Справа № 263/3473/14-а
Суддя: Василенко Л. А.
Дата ухвалення: 2014-07-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Ковтуненко
Суддя-доповідач - Василенко Л. А.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 липня 2014 року
справа №263/3473/14-а

Донецький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючого Василенко Л.А., суддів
Гімона М.М., Старосуда М.І.,

розглянув в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
Управління праці та соціального
захисту населення Жовтневого району
Маріупольської міської ради на
постанову Жовтневого районного суду м.
Маріуполя від 3 червня 2014 року у справі
№ 263/3473/14-а за позовом ОСОБА_2 до
Управління праці та соціального
захисту населення Жовтневого району
Маріупольської міської ради про
визнання дій неправомірними та
зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач - ОСОБА_2 - 11.04.2014 року
звернулася до суду з позовом до
Управління праці та соціального
захисту населення Жовтневого району
Маріупольської міської ради ( далі
УПСЗН Жовтневого району
Маріупольської міської ради ) про
визнання дій неправомірними та
зобов'язання вчинити певні дії, в якому
просила: визнати неправомірною
бездіяльність УПСЗН Жовтневого району
Маріупольської міської ради щодо
недонарахування суми допомоги по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку; зобов'язати УПСЗН
Жовтневого району Маріупольської
міської ради перерахувати та виплатити
недоплачену допомогу по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку за період з березня 2013 року по день
подання позову в сумі 10359,48 грн. (а. с. 2-6).

Постановою Жовтневого районного суду
м. Маріуполя від 3 червня 2014 року позов
ОСОБА_2 задоволено частково, а саме:
визнано неправомірними дії УПСЗН
Жовтневого району Маріупольської
міської ради щодо відмови ОСОБА_2 у
перерахунку та виплаті державної
допомоги по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку за
період з 11.10.2013 року; зобов'язано УПСЗН
Жовтневого району Маріупольської
міської ради здійснити ОСОБА_2
нарахування та сплатити державну
допомогу по догляду за дитиною ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, до досягнення нею
трирічного віку у розмірі, що
встановлюється правлінням Фонду
соціального страхування з тимчасової
втрати працездатності, але не менше
розміру прожиткового мінімуму,
встановленого законом, за період з
11.10.2013 року до 11.04.2014 року, з урахуванням
проведених виплат (а. с. 33-35).

Відповідач, не погодився з постановою
суду першої інстанції в частині
задоволених позовних вимог, подав
апеляційну скаргу, в якій просив
постанову суду першої інстанції
скасувати в зв'язку з порушенням норм
матеріального закону та прийняти нову
постанову, якою відмовити у
задоволенні позовних вимог у повному
обсязі (а. с. 38,39).

Частиною 8 ст. 183-2 КАС України
передбачено, що апеляційні скарги у
справах, передбачених пунктами 1, 2
частини першої цієї статті,
розглядаються апеляційними судами в
порядку письмового провадження.

Колегія суддів заслухала
суддю-доповідача, вивчила доводи
апеляційної скарги за матеріалами
справи і дійшла висновку, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій
встановлено, що позивач - ОСОБА_2 є
матір'ю ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а. с. 11).

Згідно наказу загальноосвітньої школи
І-ІІІ ступенів №17 від 12.03.2013 року № 18/1 к
ОСОБА_2 - головному бухгалтеру - надано
відпустку по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку з 19
березня 2013 року до 24.01.2016 року включно
(а. с. 15).

Відповідно до довідки УПСЗН Жовтневого
району Маріупольської міської ради від
26.02.2014 року б/н ОСОБА_2 знаходиться на
обліку в УПСЗН Жовтневого району
Маріупольської міської ради та отримує
допомогу по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку
працюючим жінкам за період з березня 2013
року до лютого 2014 року у розмірі 130 грн.
(а. с. 14).

У лютому 2014 року позивач звернулася до
УПСЗН Жовтневого району
Маріупольської міської ради з заявою
про донарахування та виплату допомоги
по догляду за дитиною до трьох років,
оскільки розмір отримуваної допомоги є
меншим, ніж визначено законом.

Листом №11/02 УПСЗН Жовтневого району
Маріупольської міської ради
повідомило ОСОБА_2 про відсутність
правових підстав для донарахування та
виплати допомоги по догляду за дитиною
до досягнення нею трирічного віку,
виходячи з прожиткового мінімуму (а. с.
12).

Спірним у справі є розмір допомоги по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку, яку отримувала
позивач, як застрахована особа.

До 1 січня 2008 року - дати набрання
чинності Законом України від 28 грудня
2007 N 107-VI «Про Державний бюджет України
на 2008 рік та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України» (далі -
Закон N 107-VI) - правовідносини щодо
виплати допомоги регулювалися Законом
України «Про державну допомогу сім'ям з
дітьми» від 21.11.1992 № 2811-ХІІ (далі - Закон
№ 2811-ХІІ), дія якого поширювалася на
осіб, не застрахованих в системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування (стаття 13) та
Законом України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням" ( Закон № 2240-III), який
поширював свою дію на застрахованих у
зазначеній системі осіб. Розмір
допомоги також визначався цими
законами. Зокрема, статтею 43 Закону N
2240-III було передбачено, що допомога по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку надається
застрахованій особі у розмірі, що
встановлюється правлінням Фонду
соціального страхування з тимчасової
втрати працездатності, але не менше
розміру прожиткового мінімуму,
встановленого законом.

Пунктами 23, 25 розділу II Закону N 107-VI були
внесені відповідні зміни до Закону N
2811-XII та Закону N 2240-III. Зокрема, змінами
до статті 13 Закону N 2811-XII його дію
поширено на застрахованих осіб, а із
Закону N 2240-III було виключено статті 40 -
44.

Конституційний Суд України Рішенням
від 22 травня 2008 року N 10-рп/2008 визнав
неконституційними низку положень
Закону N 107-VI, в тому числі й пункт 25
розділу II Закону N 107-VI щодо виключення
статей 40 - 44 Закону N 2240-III.

Пунктом 2 розділу III Закону N 107-VI було
передбачено, що розділ II цього Закону
діє до 31 грудня 2008 року.

Таким чином, з часу проголошення
Рішення N 10-рп/2008 Конституційним Судом
України відновили свою дію
вищезазначені положення Закону N 2240-III,
а з 1 січня 2009 року - статті 13, 15 Закону N
2811-XII.

Статтею 46 Закону України від 26 грудня
2008 N 835-VI «Про Державний бюджет України
на 2009 рік» та статтею 45 Закону України
від 27 квітня 2010 року N 2154-VI «Про
Державний бюджет України на 2010 рік»
(далі - Закон N 2154-VI) передбачено, що у 2009,
2010 роках допомога при народженні
дитини та по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку
відповідно до Закону N 2240-III
призначається і здійснюється в
розмірах і порядку, визначених
Кабінетом Міністрів України.

Порядок призначення і виплати
державної допомоги сім'ям з дітьми був
затверджений постановою Кабінету
Міністрів України 27 грудня 2001 року N 1751
саме на виконання Закону N 2811-XII (пункт 1).
Новий акт уряду на виконання статті 46
Закону № 835 та статті 45 Закону N 2154-VI не
приймався.

Розміри і порядок виплати допомоги
відповідно до Закону N 2240-III на
виконання статті 46 Закону № 835 та
статті 45 Закону N 2154-VI Кабінетом
Міністрів України не визначалися.

В подальшому, Законами України «Про
Державний бюджет на 2012 рік», «Про
Державний бюджет на 2013 рік», «Про
Державний бюджет на 2014 рік», або
будь-якими іншими законами не
встановлювався інший розмір допомоги,
ніж в Законах №2811-ХІІ та №2240-ІІІ.

Оскільки у цій справі спір виник щодо
виплати допомоги з 13.06.2013 року до 10.02.2014
року особі, яка застрахована у системі
соціального загальнообов'язкового
державного соціального страхування, то
за таких обставин колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції про те, що відносини щодо
виплати допомоги такій особі у
зазначеному періоді регулюються
нормами спеціального Закону (яким є
Закон N 2240-III), відповідно до статті 43
якого допомога по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку
надається застрахованій особі у
розмірі, що встановлюється правлінням
Фонду соціального страхування з
тимчасової втрати працездатності, але
не менше розміру прожиткового
мінімуму, встановленого законом.

Відповідно до ч.1 ст. 195 КАС України, суд
апеляційної інстанції переглянув
судове рішення в межах доводів
апеляційної скарги. В решті постанова
суду не оскаржена.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів дійшла висновку про те, що судом
першої інстанції правильно
встановлені обставини справи та
постанова прийнята з дотриманням норм
матеріального та процесуального права,
доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду першої
інстанції, підстави для задоволення
апеляційної скарги та скасування
постанови суду відсутні.

Справу розглянуто в межах доводів
апеляційної скарги. Позивачем рішення
суду не оскаржене.

Керуючись ст. ст. 1832 ч.10, ст.195, ст. 197 ч.1
п.3, ст. 198 ч.1 п.1, ст. 200, ст. 205 ч.1 п.1, ст. 206,
ст.212, ст. 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Управління праці та
соціального захисту населення
Жовтневого району Маріупольської
міської ради залишити без задоволення.

Постанову Жовтневого районного суду м.
Маріуполя від 3 червня 2014 року у справі
№ 263/3473/14-а за позовом ОСОБА_2 до
Управління праці та соціального
захисту населення Жовтневого району
Маріупольської міської ради про
визнання дій неправомірними та
зобов'язання вчинити певні дії
залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції є
остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя
Л.А. Василенко

Судді
М.М. Гімон

М.І. Старосуд