Справа № 2а-4667/10/2670
Суддя: Шипуліна Т.М.
Дата ухвалення: 2014-07-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

01 липня 2014 року м. Київ
В/800/2840/14

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів

судді-доповідача Шипуліної Т.М.

суддів Бившевої Л.І., Вербицької О.В.,
Островича С.Е., Федорова М.О.,

перевіривши матеріали заяви
Міжрегіонального головного управління
Міндоходів- Центрального офісу з
обслуговування великих платників про
перегляд Верховним Судом України
постанови Вищого адміністративного
суду України від 18.03.2014 у справі
№2а-4667/10/2670 за позовом Публічного
акціонерного товариства «Піреус Банк
МКБ Медіа» до Спеціалізованої
державної податкової інспекції у місті
Києві по роботі з великими платниками
податків про визнання дій
неправомірними та скасування
податкових повідомлень-рішень,

В С Т А Н О В И Л А:

Постановою Вищого адміністративного
суду України від 28.04.2014 касаційну
скаргу Публічного акціонерного
товариства «Піреус Банк МКБ Медіа»
задоволено частково. Постанову
Окружного адміністративного суду
міста Києва від 16.09.2010 та ухвалу
Київського апеляційного
адміністративного суду від 26.10.2010
скасовано. Прийнято нову постанову,
якою позовні вимоги Публічного
акціонерного товариства «Піреус Банк
МКБ» задоволено, податкові
повідомлення-рішення від 12.03.2010
№/0 та №/0 скасовано.

Не погоджуючись з вищезазначеною
постановою Міжрегіональне головне
управління Міндоходів - Центральний
офіс з обслуговування великих
платників звернулось до Верховного
Суду України з заявою про перегляд
ухвали Вищого адміністративного суду
України від 28.04.2014 та просило допустити
справу до провадження по перегляду
судового рішення Верховним Судом
України.

Відповідно до приписів пункту 1 частини
першої статті 237 Кодексу
адміністративного судочинства України
заява про перегляд судових рішень в
адміністративних справах може бути
подана виключно з мотивів неоднакового
застосування судом (судами) касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права, що потягло
ухвалення різних за змістом судових
рішень у подібних правовідносинах.

В даному випадку, заявник посилається
на неоднакове застосування судом
касаційної інстанції норм
матеріального права, зокрема,
підпунктів 5.2.2 та 5.2.4 пункту 5.2,
підпункту 5.3.1 пункту 5.3 статті 5 Закону
України «Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед
бюджетами та державними цільовими
фондами».

В обґрунтування своїх вимог заявник
додає копії ухвал Вищого
адміністративного суду України від
14.01.2013 у справі №2-а-30946/09/2070 (К-22286/10), від
24.09.2012 у справі №2а-12108/09/2570 (К/9991/1496/11) та
зазначає, що у вказаних справах та у
даній справі за аналогічних обставин
Вищий адміністративний суд, здійснивши
різне тлумачення змісту і сутності
правових норм, дійшов різних висновків.

Разом з тим, обставини справи, що
розглядається, відмінні від тих, на які
посилається заявник на обґрунтування
наявності підстав для перегляду
справи.

Так, в постанові Вищого
адміністративного суду України від
18.03.2014, про перегляд якої подано заяву,
суд касаційної інстанції дійшов
висновку про протиправність
визначення позивачу податкового
зобов'язання з огляду на те, що сплачену
позивачем суму податкового
зобов'язання платіжним дорученням з
призначення платежу «авансовий платіж
земельного податку» держаним
податковим органом безпідставно було
зараховано у рахунок погашення
податкового боргу позивача, що виник
раніше.

В той час, як зі змісту ухвали Вищого
адміністративного суду України від
14.01.2013 у справі №2-а-30946/09/2070 (К-22286/10)
вбачається, що суд касаційної
інстанції погодився з висновками судів
попередніх інстанцій щодо наявності
підстав для стягнення з відповідача
податкового боргу, з огляду на те, що
докази оскарження податкових
повідомлень-рішень відповідачем в
адміністративному чи в судовому
порядку відсутні, а донараховані
податкові зобов'язання самостійно не
сплачені.

Зі змісту ухвали Вищого
адміністративного суду України від
24.09.2012 у справі №2а-12108/09/2570 (К/9991/1496/11)
вбачається, що суд касаційної
інстанції погодився з висновками судів
попередніх інстанцій щодо відсутності
підстав для визнання недійсним рішення
податкового органу про стягнення
коштів та продаж інших активів
платника податків у рахунок погашення
податкового боргу з огляду на те, що
оскарження платником податків до суду
суми податкового зобов'язання поза
межами десятиденного строку не надає
відповідному податковому зобов'язанню
статусу неузгодженого. Відтак, така
сума є податковим боргом платника
податків.

Таким чином, мова йде про застосування
норм матеріального права до різних за
змістом правовідносин і не може
розцінюватись як неоднакове
застосування касаційною інстанцією
норм матеріального права, що потягло
ухвалення різних за змістом судових
рішень у подібних правовідносинах.

Враховуючи викладене, у
Міжрегіонального головного управління
Міндоходів - Центрального офісу з
обслуговування великих платників
відсутні підстави, передбачені статтею
237 Кодексу адміністративного
судочинства України, для порушення
питання щодо розгляду заяви Вищим
адміністративним судом України про
перегляд судових рішень Верховним
Судом України.

Керуючись статтями 236-240 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів -

У Х В А Л И Л А:

Відмовити Міжрегіональному головному
управлінню Міндоходів - Центральному
офісу з обслуговування великих
платників у задоволенні вимоги про
допуск справи для перегляду Верховним
Судом України постанови Вищого
адміністративного суду України від
18.03.2014 у справі №2а-4667/10/2670 за позовом
Публічного акціонерного товариства
«Піреус Банк МКБ Медіа» до
Спеціалізованої державної податкової
інспекції у місті Києві по роботі з
великими платниками податків про
визнання дій неправомірними та
скасування податкових
повідомлень-рішень.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий: _________________
Т.М. Шипуліна

Судді:
_________________ Л.І. Бившева

_________________ О.В. Вербицька

_________________ С.Е. Острович

_________________ М.О.Федоров