Справа № 820/3296/14
Суддя: Любчич Л.В.
Дата ухвалення: 2014-07-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2014 р.Справа № 820/3296/14Колегія
суддів Харківського апеляційного
адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Любчич Л.В.

Суддів: Сіренко О.І. , Спаскіна О.А.

за участю секретаря судового засідання
Зливко І.М.

представника позивача - ОСОБА_1

представника відповідача - Гнатченко
О.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Головного Управління
Міндоходів у Харківській області на
постанову Харківського окружного
адміністративного суду від 04.06.2014р. по
справі № 820/3296/14

за позовом ОСОБА_3

до Головного Управління Міндоходів
у Харківській області треті особи
Міністерство доходів і зборів
України , Начальник управління
внутрішньої безпеки Головного
управління Міндоходів у Харківській
області Потоцький О.О.

про визнання бездіяльності
неправомірною та зобов'язання вчинити
певні дії,

ВСТАНОВИЛА:

Постановою Харківського окружного
адміністративного суду від 4 червня 2014
року адміністративний позов ОСОБА_3 до
Головного управління Міндоходів у
Харківській області, треті особи, які
не заявляють самостійних вимог на
предмет спору - Міністерство доходів та
зборів України, начальник управління
внутрішньої безпеки Головного
управління Міндоходів у Харківській
області Потоцький О.О., - про визнання
бездіяльності неправомірною та
зобов'язання вчинити певні дії -
задоволено в повному обсязі

Визнано неправомірною бездіяльність
Головного управління Міндоходів у
Харківській області щодо розгляду та
прийняття рішення по суті рапорту
старшого оперативного уповноваженого
з особливо важливих справ
зонально-лінійного відділу управління
внутрішньої безпеки ГУ Міндоходів у
Харківській області підполковника
податкової міліції ОСОБА_3 про надання
чергової відпустки за 2013 р. та частини
невикористаної відпустки за 2012 р., з
виплатою матеріальної допомоги.

Зобов'язано Головне управління
Міндоходів у Харківській області
надати старшому оперативному
уповноваженому з особливо важливих
справ зонально-лінійного відділу
управління внутрішньої безпеки ГУ
Міндоходів у Харківській області
підполковнику податкової міліції
ОСОБА_3 чергову відпустку за 2013 рік у
кількості 40 діб та частину
невикористаної відпустки за 2012 рік у
кількості 20 діб, починаючи з наступного
дня після набрання законної сили
рішення суду, з наданням матеріальної
допомоги на оздоровлення за 2013 рік.

Не погодившись з даною постановою суду,
відповідачем подано апеляційну скаргу,
в якій посилаючись на порушення судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права, ненадання
належної правової оцінки обставинам
справи, просив скасувати оскаржувану
постанову та ухвалити нову постанову,
якою відмовити в задоволенні позовних
вимог в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної
скарги зазначив, що абзацем 2 Розділу 4
"Порядок надання відпусток працівникам
податкової міліції" Додатку 4 до наказу
ДПА у Харківській області від 18.03.2009
року №118 "Про заходи щодо покращання
роботи з кадрами в органах ДПС ДПА у
Харківській області" передбачено, що
для своєчасного оформлення наказу "Про
відпустки" рапорти працівників,
погоджені з керівником підрозділу та
начальником УПМ ДПА у Харківській
області, а рапорти начальників
районних підрозділів - з начальником
ДПІ та начальником УПМ, подаються до
відділу роботи з особовим складом не
менш ніж за 2 тижні до настання дати
відпустки. ОСОБА_3 не суперечить проти
того, що 22.10.2013 року він направив на ім'я
керівника Головного управління
Міндоходів у Харківській області
рапорт про відпустку, не погодивши з
начальником підрозділу, тим самим
порушивши наказ ДПА у Харківській
області від 18.03.2009 року №118. Листом від
05.11.2013 року №2455/П/20-40-04-02-23 надано
рекомендації щодо врегулювання деяких
питань проходження служби в органах
податкової міліції, затверджених
наказом ДПА у Харківській області від
18.03.2009 року №118. На теперішній час
позивач до зонально-лінійного відділу
УВБ ГУ Міндоходів у Харківській
області, для узгодження рапорту щодо
надання відпустки, не з'являвся.

Заслухавши суддю-доповідача,
представників сторін, перевіривши
доводи апеляційної скарги,
правильність застосування судом
першої інстанції норм чинного
законодавства, дослідивши письмові
докази по справі, колегія суддів дійшла
висновку, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню, виходячи з
наступного.

Задовольняючи позовні вимоги суд
першої інстанції виходив з того, що
відповідач, не перевіривши
обґрунтованість та правомірність
відмови у погодженні рапорту ОСОБА_3
керівником підрозділу - начальником
Управління внутрішньої безпеки ГУ
Міндоходів у Харківській області
капітаном податкової міліції
Потоцьким О.О., поставився до розгляду
питання про надання відпустки власному
працівнику формально, через що
відмовив ОСОБА_3 у наданні відпустки,
без урахування права особи на
відпустку, яке гарантовано
Конституцією України як найвищим
нормативно-правовим актом, а також
Законом України "Про відпустки", КЗпП
України та Положенням про проходження
служби рядовим і начальницьким складом
органів внутрішніх справ, яке
затверджено Постановою Кабінету
Міністрів УРСР від 29.07.1991 року № 114.

Колегія суддів з даним висновком суду
погоджується виходячи з наступного.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 195 КАС
України, суд апеляційної інстанції
переглядає судове рішення суду першої
інстанції в межах апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено та
підтверджено у суді апеляційної
інстанції, що наказом від 16.03.2012 року
підполковника податкової міліції
ОСОБА_3 призначено на посаду старшого
оперуповноваженого з особливо
важливих справ сектору організації
захисту та безпеки відділу внутрішньої
безпеки при ДПС у Харківській області
Управління внутрішньої безпеки ДПС
України, звільнивши його з посади
старшого оперуповноваженого з
особливо важливих справ сектору
організацій захисту та безпеки відділу
внутрішньої безпеки при ДПА у
Харківській області Управління
внутрішньої безпеки ДПС України (а.с.151).

Відповідно до наказу Міністерства
доходів і зборів України від29.03.2013 року
№ 14, у складі головних управлінь
Міністерства доходів і зборів України
в Автономній Республіці Крим, областях,
містах Києві, Севастополі та
Міжрегіональному головному управлінні
Міністерства доходів і зборів України -
Центральному офісі з обслуговування
великих платників утворено підрозділи
податкової міліції, зокрема,
Управління внутрішньої безпеки (а.с. 82).

Наказом Головного управління
Міндоходів у Харківській області від
28.05.2013 року №10-о підполковника
податкової міліції ОСОБА_3, який
перебував у розпорядженні Головного
управління Міндоходів в Харківській
області, призначено на посаду старшого
оперуповноваженого з ОВС
зонально-лінійного відділу УВБ ГУ
Міндоходів в Харківській області 24.05.2013
року (а.с.80-81).

У відповідності до наказу Державної
податкової служби України від 05.11.2012
року №379-в підполковником податкової
міліції ОСОБА_3 використано частину
чергової відпустки за 2012 рік - з 19
листопада по 29 листопада 2012 року (а.с.152).

Згідно довідки Управління персоналу ГУ
Міндоходів у Харківській області за
підписом заступника начальника
Управління Діденко В.М. (а.с. 160), ОСОБА_3
станом на 31.12.2013 року має вислугу років
для надання відпустки - 19 років, 11
місяців, 19 днів, та має право на чергову
відпустку за 2013 рік тривалістю 40 діб.

Також відповідно довідки Управління
персоналу ГУ Міндоходів у Харківській
області за підписом начальника
Управління Юрченко В.П. (а.с. 140),
відповідно до відомостей, які
містяться у грошовому атестаті
підполковника податкової міліції
ОСОБА_3 від 19.09.2013 року, чергова
відпустка за 2013 рік ним не використана,
а чергова відпустка за 2012 рік не
використана у кількості 20 діб,
матеріальну допомогу на оздоровлення
за 2013 рік ОСОБА_3 не отримував.

Судовим розглядом встановлено, що
22.10.2013 року позивачем написано рапорт
на чергову відпустку за 2013 рік та
частину невикористаної відпустки за 2012
рік, з 05.11.2013 року, з виплатою
матеріальної допомоги (а.с.99).
Зазначений рапорт був направлений
позивачем поштою та отриманий
відповідачем 25.10.2013 року, що
підтверджується повідомленням про
вручення поштового відправлення (а.с.7)
та штампом вхідної кореспонденції ГУ
Міндоходів у Харківській області на
рапорті (а.с. 99).

Як встановлено з матеріалів справи, та
підтверджено довідкою Управління
персоналу ГУ Міндоходів у Харківській
області за підписом заступника
начальника Управління Діденко В.М. (а.с.
160), позивач ОСОБА_3 на час надання
довідки 21.05.2014 року перебував на
лікуванні з 25.07.2013 року. Станом на час
розгляду справи в суді першої
інстанції 04.06.2014 року позивач також
перебував на лікуванні. Наведене
підтверджується копіями листків
непрацездатності, довідками та копіями
табелів робочого часу, наявними в
матеріалах справи.

Таким чином, станом на час написання
рапорту про надання відпустки 22.10.2013
року позивач продовжував хворіти,
починаючи з 25.07.2013 року.

З копії службової записки начальника
ВПС ПМ Управління персоналу Головного
управління Міндоходів у Харківській
області Саніна О.О. від 01.11.2013 року
№335/20-40-04-02-19, адресованої начальнику
Управління внутрішньої безпеки ГУ
Міндоходів у Харківській області
капітану податкової міліції
Потоцькому О.О., встановлено, що
Управління персоналу повідомило
безпосереднього керівника позивача
про надходження до відділу проходження
служби у податковій міліції рапорту
позивача ОСОБА_3 щодо надання йому
чергової відпустки за 2013 рік та частини
невикористаної відпустки за 2012 рік з
05.11.2013 року з виплатою матеріальної
допомоги, через що Управління
персоналу просило повідомити думку
Потоцького О.О. щодо рапорту ОСОБА_3
(а.с.100).

З листа начальника Управління
внутрішньої безпеки ГУ Міндоходів у
Харківській області капітана
податкової міліції Потоцького О.О. від
05.11.2013 року №1944/20-40-08-20, адресованого
начальнику Управління персоналу ГУ
Міндоходів у Харківській області
Юрченку В.П., судом встановлено, що
Потоцьким О.О. розглянуто рапорт ОСОБА_3
про надання відпустки та повідомлено,
що ОСОБА_3 за місцем проходження служби
відсутній з 25.07.2013 року. Черговим УВБ ГУ
Міндоходів у Харківській області
здійснено дзвінок на мобільний номер
ОСОБА_3, який повідомив, що знаходиться
на лікарняному. Також Потоцький О.О.
зазначив, що на теперішній час
документального підтвердження
перебування на лікарняному старшого
оперуповноваженого з ОВС
зонально-лінійного відділу
підполковника податкової міліції
ОСОБА_3 в УВБ ГУ Міндоходів у
Харківській області відсутнє (а.с.101).

Таким чином, судовим розглядом
встановлено, що начальником Управління
внутрішньої безпеки ГУ Міндоходів у
Харківській області капітаном
податкової міліції Потоцьким О.О.
листом від 05.11.2013 року №1944/20-40-08-20
фактично відмовлено у погодженні
рапорту позивача ОСОБА_3 про надання
відпустки від 22.10.2013 року.

Наведене підтверджується наданими в
судовому засіданні в суді першої
інстанції поясненнями третьої особи
Потоцького О.О., який зазначив, що він
дійсно відмовив позивачу ОСОБА_3 у
погодженні рапорту про відпустку,
оскільки ОСОБА_3 особисто не прибув до
нього з рапортом. При цьому третя особа
Потоцький О.О. зазначив, що він отримав
листа від Департаменту охорони
здоров'я про те, що лікарняний лист
ОСОБА_3 не підтверджується.

При цьому на запит Управління
персоналу Міндоходів у Харківській
області до начальника Управління
внутрішньої безпеки ГУ Міндоходів
Потоцького О.О. від 30.05.2014 року (а.с. 177),
за повідомленням представника
відповідача у судовому засіданні,
станом на час розгляду справи
відповіді не надано.

Як встановлено з пояснень представника
відповідача, всі листки
непрацездатності позивача, починаючи з
25.07.2014 року, прийняті відповідачем та
оплачені, сумнівів щодо перебування
позивача на лікарняному у відповідача
не виникало.

Крім того, колегія суддів зазначає, що
доводи позивача ОСОБА_3 щодо
відсутності у нього станом на час
написання рапорту будь-яких
невиконаних або не відпрацьованих
завдань по роботі, не спростовані
відповідачем.

За результатами розгляду рапорту
ОСОБА_3 надано відповідь Управління
персоналу ГУ Міндоходів у Харківській
області від 05.11.2013 року (а.с. 98) з
посиланням на наказ ДПА у Харківській
області від 18.03.2009 року №118 "Про заходи
щодо покращання роботи з кадрами в
органах ДПС ДПА у Харківській області",
про те, що рапорт розглянуто та
запропоновано узгодити рапорт щодо
надання відпустки з безпосереднім
керівником, після чого надати його для
подальшого оформлення до кадрового
підрозділу.

Судовим розгялдом встановлено, що в
подальшому позивач звертався з
запитами про надання інформації щодо
розгляду його рапорту про відпустку до
відповідача ГУ Міндоходів у
Харківській області (а.с.10-11, 15-18) та
отримав формальні відповіді від 05.12.2014
року та 09.12.2014 року за підписом
начальника ГУ Міндоходів у Харківській
області Роздайбіда А.В. (а.с. 19-25, 27-29),
проте будь-яких дій відповідачем щодо
перевірки підстав відмови Потоцьким
О.О. у погодженні рапорту ОСОБА_3 або
дій, направлених на розгляд цього
рапорту по суті, відповідачем не
вчинено.

У наданих відповідях на звернення
позивача відповідач зазначив мотиви
відмови відповідача ГУ Міндоходів у
Харківській області у наданні
відпустки позивачу ОСОБА_3, а саме
відповідач повідомив, з посиланням на
наказ ДПА у Харківській області від
18.03.2009 року №118 "Про заходи щодо
покращання роботи з кадрами в органах
ДПС ДПА у Харківській області", що,
оскільки позивач не погодив рапорт про
надання відпустки з керівництвом
Управління внутрішньої безпеки ГУ
Міндоходів у Харківській області,
тобто з Потоцьким О.О., йому відмовлено
у наданні відпустки.

Правовідносини між сторонами з приводу
проходження публічної служби та
надання чергових відпусток
врегульовано нормами Конституції
України, Закону України "Про відпустки",
КЗпП України та Положення про
проходження служби рядовим і
начальницьким складом органів
внутрішніх справ, яке затверджено
Постановою Кабінету Міністрів УРСР від
29.07.1991 року № 114, з наступними змінами та
доповненнями.

Згідно ст. 45 Конституції України
встановлено, що кожен, хто працює, має
право на відпочинок. Це право
забезпечується наданням днів
щотижневого відпочинку, а також
оплачуваної щорічної відпустки,
встановленням скороченого робочого
дня щодо окремих професій і виробництв,
скороченої тривалості роботи у нічний
час. Максимальна тривалість робочого
часу, мінімальна тривалість відпочинку
та оплачуваної щорічної відпустки,
вихідні та святкові дні, а також інші
умови здійснення цього права
визначаються законом.

Відповідно до ч.1 ст.2 Закону України
"Про відпустки" від 15.11.1996 року №504/96-ВР
право на відпустки мають громадяни
України, які перебувають у трудових
відносинах з підприємствами,
установами, організаціями незалежно
від форм власності, виду діяльності
та галузевої належності.

Згідно ст. 6 Закону України "Про
відпустки" щорічна основна відпустка
надається працівникам тривалістю не
менш як 24 календарних дні за
відпрацьований робочий рік, який
відлічується з дня укладення трудового
договору.

Відповідно до ч. 3 ст. 79 Кодекс законів
про працю України щорічні відпустки за
другий та наступні роки роботи можуть
бути надані працівникові в будь-який
час відповідного робочого року.

Розділом ІV Положення про проходження
служби рядовим і начальницьким складом
органів внутрішніх справ, яке
затверджено Постановою Кабінету
Міністрів УРСР від 29.07.1991 року № 114
визначено порядок надання та
тривалість відпусток особам рядового і
начальницького складу ОВС.

Зокрема, п. 49. Положення про проходження
служби рядовим і начальницьким складом
органів внутрішніх справ визначено, що
особам рядового і начальницького
складу органів внутрішніх справ
надаються відпустки: а) чергові; б)
короткострокові; в) через хворобу; г)
канікулярні; д) у зв'язку із закінченням
навчальних закладів системи
Міністерства внутрішніх справ; є)
додаткові та соціальні (по вагітності,
родах і догляду за дитиною), творчі, у
зв'язку з навчанням.

Обчислення тривалості відпусток -
подобове. Святкові дні, встановлені
законодавством неробочими, до
тривалості відпусток не включаються.

Згідно п. 52 Положення про
проходження служби рядовим і
начальницьким складом органів
внутрішніх справ, чергова відпустка
надається особі рядового або
начальницького складу, як правило, до
кінця робочого року.

Судовим розглядом встановлено, що
головою ДПА у Харківській області
Денисюком С.Ф. 18.03.2009 року за № 118 видано
наказ "Про заходи щодо покращення
роботи з кадрами в органах ДПС ДПА у
Харківській області". Пунктом 5
зазначеного наказу, з метою визначення
єдиного підходу до вирішення
організаційних питань при призначенні,
просуванні по службі та звільненні
державних службовців та працівників
податкової міліції, наказано
керуватися Рекомендаціями з цих питань
- додатками № 3 та № 4 (а.с. 84-85).

Додатком 4 вказаного наказу голови ДПА
у Харківській області від 18.03.2009 року №
118 є Рекомендації щодо врегулювання
деяких питань проходження служби в
органах податкової міліції (а.с. 86-90).
Зазначеними Рекомендаціями визначено
порядок надання відпусток працівникам
податкової міліції, зокрема, визначено,
що для своєчасного оформлення наказу
"Про відпустки" рапорти працівників,
погоджені з керівником підрозділу та
першим заступником голови -
начальником УПМ ДПА у Харківській
області, подаються до відділу роботи з
особливим складом не менш ніж за 2 тижня
до настання дати відпустки.

Аналізуючи наведені приписи наказу
голови ДПА у Харківській області від
18.03.2009 року № 118, колегія суддів
зазначає, що Рекомендації щодо
врегулювання деяких питань
проходження служби в органах
податкової міліції, які є додатком до
наказу, виходячи з їх назви та
характеру локального правового акту,
носять рекомендаційний, а не
обов'язковий характер їх застосування.

Крім того, зазначеними Рекомендаціями
не визначено процедуру погодження
рапорту працівника податкової міліції
у керівника підрозділу, не зазначено
про обов'язкову особисту явку
працівника податкової міліції за
отриманням погодження рапорту, не
визначено процедуру погодження
рапорту у разі перебування працівника
податкової міліції на лікарняному та
не визначено підстав для відмови
керівником підрозділу у погодженні
рапорту.

Крім того, як вбачається з тексту
Рекомендацій, погодження рапорту з
керівником підрозділу необхідно лише
для своєчасного оформлення наказу про
відпустку, з урахуванням подачі до
відділу роботи з особовим складом
рапорту не менш ніж за 2 тижня до
настання дати відпустки, що в даному
випадку було дотримано позивачем.

Таким чином, колегія судів
погоджується з висновком суду першої
інстанції про необґрунтованість та
неправомірність відмови начальника
Управління внутрішньої безпеки ГУ
Міндоходів у Харківській області
капітана податкової міліції
Потоцького О.О. у погодженні рапорту
позивача ОСОБА_3 про надання відпустки
від 22.10.2013 року, враховуючи перебування
позивача на лікарняному та
неможливість за станом здоров'я
прибути особисто для погодження
рапорту, а також відсутність
об'єктивних причин для відмови у
погодженні рапорту про відпустку -
невиконаних робочих завдань тощо.

При цьому колегія суддів зазначає, що
рапорт був надісланий позивачем ОСОБА_3
до ГУ Міндоходів у Харківській області
завчасно, що відповідає вимогам
Рекомендацій щодо врегулювання деяких
питань проходження служби в органах
податкової міліції, на які посилається
відповідач у запереченнях на позов.

Враховуючи викладене, колегія судів
погоджується з висновком суду першої
інстанції про неправомірність
бездіяльності відповідача ГУ
Мінідоходів у Харківській області щодо
розгляду та прийняття рішення по суті
рапорту позивача ОСОБА_3 про надання
чергової відпустки за 2013 р., частини
невикористаної відпустки за 2012 р., з
виплатою матеріальної допомоги,
оскільки відповідач, не перевіривши
обґрунтованість та правомірність
відмови у погодженні рапорту ОСОБА_3
керівником підрозділу - начальником
Управління внутрішньої безпеки ГУ
Міндоходів у Харківській області
капітаном податкової міліції
Потоцьким О.О., поставився до розгляду
питання про надання відпустки власному
працівнику формально, через що
відмовив ОСОБА_3 у наданні відпустки,
без урахування права особи на
відпустку, яке гарантовано
Конституцією України як найвищим
нормативно-правовим актом, а також
Законом України "Про відпустки", КЗпП
України та Положенням про проходження
служби рядовим і начальницьким складом
органів внутрішніх справ, яке
затверджено Постановою Кабінету
Міністрів УРСР від 29.07.1991 року № 114.

Доводи апеляційної скарги, колегія
суддів вважає такими що не
спростовують правомірних висновків
суду першої інстанції, з вище
зазначених підстав.

Таким чином, оскільки належними
та допустимими доказами відповідач не
довів обґрунтованість своїх дій, як
суб'єкта владних повноважень, колегія
суддів вважає, що суд першої інстанції
вірно дійшов висновку про задоволення
позовних вимог.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п.1 ч.1 ст. 199,
ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Головного
Управління Міндоходів у Харківській
області залишити без задоволення.

Постанову Харківського окружного
адміністративного суду від 4 червня 2014
року по справі № 820/3296/14 залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
у касаційному порядку протягом
двадцяти днів з дня складання ухвали у
повному обсязі шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Любчич Л.В.Судді
Сіренко О.І. Спаскін О.А. Повний текст
ухвали виготовлений 14.07.2014 р.