Справа № 825/1986/14
Суддя: Заяць О.В.
Дата ухвалення: 2014-07-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

07 липня 2014 року
Чернігів Справа №
825/1986/14

Чернігівський окружний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді
Заяць О.В.,

за участю секретаря
Музика С.П.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду справу за
адміністративним позовом заступника
прокурора міста Чернігова в інтересах
Інспекції з питань захисту прав
споживачів у Чернігівській області до
фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про
стягнення штрафу, -

В С Т А Н О В И В:

Заступник прокурора міста Чернігова
звернувся до суду в інтересах
Інспекції з питань захисту прав
споживачів у Чернігівській області з
адміністративним позовом до фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення
на користь держави штрафу у розмірі2720
(дві тисячі сімсот двадцять) грн. 00 коп.

Свої вимоги мотивує тим, що постановою
про накладення штрафних санкцій від
27 листопада 2013 року № 55 на ФОП
ОСОБА_1 накладено штраф у розмірі 160
неоподаткованих мінімумів доходів
громадян у сумі 2720,00 грн. Однак, штраф
відповідачем в добровільному порядку
не сплачений.

Представник прокуратури та
представник Інспекції з питань захисту
прав споживачів у Чернігівській
області в судове засідання не
з'явились, про день, час та місце
розгляду справи повідомлені завчасно
та належним чином, надали суду заяви
про розгляд справи без їх участі.

Відповідач в судове засідання повторно
не з'явився, про дату, час та місце
розгляду справи був повідомлений
належним чином.

За таких обставин, суд вирішив за
можливе розглянути справу на підставі
наявних у справі доказів.

Фіксування судового засідання
відповідно до статті 41 Кодексу
адміністративного судочинстваУкраїни
не здійснювалося.

Розглянувши подані документи і
матеріали, всебічно і повно з'ясувавши
всі фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, оцінивши докази, які
мають юридичне значення для розгляду
справи і вирішення спору по суті, суд
вважає, що позов підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідно до
вимог ст. 11, 24 Закону України «Про
державний ринковий нагляд і контроль»
нехарчової продукції 12.11.2013 завідувачу
сектору ринкового нагляду Лось Ю.М. та
головному спеціалісту Булаві В.Ю.
видане направлення № 149 на проведення
перевірки, яким доручено здійснити
перевірку характеристик продукції у
ФОП ОСОБА_1 (місце здійснення
діяльності АДРЕСА_1 з питань
розповсюдження освітлювальної
апаратури, ламп побутового
призначення.

15.11.2013 видано наказ №05-11/149 про
проведення позапланової виїзної
перевірки суб'єкта господарювання
ОСОБА_1 щодо дотримання законодавства
про державний ринковий нагляд за
нехарчовою продукцією при
розповсюдженні освітлювальної
апаратури, ламп побутового
призначення.

За результатами перевірки
характеристик продукції складено акт
від 18.11.2013 № 141. Відповідно до
зазначеного акту, встановлено: факт
розповсюдження продукції, електричних
ламп побутового призначення, які не
відповідають вимогам п. 17, п. 18 та п. 19
Технічного регламенту з
електромагнітної сумісності
обладнання, затвердженого Постановою
КМУ від 29.07.2009 № 785, без маркування
національним знаком відповідності.

27.11.2013 року виконуючим обов'язки
начальника Інспекції з питань захисту
прав споживачів у Чернігівській
області Зеновим О.В., за порушення вимог
п. 1 ч. 3 ст. 44 Закону України «Про
державний ринковий нагляд і контроль
нехарчової продукції», винесено
постанову № 55, якою на ФОП ОСОБА_1
накладено штраф у розмірі 2720 грн.

Не погоджуючись з рішенням Інспекції з
питань захисту прав споживачів у
Чернігівській області від 27.11.2013 року №
55 про накладення штрафних санкцій,
позивач звернувся до суду за захистом
охоронюваних законом прав і інтересів.

Даючи правову оцінку обставинам
вказаної справи, суд зважає на
наступне.

Регулювання відносин між споживачами
товарів, робіт і послуг та виробниками
і продавцями товарів, виконавцями
робіт і надавачами послуг різних форм
власності, встановлення прав
споживачів, а також визначення
механізму їх захисту та основ
реалізації державної політики у сфері
захисту прав споживачів передбачено
Законом України від 12.05.1991 № 1023-XII "Про
захист прав споживачів" (далі - Закон №
1023-XII).

Відповідно до частини 1 статті 5 Закону
№ 1023-XII держава забезпечує споживачам
захист їх прав, надає можливість
вільного вибору продукції, здобуття
знань і кваліфікації, необхідних для
прийняття самостійних рішень під час
придбання та використання продукції
відповідно до їх потреб, і гарантує
придбання або одержання продукції
іншими законними способами в обсязі, що
забезпечує рівень споживання,
достатній для підтримання здоров'я і
життєдіяльності.

Частиною 3 статті 5 Закону №1023-XII
передбачено, що захист прав споживачів
здійснюють спеціально уповноважений
центральний орган виконавчої влади у
сфері захисту прав споживачів та його
територіальні органи, Рада міністрів
Автономної Республіки Крим, місцеві
державні адміністрації, органи і
установи, що здійснюють державний
санітарно-епідеміологічний нагляд,
інші органи виконавчої влади, органи
місцевого самоврядування згідно із
законодавством, а також суди.

Відповідно до пунктів 1,7 Положення про
Державну інспекцію України з питань
захисту прав споживачів, затвердженого
Указом Президента України від 13 квітня
2011 року № 465/2011 Державна інспекція
України з питань захисту прав
споживачів є центральним органом
виконавчої влади, діяльність якого
спрямовується і координується
Кабінетом Міністрів України через
Міністра економічного розвитку і
торгівлі України. Держспоживінспекція
України здійснює свої повноваження
безпосередньо та через свої
територіальні органи в Автономній
Республіці Крим, областях, містах Києві
та Севастополі.

Закон України «Про державний ринковий
нагляд і контроль нехарчової
продукції» встановлює правові та
організаційні засади здійснення
державного ринкового нагляду і
контролю нехарчової продукції.

Відповідно до частини першої статті 44
Закону України «Про державний ринковий
нагляд і контроль нехарчової
продукції» суб'єкти господарювання за
порушення цього Закону несуть згідно з
законами України цивільну,
адміністративну або кримінальну
відповідальність.

Згідно пункту першого частини третьої
статті 44 Закону України «Про державний
ринковий нагляд і контроль нехарчової
продукції» до розповсюджувача
застосовуються штрафні санкції у
разірозповсюдження продукції, на якій
відсутній Національний знак
відповідності, якщо його нанесення на
продукцію передбачено технічним
регламентом на відповідний вид
продукції, - у розмірі від ста
п'ятдесяти до двохсот п'ятдесяти
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян, а за повторне протягом трьох
років вчинення такого самого
порушення, за яке на особу вже було
накладено штраф, - у розмірі від двохсот
до трьохсот п'ятдесяти
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян.

Відповідно до пункта 17 Технічного
регламента з електромагнітної
сумісності обладнання, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів
Українивід 29 липня 2009 р. N 785 (у
редакції постанови Кабінету Міністрів
Українивід 20 червня 2012 р. N 631), на
апаратуру, відповідність якої цьому
Технічному регламенту було доведено із
застосуванням процедури, установленої
у пунктах 13 або 14 цього Технічного
регламенту, наноситься національний
знак відповідності. За нанесення
національного знака відповідності
відповідає виробник або уповноважений
представник.

Згідно пункта 19 Технічного регламента
з електромагнітної сумісності
обладнаннянаціональний знак
відповідності наносять на апаратуру
або на табличку з її технічними даними
згідно з правилами застосування
національного знака відповідності,
затвердженими постановою Кабінету
Міністрів України від 29 листопада 2001 р.
N 1599.

Відповідно до пункту першого Правил
застосування національного знака
відповідності, затверджених
постановою Кабінету Міністрів України
від 29 листопада 2001 р. N 1599, національний
знак відповідності засвідчує
відповідність позначеної ним
продукції вимогам технічних
регламентів, які поширюються на неї.

Відповідно до статті 121 Конституції
України на органи прокуратури
покладається представництво інтересів
громадян і державиу судах.

Згідностатті 36-1 Закону України "Про
прокуратуру" підставою представництва
у суді інтересів держави є наявність
порушень або загрози порушень
економічних, політичних та інших
державних інтересів внаслідок
протиправних дій (бездіяльності)
фізичних або юридичних осіб, що
вчиняються у відносинах між ними або з
державою.

Враховуючи те, що вимоги позивача є
обґрунтованими, не спростовані
відповідачем, суд вважає, що наявні
підстави для задоволення позову в
повномуобсязі.

Несплата відповідачем застосованих
відповідно до закону фінансових
санкцій до Державного бюджету України
є порушенням економічних інтересів
держави.

Таким чином, виходячи з меж заявлених
позовних вимог, системного аналізу
положень чинного законодавства
України та матеріалів справи, суд
дійшов висновку, що позовні вимоги
заступника прокурора міста Чернігова в
інтересах Інспекції з питань захисту
прав споживачів у Чернігівській
області до фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 необхідно задовольнити.

Керуючись статтями 122, 158 - 163, 167, Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов заступника
прокурора міста Чернігова в інтересах
Інспекції з питань захисту прав
споживачів у Чернігівській області
задовольнити повністю.

Стягнути з фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 на користь держави (УК у м.
Чернігові, 21081100, , МФО
853592, банк одержувача ГУ ДКСУ у
Чернігівській області, р/р 0002)
штраф у розмірі 2720 (дві тисячі
сімсот двадцять) грн. 00 коп.

Постанова суду набирає законної сили в
порядку статей 167, 186 Кодексу
адміністративного судочинства України
та може бути оскаржена до Київського
апеляційного адміністративного суду
протягом десяти днів з дня отримання її
копії.

Апеляційна скарга подається до
адміністративного суду апеляційної
інстанції через суд першої інстанції,
який ухвалив оскаржуване судове
рішення.

Суддя
О.В. Заяць