Справа № 808/4284/14
Суддя: Кисіль Роман Валерійович
Дата ухвалення: 2014-07-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

808/4284/14

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ПОСТАНОВА

02 липня 2014 року

(16 год. 50 хв.)

Справа № 808/4284/14

м.Запоріжжя

Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Киселя Р.В., розглянув у порядку письмового провадження адміністративну справу

за поданням: Державної податкової інспекції у Комунарському районі м. Запоріжжя Головного управління Міндоходів у Запорізькій області,

до: Запорізького державного підприємства «Радіоприлад»,

щодо: стягнення коштів за податковим боргом.

01.07.2014 о 14 год. 32 хв. до Запорізького окружного адміністративного суду надійшло подання Державної податкової інспекції у Комунарському районі м. Запоріжжя Головного управління Міндоходів у Запорізькій області (далі – заявник) до Запорізького державного підприємства «Радіоприлад» (далі – підприємство), в якому заявник просить стягнути з рахунків платника податків – підприємства, у банках, що обслуговують такого платника податків, до державного бюджету кошти за податковим боргом по земельному податку у сумі 161998,27 грн.

Заявник обґрунтував вимоги тим, що підприємство має перед бюджетом новостворений податковий борг по земельному податку у сумі 161998,27 грн., який виник внаслідок не сплати самостійно узгоджених відповідачем сум податкового зобов’язання, визначеного в поданій податковій декларації з плати за землю від 27.01.2014 у розмірі 161998,27 грн.

Ухвалою судді від 01.07.2014 року було відкрито провадження в адміністративній справі, судове засідання призначене на 02.07.2014.

У судове засідання 02.07.2014 представники сторін належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не прибули.

02.07.2014 до суду від представника підприємства надійшли письмові заперечення, в яких, серед іншого, представник підприємства просив розглянути справу без його участі.

Згідно з ч. 7 ст. 183-3 КАС України неявка сторін у судове засідання не перешкоджає розгляду подання.

За таких обставин суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності представників сторін на підставі наявних матеріалів.

Враховуючи неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, суд на підставі ч. 1 ст. 41 КАС України не здійснював фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Суд розглянувши матеріали та з’ясувавши обставини адміністративної справи, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності,

ВСТАНОВИВ:

Згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців підприємство 02.07.1993 зареєстроване в якості юридичної особи.

27.01.2014 підприємство подало заявнику податкову декларацію з плати за землю, якою визначило податкові зобов’язання з земельного податку за 2014 рік на загальну суму 1943979,33 грн., з щомісячним платежем в сумі 161998,27 грн. та за грудень 2014 року – 161998,36 грн.

Внаслідок не сплати самостійно узгоджених відповідачем сум податкового зобов’язання, визначених в поданій податковій декларації з плати за землю від 27.01.2014 за підприємством утворився податковий борг, який складає 161998,27 грн., що підтверджується обліковою карткою підприємства та розрахунком заборгованості станом на 30.06.2014.

Згідно довідки заявника станом на 30.06.2014 за підприємством рахується заборгованість на загальну суму 3699586,00 грн.

Відповідно до пп. 20.1.18 п. 20.1 ст. 20 Податкового кодексу України органи державної податкової служби мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, обслуговуючих такого платника, на суму податкового боргу або його частини.

Згідно п. 59.1 ст. 59 Податкового кодексу України, у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, орган державної податкової служби надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Відповідно до п. 59.3 ст. 59 Податкового кодексу України, податкова вимога надсилається не раніше першого робочого дня після закінчення граничного строку сплати суми грошового зобов'язання. Податкова вимога повинна містити відомості про факт виникнення грошового зобов'язання та права податкової застави, розмір податкового боргу, який забезпечується податковою заставою, обов'язок погасити податковий борг та можливі наслідки його непогашення в установлений строк, попередження про опис активів, які відповідно до законодавства можуть бути предметом податкової застави, а також про можливі дату та час проведення публічних торгів з їх продажу.

Підпунктом 59.4. ст. 59 Податкового кодексу України визначено, що податкова вимога надсилається також платникам податків, які самостійно подали податкові декларації, але не погасили суми податкових зобов'язань у встановлені цим Кодексом строки, без попереднього надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

В матеріалах справи наявна копія корінця податкової вимоги від 29.10.2013 №95-15 на суму 2477571,16 грн., яка була отримана підприємством 04.11.2013, про що свідчить підпис на рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення.

В поданих запереченнях до подання підприємство зазначає, що податкова вимога заявника від 29.10.2013 №95-15 прийнята по узгодженому податковому боргу станом на 28.10.2013, тоді як дане подання стосується стягнення боргу за травень 2014 року. Отже, оскільки податкова вимога не направлялася у заявника відсутні підстави для звернення до суду з поданням.

Суд зазначає, що за приписами 59.4 ст. 59 Податкового кодексу України у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення.

У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

З облікової картки підприємства та розрахунку заборгованості вбачається, що податковий борг підприємства не погашений в повному обсязі, а тому податкова вимога заявником додатково не надсилалася.

Пунктом 95.2 ст. 95 Податкового кодексу України визначено, що стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання такому платнику податкової вимоги.

Вищенаведеними нормативними актами не передбачено направлення податкових вимог в інших випадках.

Пунктом 60.1 статті 60 Податкового кодексу України визначені обставини за наявності яких податкова вимога вважається відкликаною.

Наданою заявником обліковою карткою підприємства підтверджується, що податковий борг підприємства з земельного податку повністю не погашений. Відтак, податкова вимога заявника від 29.10.2013 №95-15 є чинною.

За вимогами ч. 2 ст. 183-3 КАС України подання подається до суду першої інстанції протягом 24 годин з моменту встановлення обставин, що зумовлюють звернення до суду.

Згідно п.п. 57.1 ст. 57 Податкового кодексу України платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У зазначені строки нараховані податкові зобов’язання не сплачено, тому згідно п.п. 14.1.175 ст. 14 Податкового кодексу України, це є податковим боргом; податковий борг - сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

Відповідно до п. 285.1, п. 285.2 Податкового кодексу України базовим податковим (звітним) періодом для плати за землю є календарний рік. Базовий податковий (звітний) рік починається 1 січня і закінчується 31 грудня того ж року (для новостворених підприємств та організацій, а також у зв'язку із набуттям права власності та/або користування на нові земельні ділянки може бути меншим 12 місяців).

Згідно з п. 286.2 Податкового кодексу України платники плати за землю (крім фізичних осіб) самостійно обчислюють суму податку щороку станом на 1 січня і не пізніше 20 лютого поточного року подають відповідному органу державної податкової служби за місцезнаходженням земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу, з розбивкою річної суми рівними частками за місяцями. Подання такої декларації звільняє від обов'язку подання щомісячних декларацій. При поданні першої декларації (фактичного початку діяльності як платника плати за землю) разом з нею подається довідка (витяг) про розмір нормативної грошової оцінки земельної ділянки, а надалі така довідка подається у разі затвердження нової нормативної грошової оцінки землі.

Відповідно до п. 287.3 ст. 287 Податкового кодексу України податкове зобов'язання щодо плати за землю, визначене у податковій декларації на поточний рік, сплачується рівними частками власниками та землекористувачами земельних ділянок за місцезнаходженням земельної ділянки за податковий період, який дорівнює календарному місяцю, щомісяця протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця.

В запереченнях до подання підприємство зазначає, що постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 04.06.2014 було стягнуто з підприємства на користь заявника суму податкового боргу зі сплати земельного податку за березень 2014 року в розмірі 161998,27 грн. На підставі зазначеного рішення підприємством інкасовим розпорядженням №902 від 11.06.2014 стягнуто суму 161998,00 грн. На підставі постанови по справі №808/1812/14 інкасовим розпорядженням №905 від 11.06.2014 з рахунку підприємства стягнуто 3454,95 грн. Загалом цією постановою стягнуто 165452,95 грн. Підприємство узгодило з заявником суму податку з розбивкою річної суми за місяцями рівними частками по 161998,27 грн. З підприємства стягнуто на 3454,95 грн. більше, у зв’язку з чим останнє звернулося до заявника з проханням надати інформацію про стягнуті кошти в сумі 3454,95 грн. та повернути їх, але відповіді не отримало. Тому, вважає, що подання повинно визначати суму з вирахуванням зайве стягнутої суми 3454,95 грн. Підприємство вважає, що заявник, після перерахування підприємством коштів в розмірі 161998,27 грн. мав зарахувати сплачені кошти в рахунок погашення заборгованості на виконання рішення суду від 04.06.2014.

З приводу зазначених доводів суд зазначає, що відповідно до п. 87.9 ст. 87 Податкового кодексу України у разі наявності у платника податків податкового боргу контролюючі органи зобов'язані зарахувати кошти, що сплачує такий платник податків, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків. У такому ж порядку відбувається зарахування коштів, що надійдуть у рахунок погашення податкового боргу платника податків відповідно до статті 95 цього Кодексу або за рішенням суду у випадках, передбачених законом.

Спрямування коштів платником податків на погашення грошового зобов'язання перед погашенням податкового боргу забороняється, крім випадків спрямування цих коштів на виплату заробітної плати та єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

Судом встановлено, що за підприємством рахується заборгованість, що виникла за попередні періоди, яка згідно облікової картки підприємства та довідки заявника станом на 30.06.2014 складає 3699586,00 грн.

Отже, на виконання вимог п. 87.9 ст. 87 Податкового кодексу України, заявник після надходження від підприємства коштів в розмірі 161998,27 грн. правомірно здійснив зарахування зазначених коштів в рахунок погашення податкового боргу, що виник за попередні періоди, згідно з черговістю його виникнення, не врахувавши визначений платником податків напрям сплати.

Суд зазначає, що у даному випадку, наявна сукупності обставин, які дають підставу для висновку щодо правомірності заявленого подання: сплив 60 днів з дня направлення податкової вимоги; виникнення податкового боргу. Одна з таких обов’язкових складових – виникнення новоствореного податкового боргу, що виник 30.06.2014.

Судом встановлено, що обставини, які зумовили звернення заявника до суду із цим поданням виникли з 0 год. 00 хв. 01.07.2014, відтак, заявник звернувся з поданням до адміністративного суду у межах 24 годин з моменту виникнення обставин, що зумовлювали звернення до суду.

Враховуючи викладене, суд доходить висновку про наявність необхідної сукупності обставин, які дають підставу для висновку щодо правомірності заявленого подання, а саме: сплив 60-дненного строку з дня направлення податкової вимоги та виникнення податкового боргу.

Відповідно до п. 95.3 ст. 95 Податкового кодексу України стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання органам державної податкової служби, у розмірі суми податкового боргу або його частини.

В пункті 95.4. ст. 95 Податкового кодексу України зазначено, що орган державної податкової служби на підставі рішення суду здійснює стягнення коштів у рахунок погашення податкового боргу за рахунок готівки, що належить такому платнику податків. Стягнення готівкових коштів здійснюється у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про обґрунтованість заявлених вимог та визнав подання таким, що підлягає задоволенню.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 2, 4, 7-12, 14, 86, 160, 163, 183-3 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Подання Державної податкової інспекції у Комунарському районі м. Запоріжжя Головного управління Міндоходів у Запорізькій області – задовольнити.

Постанова підлягає негайному виконанню.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлені строки. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України, або прийняття постанови у письмовому провадженні - з дня отримання копії постанови, апеляційної скарги з подачею її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя Р.В. Кисіль