Справа № 825/821/14
Суддя: Горбань Н.І.
Дата ухвалення: 2014-06-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 825/821/14
Головуючий у 1-й інстанції: Лобан Д.В.
Суддя-доповідач: Горбань
У Х В А Л А

Іменем України

24 червня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

головуючого судді:
Горбань Н.І.,

суддів:
Земляної Г.В., Сорочка Є.О.,

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
Державної податкової інспекції у місті
Чернігові Головного управління
Міндоходів у Чернігівській області на
постанову Чернігівського окружного
адміністративного суду від 01.04.2014 року
у справі за позовом фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2 до Державної
податкової інспекції у місті Чернігові
Головного управління Міндоходів у
Чернігівській області про визнання
протиправною та скасування вимоги, -

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_2 звернулася до Чернігівського
окружного адміністративного суду з
позовом про визнання дій Державної
податкової інспекції у м. Чернігові
Головного управління Міндоходів у
Чернігівській області щодо
нарахування їй боргу (недоїмки) зі
сплати єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування станом на 31.01.2014
в сумі 10405,17 грн незаконними, про
визнання протиправною та скасування
вимоги про сплату боргу (недоїмки)
Державної податкової інспекції у м.
Чернігові Головного управління
Міндоходів у Чернігівській області від
18.02.2014 № Ф-667 про сплату суми
заборгованості (недоїмки) зі сплати
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування станом
на 31.01.2014 в сумі 10405,17 грн.

Постановою Чернігівського
окружного адміністративного суду від
01.04.2014 року позовні вимоги задоволено.

Не погоджуючись з постановою суду
першої інстанції, ДПІ у м. Чернігові
Головного управління Міндоходів у
Чернігівській області подала
апеляційну скаргу, в якій просить
апеляційну інстанцію скасувати
незаконне, на її думку, судове рішення
та постановити нове про відмову в
позові у повному обсязі.

В своїй апеляційній скарзі апелянт
посилається на незаконність,
необ'єктивність та необґрунтованість
оскаржуваного рішення, порушення судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права, що є підставою
для його скасування.

Колегія суддів вважає за можливе
розглянути справу в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами, відповідно до ст.197 КАС
України.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи, доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
приходить до висновку, що вона не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Як вбачається з матеріалів справи
ОСОБА_2, зареєстрована, як фізична
особа-підприємець, 12.10.2009 виконавчим
комітетом Чернігівської міської ради,
що підтверджується свідоцтвом про
державну реєстрацію фізичної
особи-підприємця Серії НОМЕР_2 та
знаходиться на спрощеній системі
оподаткування, що підтверджується
свідоцтвом платника єдиного податку
Серії НОМЕР_3.

Згідно відомостей, зазначених у
трудовій книжці, позивач звільнена
згідно ч. 2 ст. 40 КЗпП України з
виявленою невідповідністю працівника
займаній посаді за станом здоров'я, яка
перешкоджає продовженню роботи
відповідно до наказу від 27.09.2011 № 209к.

Позивачу призначена пенсія за віком з
вересня 2011 року, що підтверджується
розпискою-повідомленням та довідкою
від 28.10.2013 № 45.

Відповідно до пенсійного посвідчення
№ НОМЕР_1 ОСОБА_2 з 06.12.2011 є пенсіонером
за віком та має пільги, як ветеран
праці, що підтверджується копією
посвідчення.

Відповідачем 18.11.2013 сформовано вимогу
№ Ф-667 про сплату суми недоїмки зі
сплати єдиного внеску, штрафів та пені
на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування в розмірі 10405,17
грн.

Відповідно до ст. 26 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» особи мають право на
призначення пенсії за віком після
досягнення віку 60 років та наявності
страхового стажу не менше 15 років. До
досягнення віку, встановленого абзацом
першим цієї статті, право на пенсію за
віком мають жінки 1961 року народження і
старші після досягнення ними такого
віку, зокрема, 56 років 6 місяців - які
народилися з 1 жовтня 1957 року по 31
березня 1958 року.

Статтею 9 вказаного Закону визначено,
що за рахунок коштів Пенсійного фонду в
солідарній системі призначаються такі
пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2)
пенсія по інвалідності внаслідок
загального захворювання (у тому числі
каліцтва, не пов'язаного з роботою,
інвалідності з дитинства); 3) пенсія у
зв'язку з втратою годувальника.

Згідно ст. 21 Закону України «Про
основні засади соціального захисту
ветеранів праці та інших громадян
похилого віку в Україні» від 16.12.1993 № 3721
особам, трудовий договір з якими
розірвано за півтора року до
досягнення пенсійного віку,
встановленого ст. 26 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», або віку, що дає право на
призначення пенсії відповідно до
законів України «Про державну службу»,
«;Про статус народного депутата
України», «;Про прокуратуру», «;Про
наукову і науково-технічну діяльність»
(за наявності відповідних умов), з
ініціативи власника або
уповноваженого ним органу у зв'язку із
змінами в організації виробництва і
праці, в тому числі ліквідацією,
реорганізацією, перепрофілюванням
підприємств, установ та організацій,
скороченням чисельності або штату
працівників, а також виявленою
невідповідністю працівника займаній
посаді за станом здоров'я, гарантується
право на достроковий вихід на пенсію за
півтора року до встановленого
законодавством строку, якщо вони мають
страховий стаж, необхідний для
призначення пенсії за віком у
мінімальному розмірі, передбачений
абзацом першим частини першої ст. 28
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування».

ОСОБА_2 вийшла на пенсію за віком у віці
53 роки 6 місяців за півтора року до
встановленого законодавством строку, а
саме 55 років, маючи необхідний
загальний трудовий і страховий стаж,
необхідний для призначення пенсії за
віком, у зв'язку з розірванням з нею
трудового договору за півтора року до
досягнення пенсійного віку,
встановленого ст. 26 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» з ініціативи власника
(уповноваженого ним органу) у зв'язку із
виявленою невідповідністю ОСОБА_2
займаній посаді за станом здоров'я,
який перешкоджає продовженню даної
роботи.

Таким чином, позивач є пенсіонером за
віком у розумінні наведених вище норм
права.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про
збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» єдиний внесок
на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування - консолідований
страховий внесок, збір якого
здійснюється до системи
загальнообов'язкового державного
соціального страхування в
обов'язковому порядку та на регулярній
основі з метою забезпечення захисту у
випадках, передбачених законодавством,
прав застрахованих осіб та членів
їхніх сімей на отримання страхових
виплат (послуг) за діючими видами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 4 цього ж Закону
платниками єдиного внеску є фізичні
особи-підприємці, в тому числі ті, які
обрали спрощену систему оподаткування,
та члени сімей цих осіб, які беруть
участь у провадженні ними
підприємницької діяльності.

Особи, зазначені у п. 4 ч. 1 ст. 4, які
обрали спрощену систему оподаткування,
звільняються від сплати за себе
єдиного внеску, якщо вони є
пенсіонерами за віком або інвалідами
та отримують відповідно до закону
пенсію або соціальну допомогу. Такі
особи можуть бути платниками єдиного
внеску виключно за умови їх
добровільної участі у системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування.

Аналогічна правова позиція наведена в
ухвалі Вищого адміністративного суду
України № К/9991/78530/12 від 14.02.2013, а також в
ухвалі Київського апеляційного
адміністративного суду від 25.03.2013 по
справі 825/4377/13-а за участю тих самих
сторін про аналогічний предмет спору,
але за інший період.

Підсумовуючи наведене, колегія
суддів приходить до висновку, що
доводи, викладені в апеляційній скарзі,
не знайшли свого підтвердження,
оскаржувана постанова прийнята судом
відповідно до норм матеріального та
процесуального права, а тому підстави
для задоволення апеляційної скарги
відсутні.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду першої
інстанції.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає скаргу
без задоволення, а постанову суду - без
змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 2, 41, 160, 196, 197, 198, 200, 205, 206,
212, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

В задоволенні апеляційної скарги
Державної податкової інспекції у місті
Чернігові Головного управління
Міндоходів у Чернігівській області -
відмовити.

Постанову Чернігівського окружного
адміністративного суду від 01.04.2014 року -
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, а якщо її було прийнято
за наслідками розгляду у письмовому
провадженні, - через п'ять днів після
направлення копій особам, які беруть
участь у справі (ч. 5 статті 254 КАС
України).

Касаційна скарга на судові рішення
подається безпосередньо до суду
касаційної інстанції протягом
двадцяти днів після набрання законної
сили судовим рішенням суду апеляційної
інстанції, крім випадків, передбачених
цим Кодексом.

Головуючий суддя:
Н.І.Горбань

Судді:
Г.В. Земляна

Є.О. Сорочко

Повний текст ухвали виготовлено 27.06.2014
року.

.

Головуючий суддя
Горбань Н.І.

Судді:
Земляна Г.В.