Справа № 2а-1854/11
Суддя: Черпіцька Л.Т.
Дата ухвалення: 2014-07-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"10" липня 2014 р. м. Київ
К/9991/72863/12

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

Суддів:Черпіцької Л.Т. Маслія В.І.
Логвиненка А.О.розглянувши у порядку
письмового провадження за наявними у
справі матеріалами адміністративну
справу за касаційною скаргою
Хустського міськрайонного центру
зайнятості на постанову Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 01 листопада 2012 року у справі
№2-а-1854/2011 за позовом Хустського
міськрайонного центру зайнятості до
ОСОБА_4 про стягнення коштів, -

ВСТАНОВИЛА:

Хустський міськрайонний центр
зайнятості звернувся з позовом до
ОСОБА_4 про стягнення 2887,73 грн.
незаконно виплаченого матеріального
забезпечення на випадок безробіття.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на
момент звернення до позивача за
сприянням у працевлаштуванні ОСОБА_4
належав до категорії зайнятого
населення і, відповідно, не мав права на
отримання статусу безробітного,
допомоги по безробіттю та інших видів
соціального забезпечення. Своїми діями
відповідач порушив ч.2 ст.36 Закону
України "Про зайнятість населення",
тому це стало підставою для стягнення
безпідставно отриманих коштів в
судовому порядку.

Постановою Хустського районного суду
Закарпатської області від 19 жовтня 2011
року позов задоволено. Стягнуто з
ОСОБА_4 на користь Хустського
міськрайонного центру зайнятості
кошти в розмірі 2887,73 грн.

Постановою Львівського апеляційного
адміністративного суду від 01 листопада
2012 року постанову суду першої
інстанції скасовано, в задоволенні
позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду
апеляційної інстанції Хустський
міськрайонний центр зайнятості
звернувся з касаційною скаргою, у якій
просить скасувати судове рішення
апеляційної інстанції та залишити в
силі рішення суду першої інстанції,
посилаючись на те, що при прийнятті
зазначеного судового рішення було
порушено норми матеріального та
процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи,
обговоривши доводи касаційної скарги,
колегія суддів дійшла висновку, що
касаційна скарга підлягає задоволенню.

Як встановлено судами попередніх
інстанцій, 23 березня 2010 року в
Хустський міськрайонний центр
зайнятості з метою пошуку роботи,
звернувся громадянин ОСОБА_4. 30 березня
2010 року йому було надано статус
безробітного відповідно до ст. 2 Закону
України «Про зайнятість населення».

За період перебування на обліку
безробітних в Хустському
міськрайонному центрі зайнятості з 28
червня 2010 року по 18 листопада 2010 року,
ОСОБА_4 отримав допомогу по безробіттю
в сумі 3287,73 грн.

В результаті проведеної спеціалістами
Хустського міськрайонного центру
зайнятості звірки баз даних з
виконавчим комітетом Хустської
міської ради, було виявлено, що ОСОБА_4 з
03.03.2003 року зареєстрований як фізична
особа-підприємець. Процедуру
припинення підприємницької діяльності
не проводив.

10 грудня 2010р. відповідач на ім'я
директора Хустського міськрайонного
центру зайнятості написав розписку, в
якій зобов'язався сплатити незаконно
отриману допомогу по безробіттю у сумі
3287,73 грн. до 28 лютого 2011 р., однак
повернув кошти лише в сумі 400 грн.

Задовольняючи позовні вимоги суд
першої інстанції виходив з того, що на
момент отримання статусу безробітного
ОСОБА_4 був зареєстрований як фізична
особа-підприємець, а тому відносився до
зайнятого населення та не мав права
отримувати допомогу по безробіттю.

Між тим, суд апеляційної інстанції,
скасовуючи постанову суду першої
інстанції та відмовляючи в задоволенні
позову виходив з того, що ОСОБА_4
правомірно визнано безробітним,
оскільки на момент звернення до Центру
його підприємницька діяльність як
фізичної особи - підприємця була
припинена на підставі судового
рішення.

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України не
погоджується з таким висновком суду
апеляційної інстанції та вважає його
передчасним з огляду на наступне.

Відповідно до пп. «б» п. 3 ст. 1 Закону
України «Про зайнятість населення» в
Україні до зайнятого населення
належать громадяни, що проживають на
території держави на законних
підставах, зокрема, громадяни, які
самостійно забезпечують себе роботою,
включаючи підприємців, осіб, зайнятих
індивідуальною трудовою діяльністю,
творчою діяльністю, члени
кооперативів, фермери та члени їх
сімей, що беруть участь у виробництві, а
також члени особистих селянських
господарств, діяльність яких
здійснюється відповідно до Закону
України «Про особисте селянське
господарство».

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про
зайнятість населення» безробітними
визнаються працездатні громадяни
працездатного віку, які через
відсутність роботи не мають заробітку
або інших передбачених законодавством
доходів і зареєстровані у державній
службі зайнятості як такі, що шукають
роботу, готові та здатні приступити до
підходящої роботи.

Законом України «Про зайнятість
населення» критеріями, за якими особу
можна віднести до безробітного
визначено відсутність заробітку або
інших передбачених законодавством
доходів через відсутність роботи.

Відповідно до ч.1 ст. 4 Закону України
«Про державну реєстрацію юридичних
осіб та фізичних осіб-підприємців»
державна реєстрація фізичних
осіб-підприємців - це засвідчення факту
створення або припинення юридичної
особи, засвідчення факту набуття або
позбавлення статусу підприємця
фізичною особою, а також вчинення інших
реєстраційних дій, які передбаченні
цим Законом, шляхом внесення
відповідних записів до Єдиного
державного реєстру.

Згідно із ч. 1 ст. 51 Закону України «Про
державну реєстрацію юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців» державний
реєстратор у день державної реєстрації
припинення фізичної особи-підприємця
у порядку, визначеному ст.ст. 47-50 цього
Закону, зобов'язаний надіслати
відповідним органам статистики,
Державної податкової служби,
Пенсійного фонду повідомлення про
державну реєстрацію припинення
підприємницької діяльності фізичною
особою-підприємцем та відомості
реєстраційної картки про проведення
державної реєстрації припинення
фізичної особи - підприємця.

Як вбачається з листа виконавчого
комітету Хустської міської ради від
07.12.2010 року №130, фізична
особа-підприємець ОСОБА_4
зареєстрований у виконавчому комітеті
Хустської міської ради від 03.03.2003 року.
Процедуру припинення підприємницької
діяльності не проводить. Відомості в
ЄДР не включені.

Відповідно до п.15 ст.47 Закону України
"Про державну реєстрацію юридичних
осіб та фізичних осіб-підприємців" дата
внесення до Єдиного державного реєстру
запису про проведення державної
реєстрації припинення підприємницької
діяльності фізичною
особою-підприємцем є датою державної
реєстрації припинення підприємницької
діяльності фізичною
особою-підприємцем.

Таким чином, на час звернення до центру
зайнятості щодо отримання статусу
безробітного та перебування на обліку
як безробітного, відповідач належав до
зайнятого населення та не мав права на
отримання допомоги як безробітний,
оскільки в установленому
законодавством порядку суб'єкта
підприємницької діяльності - фізичну
особу ОСОБА_4 не було припинено.

Згідно статті 36 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття" застраховані особи,
зареєстровані в установленому порядку,
як безробітні, зобов'язані своєчасно
подавати відомості про обставини, що
впливають на умови виплати їм
забезпечення та надання соціальних
послуг. Сума виплаченого забезпечення
та вартості наданих соціальних послуг
застрахованій особі внаслідок
невиконання нею своїх обов'язків та
зловживання ними стягується з цієї
особи відповідно до законодавства
України з моменту виникнення обставин,
що впливають на умови виплати їй
забезпечення та надання соціальних
послуг.

Пунктом 6.14 Порядку надання допомоги по
безробіттю, у тому числі одноразової її
виплати для організації безробітними
підприємницької діяльності,
затвердженого наказом Міністерства
праці та соціальної політики України
від 20.11.2000 № 307, зареєстрованого в
Міністерстві юстиції України 14.12.2000 №
915/5136, визначено, що якщо під час
одержання допомоги по безробіттю
безробітний своєчасно не подав
відомості про обставини, що впливають
на умови її виплати, у тому числі
встановлені під час розслідування
страхових випадків та обґрунтованості
виплати матеріального забезпечення, з
безробітного стягується сума
виплаченої допомоги по безробіттю з
моменту виникнення цих обставин. Якщо
безробітний відмовився добровільно
повернути зазначені кошти, то питання
щодо їх повернення вирішується у
судовому порядку.

Як вірно встановлено судами, для
одержання статусу безробітного, ОСОБА_4
особисто подав у день, що настає після
закінчення встановленого строку
пошуку підходящої роботи, до центру
зайнятості відповідну заяву та
письмову інформацію про відсутність у
нього реєстрації підприємницької
діяльності, заробітку або інших
передбачених законодавством заходів.
Надана інформація мотивована рішенням
господарського суду Закарпатської
області від 10.06.2005 року про припинення
підприємницької діяльності приватного
фізичної особи-підприємця.

Відповідно до ч. 3 ст. 46 Закону України
"Про державну реєстрацію юридичних
осіб та фізичних осіб-підприємців"
фізична особа позбавляється статусу
підприємця з дати внесення до Єдиного
державного реєстру запису про державну
реєстрацію припинення підприємницької
діяльності фізичної особи - підприємця.

З огляду на викладене, судова колегія
вважає вірним висновок суду першої
інстанції про те, що рішення
господарського суду Закарпатської
області від 10.06.2005 року не могло бути
підставою для надання ОСОБА_4
інформації про відсутність у нього
реєстрації фізичної особи-підприємця,
оскільки Законом України «Про державну
реєстрацію юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців» чітко передбачено
порядок державної реєстрації
припинення підприємницької діяльності
фізичною особою-підприємцем.

З урахуванням викладеного судом першої
інстанції винесено законне і
обґрунтоване рішення, постановлене з
дотриманням норм матеріального і
процесуального права, яке скасоване
помилково.

Згідно ст. 226 КАС України суд касаційної
інстанції скасовує судове рішення суду
апеляційної інстанції та залишає в
силі рішення суду першої інстанції, яке
ухвалено відповідно до закону і
скасоване або змінене помилково.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 226, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів Вищого
адміністративного суду України

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу Хустського
міськрайонного центру зайнятості
задовольнити.

Постанову Львівського апеляційного
адміністративного суду від 01 листопада
2012 року скасувати, а постанову
Хустського районного суду
Закарпатської області від 19 жовтня 2011
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення копії
особам, які беруть участь у справі та
може бути переглянута в порядку
ст.ст.235-2391 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Судді: