Справа № 811/1938/13-а
Суддя: Вербицька О.В.
Дата ухвалення: 2014-07-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 липня 2014 року м.
Київ К/800/25475/14

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії
суддів:Суддя-доповідач:Вербицька
О.В.Судді: Маринчак Н.Є. Муравйов
О.В.розглянувши у попередньому
судовому засіданні

касаційну скаргу Знам'янської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Кіровоградській області

на постанову Кіровоградського
окружного адміністративного суду від
09.07.2013 р.

та ухвалу Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 27.03.2014 р.

у справі № 811/1938/13-а

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «Титан-Ойл»

до Знам'янської об'єднаної державної
податкової інспекції Міндоходів
Кіровоградської області

про визнання протиправними та
скасування податкових повідомлень -
рішень,

В С Т А Н О В И В :

Товариство з обмеженою
відповідальністю «Титан-Ойл» (далі -
позивач, ТОВ «Титан-Ойл») звернулось до
суду з позовом до Знам'янської
об'єднаної державної податкової
інспекції Міндоходів Кіровоградської
області (далі - відповідач, Знам'янська
ОДПІ) про визнання протиправними та
скасування податкових повідомлень -
рішень.

Постановою Кіровоградського окружного
адміністративного суду від 09.07.2013 р.
позов задоволено частково. Скасовано
податкові повідомлення-рішення
Знам'янської ОДПІ від 23.04.2013 р. №
та №. У задоволенні іншої частини
позовних вимог відмовлено.

Ухвалою Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 27.03.2014 р. постанову
Кіровоградського окружного
адміністративного суду від 09.07.2013 р.
залишено без змін.

У касаційній скарзі Знам'янська ОДПІ,
посилаючись на порушення судами першої
та апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
просить скасувати постанову
Кіровоградського окружного
адміністративного суду від 09.07.2013 р. та
ухвалу Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 27.03.2014 р. і ухвалити нове рішення,
яким у задоволенні позову відмовити.

Позивач письмових заперечень на
касаційну скаргу відповідача не надав.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши доводи касаційної скарги
щодо дотримання правильності
застосування судами першої та
апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
правової оцінки обставин у справі,
колегія суддів, враховуючи межі
касаційної скарги, дійшла висновку про
наступне.

Знам'янською ОДПІ проведено
документальну позапланову перевірку
ТОВ «Титан-Ойл» з питань дотримання
вимог податкового законодавства в
частині взаємовідносин з ПП
«Ріо-гранде», ПП «Джетта-Плюс» за
період з 01 липня по 31 липня 2010 року, за
результатами якої складено акт від 30
січня 2013 року №16/22-10/36812455.

В акті перевірки зазначено порушення
позивачем: пункту 3.1 статті 3, п.п.5.3.9 п. 5.3
статті 5 Закону України «Про
оподаткування прибутку підприємств», в
результаті чого занижено податок на
прибуток за 3 квартал 2010 року в сумі
220609,79 грн.; за 4 квартал 2010 року в сумі
85377,71 грн.; п.п.7.4.1, п.7.4, п.п.7.5.1, п.7.5 статті
7 Закону України «Про податок на додану
вартість» в частині заниження податку
на додану вартість за вересень 2010 року
в сумі 176487,84 грн.; за грудень 2010 року в
сумі 68302,17 грн.

На підставі акта перевірки податковим
органом прийнято: податкове
повідомлення-рішення від 23 квітня 2013
року № , яким позивачу збільшено
суму грошового зобов'язання з податку
на додану вартість на загальну суму 305
980,50 грн., у тому числі за основним
платежем - 244790,00, за штрафними
(фінансовими) санкціями - 61197,50 грн.;
податкове повідомлення-рішення від 23
квітня 2013 року №, за яким позивачу
збільшено суму грошового зобов'язання
з податку на прибуток приватних
підприємств на загальну суму 382 485,00
грн., у тому числі за основним платежем -
305 988,00 грн., за штрафними (фінансовими)
санкціями - 76497,00 грн..

У відповідності до п. 5.1 ст. 5 Закону
України «Про оподаткування прибутку
підприємств» валові витрати
виробництва та обігу - сума будь-яких
витрат платника податку у грошовій,
матеріальній або нематеріальній
формах, здійснюваних як компенсація
вартості товарів (робіт, послуг), які
придбаваються (виготовляються) таким
платником податку для їх подальшого
використання у власній господарській
діяльності.

Згідно з пп. 5.2.1 п. 5.2 ст. 5 Закону України
«Про оподаткування прибутку
підприємств» до складу валових витрат
включаються суми будь-яких витрат,
сплачених (нарахованих) протягом
звітного періоду у зв'язку з
підготовкою, організацією, веденням
виробництва, продажем продукції (робіт,
послуг) і охороною праці, у тому числі
витрати з придбання електричної
енергії (включаючи реактивну), з
урахуванням обмежень, установлених
пунктами 5.3 - 5.7 цієї статті.

Відповідно до пп.5.3.9 п.5.3 ст.5 Закону
України «Про оподаткування прибутку
підприємств» не належать до складу
валових витрат будь-які витрати,
непідтверджені відповідними
розрахунковими, платіжними та іншими
документами, обов'язковість ведення та
зберігання яких передбачена правилами
ведення податкового обліку.

Відповідно до підпункту 7.4.1 пункту 7.4
статті 7 Закону України «Про податок на
додану вартість» податковий кредит
звітного періоду визначається
виходячи із договірної (контрактної)
вартості товарів (послуг), але не вище
рівня звичайних цін, у разі якщо
договірна ціна на такі товари (послуги)
відрізняється більше ніж на 20
відсотків від звичайної ціни на такі
товари (послуги), та складається із сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 6.1 статті 6 та
статтею 81 цього Закону, протягом такого
звітного періоду у зв'язку з:
придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Датою виникнення права платника
податку на податковий кредит
вважається: дата здійснення першої з
подій: або дата списання коштів з
банківського рахунку платника податку
в оплату товарів (робіт, послуг), дата
виписки відповідного рахунку
(товарного чека) - в разі розрахунків з
використанням кредитних дебетових
карток або комерційних чеків; або дата
отримання податкової накладної, що
засвідчує факт придбання платником
податку товарів (робіт, послуг)
(підпункт 7.5.1 пункту 7.5 статті 7 Закону
України «Про податок на додану
вартість).

Підпунктом 7.4.5 пункту 7.4 статті 7 Закону
України «Про податок на додану
вартість передбачено, що не підлягають
включенню до складу податкового
кредиту суми сплаченого (нарахованого)
податку у зв'язку з придбанням товарів
(послуг), не підтверджені податковими
накладними чи митними деклараціями.

За змістом частини 2 статті 3 Закону
України «Про бухгалтерський облік та
фінансову звітність в Україні»
податкова звітність ґрунтується на
даних бухгалтерського обліку.

Відповідно до частини 1 статті 9 Закону
України «Про бухгалтерський облік та
фінансову звітність в Україні»
підставою для бухгалтерського обліку
господарських операцій є первинні
документи, які фіксують факти
здійснення господарських операцій.
Первинні документи повинні бути
складені під час здійснення
господарської операції, а якщо це
неможливо - безпосередньо після її
закінчення. Для контролю та
впорядкування оброблення даних на
підставі первинних документів можуть
складатися зведені облікові документи.

Отже, відображення господарської
операції у податковому обліку повинно
здійснюватись відповідно до її
реального економічного змісту на
підставі первинних документів.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що 01 грудня 2010 року між ТОВ
«Титан-Ойл» (покупець) та ПП «Ріо
Гранде» (продавець) укладено договір
купівлі-продажу нафтопродуктів №1/12/2010,
предметом якого є постачання продавцем
нафтопродуктів, а покупець, в свою
чергу, зобов'язується їх оплатити.

15 грудня 2010 року між ТОВ «Титан-Ойл»
(покупець) та ПП «Ріо Гранде»
(продавець) укладено договір
купівлі-продажу нафтопродуктів
№15/12/2010.

Виконання зазначених договорів
підтверджено належним чином
складеними первинними документами:
видатковими накладними, податковими
накладними, товарно-транспортними
накладними. Оплату придбаного товару
підтверджено розрахунковими
документами.

Судами також встановлено, що внаслідок
укладення трьохстороннього договору
про передачу заборгованості між ТОВ
«Епіка», ПП «Джетта-Плюс» та ТОВ
«Титан-Ойл», ПП «Джетта-Плюс» взяло на
себе зобов'язання щодо поставки
нафтопродуктів позивачеві.

Постачання товару ПП «Джетта-Плюс»
підтверджено податковою накладною та
видатковою накладною.

Розрахунок з ПП «Джетта-Плюс» за
поставлений товар ТОВ «Титан-Ойл»
здійснювало у готівковій формі, що
підтверджено касовими ордерами та
квитанціями.

Крім того, позивачем реалізовано
придбані у ПП «Ріо Гранде», ПП
«Джетта-Плюс» нафтопродукти
контрагентам, що підтверджено
договорами купівлі-продажу,
видатковими накладні,
товарно-транспортні накладними.

Отже, позивачем реально здійснені та
фактично виконані господарські
операції по взаємовідносинах з ПП «Ріо
Гранде», ПП «Джетта-Плюс», що
підтверджено належним чином
складеними первинними документами.

З огляду на викладене, суди попередніх
інстанцій дійшли правильного висновку,
що позивачем виконані всі умови,
передбачені податковим
законодавством, які надають йому
правові підстави для формування
валових витрат та нарахування
податкового кредиту.

Таким чином, колегія суддів приходить
до висновку, що саме за вищевказаних
обставин справи, суди першої та
апеляційної інстанцій вірно
застосували норми матеріального права,
отже, прийняті податковим органом
спірні податкові повідомлення-рішення
є неправомірними.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів вважає, що в межах касаційної
скарги порушень судами першої та
апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права
при вирішенні цієї справи не допущено,
правова оцінка обставин у справі дана
вірно.

За таких обставин, касаційна скарга
відповідача підлягає відхиленню, а
постанова Кіровоградського окружного
адміністративного суду від 09.07.2013 р. та
ухвала Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 27.03.2014 р. залишенню без змін.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 210, 214 - 215, 220, 2201, 223, 224, 230, 231 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд

У Х В А Л И В:

1.Касаційну скаргу Знам'янської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Кіровоградській області
відхилити.

2.Постанову Кіровоградського
окружного адміністративного суду від
09.07.2013 р. та ухвалу Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 27.03.2014 р. залишити без змін.

3.Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення і може бути
переглянута Верховним Судом України з
підстав, у строк та у порядку,
визначеному статтями 237, 238, 2391 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Суддя-доповідач О.В. Вербицька

Судді
Н.Є.
Маринчак

О.В.
Муравйов