Справа № 826/7019/14
Суддя: Іщук І.О.
Дата ухвалення: 2014-07-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Каменєва 8, корпус 1
У Х В А Л А

про закриття провадження у справі

01 липня 2014 року м. Київ№ 826/7019/14Окружний
адміністративний суд міста Києва у
складі колегії суддів: головуючого
судді Іщука І.О., суддів Погрібніченко
І.М., Шулежко В.П. розглянув у відкритому
судовому засіданні справу

за позовомПублічного акціонерного
товариства Банк «Морський»до третя
особаНаціонального банку України
ОСОБА_2про визнання окремих
положень постанови НБУ № 260 від 06.05.2014 р.
та стягнення 6 024 800,15 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство Банк
«Морський» звернулось до Окружного
адміністративного суду м. Києва з
позовом до Національного банку
України, третя особа, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору на
стороні позивача ОСОБА_2, в якому
просить:

- визнати нечинним та скасувати
положення п.п. 1, 7 постанови НБУ № 260 від
06.05.2014 р. в частині, яка відноситься до
ПАТ Банк «Морський»;

- стягнути з Національного Банку
України грошові кошти в сумі 6 024 800,15
грн. на користь вкладника Публічного
акціонерного товариства Банк
«Морський» - ОСОБА_2 шляхом
перерахування грошових коштів на
рахунок ОСОБА_2 НОМЕР_1 в АТ «Райффайзен
Банк Аваль», МФО 380805.

Представник позивача обґрунтував
позовні вимоги тим, що фактичне
списання грошових коштів ПАТ Банк
«Морський» в сумі 5 981 211,05 грн. на
рахунок відповідача унеможливлює
виконання банком своїх зобов'язань
перед вкладниками.

Представник відповідача в судовому
засіданні заперечив проти позовних
вимог та просив суд відмовити в їх
задоволенні в повному обсязі з огляду
на те, що стягнення заборгованості по
банківському вкладу належить до
цивільно-правових відносин, а тому
даний спір повинен розглядатися в
порядку цивільного судочинства.

Представники третьої особи в судовому
засіданні підтримали позовні вимоги та
просили суд задовольнити їх в повному
обсязі з тих підстав, що інтереси
третьої особи як вкладника та
громадянина України є порушеними, адже
будь-якої можливості користуватися та
розпоряджатися власними коштами через
дії відповідача вона не має можливості.

Відповідно до частини 1 статті 17
Кодексу адміністративного судочинства
України до компетенції
адміністративних судів відносять
спори фізичних і юридичних осіб із
суб'єктом владних повноважень щодо
оскарження його рішень, спори з приводу
прийняття громадян на публічну службу,
її проходження, звільнення з публічної
служби, спори між суб'єктами владних
повноважень з приводу реалізації
їхньої компетенції у сфері управління,
у тому числі делегованих повноважень, а
також спори, які виникають з приводу
укладання та виконання
адміністративних договорів, спори за
зверненням суб'єкта владних
повноважень у випадках, встановлених
законом, спори щодо правовідносин,
пов'язаних з виборчим процесом чи
процесом референдуму.

Частиною 1 статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
визначено, що завданням
адміністративного судочинства є
захист прав, свобод та інтересів
фізичних осіб, прав та інтересів
юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади органів місцевого
самоврядування, їхніх службових та
посадових осіб, інших суб'єктів при
здійснені ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 3
Кодексу адміністративного судочинства
України справа адміністративної
юрисдикції - переданий на вирішення
адміністративного суду
публічно-правовий спір, у якому хоча б
однією зі сторін є орган виконавчої
влади, орган місцевого самоврядування,
їхня посадова чи службова особа або
інший суб'єкт, який здійснює владні
управлінські функції на основі
законодавства, в тому числі на
виконання делегованих повноважень.

Таким чином, справою адміністративної
юрисдикції може бути переданий на
вирішення адміністративного суду спір,
який виник між двома (кількома)
конкретними суб'єктами суспільства
стосовно їхніх прав та обов'язків у
конкретних правових відносинах, у яких
хоча б один суб'єкт законодавчо
уповноважений владно керувати
поведінкою іншого (інших) суб'єктів, а
ці суб'єкти, відповідно, зобов'язані
виконувати вимоги та приписи владного
суб'єкта.

Як вбачається з матеріалів справи, ПАТ
Банк «Морський» укладено з
Національним банком України договір №
16 від 16.02.2010 р. про кореспондентський
рахунок у Національному банку України.

Позивач, обґрунтовуючи свою правову
позицію в частині стягнення коштів з
Національного банку України,
посилається на вищевказаний договір.

Натомість суд вважає, що провадження в
цій частині позовних вимог підлягає
закриттю з огляду на нижченаведене.

Відповідно до ч. 1 ст. 1
Господарсько-процесуального кодексу
України підприємства, установи,
організації, інші юридичні особи (у
тому числі іноземні), громадяни, які
здійснюють підприємницьку діяльність
без створення юридичної особи і в
установленому порядку набули статусу
суб'єкта підприємницької діяльності
(далі - підприємства та організації),
мають право звертатися до
господарського суду згідно з
встановленою підвідомчістю
господарських справ за захистом своїх
порушених або оспорюваних прав і
охоронюваних законом інтересів, а
також для вжиття передбачених цим
Кодексом заходів, спрямованих на
запобігання правопорушенням.

Відповідно до ст. 2
Господарсько-процесуального кодексу
України Господарський суд порушує
справи за позовними заявами, зокрема,
підприємств та організацій, які
звертаються до господарського суду за
захистом своїх прав та охоронюваних
законом інтересів.

Статтею 12 Господарсько-процесуального
кодексу України визначено справи, які
підвідомчі господарським судам.

Так, пунктом першим частиною першою
цього Кодексу передбачено, що
господарським судам підвідомчі справи
у спорах, що виникають при укладанні,
зміні, розірванні і виконанні
господарських договорів, у тому числі
щодо приватизації майна, та з інших
підстав.

Таким чином, оскільки предметом спору у
даній справі є, зокрема, спір щодо
припинення договірних відносин між ПАТ
Банк «Морський» та Національним банком
України та виконання зобов'язань, які
за ним виникли, суд приходить до
висновку, що договір укладений між
сторонами є господарським, оскільки
фактично оскаржуються порушені права
позивача у господарських
правовідносинах, які не є
публічно-правовими. Відповідно,
підлягає захисту право позивача, яке є
господарсько-правовим.

Способом захисту даного права, в силу
положень статті 12
Господарсько-процесуального Кодексу
України, є звернення до Господарського
суду з вимогою про захист своїх
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів.

Таким чином, суд приходить до висновку,
що між сторонами фактично існує спір в
частині позовних вимог про стягнення
грошових коштів за господарським
договором , а тому провадження у справі
слід закрити.

Відповідно до вимог пункту 1 частини 1
статті 157 Кодексу адміністративного
судочинства України суд закриває
провадження у справі, якщо її не
належить розглядати в порядку
адміністративного судочинства.

З огляду на викладене та, керуючись
пунктом 1 частини 1 статті 157 та статтею
165 Кодексу адміністративного
судочинства України, Окружний
адміністративний суд міста Києва, -

У Х В А Л И В:

Закрити провадження у справі № 826/7019/14 в
частині позовних вимог про стягнення з
Національного Банку України грошових
коштів в сумі 6 024 800,15 грн.

Ухвала набирає законної сили,
відповідно до ст. 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Ухвала може бути оскаржена до суду
апеляційної інстанції протягом п'яти
днів з дня її отримання особою, яка
оскаржує ухвалу, за правилами,
встановленими ст. ст. 185-187 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий суддя
І.О. Іщук

Судді

І.М.Погрібніченко

В.П.Шулежко