Справа № 2-а-2431/11/2205
Суддя: Граб Л.С.
Дата ухвалення: 2014-06-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 2-а-2431/11/2205
Головуючий у 1-й інстанції: Ковалшь Ф. І.
Суддя-доповідач: Граб Л.С.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2014 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого-судді: Граб Л.С.

суддів: Білої Л.М. Боровицького О. А.

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
управління праці та соціального
захисту населення Деражнянської
районної державної адміністрації на
постанову Деражнянського районного
суду Хмельницької області від 24
листопада 2011 року у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_2 до
управління праці та соціального
захисту населення Деражнянської
районної державної адміністрації про
визнання дій протиправними та
зобов"язання до вчинення дій , -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду першої
інстанції з позовом про визнання дій
протиправними та зобов"язання до
вчинення дій.

Постановою Деражнянського районного
суду Хмельницької області від 24
листопада 2011 року позов задоволено
частково: визнано протиправними дії
управління праці та соціального
захисту населення Деражнянської
районної державної адміністрації
Хмельницької області щодо невиплати
ОСОБА_2 щорічної допомоги на
оздоровлення за 2010 рік відповідно до
ст. 48 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи»; зобов'язано управління
праці та соціального захисту населення
Деражнянської райдержадміністрації
провести нарахування та виплату ОСОБА_2
щорічної допомоги на оздоровлення за
2010 рік в розмірі 3 мінімальних
заробітних плат у відповідності до ст.
48 Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи", з урахуванням виплачених
сум.

Не погодившись з рішенням суду,
відповідач подав апеляційну скаргу, в
якій просить скасувати постанову суду,
оскільки вона винесена з порушенням
норм матеріального та процесуального
права та ухвалити нове рішення по
справі, яким відмовити в задоволенні
позовних вимог.

Сторони, будучи належним чином
повідомленими про час, дату та місце
апеляційного розгляду справи, в судове
засідання не з'явились.

Відповідно до ч. 4 ст. 196 КАС України
неприбуття у судове засідання сторін
або інших осіб, які беруть участь у
справі, належним чином повідомлених
про дату, час і місце апеляційного
розгляду, не перешкоджає судовому
розгляду справи.

Виходячи з вищевикладеного, колегія
суддів вважає за можливе розглянути
справу в порядку письмового
провадження, відповідно до пунктів 1, 2
частини 1 статті 197 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи,
законність і обґрунтованість
оскаржуваного рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги і заявлених
позовних вимог, а також правильність
застосування судом норм матеріального
та процесуального права, давши правову
оцінку обставинам у справі, колегія
суддів приходить висновку, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач
перебуває на обліку у відповідача, має
статус учасника ліквідації наслідків
аварії на Чорнобильській АЕС 3
категорії.

Відповідач здійснив виплату щорічної
допомоги на оздоровлення позивачу
відповідно до Постанов Кабінету
Міністрів України №562 від 12.07.2005 року
"Про щорічну допомогу на оздоровлення
громадянам, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" у 2010 року в
розмірі 75 грн.

Відповідно до ч. 4 ст. 48 Закону №796 (в
редакції від 20.06.1996 року) передбачена
щорічна допомога на оздоровлення в
таких розмірах: інвалідам І і ІІ групи -
п'ять мінімальних заробітних плат;
інвалідам ІІІ групи, дітям інвалідам -
чотири мінімальні заробітної плати;
учасникам ліквідації наслідків аварії
на Чорнобильській АЕС 2 категорії -
п'ять мінімальних заробітних плат; 3
категорії - три мінімальні заробітні
плати.

Статтею 70 Закону України "Про Державний
бюджет України на 2010 рік" надано право
Кабінету Міністрів України у 2010 році
встановлювати розмір соціальних
виплат, які відповідно до
законодавства визначаються залежно
від розміру мінімальної заробітної
плати, в абсолютних сумах у межах
асигнувань, передбачених за
відповідними програмами.

Разом з тим, відповідно до ст. 71 Закону
№796 дія положень цього Закону не може
призупинятися іншими законами, крім
законів про внесення змін до цього
Закону.

Конституційний суд України в своєму
рішенні від 9 липня 2007 року №6-рп/2007
зазначав, що закон про Держбюджет не
може скасовувати чи змінювати обсяг
прав і обов'язків, пільг, компенсацій і
гарантій, передбачених іншими законами
України. Також Конституційний Суд
України в рішенні від 22.05.2008 №10-рп/2008
дійшов висновку, що законом про
Держбюджет не можна вносити зміни до
інших законів, зупиняти їх дію чи
скасовувати їх, оскільки з об'єктивних
причин це створює протиріччя у
законодавстві, і як наслідок -
скасування та обмеження прав і свобод
людини і громадянина. У разі
необхідності зупинення дії законів,
внесення до них змін і доповнень,
визнання їх не чинними мають
використовуватися окремі закони.

Що стосується виплат допомоги у 2010
році, колегія суддів зазначає, що змін
та доповнень до ст.48 Закону України "Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" не
вносилось та не приймалося. Тому ст. 48
Закону №796 діє в редакції, яка була до
внесення відповідних змін Законом
України "Про Державний бюджет України
на 2008 рік та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України", та
передбачає виплату щорічної допомоги
на оздоровлення в розмірі кратному
мінімальній заробітній платі.

Таким чином, відповідач повинен був
діяти у відповідності до вимог Закону
№796 і у 2011 році сплатити позивачу
належну до виплати щорічну допомогу на
оздоровлення за 2010 рік у відповідності
до ст. 48 зазначеного Закону, а не в
розмірах, передбачених Постановою КМУ
від 12 липня 2005 року №562.

За таких обставин, колегія суддів
дійшла висновку, що судом першої
інстанції вірно застосовані норми
матеріального та процесуального права,
а доводи апеляційної скарги не
спростовують висновку суду першої
інстанції і не можуть бути підставою
для скасування постанови суду, а тому
апеляційну скаргу необхідно залишити
без задоволення.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 197, 198, 200, 205, 206,
212, 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу управління праці та
соціального захисту населення
Деражнянської районної державної
адміністрації, - залишити без
задоволення, а постанову
Деражнянського районного суду
Хмельницької області від 24 листопада
2011 року, - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили в
порядку та в строки, передбачені ст. ст.
212, 254 КАС України.

Головуючий
Граб Л.С.

Судді
Біла Л.М.

Боровицький О. А.