Справа № 2а/0370/1394/12
Суддя: Каралюс В.М.
Дата ухвалення: 2014-07-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 липня 2014 року
Справа №
118548/12/9104

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі :

Головуючого судді - Каралюса В.М.,

суддів: Затолочного В.С., Матковської
З.М.,

розглянувши в порядку пимьсового
провадження в м. Львові апеляційну
скаргу управління Пенсійного фонду
України в м. Ковелі та Ковельському
районі на постанову Волинського
окружного адміністративного суду від 05
червня 2012 року у справі за позовом
ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду
України в м. Ковелі та Ковельському
районі про скасування рішень,-

В С Т А Н О В И В:

В травні 2012 року позивач ОСОБА_1
звернулася до суду з адміністративним
позовом до управління Пенсійного фонду
України в м. Ковелі та Ковельському
районі, в якому просить рішення
відповідача за № 2104, № 2105 та № 2106 від 27
квітня 2012 року про застосування та
накладення фінансових санкцій на
позивача за несвоєчасне подання
відомостей в сумі 170 грн. по кожному
рішенню, а всього 510 грн. скасувати як
незаконні.

Постановою Волинського окружного
адміністративного суду від 05 червня 2012
року адміністративний позов
задоволено повністю. Визнано
протиправним та скасовано управління
Пенсійного фонду України в м. Ковелі та
Ковельському районі Волинської
області про застосування фінансових
санкцій від 27 квітня 2012 року № 2104, № 2105,
№ 2106.

Не погодившись із таким рішенням суду,
його оскаржив відповідач, який в
поданій апеляційній скарзі, вважаючи
оскаржувану постанову незаконною,
просить такуу скасувати та прийняти
нову, якою в позові відмовити. В
обгрунтування вимог апеляційної
скарги зазначає, що виходячи з того, що
днем скоєння правопорушення, яке
виявилося у несвоєчасній подачі
звітності за 2007, 2008, 2009 роки є наступний
після 01.04.2008 року, 01.04.2009 року, 01.04.2010 року
та враховуючи відсутність строків
давності щодо стягнення фінансових
санкцій управлінням до позивача
законно застосовано фінансові санкції,
які в силу невірної оцінки обставин
справи скасовано судом першрї
інстанції.

Сторони в судове засідання не прибули,
про дату, час і місце апеляційного
розгляду були повідомлені належним
чином, а тому, колегія суддів, у
відповідності до ч.1 п.2 ст.197 КАС
України, вважає за можливе розглядати
справу у порядку письмового
провадження.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
перевіривши матеріали справи,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, УПФУ
в місті Ковелі та Ковельському районі
встановлено факт несвоєчасного
подання відповідачем відомостей, що
використовуються в системі
персоніфікованого обліку, а саме
відповідні звіти за 2007, 2008, 2009 роки зі
строком подання до 01 квітня 2008 року, 01
квітня 2009 року, 01 квітня 2010 року.

27 квітня 2012 року начальником УПФУ в
місті Ковелі та Ковельському районі на
підставі п. 7 розд. VIII "Прикінцеві та
перехідні положення" Закону України
"Про збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування", п. 5 ч. 9 ст. 106
Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" прийняті рішення № 2104, №
2105, № 2106 про застосування фінансових
санкцій до ОСОБА_1 за неподання,
несвоєчасне подання, подання не за
встановленою формою звітності до
органів Пенсійного фонду України за 2007,
2008, 2009 роки у розмірі по 170 грн.

Згідно із абз. 1 п. 3 ст. 11 Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування"
загальнообов'язковому державному
пенсійному страхуванню підлягають
фізичні особи - суб'єкти
підприємницької діяльності, у тому
числі ті, які обрали особливий спосіб
оподаткування (фіксований податок,
єдиний податок, фіксований
сільськогосподарський податок), та
члени сімей зазначених фізичних осіб,
які беруть участь у провадженні ними
підприємницької діяльності. Такі особи
є страхувальниками відповідно до п. 5
ст. 14 цього Закону.

Пунктом 4 ч. 2 ст. 17 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" передбачено, що
страхувальники зобов'язані подавати
звітність територіальним органам
Пенсійного фонду у строки, в порядку та
за формою, встановленими Пенсійним
фондом. Пунктом 5 ч. 9 ст. 106 цього ж
Закону визначено, що за неподання,
несвоєчасне подання, подання не за
встановленою формою або подання
недостовірних відомостей, що
використовуються в системі
персоніфікованого обліку та іншої
звітності, передбаченої
законодавством, до територіальних
органів Пенсійного фонду накладається
штраф у розмірі 10 відсотків суми
страхових внесків, які були сплачені
або підлягали сплаті за відповідний
звітний період, за кожний повний або
неповний місяць затримки подання
відомостей, звітності, але не менше
десяти неоподатковуваних мінімумів
доходів громадян.

Проте, наведені положення ст.ст. 17, 106
зазначеного Закону з 01 січня 2011 року
виключені згідно із Законом України
"Про збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування" від 08 липня 2010
року № 2464-VI, яким визначено правові та
організаційні засади забезпечення
збору та обліку єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, умови та
порядок його нарахування і сплати та
повноваження органу, що здійснює його
збір та ведення обліку, тобто
запроваджено інший порядок
загальнообов'язкового державного
соціального страхування, в тому числі
пенсійного, у вигляді сплати нового
консолідованого страхового внеску.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 4 цього Закону
платниками єдиного внеску є фізичні
особи - підприємці, в тому числі ті, які
обрали спрощену систему оподаткування,
та члени сімей цих осіб, які беруть
участь у провадженні ними
підприємницької діяльності.

В силу норми п. 4 ч. 2 ст. 6 Закону України
"Про збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування" платник
єдиного внеску зобов'язаний подавати
звітність до територіального органу
Пенсійного фонду у строки, в порядку та
за формою, встановленими Пенсійним
фондом за погодженням з відповідними
фондами загальнообов'язкового
державного соціального страхування та
центральним органом виконавчої влади у
галузі статистики.

Відповідно до п. 4 ч. 11 ст. 25 Закону
України "Про збір та облік єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування" за неподання,
несвоєчасне подання, подання не за
встановленою формою звітності,
передбаченої цим Законом,
територіальним органом Пенсійного
фонду накладається штраф у розмірі
десяти неоподатковуваних мінімумів
доходів громадян, а частина
чотирнадцятої цієї ж статті
передбачає, що про нарахування пені та
застосування штрафів, передбачених цим
Законом, посадова особа
територіального органу Пенсійного
фонду в порядку, встановленому
Пенсійним фондом за погодженням з
центральним органом виконавчої влади у
сфері праці та соціальної політики,
приймає рішення, яке протягом трьох
робочих днів надсилається платнику
єдиного внеску.

Підпунктом 9.3.5 пункту 9.3 Інструкції про
порядок обчислення і сплати
страхувальниками та застрахованими
особами внесків на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування до
Пенсійного фонду України, затвердженої
постановою правління Пенсійного фонду
України від 19 грудня 2003 року № 21-1,
зареєстровано в Міністерстві юстиції
України 16 січня 2004 року за № 64/8663 (з
наступними змінами та доповненнями),
визначено, що рішення про накладення
штрафу складається за формою згідно з
додатком 17 та/або додатком 17а цієї
Інструкції. Підставою для прийняття
відповідних рішень є акт про зазначене
порушення, складений у довільній формі,
або акт перевірки.

З наведених положень нормативно -
правових актів випливає, що правове
регулювання порядку застосування
штрафу за неподання (несвоєчасне)
подання звітності до територіальних
органів Пенсійного фонду до 01 січня 2011
року було визначено положеннями Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування", які з 01
січня 2011 року були виключені та не
підлягали застосуванню у зв'язку із
набранням чинності Законом України
"Про збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування", який визначав
новий порядок сплати єдиного внеску,
подання звітності та встановлював
відповідальність за його недотримання.

Відповідно до ч. 1 ст. 58 Конституції
України закони та інші
нормативно-правові акти не мають
зворотної дії в часі, крім випадків,
коли вони пом'якшують або скасовують
відповідальність особи.

В силу рішення Конституційного Суду
України від 09 лютого 1999 року № 1/99-рп, ч. 1
ст. 58 Конституції України щодо дії
нормативно-правового акта в часі треба
розуміти так, що вона починається з
моменту набрання цим актом чинності і
припиняється з втратою ним чинності,
тобто до події, факту застосовується
той закон або інший
нормативно-правовий акт, під час дії
якого вони настали або мали місце.

Відповідно, правомірність поведінки
особи, зокрема, дотримання нею норм
пенсійного законодавства, слід
визначати із застосуванням
законодавства, яке діяло на момент
вчинення відповідних дій або
бездіяльності такої особи. У свою чергу
заходи відповідальності, які можуть
бути застосовані до особи-порушника,
слід визначати на підставі
законодавства, яке є чинним на момент
виявлення та застосування відповідних
санкцій.

У спірному випадку на момент виявлення
порушення 27 квітня 2012 року законодавчі
норми, які передбачали
відповідальність страхувальника за
несвоєчасне подання звітності органам
Пенсійного фонду за 2007, 2008 та 2009 роки
втратили чинність. За таких обставин,
на думку суду, УПФУ в місті Ковелі та
Ковельському районі не мало правових
підстав у 2012 році застосовувати до
позивача штраф за несвоєчасне подання
звіту за 2007, 2008, 2009 роки, оскільки п. 5 ч. 9
ст. 106 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування", який передбачав таку
відповідальність, був виключений з 01
січня 2011 року у зв'язку з набранням
чинності Законом України "Про збір та
облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування".

Відтак, суд першої інстанції дійшов
вірного висновку, що рішення УПФУ в
місті Ковелі та Ковельському районі
від 27 квітня 2012 року № 2104, № 2105, № 2106 про
застосування фінансових санкцій за
неподання, несвоєчасне подання,
подання не за встановленою формою
звітності до органів Пенсійного фонду
України за 2007, 2008, 2009 роки у розмірі по 170
грн. (всього - 510 грн.), прийняті з
порушенням вимог чинного
законодавства України.

Колегія суддів відхиляє покликання
апелянта, з посланням на п. 7 розд. VIII
"Прикінцеві та перехідні положення"
Закону України "Про збір та облік
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування",
згідно з яким на період до повного
стягнення заборгованості із сплати
страхових внесків за діючими видами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування та сум
штрафних санкцій, нарахованих та/або не
сплачених у період до 1 січня 2011 року, в
тому числі нарахованих внесків, строк
сплати яких на 1 січня 2011 року не настав,
та відповідних штрафних санкцій за
фондами загальнообов'язкового
державного соціального страхування
зберігаються повноваження щодо
контролю за правильністю нарахування,
своєчасністю сплати страхових внесків,
застосування фінансових санкцій, якими
вони були наділені до набрання
чинності цим Законом. Наведені
положення не наділяють територіальні
органи Пенсійного фонду
повноваженнями застосовувати штрафні
санкції за порушення, що мали місце до 01
січня 2011 року, а регулюють, зокрема,
порядок стягнення сум штрафних
санкцій, які були застосовані до 01
січня 2011 року.

Доводи апеляційної скарги в решті не
спростовують висновків рішення суду, а
тому підстав для скасування постанови
колегія суддів не вбачає і вважає, що
апеляційну скаргу слід залишити без
задоволення.

Враховуючи вищенаведене та керуючись
ст.ст. 195, 197, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200, п. 1 ч. 1 ст.
205, ст. ст. 206, 212, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в м. Ковелі та
Ковельському районі залишити без
задоволення, а постанову Волинського
окружного адміністративного суду від 05
червня 2012 року у справі № 2а-0370/1394/12- без
змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі та
може бути оскаржена у касаційному
порядку шляхом подачі касаційної
скарги безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів з набрання нею
законної сили.

Головуючий суддя
В.М.
Каралюс

суддя
В.С. Затолочний

суддя
З.М. Матковська