Справа № 591/2026/14-а
Суддя: Бегунц А.О.
Дата ухвалення: 2014-07-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 липня 2014 р.Справа № 591/2026/14-аКолегія
суддів Харківського апеляційного
адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Бегунца А.О.

Суддів: Рєзнікової С.С. , Старостіна В.В.

розглянувши в порядку письмового
провадження у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Управління соціального
захисту населення Сумської міської
ради на постанову Зарічного районного
суду м. Суми від 28.04.2014р. по справі №
591/2026/14-а

за позовом Управління соціального
захисту населення Сумської міської
ради

до ОСОБА_1

про стягнення тимчасової державної
допомоги,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, Управління соціального
захисту населення Сумської міської
ради, звернувся до суду із
адміністративним позовом до ОСОБА_1
(надалі - відповідач), в якому просив суд
стягнути з відповідача на користь
управління соціального захисту
населення Сумської міської ради суму
позову у розмірі 1452 грн.00 коп.

Постановою Зарічного районного суду м.
Суми від 28.04.2014 року в задоволенні
адміністративного позову відмовлено.

Позивач, не погодившись із судовим
рішенням, подав апеляційну скаргу, в
якій просить скасувати постанову
Зарічного районного суду м. Суми від
28.04.2014 року та прийняти нове рішення,
яким задовольнити позовні вимоги.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної
скарги, позивач посилається на
прийняття оскаржуваної постанови з
порушенням норм матеріального та
процесуального права, без повного і
всебічного з'ясування обставин справи,
що мають значення для справи, а також на
доводи та обґрунтування, викладені в
апеляційній скарзі.

Представники сторін у судове засідання
апеляційної інстанції не з'явилися, про
дату, час та місце апеляційного
розгляду справи повідомлені належним
чином.

Відповідач надав письмові заперечення
на апеляційну скаргу, в яких,
посилаючись на обґрунтованість та
об'єктивність рішення суду першої
інстанції, просить залишити його без
змін, апеляційну скаргу позивача - без
задоволення, а справу розглянути без
його участі.

На підставі п.2 ч. 1 ст. 197 Кодексу
адміністративного судочинства України
колегія суддів вважає за можливе
розглянути справу в порядку письмового
провадження за наявними в справі
матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши рішення суду та доводи
апеляційної скарги, дослідивши
письмові докази, колегія суддів вважає,
що апеляційна скарга підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та
підтверджено у суді апеляційної
інстанції, що на підставі заяви ОСОБА_1
від 07.11.2012 року та доданих документів, в
зв'язку з ухиленням ОСОБА_2 від сплати
аліментів, відповідачу була призначена
допомога на сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1,
щомісяця з 01.11.2012 року по 31.04.2013 року. На
підставі заяви відповідача від 06.12.2013
року та довідки відділу ДВС
Середино-Будського районного
управління юстиції позивачем
з'ясовано, що ОСОБА_2 сплатив ОСОБА_1
аліменти у грудні 2012 року в розмірі 371,63
грн, проте позивачем виплата допомоги
відповідачу не була припинена і за
період з 01.01.2013 року по 30.04.2013 року
ОСОБА_1 отримала державну допомогу в
розмірі 1452 грн.

Позивач, не погодившись із вказаними
діями відповідача, звернувся до суду із
даним позовом.

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог, суд першої інстанції виходив з
того, що надана дитині тимчасова
державна допомога підлягає стягненню
з платника аліментів, а не з отримувача
аліментів.

Колегія суддів погоджується з такими
висновками суду першої інстанції з
наступних підстав.

Відповідно до ч. 1, ч.3 ст. 181 Сімейного
кодексу України способи виконання
батьками обов'язку утримувати дитину
визначаються за домовленістю між ними.
За рішенням суду кошти на утримання
дитини (аліменти) присуджуються у
частці від доходу її матері, батька і
(або) у твердій грошовій сумі.

Згідно ч. 8, ч. 9 ст. 181 Сімейного кодексу
України якщо місце проживання чи
перебування батьків невідоме, або вони
ухиляються від сплати аліментів, або не
мають можливості утримувати дитину,
дитині призначається тимчасова
державна допомога, яка не може бути
меншою ніж 30 відсотків прожиткового
мінімуму для дитини відповідного віку.
Виплата тимчасової державної допомоги
здійснюється за рахунок коштів
Державного бюджету України. Порядок
призначення та виплати тимчасової
державної допомоги визначається
Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України
№ 189 від 22.02.2006 року затверджено
Порядок призначення та виплати
тимчасової державної допомоги дітям,
батьки яких ухиляються від сплати
аліментів, не мають можливості
утримувати дитину або місце проживання
їх невідоме (далі Порядок № 189).

Відповідно абз. 1 п. 2 Порядку № 189,
тимчасова допомога призначається у
разі, коли рішення суду про стягнення
аліментів з одного з батьків не
виконується у зв'язку з ухиленням від
сплати аліментів або відсутністю у
боржника коштів та іншого майна, на які
за законом може бути звернено
стягнення;

Відповідно до п. 6 Порядку № 189, для
призначення тимчасової допомоги
одержувач подає органу праці та
соціального захисту населення за
місцем проживання (перебування), крім
іншого, довідку державної виконавчої
служби про неможливість стягнення
аліментів з одного з батьків дитини
внаслідок ухилення від їх сплати.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
відповідач не повідомила позивача про
те, що вона отримувала аліменти від
батька на дитину, а отже сума яка
підлягає поверненню відповідачем за
період з 01.01.2013 року по 30.04.2013 року
складає 1452 грн.

Пунктом 10 вказаного Порядку визначено
виключний перелік підстав припинення
виплати тимчасової допомоги, зокрема,
встановлення місця проживання
(перебування) особи, яка зобов'язана
сплачувати аліменти за рішенням суду;
виявлення обставин, що свідчать про
можливість одного з батьків утримувати
свою дитину; досягнення дитиною
18-річного віку; виконання в повному
обсязі зобов'язань одного з батьків
щодо сплати аліментів у разі виїзду на
постійне місце проживання за кордон;
влаштування дитини до відповідної
установи (закладу) на повне державне
утримання; скасування або визнання
усиновлення недійсним; усиновлення
дитини (чоловіком матері або дружиною
батька); відмови від стягнення
аліментів; добровільного виконання
рішення суду особою, зобов'язаною
сплачувати аліменти; скасування в
установленому законодавством порядку
рішення суду щодо стягнення аліментів;
смерті дитини, якій була призначена
тимчасова допомога; смерті одного з
батьків, зобов'язаного сплачувати
аліменти, або визнання його в
установленому порядку безвісти
відсутнім чи оголошення померлим;
позбавлення в установленому порядку
одного з батьків, який утримує дитину,
батьківських прав; відібрання дитини
від одного з батьків, який утримує
дитину, без позбавлення батьківських
прав; встановлення над дитиною опіки чи
піклування.

Про виникнення зазначених у цьому
пункті обставин одержувач зобов'язаний
повідомити у десятиденний строк орган
праці та соціального захисту
населення.

Виплата тимчасової допомоги
припиняється з першого числа місяця, що
настає за місяцем, в якому виникла одна
із зазначених обставин.

Підставою для припинення виплати
відповідачу тимчасової допомоги та
стягнення з неї фактично виплаченої
допомоги стали заява відповідача від
06.12.2013 року та довідка відділу ДВС
Середино-Будського районного
управління юстиції.

Частиною 10 ст.181 Сімейного кодексу
визначено, що суми наданої дитині
тимчасової державної допомоги
підлягають стягненню з платника
аліментів до Державного бюджету
України у судовому порядку.

Згідно п. 12 Порядку "Про призначення та
виплати тимчасової державної допомоги
дітям, батьки яких ухиляються від
сплати аліментів, не мають можливості
утримувати дитину або місце проживання
їх невідоме" якщо виникла можливість
стягнення аліментів з одного з батьків,
виявлено, що один з батьків може
утримувати дитину або місце проживання
(перебування) одного з батьків
встановлено, у зв'язку з чим можливе
стягнення з нього коштів на утримання
дитини, орган праці та соціального
захисту населення звертається до суду
із заявою про стягнення суми сплаченої
тимчасової допомоги. Стягнуті кошти
зараховуються до Державного бюджету.

З огляду на наведене, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції що надана тимчасова державна
допомога підлягає стягненню з
платника аліментів, а не з отримувача
аліментів.

Отже, колегія суддів, переглянувши
рішення суду першої інстанції, вважає,
що при його прийнятті суд дійшов
вичерпних юридичних висновків щодо
встановлення обставин справи і
правильно застосував до спірних
правовідносин сторін норми
матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги з наведених
підстав висновків суду не
спростовують.

Відповідно до ст. 159 КАС України, судове
рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин в адміністративній
справі, підтверджених тими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

Згідно ч. 1 ст. 200 КАС України, суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 197, п.1 ч.1 ст. 198,
ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

У Х В
А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Управління
соціального захисту населення
Сумської міської ради залишити без
задоволення.

Постанову Зарічного районного суду м.
Суми від 28.04.2014р. по справі № 591/2026/14-а
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили.

Головуючий суддя Бегунц А.О.Судді
Рєзнікова С.С. Старостін В.В.