Справа № 2а-7721/10/1370
Суддя: Ніколін В.В.
Дата ухвалення: 2014-07-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 липня 2014 р.
Справа № 11344/11

Колегія суддів Львівського
апеляційного адміністративного суду в
складі:

головуючого судді
Ніколіна В.В.,

суддів
Гінди О.М., Мікули О.І.,

розглянувши у порядку письмового
провадження в м. Львові апеляційну
скаргу Державної інспекції з контролю
за цінами у Львівській області на
постанову Львівського окружного
адміністративного суду від 26.01.2010 року
у справі за позовом Галицького
районного відділу м. Львова Головного
управління МНС України в Львівській
області до Державної інспекції з
контролю за цінами у Львівській
області про визнання протиправним та
скасування рішення, -

ВСТАНОВИЛА :

Галицький районний відділ м. Львова
Головного управління МНС України в
Львівській області 27.08.2010 року
звернувся з позовом до Державної
інспекції з контролю за цінами у
Львівській області, в якому, з
урахуванням заяви про зміну (уточнення)
позовних вимог, просить визнати
протиправним та скасувати рішення від
№ 255 від 17.08.2010 року про застосування
економічних санкцій за порушення
державної дисципліни цін в частині
вилучення 1730,40 грн.

В позові Галицький районний відділ м.
Львова Головного управління МНС
України в Львівській області
покликається на те, що надання такої
платної послуги як експертиза
проектно-кошторисної документації,
затвердження якої не потребує висновку
комплексної державної експертизи,
здійснюється на підставі та у
відповідності до постанови КМУ від
31.05.2006 року № 774 «Про затвердження
тарифів на проведення органом
державного пожежного нагляду оцінки
(експертизи) протипожежного стану
підприємства, об'єкта, приміщення та
проектно-кошторисної документації,
затвердження якої не потребує висновку
комплексної державної експертизи» та
Методики розрахунку витрат часу та
вартості проведення органом
державного пожежного нагляду оцінки
(експертизи) протипожежного стану
підприємства, об'єкта, приміщення та
проектно-кошторисної документації,
затвердження якої не потребує висновку
комплексної державної експертизи,
затвердженої наказом МНС України № 444
від 13.07.2006 року. Вважає, що плата за
послуги з експертизи
проектно-кошторисної документації
населенню Галицьким РВ ГУМНС у
Львівській області здійснювалась в
порядку та розмірах, встановлених
зазначеними нормативно-правовими
актами, тому висновок позивача про
необґрунтоване отримання виручки в
сумі 1730,40 грн. є безпідставним.

Оскаржуваною постановою Львівського
окружного адміністративного суду від
26.01.2010 року в позов Галицького
районного відділу м. Львова Головного
управління МНС України в Львівській
області до Державної інспекції з
контролю за цінами у Львівській
області про визнання протиправним та
скасування рішення - задоволено.

У поданій апеляційній скарзі
відповідач просить зазначену
постанову скасувати та прийняти нову,
якою в задоволенні позовних вимог
відмовити в повному обсязі,
покликаючись на порушення судом першої
інстанції норм матеріального права.
Вимоги за апеляційною скаргою
обґрунтовує тим, що перевіркою
встановлено безпідставне стягнення
позивачем з громадян плати за
проведення експертизи протипожежного
стану об'єктів та проектно-кошторисної
документації, затвердження якої не
потребує висновку комплексної
державної експертизи. Постанова КМУ
від 13.05.2006 року №774 прийнята на
виконання ч.6 ст.4 Закону України «Про
дозвільну систему в сфері
господарської діяльності», який
поширюється на дозвільні органи,
адміністраторів, уповноважений орган
та суб'єкти господарювання і не
поширюється на позивача. Наказ МНС
України № 444 від 13.07.2006 року не регулює
питання стягнення плати з громадян за
проведення експертизи, тому посилання
позивача на нього є безпідставним.
Вважає рішення від № 255 від 17.08.2010 року
про застосування економічних санкцій
за порушення державної дисципліни цін
в частині вилучення 1730,40 грн. законним.

Сторони по справі належним чином судом
були повідомлені, однак з невідомих для
суду причин не з'явилися в зал судового
засідання, а тому відповідно до ч. 1 ст.
197 КАС України суд апеляційної
інстанції може розглянути справу в
порядку письмового провадження за
наявними у справі матеріалами, якщо
справу може бути вирішено на основі
наявних у ній доказів, у разі
неприбуття жодної з осіб, які беруть
участь у справі, у судове засідання,
хоча вони були належним чином
повідомлені про дату, час і місце
судового засідання.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги у їх сукупності,
колегія суддів приходить до
переконання, що подана скарга не
підлягає задоволенню з наступних
мотивів.

Задовольняючи позов Галицького
районного відділу м. Львова Головного
управління МНС України в Львівській
області суд першої інстанції виходив з
того, що аналіз чинного законодавства
свідчить про те, що таким не
передбачено надання населенню послуг з
експертизи проектно-кошторисної
документації на безоплатній основі, а
навпаки - згадані послуги відповідно до
Порядку проведення державної
експертизи щодо пожежної безпеки
проектів будівництва та іншої
документації надаються на платній
основі.

З урахуванням викладеного, суд вважає
необґрунтованим висновок Державної
інспекції з контролю за цінами у
Львівській області про те, що вказані
послуги повинні надаватись громадянам
безоплатно.

Крім цього, суд вважає помилковим
висновок відповідача про порушення
позивачем статті 2 Закону України «Про
дозвільну систему у сфері
господарської діяльності», оскільки
вказана стаття не встановлює правил
поведінки, невиконання яких є
правопорушенням, а лише визначає сферу
дії цього Закону.

Згідно з ч. 2 ст. 218 Господарського
кодексу України учасник господарських
відносин відповідає за невиконання або
неналежне виконання господарського
зобов'язання чи порушення правил
здійснення господарської діяльності,
якщо не доведе, що ним вжито усіх
залежних від нього заходів для
недопущення господарського
правопорушення. Таким чином, закон
встановлює загальне правило, що
учасник господарських відносин
відповідає за невиконання або
неналежне виконання господарського
зобов'язання чи порушення правил
здійснення господарської діяльності
за наявності його вини. В частині
відповідальності за порушення правил
здійснення господарської діяльності
винятків з правила ч. 2 ст. 218 ГК України
не передбачено.

Адміністративно-господарські санкції
згідно з ч. 1 ст. 238 ГК України
застосовуються за порушення правил
здійснення господарської діяльності, є
публічно-правовими, конфіскаційними
санкціями і не можуть застосовуватись
за відсутності вини особи. Зазначену
правову позицію висловлено також в
Інформаційному листі Вищого
господарського суду України від 07.04.2008
№ 01-8/211 «Про деякі питання практики
застосування норм Цивільного та
Господарського кодексів України».

Відповідно до п. 7 Положення про
Міністерство України з питань
надзвичайних ситуацій та у справах
захисту населення від наслідків
Чорнобильської катастрофи,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 2 листопада 2006
року №1539, МНС у межах повноважень на
основі та на виконання актів
законодавства видає накази,
організовує і контролює їх виконання.
Нормативно-правові акти МНС підлягають
державній реєстрації в установленому
законодавством порядку. Рішення МНС,
прийняті у межах його повноважень,
обов'язкові для виконання центральними
і місцевими органами виконавчої влади,
органами місцевого самоврядування,
підприємствами, установами,
організаціями та громадянами.

Такі висновки суду першої інстанції, на
думку колегії суддів, відповідають
нормам матеріального права.

Судом встановлено, що Галицький
районний відділ м. Львова Головного
управління МНС України в Львівській
області є структурним підрозділом
Головного управління МНС України в
Львівській області. 11 серпня 2010 року
Державною інспекцією з контролю за
цінами у Львівській області проведено
перевірку Галицького районного
відділу м. Львова Головного управління
МНС України в Львівській області на
предмет ціноутворення при наданні
платних послуг підрозділом державної
пожежної охорони МНС, про що складено
акт № 000379.

З акту вбачається, що Державна
інспекція з контролю за цінами у
Львівській області дійшла висновку про
те, що внаслідок безпідставного
стягнення з населення (громадян) плати
за послуги з оцінки (експертизи)
протипожежного стану підприємства,
об'єкта, приміщення та
проектно-кошторисної документації,
затвердження якої не потребує висновку
комплексної державної експертизи, в
порушення ст. 2 Закону України «Про
дозвільну систему у сфері
господарської діяльності», Галицьким
районним відділом м. Львова Головного
управління МНС України в Львівській
області необґрунтовано отримано
виручку за період з 21.08.2009 року по 12.05.2010
року в сумі 576 грн. 08 коп. Внаслідок
невірно визначених коефіцієнтів
коригування при розрахунках витрат
часу на проведення експертизи
протипожежного стану підприємства,
об'єкта, приміщення необґрунтована
виручка за період з 27.10.2009 року по 01.03.2010
року склала 14 грн. 67 коп. Загальна сума
необґрунтовано отриманої виручки за
період з 21.08.2009 року по 01.03.2010 року
становить 591 грн. 47 коп. На підставі акту
перевірки від 11.08.2010 року № 000379
Державною інспекцією з контролю за
цінами у Львівській області прийнято
рішення від 17.08.2010 року № 255 про
застосування економічних санкцій за
порушення державної дисципліни цін,
яким у відповідності до ст. 14 Закону
України «Про ціни і ціноутворення»
вирішено вилучити у Галицького
районного відділу м. Львова Головного
управління МНС України в Львівській
області кошти в сумі 1774 грн. 41 коп. та
виставлено претензію № 255 від 17.08.2010
року. Позивач оскаржив рішення від
17.08.2010 року № 255 в частині вилучення 1730,40
грн.

Висновок про безпідставність
стягнення позивачем з населення
(громадян) плати за послуги з оцінки
(експертизи) протипожежного стану
підприємства, об'єкта, приміщення та
проектно-кошторисної документації,
затвердження якої не потребує висновку
комплексної державної експертизи
відповідач обґрунтовує з посиланням та
Постанову КМ України від 31.05.2006 р. № 774
«Про затвердження тарифів на
проведення органом державного
пожежного нагляду оцінки (експертизи)
протипожежного стану підприємства,
об'єкта, приміщення та
проектно-кошторисної документації,
затвердження якої не потребує висновку
комплексної державної експертизи»,
відповідно до якої такі послуги
надаються юридичним або фізичним
особам за заявою, та яка прийнята на
виконання статті 2 Закону України «Про
дозвільну систему у сфері
господарської діяльності», дія якого
поширюється на дозвільні органи,
адміністраторів, уповноважений орган
та суб'єктів господарювання, які мають
намір провадити або провадять
господарську діяльність. Відтак,
відповідач вважає, що постановою КМУ
від 31.05.2006 р. № 774 тарифи встановлені
виключно для суб'єктів господарювання.
Оскільки позивач не відноситься до
суб'єктів господарювання, то зроблено
висновок порушення ним статті 2 Закону
України «Про дозвільну систему у сфері
господарської діяльності».

Основні принципи встановлення і
застосування цін і тарифів, а також
організація контролю за їх дотриманням
на території України визначається
Законом України «Про ціни та
ціноутворення» від 03.12.1990 року № 507-ХІІ
(далі - Закон № 507-ХІІ).

Згідно зі статтею 1 Закону №507-Х1І,
законодавство в Україні про
ціноутворення складається з цього
закону та інших актів законодавства
України, що видаються відповідно до
нього. Загальні правові, економічні та
соціальні основи забезпечення
пожежної безпеки на території України,
відносини державних органів, юридичних
і фізичних осіб у цій галузі незалежно
від виду їх діяльності та форм
власності регулюються Законом України
«Про пожежну безпеку» від 17.12.1993 року №
3745-ХІІ (далі - Закон № 3745-ХІІ).

Згідно з частиною 22 статті 10 Закону №
3745-ХІІ експертиза проектної та іншої
документації на відповідність
нормативно-правовим актам з пожежної
безпеки та видача дозволів проводяться
органами державного пожежного нагляду
в порядку, встановленому КМ України.

На виконання Закону № 3745-ХІІ та Указу
Президента України від 27.01.2003 року №47
«Про заходи щодо вдосконалення
державного управління у сфері пожежної
безпеки, захисту населення і територій
від наслідків надзвичайних ситуацій»
наказом Міністерства України з питань
надзвичайних ситуацій від 23.11.2004 року №
186, зареєстрованим в Міністерстві
юстиції України 30.11.2004 року за № 1515/10114,
затверджено Порядок проведення
державної експертизи щодо пожежної
безпеки проектів будівництва та іншої
документації.

Частиною 3 п. 8 вказаного Порядку
передбачено, що державна експертиза
проектів будівництва щодо пожежної
безпеки, затвердження яких не потребує
висновку комплексної державної
експертизи, а також іншої документації
органом держпожнагляду може
проводитися виключно на добровільних
засадах за заявою юридичних або
фізичних осіб.

Вартість робіт, пов'язаних з
проведенням державної експертизи
проектів будівництва щодо пожежної
безпеки, які не потребують висновку
комплексної державної експертизи,
визначається згідно з Тарифами на
проведення органом державного
пожежного нагляду оцінки (експертизи)
протипожежного стану підприємства,
об'єкта, приміщення та проектно-
кошторисної документації,
затвердження якої не потребує висновку
комплексної державної експертизи,
затвердженими постановою КМ України
від 31.05.2006 року № 774. Перелік об'єктів,
затвердження проектів будівництва
яких у межах законодавства України не
потребує висновку комплексної
державної експертизи, затверджений
наказом Державного комітету України з
будівництва та архітектури від 12.11.2003
року № 187 та зареєстрований у
Міністерстві юстиції України 08.12.2003
року за № 1129/8450.

Частиною 1 статті 2 Закону України «Про
дозвільну систему у сфері
господарської діяльності» від 6
вересня 2005 року №2806-ІУ, з наступними
змінами та доповненнями, передбачено,
що дія цього Закону поширюється на
дозвільні органи, державних
адміністраторів, уповноважений орган
та суб'єктів господарювання, які мають
намір провадити або провадять
господарську діяльність.

Розмір тарифів на проведення органом
державного пожежного нагляду оцінки
(експертизи) протипожежного стану
підприємства, об'єкта, приміщення та
проектно- кошторисної документації,
затвердження якої не потребує висновку
комплексної державної експертизи
визначені постановою КМ України «Про
затвердження тарифів на проведення
органом державного пожежного нагляду
оцінки (експертизи) протипожежного
стану підприємства, об'єкта, приміщення
та проектно-кошторисної документації,
затвердження якої не потребує висновку
комплексної державної експертизи» від
31.05.2006 року №774.

Судом встановлено, що позивач при
визначенні вартості послуг з
проведення експертизи
проектно-кошторисної документації на
замовлення громадян керувався
Постановою КМ України «Про
затвердження тарифів на проведення
органом державного пожежного нагляду
оцінки (експертизи) протипожежного
стану підприємства, об'єкта, приміщення
та проектно-кошторисної документації,
затвердження якої не потребує висновку
комплексної державної експертизи» від
31.05.2006 року № 774 і Методикою розрахунку
витрат часу та вартості проведення
органом державного пожежного нагляду
оцінки (експертизи) протипожежного
стану підприємства, об'єкта, приміщення
та проектно- кошторисної документації,
затвердження якої не потребує висновку
комплексної державної експертизи,
затвердженої наказом Міністерства
України з питань надзвичайних ситуацій
та у справах захисту населення від
наслідків Чорнобильської катастрофи
за № 444 від 13.07.2006 року, зареєстрованого
в Міністерстві юстиції України 04.02.2010
року за № 134/17429.

Пунктом 2.3 вказаної Методики
передбачено розрахунок витрат часу
інспектором держпожнагляду на
проведення оцінки (експертизи)
проектно-кошторисної документації,
затвердження якої на потребує висновку
комплексної державної експертизи та
наведено перелік об'єктів. Перелік
об'єктів затверджений наказом
Міністерства регіонального розвитку
будівництва України від 08.04.2009 р. № 145.
Серед наведених найменувань об'єктів є
й такі, що передбачають звернення
громадян, які не є підприємцями та за
змістом не пов'язані із господарської
діяльністю, а саме: перепланування
квартир у багатоквартирних житлових
будинках та кімнат у гуртожитках, а
також об'єктів громадського
призначення без втручання в несучі
конструкції; прибудова або розширення
на першому поверсі житлових будинків
балконів, лоджій, еркерів,
улаштовування приміщень невиробничого
призначення на горищах та в підвалах;
будівництво садибних (котеджних)
житлових будинків, дачних та садових
будинків загальною площею до 500 м2 з
числом надземних поверхів не більше
трьох, в тому числі з господарськими та
допоміжними приміщеннями у
підвальному поверсі (І та II категорії
складності. З наведеного переліку
вбачається, що існують об'єкти,
затвердження проектів будівництва
яких проводиться лише за зверненням
громадян. При цьому така послуга є
платною. Аналіз чинного законодавства
свідчить про те, що таким не
передбачено надання населенню послуг з
експертизи проектно-кошторисної
документації на безоплатній основі, а
навпаки - згадані послуги відповідно до
Порядку проведення державної
експертизи щодо пожежної безпеки
проектів будівництва та іншої
документації надаються на платній
основі. З урахуванням викладеного, суд
вважає необґрунтованим висновок
Державної інспекції з контролю за
цінами у Львівській області про те, що
вказані послуги повинні надаватись
громадянам безоплатно.

Крім цього, суд вважає помилковим
висновок відповідача про порушення
позивачем статті 2 Закону України «Про
дозвільну систему у сфері
господарської діяльності», оскільки
вказана стаття не встановлює правил
поведінки, невиконання яких є
правопорушенням, а лише визначає сферу
дії цього Закону.

Згідно з ч. 2 ст. 218 Господарського
кодексу України учасник господарських
відносин відповідає за невиконання або
неналежне виконання господарського
зобов'язання чи порушення правил
здійснення господарської діяльності,
якщо не доведе, що ним вжито усіх
залежних від нього заходів для
недопущення господарського
правопорушення. Таким чином, закон
встановлює загальне правило, що
учасник господарських відносин
відповідає за невиконання або
неналежне виконання господарського
зобов'язання чи порушення правил
здійснення господарської діяльності
за наявності його вини. В частині
відповідальності за порушення правил
здійснення господарської діяльності
винятків з правила ч. 2 ст. 218 ГК України
не передбачено.

Адміністративно-господарські санкції
згідно з ч. 1 ст. 238 ГК України
застосовуються за порушення правил
здійснення господарської діяльності, є
публічно-правовими, конфіскаційними
санкціями і не можуть застосовуватись
за відсутності вини особи. Зазначену
правову позицію висловлено також в
Інформаційному листі Вищого
господарського суду України від 07.04.2008
№ 01-8/211 «Про деякі питання практики
застосування норм Цивільного та
Господарського кодексів України».

Відповідно до п. 7 Положення про
Міністерство України з питань
надзвичайних ситуацій та у справах
захисту населення від наслідків
Чорнобильської катастрофи,
затвердженого постановою КМ України
від 2 листопада 2006 року №1539, МНС у межах
повноважень на основі та на виконання
актів законодавства видає накази,
організовує і контролює їх виконання.
Нормативно-правові акти МНС підлягають
державній реєстрації в установленому
законодавством порядку. Рішення МНС,
прийняті у межах його повноважень,
обов'язкові для виконання центральними
і місцевими органами виконавчої влади,
органами місцевого самоврядування,
підприємствами, установами,
організаціями та громадянами.

Враховуючи те, що позивачем вартість
послуг для населення з експертизи
проектно- кошторисної документації
визначалась у відповідності до Порядку
проведення державної експертизи щодо
пожежної безпеки проектів будівництва
та іншої документації, в його діях
відсутня вина, як одна із підстав
застосування
адміністративно-господарських
санкцій.

На підставі наведеного колегія судів
прийшла до висновку, що судом першої
інстанції, при винесені оскаржуваної
постанови вірно дано правову оцінку
обставинам справі та ухвалено судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права,
що згідно ст. 200 КАС України є підставою
для залишення апеляційної скарги без
задоволення, а постанови суду першої
інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 200, 205, 206, 254 КАС
України колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Державної інспекції
з контролю за цінами у Львівській
області - залишити без задоволення.

Постанову Львівського окружного
адміністративного суду від 26.01.2010 року
у справі № 2а-7721/10/1370 - залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого
адміністративного суду у порядку
адміністративного судочинства
протягом двадцяти днів шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції.

Головуючий
В.В. Ніколін

Судді
О.М. Гінда

О.І. Мікула