Справа № К/9991/21053/11-С
Суддя: Штульман І.В.
Дата ухвалення: 2014-06-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"26" червня 2014 р. м. Київ
К/9991/21053/11

Вищий адміністративний суд України в
складі колегії суддів:

головуючого:Штульман І.В. (доповідач),
суддів:Бутенка В.І., Заїки М.М., -

розглянувши в касаційній інстанції в
порядку письмового провадження справу
за позовом ОСОБА_4 до Управління
Пенсійного фонду України в
Саксаганському районі міста Кривого
Рогу Дніпропетровської області про
визнання протиправними дій та
перерахунок призначеного щомісячного
довічного грошового утримання судді у
відставці, за касаційною скаргою
ОСОБА_4 на постанову Саксаганського
районного суду міста Кривого Рогу
Дніпропетровської області від 25
березня 2010 року та ухвалу Апеляційного
суду Дніпропетровської області від 23
березня 2011 року, -

встановив:

У січні 2010 року ОСОБА_4 звернувся в суд з
позовом до Управління Пенсійного фонду
України в Саксаганському районі міста
Кривого Рогу Дніпропетровської
області, у якому просив: визнати
протиправною бездіяльність
відповідача щодо перерахунку
щомісячного довічного грошового
утримання судді у відставці за 2007-2009
роки відповідно до частини 4 статті 43
Закону України «Про статус суддів» від
15 грудня 1992 року № 2862-XII (далі - Закон №
2862-XII); зобов'язати Управління
Пенсійного фонду України в
Саксаганському районі міста Кривого
Рогу Дніпропетровської області
виконати перерахунок його довічного
грошового утримання при збільшенні
заробітної плати працюючим суддям
відповідно до положення частини 4
статті 43 Закону № 2862-XII; стягнути з
відповідача на його користь
заборгованість з 1 січня 2007 року по 31
серпня 2009 року в сумі 41890,26 гривень;
допустити негайне виконання рішення в
межах платежів за один місяць в сумі
1269,03 гривень.

Позовні вимоги ОСОБА_4 обґрунтовує тим,
що він працював на посаді судді з 12
квітня 1976 року по 1 січня 1998 року. У
зв'язку з виходом у відставку йому було
призначено щомісячне довічне грошове
утримання у розмірі 82 відсотки
заробітної плати працюючого судді.
Однак з цього моменту заробітна плата
працюючих суддів значно збільшилась, і
він у відповідності до вимог частини 4
статті 43 Закону № 2862-XII має право на
отримання щомісячного довічного
грошового утримання в значно більшому
розмірі ніж йому виплачено
відповідачем.

Постановою Саксаганського районного
суду міста Кривого Рогу
Дніпропетровської області від 25
березня 2010 року, залишеною без змін
ухвалою Апеляційного суду
Дніпропетровської області від 23
березня 2011 року, позов ОСОБА_4
задоволено частково. Визнано
неправомірною бездіяльність
Управління Пенсійного фонду України в
Саксаганському районі міста Кривого
Рогу Дніпропетровської області щодо
нездійснення перерахунку та виплати
позивачеві довічного грошового
утримання згідно частини 4 статті 43
Закону № 2862-XII за період з 1 жовтня 2008
року по 31 серпня 2009 року. Зобов'язано
відповідача здійснити перерахунок та
виплатити ОСОБА_4 довічне грошове
утримання згідно частини 4 статті 43
Закону № 2862-XII за період з 1 жовтня 2008
року по 31 серпня 2009 року з урахуванням
різниці, яка була виплачена у цей
період. В інших вимогах відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4,
посилаючись на порушення судами
попередніх інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
просить Вищий адміністративний суд
України скасувати постанову
Саксаганського районного суду міста
Кривого Рогу Дніпропетровської
області від 25 березня 2010 року та ухвалу
Апеляційного суду Дніпропетровської
області від

23 березня 2011 року і прийняти нове
судове рішення, яким його
адміністративний позов до Управління
Пенсійного фонду України в
Саксаганському районі міста Кривого
Рогу Дніпропетровської області
задовольнити в повному обсязі з 9 липня
2007 року по 31 серпня 2009 року, а саме:
поновити йому пропущений строк
звернення до суду за захистом
порушеного права, оскільки такий
пропущений з поважної причини; визнати
протиправність і бездіяльність
Управління Пенсійного фонду України в
Саксаганському районі міста Кривого
Рогу Дніпропетровської області за
відмову виконати перерахунок
призначеного йому як судді у відставці
щомісячного довічного грошового
утримання і його виплату за весь
період, починаючи з 9 липня 2007 року по 31
серпня 2009 року у відповідності до
частини 4 статті 43 Закону № 2862-XII;
зобов'язати відповідача виконати
перерахунок і виплатити йому довічне
грошове утримання згідно частини 4
статті 43 Закону № 2862-XII за період з 9
липня 2007 року по 31 серпня 2009 року в
повному обсязі із урахуванням різниці,
що була виплачена у цей період;
зобов'язати Управління Пенсійного
фонду України в Саксаганському районі
міста Кривого Рогу Дніпропетровської
області виконувати перерахунок
довічного грошового утримання йому як
судді у відставці при збільшенні
заробітної плати працюючого судді в
подальшому щомісяця у відповідності до
вимог частини 4 статті 43 Закону № 2862-XII.

Управлінням Пенсійного фонду України в
Саксаганському районі міста Кривого
Рогу Дніпропетровської області
постанова Саксаганського районного
суду міста Кривого Рогу
Дніпропетровської області від 25
березня 2010 року та ухвала Апеляційного
суду Дніпропетровської області від 23
березня 2011 року в касаційному порядку
не оскаржуються.

Касаційна скарга задоволенню не
підлягає з наступних підстав.

Відповідно до частини 1 статті 220
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
перевіряє правильність застосування
судами першої та апеляційної інстанцій
норм матеріального та процесуального
права, правової оцінки обставин у
справі і не може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу.

За змістом частини 2 статті 220 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд касаційної інстанції переглядає
судові рішення в межах касаційної
скарги.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що ОСОБА_4 з 12 квітня 1976
року працював на посаді судді. З 1 січня
1998 року він був звільнений у зв'язку з
виходом у відставку. У зв'язку зі
звільненням позивачеві призначено
щомісячне довічне грошове утримання
судді у відставці згідно Закону № 2862-XII.

У жовтні 2009 року ОСОБА_4 звернувся до
Управління Пенсійного фонду України в
Саксаганському районі міста Кривого
Рогу Дніпропетровської області із
заявою про перерахунок щомісячного
довічного грошового утримання судді у
відставці.

Відповідач відмовив позивачеві в
такому перерахунку.

Вирішуючи даний спір суди першої та
апеляційної інстанцій виходили з того,
що Управління Пенсійного фонду України
в Саксаганському районі міста Кривого
Рогу Дніпропетровської області,
відмовляючи позивачеві у перерахунку
та виплаті щомісячного довічного
грошового утримання судді у відставці
згідно приписів частини 4 статті 43
Закону № 2862-XII, діяло всупереч
Конституції та законів України, і
враховуючи наслідки пропущення ОСОБА_4
встановленого строку звернення до
суду, його позовні вимоги підлягають
задоволенню за період з 1 жовтня 2008 року
по 31 серпня 2009 року.

Щомісячне довічне грошове утримання -
це особлива форма соціального
забезпечення суддів, яка виражається у
гарантованій державою щомісячній
звільненій від сплати податків
грошовій виплаті, що забезпечує їх
належне матеріальне утримання.
Особливість щомісячного довічного
грошового утримання полягає у
правовому регулюванні, а також у
джерелах його фінансування, які
визначені Конституцією України та
Законом № 2862-XII.

Згідно з частиною 3 статті 11 Закону №
2862-XII гарантії незалежності судді,
включаючи заходи його правового
захисту, матеріального і соціального
забезпечення, передбачені цим Законом,
поширюються на всіх суддів України і не
можуть бути скасовані чи знижені
іншими нормативними актами України і
Автономної Республіки Крим.

Положення статті 43 Закону № 2862-XII
свідчить про те, що вона регулює
відносини, пов'язані з відставкою
судді, яка, у свою чергу, є підставою для
виникнення спеціальної правоздатності
у судді для набуття особливого
соціального забезпечення.

За змістом частини 4 статті 43 Закону №
2862-XII судді, який вийшов у відставку, при
наявності відповідного віку і стажу
роботи виплачується пенсія на умовах,
передбачених статтею 37 Закону України
«Про державну службу». Судді у
відставці, який має стаж роботи на
посаді судді не менше 20 років,
виплачується за його вибором пенсія
або звільнене від сплати податку
щомісячне довічне грошове утримання в
розмірі 80 відсотків заробітної плати
працюючого на відповідній посаді
судді. За кожний повний рік роботи
понад 20 років на посаді судді розмір
щомісячного довічного грошового
утримання збільшується на два відсотки
заробітку, але не більше ніж до 90
відсотків заробітку судді без
обмеження граничного розміру
щомісячного довічного грошового
утримання.

Аналіз наведеної норми дає підстави
вважати, що в разі зміни заробітної
плати суддів, розмір щомісячного
довічного грошового утримання судді у
відставці обчислюється виходячи з
нового розміру заробітної плати судді,
який працює на відповідній посаді.

У частині 1 статті 44 Закону № 2862-XII
визначено, що заробітна плата суддів
складається з посадового окладу,
премій, доплат за кваліфікаційні класи,
надбавок за вислугу років та інших
надбавок.

Згідно частини 2 статті 19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
погоджується з висновками судів першої
та апеляційної інстанцій про визнання
неправомірною бездіяльність
Управління Пенсійного фонду України в
Саксаганському районі міста Кривого
Рогу Дніпропетровської області щодо
нездійснення перерахунку і виплати
позивачеві довічного грошового
утримання згідно частини 4 статті 43
Закону № 2862-XII за період з 1 жовтня 2008
року по 31 серпня 2009 року та про
зобов'язання відповідача здійснити
перерахунок і виплатити ОСОБА_4 довічне
грошове утримання згідно частини 4
статті 43 Закону № 2862-XII за період з 1
жовтня 2008 року по 31 серпня 2009 року з
урахуванням різниці, яка була
виплачена у цей період.

Щодо доводів позивача про
безпідставність застосування судом
першої інстанції при вирішенні даного
спору наслідків пропущення ним строку
звернення до суду, оскільки такий
пропущений з поважних причин, то такі
спростовуються матеріалами справи.
ОСОБА_4, звертаючись в Саксаганський
районний суд міста Кривого Рогу
Дніпропетровської області з цим
позовом, не ставив питання про
поновлення йому пропущеного строку
звернення до суду, не надав доказів, які
б свідчили про поважність причин
пропущення ним зазначеного строку, а
Управління Пенсійного фонду України в
Саксаганському районі міста Кривого
Рогу Дніпропетровської області
заперечуючи проти адміністративного
позову наполягало на застосуванні
наслідків пропущення позивачем строку
звернення до адміністративного суду.

Відповідно до положень частини 1 статті
2 Кодексу адміністративного
судочинства України (у редакції, чинній
на час розгляду справи в суді першої
інстанції) завданням
адміністративного судочинства є
захист прав, свобод та інтересів
фізичних осіб, прав та інтересів
юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень.

Тобто, захист прав, свобод та інтересів
фізичних осіб передбачає наявність
встановленого судом факту їх
порушення.

Суд першої інстанції задовольнив
позовні вимоги ОСОБА_4 по 31 серпня 2009
року в межах заявлених ним позовних
вимог.

Частиною 3 статті 220 Кодексу
адміністративного судочинства України
встановлено, що суд касаційної
інстанції не може розглядати позовні
вимоги осіб, які беруть участь у справі,
що не були заявлені у суді першої
інстанції.

Згідно статті 224 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд касаційної інстанції залишає
касаційну скаргу без задоволення, а
судові рішення - без змін, якщо визнає,
що суди першої та апеляційної
інстанцій не допустили порушень норм
матеріального і процесуального права
при ухваленні судових рішень чи
вчиненні процесуальних дій. Не може
бути скасовано судове рішення з
мотивів порушення судом норм
процесуального права, якщо це не
призвело і не могло призвести до
неправильного вирішення справи.

За таких обставин колегія суддів
Вищого адміністративного суду України
дійшла висновку, що касаційну скаргу
ОСОБА_4 слід залишити без задоволення, а
постанову Саксаганського районного
суду міста

Кривого Рогу Дніпропетровської
області від 25 березня 2010 року та ухвалу
Апеляційного суду Дніпропетровської
області від 23 березня 2011 року - без змін,
доводи касаційної скарги висновки
судів не спростовують.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд, -

у х в а л и в :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 -
залишити без задоволення.

Постанову Саксаганського районного
суду міста Кривого Рогу
Дніпропетровської області від 25
березня 2010 року та ухвалу Апеляційного
суду Дніпропетровської області від 23
березня 2011 року у справі за позовом
ОСОБА_4 до Управління Пенсійного фонду
України в Саксаганському районі міста
Кривого Рогу Дніпропетровської
області про визнання протиправними дій
та перерахунок призначеного
щомісячного довічного грошового
утримання судді у відставці - залишити
без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий:
Штульман І.В.

Судді:
Бутенко В.І.

Заїка М.М.