Справа № 2а-5799/11/2170
Суддя: Семенюк Г.В.
Дата ухвалення: 2014-07-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 липня 2014 р. Справа № 2а-5799/11/2170

Категорія: 8.2.3 Головуючий в 1 інстанції:
Ковбій О.В.

Колегія суддів Одеського апеляційного
адміністративного суду у складі:

Головуючогосудді -Семенюк Г.В. судді -
Потапчук В.О. судді - Коваль М.П.

розглянувши у письмовому провадженні у
приміщенні Одеського апеляційного
адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою приватного підприємця ОСОБА_4
на Постанову Херсонського окружного
адміністративного суду від 13 березня
2012 року по справі за позовом державної
податкової інспекції у м. Херсоні
Херсонської області Державної
податкової служби до приватного
підприємця ОСОБА_4 про стягнення
податкового боргу, -

встановиЛА:

Позивач звернувся до суду з
адміністративним позовом до
приватного підприємця ОСОБА_4 про
стягнення податкового боргу.

Постановою Херсонського окружного
адміністративного суду від 13 березня
2012 року позов задоволено. Стягнуто з
приватного підприємця ОСОБА_4
податковий борг по податку на доходи
фізичних осіб від продажу рухомого
майна в сумі 22354,65 грн.

Не погодившись з постановою суду
першої інстанції, відповідач подав
апеляційну скаргу, в якій просить суд
апеляційної інстанції скасувати
постанову суду та прийняти нову
постанову, якою у задоволенні вимог
позивача відмовити в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної
скарги апелянт посилається на те, що
рішення суду першої інстанції є
необґрунтованим, незаконним та
прийнятим з порушенням норм
матеріального та процесуального права.

Сторони по справі сповіщались належним
чином про час, дату та місце проведення
судового засідання, однак своїм правом
на участь в розгляді апеляційної
скарги не скористались та у судове
засідання не з'явилися, тому судовий
розгляд справи здійснено в порядку
письмового провадження згідно ч. 3 ст.
122, ст. 197 КАС України.

Заслухавши доповідача, перевіривши
доводи апеляційної скарги, матеріали
справи, колегія суддів вважає, що
апеляційну скаргу належить залишити
без задоволення з наступних підстав:

Судом першої інстанції встановлено, що
приватний підприємець ОСОБА_4
зареєстрований як суб'єкт
підприємницької діяльності Виконавчим
комітетом Херсонської міської ради
09.12.2009 року на взятий на облік у ДПІ м.
Херсоні Херсонської області Державної
податкової служби 10.12.2009 року за № 70902.

За відповідачем станом на 25.10.2011 року
рахується податковий борг в розмірі
22354,65 грн., який виник з 29.11.2010 року в
результаті несплати узгоджених
податкових зобов'язань, нарахованих
відповідно до акту від 24.09.2010 року №
1062/17-1/НОМЕР_1 "Про результати
позапланової невиїзної перевірки".

В ході перевірки було встановлено, що
за даними відділу
реєстраційно-екзаменаційної роботи
УДАІ УМВС України в Херсонській
області фізична особа ОСОБА_4 зняв
29.07.2009 року з обліку для реалізації
автомобіль марки VOLKSWAGEN GOLF, номер
двигуна НОМЕР_3, номер кузова НОМЕР_4.

Вказаний автомобіль перереєстровано
на покупця ОСОБА_5 на підставі договору
купівлі-продажу транспортного засобу
від 29.07.2009 року № 3-1/480, укладеного через
товарну біржу ТБ "Ізумруд".

Відповідно до звіту про незалежну
експертну оцінку автомобіля VOLKSWAGEN GOLF,
ринкова вартість автомобіля складає
149031,02 грн. Реалізація автомобіля за
ціною 149031,02 грн. підтверджується
сплатою до Пенсійного фонду збору на
обов'язкове державне пенсійне
страхування у розмірі 3% від вартості
легкового автомобіля, згідно квитанції
від 29.07.2009 року на суму 4470,93 грн.

На підставі п. 7 ст. 1, п. 8 ст. 4 Закону
України від 26 червня 1997 року № 400/97-ВР
"Про збір на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування" при
здійсненні операцій з купівлі-продажу
легкового автомобільного транспорту
сплачується збір на обов'язкове
державне пенсійне страхування у
розмірі 3 відсотка від об'єкта
оподаткування (вартості легкового
автомобіля).

Підпунктом "ж" пункту 1.3 статті 1 Закону
України від 22.05.2003 року № 889 "Про податок
з доходів фізичних осіб", який був
чинний на момент виникнення спірних
правовідносин, (далі - Закон № 889)
визначено, що дохід з джерелом його
походження з України є будь-який дохід,
одержаний платником податку або
нарахований на його користь від
здійснення будь-яких видів діяльності
на території України, у тому числі, але
не виключно, у вигляді доходів від
продажу рухомого майна, якщо факт зміни
власника підлягає державній
реєстрації та/або нотаріальному
посвідченню.

Пунктом 1.18 статті 1 Закону України № 889
визначено, що рухоме майно, це майно,
відмінне від нерухомого, до рухомого
майна, зокрема, належать транспорті
засоби.

Постановою Кабінету Міністрів України
від 07.09.98 № 1388 затверджено Порядок
державної реєстрації (перереєстрації),
зняття з обліку автомобілів, автобусів,
а також самохідних машин,
сконструйованих на шасі автомобілів,
мотоциклів усіх типів, марок і моделей,
причепів, напівпричепів, мотоколясок,
інших прирівняних до них транспортних
засобів та мопедів.

Пунктом 8 зазначених Правил, в редакції,
яка була чинна на момент виникнення
спірних правовідносин, встановлено, що
державна реєстрація транспортних
засобів проводиться на підставі заяв
власників, поданих особисто, і
документів, що посвідчують їх особу,
підтверджують правомірність
придбання, отримання, ввезення, митного
оформлення (далі - правомірність
придбання) транспортних засобів,
оцінку їх вартості (проводиться
спеціалістом, що пройшов необхідну
підготовку в порядку, встановленому
МВС, Мін'юстом, Мінпромполітики,
Держмитслужбою та Фондом державного
майна, і має відповідні документи).

Спільним наказом Міністерства юстиції
України та Фонду державного майна
України від 24.11.2003 № 14285/2092, затверджено
Методику товарознавчої експертизи та
оцінки колісних транспортних засобів
(далі - Методика).

Вимоги Методики є обов'язковими під час
проведення автотоварознавчих
експертиз та експертних досліджень
судовими експертами науково-дослідних
інститутів судових експертиз
Міністерства юстиції України,
експертами науково-дослідних
експертно-криміналістичних центрів
Міністерства внутрішніх справ України,
експертами інших державних установ,
суб'єктами господарювання, до
компетенції яких входить проведення
судових автотоварознавчих експертиз
та експертних досліджень, а також всіма
суб'єктами оціночної діяльності під
час оцінки колісних транспортних
засобів у випадках, передбачених
законодавством України або договорами
між суб'єктами цивільно-правових
відносин. Методика застосовується,
зокрема, у разі визначення вартості
відокремленого колісного
транспортного засобу для встановлення
розміру обов'язкових платежів до
бюджету, встановлює порядок оцінки,
оціночні процедури визначення
вартості відокремленого транспортного
засобу для встановлення розміру
обов'язкових платежів до бюджету.

Враховуючи викладене, доходом платника
податку ОСОБА_4 слід вважати дохід від
продажу транспортного засобу в сумі
149031,02 грн., який розраховується
виходячи з оціночної вартості
транспортного засобу, визначеної
згідно Методики, яка застосовується
для встановлення розміру обов'язкових
платежів.

Порядок оподаткування операцій з
продажу або обміну об'єкта рухомого
майна встановлено статтею 12 Закону
України 889.

Пунктом 12.1 статті 12 вказаного Закону
визначено, що дохід платника податку
від продажу рухомого майна протягом
звітного податкового року
оподатковується за ставкою,
встановленою пунктом 7.1 статті 7 цього
Закону.

Як виняток із пункту 12.1 цієї статті при
продажу одного з об'єктів рухомого
майна у вигляді легкового автомобіля
не частіше одного разу протягом
звітного податкового року доходи
продавця від зазначених операцій
оподатковуються за ставкою в розмірі 1
відсотка від вартості такого об'єкта
рухомого майна за умови сплати
(перерахування) ним суми державного
мита до бюджету або суми плати
нотаріусу за нотаріальне посвідчення
відповідного договору до такого
посвідчення.

Оскільки підтвердження сплати
(перерахування) суми державного мита до
бюджету або суми плати нотаріусу за
нотаріальне посвідчення відповідного
договору до такого посвідчення
фізичною особою до Державної
податкової інспекції не надано, то
дохід платника податку від продажу
об'єкта рухомого майна протягом
звітного податкового року
оподатковується за ставкою,
встановленою пунктом 7.1 статті 7 цього
Закону.

У зв'язку з викладеним, сума несплати
платником податку з доходів фізичних
осіб під час продажу автомобілю
становить 22354,65 грн. (149031,02 грн.х15:100=22354,65
грн.)

01.10.2010 року податковою інспекцією
прийнято податкове повідомлення -
рішення форми "Р" № /0 на загальну
суму 22354,64 грн., однак відповідачем сума
боргу залишається несплаченою.

Для стягнення податкового боргу до
боржника застосовувалися заходи
стягнення, передбачені Податковим
кодексом України від 02 грудня 2010 року.

Згідно з абз. 3, 4 п. 58.3 ст. 58 Податкового
кодексу України у разі коли пошта не
може вручити платнику податків
податкове повідомлення-рішення або
податкові вимоги, або рішення про
результати розгляду скарги через
відсутність за місцезнаходженням
посадових осіб, їх відмову прийняти
податкове повідомлення-рішення або
податкову вимогу, або рішення про
результати розгляду скарги,
незнаходження фактичного місця
розташування (місцезнаходження)
платника податків або з інших причин,
податкове повідомлення-рішення або
податкова вимога, або рішення про
результати розгляду скарги вважаються
врученими платнику податків у день,
зазначений поштовою службою в
повідомленні про вручення із
зазначенням причин невручення; у разі
якщо вручити податкове
повідомлення-рішення неможливо через
помилку, допущену контролюючим
органом, податкове
повідомлення-рішення вважається таким,
що не вручено платнику податків.

Відповідно до п. 58.3 ст. 58 Податкового
кодексу України, відповідачу вручено
поштою 20.04.2011 року податкову вимогу від
07 квітня 2011 року № 9208 на суму 22354,65 грн.

Отже, посилання апелянта, що Позивачем
по справі не було надано жодного
належного та допустимого доказу про
ознайомлення Відповідача з зазначеним
повідомленням-рішенням є
безпідставними.

Відповідно до бази даних ДПІ у м.
Херсоні м. Херсоні Херсонської області
Державної податкової служби за
приватним підприємцем станом на 25.10.2011
року відсутні відкриті розрахункові
рахунки в установах банку.

Стаття 67 Конституції України
передбачає, що кожен зобов'язаний
сплачувати податки і збори в порядку і
розмірах, встановлених законом.

Пунктом 1.1 ст. 1 Податкового кодексу
України встановлено, що Податковий
кодекс України регулює відносини, що
виникають у сфері справляння податків
і зборів, зокрема, визначає вичерпний
перелік податків і зборів, що
справляються в Україні, а також
відповідальність за порушення
податкового законодавства.

Статтею 6 Податкового Кодексу України
визначено, що податком є обов'язковий,
безумовний платіж до відповідного
бюджету, що справляється з платників
податку відповідно до цього Кодексу.

Пункт 14.1.175 статті 14 Податкового
кодексу України визначає податковий
борг як суму грошового зобов'язання (з
урахуванням штрафних санкцій за їх
наявності), самостійно узгодженого
платником податків або узгодженого в
порядку оскарження, але не сплаченого у
встановлений цим кодексом строк, а
також пеня, нарахована на суму такого
грошового зобов'язання.

У своїй апеляційній скарзі апелянт
посилається на те, що на момент
проведення ДПІ у м. Херсоні
позапланової невиїзної перевірки ФОП
ОСОБА_4 перебував за кордоном, про що
свідчить закордонний НОМЕР_2. Разом з
тим, суд не приймає до уваги означені
твердження оскільки з даного паспорту
вибачається коли була відкрита віза,
однак не видно коли саме останній
повернувся до України.

Таким чином, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції, що позовні вимоги державної
податкової інспекції у м. Херсоні
Херсонської області Державної
податкової служби про стягнення
податкового боргу належним чином
обґрунтовані, підтверджені наявними у
справі матеріалами та підлягають
задоволенню.

Інші доводи апеляційної скарги
висновків суду першої інстанції не
спростовують.

З огляду на вищевикладене, колегія
суддів приходить до висновку, що судом
першої інстанції правильно
встановлені обставини справи, судове
рішення постановлено з додержанням
норм матеріального та процесуального
права і підстав для його скасування не
вбачається.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 198 КАС України
за наслідками розгляду апеляційної
скарги на постанову суду першої
інстанції суд апеляційної інстанції
має право залишити апеляційну скаргу
без задоволення, а постанову суду - без
змін.

Керуючись ст.ст. 160, 198, 200, 205, 206, 254 КАС
України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу приватного
підприємця ОСОБА_4, - залишити без
задоволення.

Постанову Херсонського окружного
адміністративного суду від 13 березня
2012 року по справі № 2а-5799/11/2170, - залишити
без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили через п'ять днів після
направлення її копій особам, які беруть
участь у справі, проте може бути
оскаржена до Вищого адміністративного
суду України протягом двадцяти днів з
дня набрання законної сили.

Головуючийсуддя Г.В. Семенюк суддя В.О.
Потапчук суддя М.П. Коваль