Справа № 2а-980/11/2770
Суддя: Черпіцька Л.Т.
Дата ухвалення: 2014-07-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"08" липня 2014 р. м. Київ
К/9991/66261/12

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

Суддів:Черпіцької Л.Т. Маслія В.І.
Логвиненка А.О.розглянувши у порядку
письмового провадження за наявними у
справі матеріалами адміністративну
справу за касаційною скаргою ОСОБА_4 на
постанову Севастопольського
апеляційного адміністративного суду
від 28 листопада 2011 року у справі
№2а-980/11/2770 за позовом ОСОБА_5 до
Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
м. Севастополі, третя особа - ОСОБА_4 про
скасування дозволу,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_5 звернувся до суду з позовом до
Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
м. Севастополі, третя особа - ОСОБА_4 про
визнання дій протиправними та
скасування дозволу на виконання
будівельних робіт від 19.10.2010 року №271.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що при
видачі дозволу ОСОБА_4 на виконання
будівельних робіт Інспекція
державного архітектурно-будівельного
контролю у м. Севастополі порушила
вимоги Закону України «Про планування
і забудову територій», оскільки видала
оскаржуваний дозвіл без згоди
позивача, як співвласника
домоволодіння.

Постановою Окружного
адміністративного суду міста
Севастополя від 26 травня 2011 року в
задоволенні позову відмовлено.

Постановою Севастопольського
апеляційного адміністративного суду
від 28 листопада 2011 року постанову суду
першої інстанції скасовано, позов
задоволено. Визнано протиправним та
скасовано дозвіл № 271 Інспекції
державного архітектурно-будівельного
контролю в м. Севастополі від 19.10.2010
року на виконання будівельних робіт по
реконструкції частини жилого будинку -
квартири АДРЕСА_1, з надбудовою
мансардного поверху, який був наданий
ОСОБА_4

Не погоджуючись з рішенням суду
апеляційної інстанції ОСОБА_4
звернулась з касаційною скаргою, у якій
просить скасувати рішення суду
апеляційної інстанції, та залишити в
силі судове рішення суду першої
інстанції, посилаючись на те, що при
прийнятті зазначеного судового
рішення було порушено норми
матеріального та процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи,
обговоривши доводи касаційної скарги,
колегія суддів дійшла висновку, що
касаційна скарга підлягає задоволенню.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що ОСОБА_5 є власником 1/3
частки домоволодіння АДРЕСА_1 на
підставі свідоцтва про право
власності, ОСОБА_4 за рішенням
Нахімовського районного суду м.
Севастополя є власницею 23 частки
домоволодіння АДРЕСА_1.

05 жовтня 2010 року ОСОБА_4 звернулась до
начальника Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю в
м. Севастополі із заявою про надання
дозволу на виконання будівельних робіт
по реконструкції частини жилого
будинку з надбудовою мансардового
поверху. До заяви надано: робочий
проект по реконструкції частини жилого
будинку-квартири АДРЕСА_1, погоджений
та затверджений у порядку
встановленому законодавством; договір
про порядок користування приміщеннями
житлового будинку між учасниками
спільної власності від 11.10.1989р.; заповіт
від 03.03.2000р., посвідчений приватним
нотаріусом під реєстровим №445; рішення
Нахімовського районного суду м.
Севастополя від 21.09.2007р. НОМЕР_1-404907 про
визнання права власності на 23 будинку
по АДРЕСА_1 за ОСОБА_4

Надані документи містили відомості
щодо здійснення авторського та
технічного нагляду: наказ від 05.10.2010р. №
43 про авторський нагляд, наказ
Державної організації
«Архітектурно-будівельний та
технічний нагляд» від 10.09.2010р. № 281 про
технічний нагляд. Надано фінансову
звітність. Також до заяви надані копії
статутних документів, свідоцтва про
державну реєстрацію, копія ліцензії на
здійснення функцій генпідрядчика
будівництва об'єкту, завірена у
встановленому законом порядку, договір
(контракт) підряду на будівництво
об'єкту, документ про призначення
відповідних виконавчих робіт,
відомості щодо кваліфікації
спеціалістів, яки приймають участь у
виконанні замовлення.

19.10.2010 року на підставі заяви ОСОБА_4,
Інспекція державного
архітектурно-будівельного контролю в
м. Севастополі надала останній дозвіл
№271 на виконання будівельних робіт по
реконструкції частини жилого
будинку-квартири АДРЕСА_1, з надбудовою
мансардного поверху.

Суд першої інстанції, відмовляючи в
задоволенні позову виходив з
правомірності дій Інспекції
державного архітектурно-будівельного
контролю в м. Севастополі при видачі
дозволу №271 на виконання будівельних
робіт та необґрунтованості позовних
вимог.

Між тим, суд апеляційної інстанції,
скасовуючи рішення суду першої
інстанції та задовольняючи позовні
вимоги виходив з того, що будинок
АДРЕСА_1 знаходиться у спільній
частковій власності ОСОБА_5 та ОСОБА_4
та зі складу вказаного домоволодіння
окремі квартири не виділялися, тому при
наданні дозволу на виконання
будівельних робіт потрібна обов'язкова
згода позивача.

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України не
погоджується з висновком суду
апеляційної інстанції, враховуючи
наступне.

Порядок видачі дозволу на виконання
будівельних робіт (на момент прийняття
оскаржуваного дозволу) визначався
Законом України «Про планування та
забудову території» № 1699 від 20.04.2000 р.

Відповідно до статті 29 цього Закону,
дозвіл на виконання будівельних робіт -
документ, що засвідчує право замовника
та підрядника на виконання підготовчих
(якщо підготовчі роботи не були
виконані раніше відповідно до дозволу
на виконання підготовчих робіт) і
будівельних робіт, підключення об'єкта
будівництва до інженерних мереж та
споруд.

Дозвіл на виконання будівельних робіт
надається інспекціями державного
архітектурно-будівельного контролю.

Замовник та підрядник для одержання
дозволу на виконання будівельних робіт
подають до відповідної інспекції
державного архітектурно-будівельного
контролю письмову заяву, до якої
додаються:

1) документи від замовника будівництва:
документ, що засвідчує право власності
чи користування земельною ділянкою,
або договір суперфіцію; проектна
документація на будівництво, погоджена
та затверджена в порядку, визначеному
законодавством; відомості про
здійснення авторського і технічного
нагляду; копія документа, що посвідчує
право власності на будинок чи споруду,
або письмової згоди його власника на
проведення зазначених робіт (у разі
здійснення реконструкції, реставрації,
капітального ремонту об'єктів
містобудування); фінансова звітність,
що складається відповідно до статті 11
Закону України "Про бухгалтерський
облік та фінансову звітність в
Україні", та копія ліцензії на
здійснення діяльності з надання
фінансових послуг, засвідчена в
установленому законом порядку (у разі
здійснення будівництва, що передбачає
пряме або опосередковане залучення
фінансових активів від фізичних осіб);

2) документи від підрядника
будівництва: копії установчих
документів та свідоцтва про державну
реєстрацію; копія ліцензії на
виконання функцій генпідрядника
будівництва об'єкта, засвідчена в
установленому законом порядку; договір
(контракт) підряду на будівництво
об'єкта; документ про призначення
відповідальних виконавців робіт;
відомості про кваліфікацію та досвід
спеціалістів, які братимуть участь у
виконанні замовлення; пропозиції щодо
залучення субпідрядників.

Підставами для відмови у наданні
дозволу на виконання будівельних робіт
є: неподання документів, необхідних для
прийняття рішення про надання такого
дозволу; невідповідність поданих
документів вимогам законодавства;
виявлення недостовірних відомостей у
поданих документах.

Вказані норми статті 29 Закону
кореспондуються з Порядком надання
дозволів на виконання будівельних
робіт, затверджених постановою
Кабінету Міністрів України від 30
вересня 2009 року №1104 «Деякі питання
надання дозволів на виконання
підготовчих і будівельних робіт».

Крім того, згідно п. 4 Порядку надання
дозволів на виконання будівельних
робіт, посадові особи інспекції
державного архітектурно-будівельного
контролю не мають права вимагати для
одержання дозволу на виконання
будівельних робіт документи, не
передбачені законодавством.

Таким чином, колегія суддів вважає
вірним висновок суду першої інстанції,
що на момент отримання ОСОБА_4 дозволу
на виконання будівельних робіт,
законодавство не зобов'язувало
замовника надавати згоду органу
виконавчої влади або органу місцевого
самоврядування на будівництво.

Водночас, судова колегія вважає
передчасними висновки апеляційного
суду про те, що при наданні дозволу на
виконання будівельних робіт по
реконструкції частини житлового
будинку -квартири АДРЕСА_1 з надбудовою
мансардного поверху, потрібна
обов'язкова на це згода ОСОБА_5

Так, статтею 29 Закону №1699, у випадку
реконструкції об'єкту, встановлює
необхідність надання із сторони
замовника документу про право
власності на об'єкт або письмової згоди
власника даного об'єкту на проведення
таких робіт.

Як вірно встановлено судом першої
інстанції та підтверджено матеріалами
справи, ОСОБА_4 за рішенням
Нахімовського районного суду м.
Севастополя є власницею 23 частин
вказаного жилого будинку, які у
відповідність технічному паспорту
визначені як окрема квартира НОМЕР_1.

Відповідно статті 382 Цивільного
кодексу України, квартирою є
ізольоване помешкання в житловому
будинку, призначене та придатне для
постійного у ньому проживання.

З огляду на те, що ОСОБА_4 є власником
квартири НОМЕР_1, то для отримання
дозволу на проведення реконструкції
власної квартири не зобов'язана була
надавати до Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
м. Севастополі згоди іншого власника
іншої квартири.

В силу ст. 19 Конституції України органи
державної влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

За таких обставин, судова колегія
вважає вірним висновок суду першої
інстанції стосовно правомірності дій
Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
м. Севастополі при видачі ОСОБА_4
дозволу від 19.10.2010 року №271 на виконання
будівельних робіт по реконструкції
частини жилого будинку-квартири
АДРЕСА_1, з надбудовою мансардного
поверху.

Згідно ст. 226 КАС України суд касаційної
інстанції скасовує судове рішення суду
апеляційної інстанції та залишає в
силі рішення суду першої інстанції, яке
ухвалено відповідно до закону і
скасоване або змінене помилково.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 226, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів Вищого
адміністративного суду України

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити.

Постанову Севастопольського
апеляційного адміністративного суду
від 28 листопада 2011 року скасувати, а
постанову Окружного адміністративного
суду міста Севастополя від 26 травня 2011
року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення копії
особам, які беруть участь у справі та
може бути переглянута в порядку
ст.ст.235-2391 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Судді: