враховуватись характер вчиненого
правопорушення, особа порушника,
ступінь його вини, майновий стан,
обставини, що обтяжують і пом'якшують
відповідальність.

Статтею 252 КУпроАП встановлено, що
орган (посадова особа) оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
грунтується на всебічному, повному і
об'єктивному дослідженні всіх обставин
справи в їх сукупності, керуючись
законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст. 251 КУпроАП доказами в
справі про адміністративні
правопорушення, є будь-які фактичні
дані, на основі яких у визначеному
законом порядку орган (посадова особа)
встановлює наявність чи відсутність
адміністративного правопорушення,
винність даної особи в його вчиненні та
інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи. Ці дані,
зокрема, встановлюються протоколом про
адміністративне правопорушення,
поясненнями особи, яка притягується до
адміністративної відповідальності.

Виходячи із вищезазначених норм
КУпроАП, працівник ДАІ повинен надати
їм відповідну оцінку або спростувати,
керуючись ст.ст. 245, 252 КУпроАП, оскільки
закон, встановлюючи межі
відповідальності, наділяє його
функціями суб'єкта влади, що фактично
здійснює правосуддя. Розгляд справ має
грунтуватися на всебічному, повному і
об'єктивному дослідженні всіх обставин
справи у їх сукупності.

Згідно із ч. 2 ст. 7 КУпроАП провадження в
справах про адміністративне
правопорушення здійснюється на основі
суворого додержання законності.
Положення ст. 7 КУпроАП гарантують, що
ніхто не може бути підданий заходу
впливу в зв'язку з адміністративним
правопорушенням інакше як на підставах
і в порядку, встановлених законом.
Застосування уповноваженими на те
органами і посадовими особами заходів
адміністративного впливу провадиться
в межах їх компетенції, у точній
відповідності з законом.

У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпроАП,
провадження в справі про
адміністративне правопорушення не
може бути розпочато, а розпочате
підлягає закриттю в зв'язку з
відсутністю в діях особи події і складу
адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст. 268 КУпроАП особа, яка
притягується до адміністративної
відповідальності має право, зокрема:
ознайомитись з матеріалами справи,
давати пояснення, подавати докази,
заявляти клопотання; при розгляді
справи користуватись юридичною
допомогою.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 288 КУпроАП
постанову іншого органу (посадової
особи) про накладення
адміністративного стягнення може бути
оскаржено у вищестоящий орган
(вищестоящій посадовій особі) або в
районний, районний у місті, міський чи
міськрайонний суд, у порядку,
визначеному Кодексом
адміністративного судочинства
України, з особливостями,
встановленими цим Кодексом.

Згідно до ч. 2 ст. 19 КАС України,
адміністративні справи з приводу
оскарження правових актів
індивідуальної дії, а також дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень, які стосуються інтересів
конкретної особи, вирішуються
адміністративними судами за місцем
проживання (перебування, знаходження)
позивача.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України, в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Підставами для визнання акта недійсним
є невідповідність його вимогам чинного
законодавства та (або) визначеній
законом компетенції органу, який видав
цей акт.

Обов'язковою умовою визнання акта
недійсним є також порушення у зв'язку з
прийняттям відповідного акта прав та
охоронюваних законом інтересів
громадян, підприємств та організацій.

Щодо прохання позивача в закритті
справи про адміністративне
правопорушення за відсутністю у його
діях складу такого правопорушення, суд
відмовляє в цій частині ОСОБА_1 в
задоволенні позову у зв'язку з тим, що
ст. 162 КАС України встановлені
повноваження суду при вирішенні
справи. Зазначеною статтею передбачено
визнання протиправним рішення суб'єкта
владних повноважень, дій чи
бездіяльності і про скасування або
визнання нечинним рішення.

Керуючись ст. ст. 19 ч. 2, 69, 70, 71 КАС
України, ст. ст. 7, 18, 245, 247 ч. 1 п. 1, 251, 252, 268,
288 КУпроАП, суд, -

П О С Т А
Н О В И В:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову серії ПС1 № 345099 по справі про
адміністративне правопорушення від
10.06.2014 року складену начальником
відділу ДАІ з обслуговування
Дергачівського району Харківської
області Завалій Сергієм Сергійовичем
про притягнення ОСОБА_1 до
адміністративної відповідальності за
ч. 3 ст. 126 Кодексу України про
адміністративні правопорушення -
скасувати.

В іншій частині в задоволенні
позову ОСОБА_1- відмовити.

Постанова остаточна і оскарженню
не підлягає.

Суддя:
Якименко Л.О.