Справа № 2270/2563/11
Суддя: Сорока М.О.
Дата ухвалення: 2014-07-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
У Х В А Л А

"09" липня 2014 р. м. Київ
К/9991/63582/12

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

Сороки М.О.,Смоковича М.І.,Чумаченко
Т.А.,

секретаря: Носенко
Л.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовами першого заступника прокурора
Хмельницької області та виконувача
обов'язків прокурора Хмельницької
області до Хмельницького обласного
управління лісового та мисливського
господарства, Державного управління
охорони навколишнього природного
середовища в Хмельницькій області,
Державного підприємства «Хмельницьке
лісомисливське господарство», третя
особа - ПП «Ді Ай Сі» про визнання
неправомірними та скасування
погодження про надання лісової
ділянки, скасування розпорядження, за
касаційною скаргою першого заступника
прокурора Хмельницької області на
постанову Хмельницького окружного
адміністративного суду від 5 червня 2012
року і ухвалу Вінницького апеляційного
адміністративного суду від 25 вересня
2012 року,-

в с т а н о в и в:

У квітні 2012 року перший заступник
прокурора Хмельницької області та
виконувач обов'язків прокурора
Хмельницької області звернулись до
суду з вказаними позовами, у яких
просили:

визнати протиправними дії щодо відмови
у задоволенні вимог протестів
прокурорів;

скасувати погодження Хмельницького
обласного управління лісового та
мисливського господарства на
виділення лісової ділянки № 1249 від
05.10.2011;

скасувати погодження Державного
управління охорони навколишнього
природного середовища в Хмельницькій
області на виділення лісової ділянки №
05/2114 від 26.09.2011;

скасувати погодження Державного
підприємства «Хмельницьке
лісомисливське господарство» на
виділення лісової ділянки № 909 від
26.09.2011;

скасувати розпорядження Хмельницької
обласної державної адміністрації
№ 433/2011-р від 17.11.2011.

В обґрунтування позовних вимог
посилались на те, що Хмельницьким
обласним управлінням лісового та
мисливського господарства, Державним
управлінням охорони навколишнього
природного середовища в Хмельницькій
області, Державного підприємства
«Хмельницьке лісомисливське
господарство» незаконно погоджено
виділення ПП «Ді Ай Сі» у довгострокове
тимчасове користування в рекреаційних
цілях (створення зон відпочинку)
лісової ділянки площею 9,1 га у лісовому
масиві, що знаходиться на території
Лісовогринівецької сільської ради
Хмельницького району Хмельницького
лісництва (квартал 36 вид. 6, 7, 8, 9, 10, 13).
Оскільки вказана лісова ділянка
знаходиться в межах лісового заказника
місцевого значення
«Лісогринівецький», перебуває під
охороною та підпорядкована ДП
«Хмельницьке лісомисливське
господарство», вказаними
уповноваженими органами не дотримані
умови, необхідні для здійснення
рекреаційної діяльності
підприємствами, установами та
організаціями, визначених Положенням
про рекреаційну діяльність у межах
територій та об'єктів природно
заповідного фонду України,
затвердженого наказом Міністерства
охорони навколишнього природного
середовища України № 330 від 22.06.2009, а
саме - необхідності знаходження у
підпорядкуванні органу території та
об'єкту природно-заповідного фонду, а
також наявності власних програм та
планів, погоджених з територіальними
органами центрального органу
виконавчої влади в галузі охорони
навколишнього природного середовища.
Також вказували на те, що організація
на територіях та об'єктах
природно-заповідного фонду, в їх
охоронних зонах господарської
діяльності, в тому числі надання
окремих рекреаційних послуг, може
здійснюватись виключно за умов
попереднього проведення екологічної
експертизи. На підставі цих погоджень
Хмельницькою обласною державною
адміністрацією прийнято
розпорядження № 433/2011-р від 17.11.2011, яким
ПП «Ді Ай Сі» виділено у довгострокове
тимчасове користування в рекреаційних
цілях (створення зон відпочинку) лісову
ділянку площею 9,1 га у лісовому масиві,
що знаходиться на території
Лісовогринівецької сільської ради
Хмельницького району Хмельницького
лісництва (квартал 36 вид. 6, 7, 8, 9, 10, 13), на
термін до 2060 року, без вилучення
земельної ділянки у постійного
лісокористувача ДП «Хмельницьке
лісомисливське господарство».
Вказували на незаконність вказаного
розпорядження з мотивів що земельні
ділянки, які знаходяться в межах
об'єкта природно-заповідного фонду,
віднесені до категорії лісів
природоохоронного, наукового,
історико-культурного призначення, а не
до рекреаційно-оздоровчих лісів, що не
враховано при наданні лісової ділянки
у користування вищезазначеному
суб'єкту господарювання. Враховуючи
вказані порушення, у відповідності до
вимог статті 21 Закону України «Про
прокуратуру» першим заступником
прокурора Хмельницької області та
виконувачем обов'язків прокурора
Хмельницької області принесено
протести, у задоволенні яких
Хмельницьким обласним управлінням
лісового та мисливського господарства,
Державним управлінням охорони
навколишнього природного середовища в
Хмельницькій області, Державним
підприємством «Хмельницьке
лісомисливське господарство»
відмовлено.

Постановою Хмельницького окружного
адміністративного суду від 5 червня 2012
року, залишеною без змін ухвалою
Вінницького апеляційного
адміністративного суду від 25 вересня
2012 року, у задоволенні позовів
відмовлено.

У касаційній скарзі перший заступник
прокурора Хмельницької області,
посилаючись на порушення судами норм
матеріального та процесуального права,
просить Вищий адміністративний суд
України скасувати рішення судів
попередніх інстанцій та ухвалити нове
судове рішення про задоволення позову.

У запереченнях на касаційну скаргу
Державне управління охорони
навколишнього природного середовища в
Хмельницькій області та Хмельницьке
обласне управління лісового та
мисливського господарства,
посилаючись на законність судових
рішень, просять залишити їх без змін.

Перевіривши за наявними у справі
матеріалами доводи, викладені у
касаційній скарзі, правильність
застосування судами норм
матеріального та процесуального права
і правової оцінки обставин у справі у
межах, визначених статтею 220 Кодексу
адміністративного судочинства України
(КАС України), колегія суддів дійшла
висновку, що касаційна скарга
підлягає частковому задоволенню.

Встановлено, що ПП «Ді Ай Сі»
звернулось до відповідачів з
клопотаннями про виділення у
довгострокове тимчасове користування
в рекреаційних цілях (створення зон
відпочинку) лісової ділянки площею 9,1
га у лісовому масиві, що знаходиться на
території Лісовогринівецької
сільської ради Хмельницького району
Хмельницького лісництва (квартал 36 вид.
6, 7, 8, 9, 10, 13), на термін до 2060 року, за
результатом розгляду яких отримано
погодження Державного підприємства
«Хмельницьке лісомисливське
господарство» № 909 від 26.09.2011,
Хмельницького обласного управління
лісового та мисливського господарства
№ 1249 від 05.10.2011 та Державного
управління охорони навколишнього
природного середовища в Хмельницькій
області № 05/2114 від 26.09.2011.

Відмовляючи у задоволенні позову суд
першої інстанції, з яким погодився
апеляційний суд, виходив з наступного.

Відповідно до частини 3 та у редакції на
час спірних правовідносин частини 4
статті 18 Лісового кодексу України
довгострокове тимчасове користування
лісами - засноване на договорі строкове
платне використання лісових ділянок,
які виділяються для потреб
мисливського господарства,
культурно-оздоровчих, рекреаційних,
спортивних, туристичних і
освітньо-виховних цілей, проведення
науково-дослідних робіт.

Довгострокове тимчасове користування
лісами державної та комунальної
власності здійснюється без вилучення
земельних ділянок у постійних
користувачів лісами на підставі
рішення відповідних органів
виконавчої влади та органів місцевого
самоврядування, прийнятого в межах їх
повноважень за погодженням з
постійними користувачами лісами та
органом виконавчої влади з питань
лісового господарства Автономної
Республіки Крим, територіальними
органами центрального органу
виконавчої влади з питань лісового
господарства.

У частині 1 статті 7 Закону України «Про
природно-заповідний фонд України»
визначено поняття земель
природно-заповідного фонду - це ділянки
суші і водного простору з природними
комплексами та об'єктами, що мають
особливу природоохоронну, екологічну,
наукову, естетичну, рекреаційну та іншу
цінність, яким відповідно до закону
надано статус територій та об'єктів
природно-заповідного фонду.

Території та об'єкти
природно-заповідного фонду з
додержанням вимог, встановлених цим
Законом та іншими актами законодавства
України, можуть використовуватися, як
визначено у частині 1 статті 9 вказаного
Закону, зокрема, в оздоровчих та інших
рекреаційних цілях.

У частині 5 статті 12 цього ж Закону
передбачено, що управління територіями
та об'єктами природно-заповідного
фонду, для яких не створюються
спеціальні адміністрації,
здійснюється підприємствами,
установами та організаціями, у віданні
яких перебувають ці території та
об'єкти.

Вказано, що управління наданої у
користування земельної ділянки
здійснює Державне підприємство
«Хмельницьке лісомисливське
господарство».

На території заказника обмежується або
забороняється мисливство та
діяльність, що суперечить цілям і
завданням, передбаченим положенням про
заказник (частина 1 статті 26 цього ж
Закону).

Так, у пункті 3.2 Положення про лісовий
заказник місцевого значення
«Лісогринівецький», затвердженого
наказом Державного управління охорони
навколишнього природного середовища в
Хмельницькій області № 10 від 18.02.2011,
передбачено, що на території заказника
дозволяється в установленому порядку
оздоровча та інша рекреаційна
діяльність.

За таких обставин судом зроблено
висновок про те, що погодження
Державного управління охорони
навколишнього природного середовища в
Хмельницькій області на виділення
лісової ділянки № 05/2114 від 26.09.2011 щодо
використання території лісового
заказника «Лісогринівецький» для
рекреаційних цілей відповідає вимогам
вказаного Положення

Постановою Кабінету Міністрів України
№ 554 від 27.07.1995, чинною на час спірних
правовідносин, затверджено
розроблений Міністерством охорони
навколишнього природного середовища
та ядерної безпеки і Міністерством
охорони здоров'я перелік видів
діяльності та об'єктів, що становлять
підвищену екологічну небезпеку, для
яких здійснення державної експертизи є
обов'язковим, у якому відсутня
рекреаційна діяльність як така, що
становить екологічну небезпеку.

До того ж судами зазначено, що
Положення про рекреаційну діяльність у
межах територій та об'єктів природно
заповідного фонду України, затверджене
наказом Міністерства охорони
навколишнього природного середовища
України № 330 від 22.06.2009, не встановлює
обмеження щодо суб'єктів рекреаційної
діяльності, а лише регламентує порядок
організації установами
природно-заповідного фонду,
підприємствами, установами,
організаціями, у віданні яких
перебувають території та об'єкти
природно-заповідного фонду
рекреаційної діяльності на
відповідних територіях.

З урахуванням описаного суди
попередніх інстанцій дійшли висновку
про відсутність підстав для відмови у
задоволенні позову.

Проте, колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
зазначає, що судами досліджувались
лише позовні вимоги про скасування
погодження Державного управління
охорони навколишнього природного
середовища в Хмельницькій області на
виділення лісової ділянки № 05/2114 від
26.09.2011.

В решті позовних вимог, а саме -
визнання протиправними дій щодо
відмови у задоволенні вимог протестів
прокурорів, скасування погодження
Хмельницького обласного управління
лісового та мисливського господарства
на виділення лісової ділянки № 1249 від
05.10.2011, скасування погодження
Державного підприємства «Хмельницьке
лісомисливське господарство» на
виділення лісової ділянки № 909 від
26.09.2011, скасування розпорядження
Хмельницької обласної державної
адміністрації № 433/2011-р від 17.11.2011,
обставини справи судом не встановлені.

Суд апеляційної інстанції вказаного
недоліку не виправив.

Згідно зі статтею 220 КАС України суд
касаційної інстанції перевіряє
правильність застосування судами
першої та апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
правової оцінки обставин у справі і не
може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу.

Відповідно до частини 2 статті 227 КАС
України підставою для скасування
судових рішень судів першої та (або)
апеляційної інстанцій і направлення
справи на новий судовий розгляд є
порушення норм матеріального чи
процесуального права, які призвели або
могли призвести до неправильного
вирішення справи і не можуть бути
усунені судом касаційної інстанції.

З врахуванням повноважень суду
касаційної інстанції у неї відсутня
можливість прийняти остаточне рішення
у справі, у зв'язку з чим судові рішення
підлягають скасуванню, а справа
направленню на новий розгляд до суду
першої інстанції, під час якого суду
слід ретельно дослідити всі обставини
справи і в залежності від
встановленого прийняти відповідне
рішення

Керуючись ст. ст. 220, 221, 223, 227, 230, 231 КАС
України, суд,-

ухвалив:

Касаційну скаргу першого заступника
прокурора Хмельницької області -
задовольнити частково.

Постанову Хмельницького окружного
адміністративного суду від 5 червня 2012
року і ухвалу Вінницького апеляційного
адміністративного суду від 25 вересня
2012 року - скасувати.

Справу направити до суду першої
інстанції на новий розгляд.

Ухвала набирає законної з моменту
проголошення і може бути переглянута з
підстав, у строк та у порядку,
визначених ст.ст. 235-244-2 КАС України.

Судді: