Справа № 2а-2142/12,2610/12
Суддя: Клюба В.В.
Дата ухвалення: 2014-07-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 липня 2014 р.
Справа № 876/1535/13

Львівський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючого судді
Клюби В. В.

суддів:
Левицької Н.Г., Хобор Р.Б.

розглянувши в порядку письмового
провадження в м. Львові апеляційну
скаргу Управління Пенсійного фонду
України в Любешівському районі
Волинської області на постанову
Любешівського районного суду
Волинської області від 13 березня 2012
року по справі № 0309/2142/2012 за позовом
ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду
України в Любешівському районі
Волинської області про зобов'язання
здійснити нарахування та виплату
державної, додаткової пенсії та
доплати до пенсії ,

В С Т А Н О
В И В:

ОСОБА_1 04 серпня 2011 року звернулася до
суду із адміністративним позовом, в
якому просила зобов'язати відповідача
здійснити нарахування та виплату їй
державної пенсії в розмірі 8
мінімальних пенсій за віком,
додаткової пенсії за шкоду, заподіяну
здоров'ю, в розмірі 75% мінімальної
пенсії за віком та доплати до пенсії, як
непрацюючому пенсіонеру, який проживає
у зоні гарантованого добровільного
відселення в розмірі двох мінімальних
заробітних плат відповідно до статей 39,
50, 54 Закону України «Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» виходячи з розміру
мінімальної пенсії за віком в межах
строку позовної давності.

Ухвалою Любешівського районного суду
Волинської області від 27 січня 2012 року
позовні вимоги в частині зобов'язання
нарахувати і виплатити державну та
додаткову пенсію, за шкоду, заподіяну
здоров'ю в розмірі ст..ст. 50,54 Закону
України «Про статус та соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
залишено без розгляду.

Постановою Любешівського районного
суду Волинської області від 13 березня
2012 року позов задоволено частково.
Зобов'язано відповідача провести
перерахунок та виплату позивачу
доплати до пенсії, як непрацюючому
пенсіонеру, який проживає у зоні
гарантованого добровільного
відселення в розмірі двох мінімальних
заробітних плат за період з 04 лютого 2011
року по 22 липня 2011 року відповідно до
положень статі 39 Закону України «Про
статус та соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» з
врахуванням виплачених сум.

Управління Пенсійного фонду України в
Любешівському районі Волинської
області подало апеляційну скаргу, в
якій покликається на порушення судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права, просить
скасувати постанову суду першої
інстанції і прийняти нову, якою
повністю відмовити в задоволенні
позовних вимог.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що
нарахування та виплату позивачу
доплати до пенсії проведено
правомірно, відповідно до вимог
постанов Кабінету Міністрів України
від 26.07.1996 року № 836 «Про компенсаційні
виплати особам, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Оскільки апеляційну скаргу подано на
постанову суду першої інстанції, яка
прийнята в порядку скороченого
провадження за результатами розгляду
справи, передбаченої п. 2
ч. 1 ст. 183-2 КАС України, суд відповідно
до п.3 ч.1 ст. 197 КАС України розглядає
справу в порядку письмового
провадження.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, суд приходить до
висновку, що апеляційна скарга
задоволенню не підлягає.

Судом першої інстанції встановлено та
підтверджується матеріалами справи, що
позивач належить до першої категорії
осіб, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи, є інвалідом
II групи, захворювання пов'язане з
наслідками Чорнобильської катастрофи,
є непрацюючим пенсіонером, яка
проживає у зоні гарантованого
добровільного відселення.

Основні положення щодо реалізації
конституційного права громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи, на охорону їхнього життя і
здоров'я, створення єдиного порядку
визначення категорій зон радіоактивно
забруднених територій, умов проживання
і трудової діяльності на них,
соціального захисту потерпілого
населення визначені та закріплені в
Законі України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи».

Статтею 49 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» передбачено, що пенсії
особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4,
встановлюються у вигляді державної
пенсії, додаткової пенсії за шкоду,
заподіяну здоров'ю, яка призначається
після виникнення права на державну
пенсію.

Відповідно до абз. 2 частини 1 статті 50
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» особам, віднесеним до 1
категорії, інвалідам II групи
призначається щомісячна додаткова
пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю в
розмірі 75% мінімальної пенсії за віком.

Відповідно до частини 4 статті 54 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
в усіх випадках розміри пенсій для
інвалідів, щодо яких встановлено
зв'язок з Чорнобильською катастрофою,
не можуть бути нижчими, по II групі
інвалідності - 8 мінімальних пенсій за
віком. Порядок обчислення пенсії по
інвалідності, що настала внаслідок
каліцтва чи захворювання, і пенсії у
зв'язку з втратою годувальника
внаслідок Чорнобильської катастрофи
визначається Кабінетом Міністрів
України.

Судом першої інстанції встановлено, що
07 жовтня 2011 року позивач зверталася до
Любешівського районного суду з позовом
до Управління Пенсійного фонду України
в Любешівському районі Волинської
області з вимогами про зобов'язання
нарахування та виплати державної та
додаткової пенсії в розмірах
передбачених ст.ст. 50,54 Закону України
«Про статус та соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи». В даній
справі 15 грудня 2011 року винесено
ріщення, яке не набрало законної сили.

Відповідно до статті 39 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи»
громадянам, які працюють на територіях
радіоактивного забруднення,
провадиться доплата в таких розмірах: у
зоні безумовного (обов'язкового)
відселення - три мінімальні заробітні
плати; у зоні гарантованого
добровільного відселення - дві
мінімальні заробітні плати; у зоні
посиленого радіоекологічного контролю
- одна мінімальна заробітна плата.
Пенсії непрацюючим пенсіонерам, які
проживають на цих територіях, і
стипендії студентам, які там
навчаються, підвищуються у розмірах,
встановлених частиною першою цієї
статті.

Всупереч вимогам статті 39 Закону
України «Про статус та соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
нарахування та виплату позивачу
доплати до пенсії проведено у
фіксованому розмірі, визначеному
постановою Кабінету Міністрів України
від 26.07.1996 року № 836 «Про компенсаційні
виплати особам, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Відповідно до частини другої статті 19
Конституції України органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Відповідно до частини 4 статті 9 Кодексу
адміністративного судочинства України
у разі невідповідності нормативно -
правового акта Конституції України,
закону України, міжнародному договору,
згода на обов'язковість якого надана
Верховною Радою України, або іншому
правовому акту суд застосовує правовий
акт, який має вищу юридичну силу.

Отже, за конституційними нормами,
виходячи з пріоритетності законів над
підзаконними актами, суд першої
інстанції зробив вірний висновок, що
при визначенні розміру пенсій
позивачеві застосуванню підлягають
положення статті 39 Закону України "Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи", а не
вказаної вище постанови Кабінету
Міністрів України, яка істотно звужує
обсяг встановлених законом прав.

За таких обставин, колегія суддів
погоджується з рішенням суду першої
інстанції щодо зобов'язання
відповідача нарахувати і виплатити на
користь ОСОБА_1 доплату до пенсії, як
непрацюючому пенсіонеру, яка проживає
у зоні гарантованого добровільного
відселення в розмірі двох мінімальних
заробітних плат за період з 04 лютого 2011
року по 22 липня 2011 року

Відповідно до ст.200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального та
процесуального права.

З огляду на викладене, суд першої
інстанції правильно і повно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права,
доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків рішення суду, а
тому підстав для скасування постанови
колегія суддів не вбачає і вважає, що
апеляційну скаргу на неї слід залишити
без задоволення.

Керуючись ст. 195, ст. 197, ч.1 п.1 ст. 198, ст.ст.
200, 205, 206, 254 КАС України, апеляційний
суд,-

У Х В
А Л И В :

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в
Любешівському районі Волинської
області - залишити без задоволення, а
постанову Любешівського районного
суду Волинської області від 13 березня
2012 року у справі № 0309/2142/2012 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
постановлення та оскарженню не
підлягає.

Головуючий суддя
В. В. Клюба

Судді:
Н.Г. Левицька

Р.Б. Хобор