Справа № 9101/195298/2012
Суддя: Проценко О.А.
Дата ухвалення: 2014-04-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

03 квітня 2014 рокусправа № 2а/0470/9307/12

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді: Проценко
О.А.

суддів: Дурасової Ю.В.
Туркіної Л.П.

за участю секретаря судового
засідання: Комар Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Комунального підприємства «Житлове
господарство Кіровського району»
Дніпропетровської міської ради

на постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від
17.09.2012р. у справі № 2а/0470/9307/12

за позовом Дніпропетровського
обласного відділення Фонду
соціального страхування

до Комунального підприємства «Житлове
господарство Кіровського району»
Дніпропетровської міської ради

про стягнення фінансових (штрафних)
санкцій ,

ВСТАНОВИВ:

Дніпропетровське обласне відділення
Фонду соціального страхування з
тимчасової втрати працездатності (далі
по тексту - позивач, ДОВ ФССТВП)
звернулося до суду з позовом про
стягнення з Комунального підприємства
«Житлове господарство Кіровського
району» Дніпропетровської міської
ради (далі по тексту - відповідач)
фінансових (штрафних) санкцій в сумі 23609
грн. 25 коп.

В обґрунтування позову зазначено, що
заборгованість відповідача виникла
внаслідок несплати у добровільному
порядку суми фінансових (штрафних)
санкцій, нарахованих на підставі
рішення № 190 від 30.11.2010 року.

Постановою суду першої інстанції позов
задоволено. При цьому суд зазначив, що
позовні вимоги ґрунтуються на рішенні
від 30.11.2010 року № 190, яке не скасовано.

Не погодившись з висновками суду
першої інстанції, відповідач подав
апеляційну скаргу, в якій просить
скасувати постанову суду та прийняти
нове рішення про відмову позивачу в
задоволенні позову. В обґрунтування
апеляційних вимог зазначається, що
приймаючи постанову, суд першої
інстанції не встановив та не дослідив
належним чином фактичні обставини,
невірно застосував норми
матеріального права. Апелянт вказує, що
сплата підприємством частини вартості
путівки на рахунки ФСС з ТВП та
подальше відрахування з заробітної
плати працівників за їх особистими
заявами, не є порушенням законодавства,
тому заборгованість по платежам
відсутня. Апелянт вважає судове
рішення незаконним, просить скасувати
постанову суду.

Позивач заперечує проти задоволення
апеляційної скарги, судове рішення
вважає законним та обґрунтованим,
просить залишити апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову суду першої
інстанції без змін.

Під час розгляду справи апеляційним
судом у зв'язку з реорганізацією
відповідача, на підставі ст.55 КАС
України здійснено заміну Комунального
виробничого житлового
ремонтно-експлуатаційного
підприємства Кіровського району
м.Дніпропетровська його
правонаступником - Комунальним
підприємством «Житлове господарство
Кіровського району» Дніпропетровської
міської ради.

Перевіривши законність та
обґрунтованість постанови суду в
межах доводів апеляційної скарги,
дослідивши матеріали справи, колегія
суддів зазначає наступне.

Як свідчать матеріали справи, що
Комунальне підприємство «Житлове
господарство Кіровського району»
Дніпропетровської міської ради
зареєстроване в якості страхувальника
за № 12 у Кіровській районній
виконавчій дирекції
Дніпропетровського обласного
відділення Фонду соціального
страхування з тимчасової втрати
працездатності.

Позивачем проведено перевірку
правильності нарахування, сплати та
цільового використання страхових
внесків за період з 01.07.2009 року по 01.10.2010
року страхувальника Комунального
підприємства «Житлове господарство
Кіровського району» Дніпропетровської
міської ради, за результатами якої
складено акт від 12.11.2010 року № 140 (а.с.9-12).

В ході перевірки були встановлені
порушення п.п 4.13, 4.14 розділу 4 Порядку
отримання застрахованими особами і
членами їх сімей санаторно-курортного
лікування, що сплачується за рахунок
коштів Фонду соціального страхування з
тимчасової втрати працездатності,
затвердженого постановою Правління
Фонду соціального страхування з
тимчасової втрати працездатності від
25.02.2009 року № 12, а саме при отриманні
путівки на санаторно-курортне
лікування часткова вартість путівки не
вносилася до каси страхувальника, а
була утримана із заробітної плати
застрахованих осіб, путівки видавалися
за відсутності квитанції до
прибуткового ордеру. Використано з
порушенням коштів Фонду - 15 739,50 грн
(а.с.12).

На підставі акту перевірки від 12.11.2010
року № 140 Дніпропетровським обласним
відділенням Фонду соціального
страхування з тимчасової втрати
працездатності прийнято Рішення про
застосування та зарахування до бюджету
Фонду соціального страхування з
тимчасової втрати працездатності,
відображення у звіті (Ф4-ФСС з ТВП) сум
фінансових (штрафних) санкцій,
неправомірних витрат, донарахованих
сум внесків та пені за порушення
законодавства про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування № 190
від 30.11.2010 року, відповідно до якого
відповідач повинен був сплатити суму 23
609,25 грн. (не прийнято до заліку витрат -
15 739,50 грн., застосовано штраф - 7 869,75
грн.). Зазначене рішення № 190 від 30.11.2010
відповідачем отримано 02.12.2011 року, що
підтверджується наявною в матеріалах
справи копією поштового повідомлення
(а.с.28-29).

Матеріалами справи також встановлено,
що Комунальне підприємство «Житлове
господарство Кіровського району»
Дніпропетровської міської ради 08.12.2010
року звернулося до Дніпропетровського
окружного адміністративного суду з
позовом про визнання скасування
рішення Дніпропетровського обласного
відділення Фонду соціального
страхування з тимчасової втрати
працездатності № 190 від 30.11.2010 року.
Постановою Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від
01.02.2011 року, залишеною без змін ухвалою
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду від 23.04.2012 року,
відповідачу у задоволенні позовних
вимог відмовлено.

Аналіз матеріалів справи та норм права,
які регулюють спірні правовідносини,
показав наступне.

Відповідно до ч.2 ст. 27 Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими похованням"
страхувальник зобов'язаний
нараховувати і сплачувати в
установлені строки та в повному обсязі
страхові внески. Вирішення спорів, що
виникають з правовідносин за цим
Законом, відповідно до ст. 8 вирішуються
зокрема в судовому порядку.

Пунктом 6 ст. 1 Закону України "Про збір
та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування" передбачено, що
сума єдиного внеску, своєчасно не
нарахована та/або не сплачена у строк
передбачених цим Законом, вважається
недоїмкою.

За приписами ч. 3 ст. 30 Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими похованням"
своєчасно не сплачені та не
відшкодовані фінансові санкції
стягуються із страхувальника у дохід
Фонду.

Згідно з абз. 5 частини 7 розділу VIII
"Прикінцеві та перехідні положення"
Закону України "Про збір та облік
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування"
стягнення заборгованості із сплати
страхових внесків за діючими видами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування та сум
штрафних санкцій, нарахованих та/або не
сплачених у період до 1 січня 2011 року, в
тому числі страхових внесків, строк
сплати яких на 1 січня 2011 року не настав,
здійснюється фондами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування відповідно до
законодавства, що діяло на момент
виникнення такої заборгованості або
застосування штрафних санкцій.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції з
урахуванням того, що рішення позивача
№ 190 від 30.11.2010 року у встановленому
законом порядку не скасовано, тобто є
законним та обов'язковим до виконання,
проте доказів сплати нарахованих сум
суду не надано.

Суд об'єктивно, повно і всебічно
дослідив обставини, які мають значення
для справи, зроблені судом першої
інстанції висновки відповідають
фактичним обставинам справи та
підтверджуються зібраними по справі
доказами. Апеляційна скарга
задоволенню не підлягає. Судове
рішення слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст.195,196,198,200,205,206 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд

ухвалив:

Апеляційну скаргу Комунального
підприємства «Житлове господарство
Кіровського району» Дніпропетрвоської
міської ради на постанову
Дніпропетровського окружного
адміністративного суду від 17.09.2012р. у
справі № 2а/0470/9307/12 залишити без
задоволення.

Постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від
17.09.2012р. у справі № 2а/0470/9307/12 залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили у
відповідності до ст.254 КАС України і
може бути оскаржена згідно зі ст.212 КАС
України.

Головуючий:
О.А. Проценко

Суддя:
Ю.В. Дурасова

Суддя:
Л.П. Туркіна