Справа № 509/4098/13-а
Суддя: Зуєва Л.Є.
Дата ухвалення: 2014-06-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 червня 2014 р.м.ОдесаСправа № 509/4098/13-а

Категорія: 6.2 Головуючий в 1 інстанції:
Гандзій Д.М.

Одеський апеляційний адміністративний
суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Зуєвої Л.Є.,

суддів Шевчук О.А. та
Федусика А.Г.

розглянувши в порядку письмового
провадження в м. Одесі апеляційну
скаргу ОСОБА_1 на постанову
Овідіопольського районного суду
Одеської області від 06.02.2014 року по
справі за позовом ОСОБА_1 до
Таїровської селищної ради
Овідіопольського району Одеської
області про визнання протиправними
дій, скасування рішення, зобов'язання
вчинити певні дії, стягнення шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

В червні 2013 року ОСОБА_1 звернувся до
суду з позовом до Таїровської селищної
ради Овідіопольського району Одеської
області в якому просив суд, визнати
протиправними дії відповідача щодо
прийняття рішення 23-ої сесії
Таїровської с/р 6-го скликання № 628-VI
від 21.02.2013 р. про відмову позивачу у
наданні йому дозволу на розробку
проекту землеустрою по відведенню у
власність земельної ділянки, площею 0,15
га для будівництва і обслуговування
жилого будинку, господарських будівель
і споруд (присадибна ділянка) в межах
смт. Таїрове, Овідіопольського району
Одеської області, скасувати
вищевказане рішення відповідача,
зобов'язати відповідача винести на
засідання чергової сесії Таїровської
с/р та розглянути клопотання позивача
про передачу у власність земельної
ділянки орієнтовною площею 0,15 га,
розташовану в межах смт. Таїрове для
будівництва та обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель і споруд, стягнути з
відповідача на свою користь шкоду,
завдану внаслідок неправомірних дій
Таїровської с/р у розмірі 16000 грн. та
судові витрати по справі, мотивуючи це
неправомірними діями та рішенням
відповідача у відмові позивачу у
наданні йому дозволу на розробку
проекту землеустрою по відведенню у
власність земельної ділянки, площею 0,15
га для будівництва і обслуговування
жилого будинку, господарських будівель
і споруд (присадибна ділянка) в межах
смт. Таїрове, Овідіопольського району
Одеської області.

Постановою Овідіопольського районного
суду Одеської області від 06.02.2014 року в
задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з постановленим по
справі судовим рішенням, ОСОБА_1 в
апеляційній скарзі зазначає про
невідповідність висновків суду
обставинам справи. При цьому апелянт
вважає, що судом допущено порушення
матеріального та процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи по суті. У зв'язку з чим в
апеляційній скарзі ставиться питання
про скасування постанови суду першої
інстанції і винесення нової постанови
із задоволенням позовних вимог в
повному обсязі.

Оскільки сторони були належним чином
повідомлені про дату, час та місце
судового засідання, що підтверджується
наявними в матеріалах справи
повідомленнями про вручення почтових
відправлень та до канцелярії Одеського
апеляційного адміністративного суду
надійшло клопотання ОСОБА_1 про розгляд
справи за їх відсутності, тому
апеляційний розгляд справи
здійснюється в порядку письмового
провадження відповідно до вимог ст.197
КАС України за наявними у справі
матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача,
розглянувши матеріали справи та
перевіривши доводи апеляційної скарги,
колегія суддів приходить до висновку
про відсутність підстав для її
задоволення.

Судом першої інстанції вірно
встановлено, що позивач звернувся з
клопотанням до Таїровської с/р від
14.01.2013 р. про отримання безоплатно у
власність земельної ділянки, визначити
яку без погодження з ним, яку просив
виділити йому орієнтовним розміром до
0,15 га в межах смт. Таїрове,
Овідіопольського району Одеської
області з цільовим призначенням для
будівництва та обслуговування жилого
будинку і господарських будівель та
споруд (а.с.9-10).

Рішенням 23-ої сесії VI скликання
Таїровської селищної ради № 628-VI від
21.02.2013 р. з посиланням на положення
ст.ст. 12,39,118 земельного законодавства
України щодо використання земель
житлової і громадської забудови, до
яких належать земельні ділянки для
будівництва і обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель і споруд (присадибна ділянка),
що здійснюється відповідно до
Генерального плану населеного пункту,
іншої містобудівної документації
земельно-господарського устрою з
дотриманням будівельних норм і правил,
а також у зв'язку з відсутністю в запасі
селищної ради вільних земельних
ділянок, які відносяться до категорії
земель житлової та громадської
забудови, які не були б надані у
власність або користування громадянам
чи юридичним особам або перебували б у
комунальній власності - позивачу було
відмовлено у задоволенні його
клопотання про безоплатну передачу
вищевказаної земельної ділянки
орієнтовною площею 0,15 га (а.с.11-12).

Вирішуючи справу по суті суд першої
інстанції вірно застосував норми
діючого законодавства та дійшов
правильного висновку щодо відсутності
підстав для задоволення позовних вимог
ОСОБА_1, виходячи з наступного.

Так, ОСОБА_1 у порядку статті 118
Земельного кодексу України звернувся
до Таїровської селищної ради з
клопотанням про передачу йому
безоплатно у власність земельної
ділянки орієнтовним розміром 0,15 га для
будівництва і обслуговування жилого
будинку, господарських будівель і
споруд (присадибна ділянка),
розташованої в межах смт. Таїрове
Овідіопольського району Одеської
області, до вищевказаного клопотання
додано копію викопіювання з
планово-картографічного матеріалу
території м. Одеси з позначенням на
ньому штрих-пунктирною лінією меж смт.
Таїрове Овідіопольського району
Одеської області.

Відповідно до ст.ст. 12, 39 ЗК України, до
повноважень сільських, селищних,
міських рад у галузі земельних
відносин та території сіл, селищ, міст
належить розпорядження землями
територіальних громад, передача
земельних ділянок комунальної
власності у власність громадян та
юридичних осіб відповідно до цього
Кодексу.

Відповідно до статті 144 Конституції
України органи місцевого
самоврядування в межах повноважень,
визначених законом, приймають рішення,
які є обов'язковими до виконання на
відповідній території.

Пункт 34 частини першої статті 26 Закону
України «Про місцеве самоврядування в
Україні» визначає, що виключно на
пленарних засіданнях селищної ради
вирішуються питання регулювання
земельних відносин.

За результатами розгляду
вищезазначеного клопотання позивача 21
лютого 2013 року на пленарному засіданні
23 сесії VI скликання Таїровської
селищної ради було прийнято рішення №
628-УІ «Про відмову у передачі
безоплатно у власність громадянину
України ОСОБА_1 земельної ділянки
площею 0,15 га для будівництва і
обслуговування жилого будинку,
господарських будівель і споруд
(присадибна ділянка), розташованої в
межах смт. Таїрове Овідіопольского
району Одеської області, у зв'язку з
відсутністю у запасі земельних
ділянок, що належать до категорії
земель житлової та громадської
забудови, на яких відповідно до
затвердженої містобудівної
документації населеного пункту
передбачено розміщення житлових
будинків садибного типу».

Статтею 39 Земельного кодексу України
встановлено, що використання земель
житлової та громадської забудови
здійснюється відповідно до
генерального плану населеного пункту,
іншої містобудівної документації,
плану земельно-господарського устрою з
дотриманням будівельних норм,
державних стандартів і норм.

Умовами статті 116 ЗК України
передбачено, що набуття права на землю
громадянами та юридичними особами,
здійснюється шляхом передачі
земельних ділянок у власність або
надання їх у користування. Безоплатна
передача земельних ділянок у власність
громадян провадиться, зокрема, у разі
одержання земельних ділянок із земель
державної і комунальної власності в
межах норм безоплатної приватизації,
визначених цим Кодексом, один раз по
кожному виду використання.

Стаття 118 ЗК України зазначає, що
громадяни, зацікавлені в одержанні
безоплатно у власність земельної
ділянки із земель державної або
комунальної власності для ведення
фермерського господарства, ведення
особистого селянського господарства,
ведення садівництва, будівництва і
обслуговування жилого будинку,
господарських будівель і споруд
(присадибної ділянки), індивідуального
дачного будівництва, будівництва
індивідуальних гаражів у межах норм
безоплатної приватизації, подають
клопотання до відповідної районної,
Київської чи Севастопольської міської
державної адміністрації або сільської,
селищної, міської ради за
місцезнаходженням земельної ділянки. У
клопотанні зазначаються цільове
призначення земельної ділянки та її
орієнтовні розміри. До клопотання
додаються графічні матеріали, на яких
зазначено бажане місце розташування
земельної ділянки, погодження
землекористувача (у разі вилучення
земельної ділянки, що перебуває у
користуванні інших осіб) та висновки
конкурсної комісії (у разі надання
земельної ділянки для ведення
фермерського господарства).

Районна, Київська чи Севастопольська
міська державна адміністрація або
сільська, селищна, міська рада
розглядає клопотання у місячний строк
і дає дозвіл на розроблення проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки або надає мотивовану відмову у
його наданні. Підставою відмови у
наданні такого дозволу може бути лише
невідповідність місця розташування
об'єкта вимогам законів, прийнятих
відповідно до них нормативно-правових
актів, генеральних планів населених
пунктів та іншої містобудівної
документації, схем землеустрою і
техніко-економічних обґрунтувань
використання та охорони земель
адміністративно-територіальних
утворень, проектів землеустрою щодо
впорядкування територій населених
пунктів, затверджених у встановленому
законом порядку. Проект землеустрою
щодо відведення земельної ділянки
розробляється за замовленням громадян
особами, які мають відповідні дозволи
(ліцензії) на виконання цих видів робіт,
у строки, що обумовлюються угодою
сторін.

Розроблений проект землеустрою щодо
відведення земельної ділянки
подається Комісії з розгляду питань,
пов'язаних з погодженням документації
із землеустрою (далі - Комісія). Комісія
протягом трьох тижнів з дня одержання
проекту надає відповідному органу
виконавчої влади чи органу місцевого
самоврядування свій висновок щодо
погодження проекту або відмови у його
погодженні. У разі відмови у погодженні
проект повертається заявнику у
зазначений у цій частині строк.

Підставою відмови у погодженні проекту
може бути лише невідповідність його
положень вимогам законів та прийнятих
відповідно до них нормативно-правових
актів. У разі якщо проект землеустрою
щодо відведення земельної ділянки
підлягає обов'язковій державній
експертизі землевпорядної
документації, погоджений проект
подається Комісією до відповідного
органу земельних ресурсів для
здійснення такої експертизи. Районна,
Київська чи Севастопольська міська
державна адміністрація або сільська,
селищна, міська рада у двотижневий
строк з дня отримання погодженого
проекту землеустрою щодо відведення
земельної ділянки (а в разі
необхідності здійснення обов'язкової
державної експертизи землевпорядної
документації згідно із законом - після
отримання позитивного висновку такої
експертизи) приймає рішення про
затвердження проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки та
надання її у власність. Відмова органу
виконавчої влади чи органу місцевого
самоврядування у передачі земельної
ділянки ч власність або залишення
клопотання без розгляду можуть бути
оскаржені до суду. У разі відмови
органу виконавчої влади чи органу
місцевого самоврядування у передачі
земельної ділянки у власність або
залишення заяви без розгляду питання
вирішується в судовому порядку.

Приписами статті 121 ЗК України
передбачено, що громадяни України
мають право на безоплатну передачу їм
земельних ділянок із земель державної
або комунальної власності в таких
розмірах: для будівництва і
обслуговування жилого будинку,
господарських будівель та споруд
(присадибна ділянка) селах - не більше
0,25 га, в селищах - не більше 0,15 га, в
містах - не більше 0,10 га.

Частинами 1 та 2 статті 159 ЗК України
передбачено, що земельні спори
розглядаються органами виконавчої
влади з питань земельних ресурсів та
органами місцевого самоврядування на
підставі заяви однієї із сторін у
місячний термін з дня подання заяви.

Статтею 33 Закону України «Про місце
самоврядування в Україні» передбачено,
що до відання виконавчих органів
сільських, селищних, міських рад
належать власні (самоврядні)
повноваження : підготовка і внесення на
розгляд ради пропозицій щодо
встановлення ставки земельного
податку, розмірів плати за
користування природними ресурсами,
вилучення (викупу), а також надання під
забудову та для інших потреб земель, що
перебувають у власності
територіальних громад, визначення в
установленому порядку розмірів
відшкодувань підприємствами,
установами та організаціями незалежно
від форми власності за забруднення
довкілля та інші екологічні збитки,
встановлення платежів за користування
комунальними та санітарними мережами
відповідних населених пунктів.
Реєстрація суб'єктів права власності
на землю, реєстрація права
користування землею і договорів на
оренду землі, видача документів, що
посвідчують право власності і право
користування землею. Організація і
здійснення землеустрою, погодження
проектів землеустрою.

Стаття 34 цього ж Закону передбачає -
виключно на пленарних засіданнях
селищної ради вирішуються питання
регулювання земельних відносин.

Відповідно до п. 7 Постанови Пленуму ВСУ
№ 7 від 16.04.2004 р. із змінами, внесеними з
постановою Пленуму ВСУ від 19.03.2010 р. № 2
«Про практику застосування судами
земельного законодавства при розгляді
цивільних справ» - при розгляді справ
за позовами до органів виконавчої
влади чи органів місцевого
самоврядування, в разі незгоди з
рішеннями з питань, віднесених у галузі
земельних відносин до їх компетенції
(зокрема, про відмову у передачі
земельної ділянки у власність чи
користування, у продажі земельної
ділянки, в наданні дозволу і вимог на
розроблення проекту відведення
земельної ділянки тощо), суд за
наявності підстав для задоволення
позову визнає рішення такого органу
недійсним і зобов'язує його залежно від
характеру спору виконати певні дії,
передбачені його компетенцією (або не
вчиняти чи припинити їх), на захист
порушеного права, як цього вимагає
законодавство, або надає право
позивачеві вчинити певні дії для
усунення порушень його права.

Суд вирішує ці питання по суті, якщо це
відповідає закону (наприклад, визнає
відповідно до ч. З ст. 1 Закону України
від 05.06.2003 р. № 899-ГУ «Про порядок
виділення в натурі (на місцевості)
земельних ділянок власникам земельних
часток (паїв)» право на земельну частку
(пай), якщо районною (міською) державною
адміністрацією безпідставно
відмовлено у видачі документа, що
посвідчує право на земельну частку
(пай), вирішує відповідно до ч. 4 ст. 7
Закону України від 19.06.2003 р. № 973-ІУ «Про
фермерське господарство» питання про
надання земельної ділянки у власність
або оренду для створення фермерського
господарства, якщо відповідна районна
(міська) державна адміністрація чи
орган місцевого самоврядування
безпідставно відмовили в цьому або,
незважаючи на рішення суду, що
зобов'язує їх розглянути заяву з цього
приводу, не розглядають її за наявності
необхідних документів).

В інших випадках - суд не може
вирішувати питання, віднесені до
компетенції органів виконавчої влади
чи органів місцевого самоврядування,
зокрема про передачу земельних ділянок
у постійне користування, оренду,
укладення чи поновлення договору
оренди земельної ділянки, зміну
цільового призначення землі тощо. При
розгляді справ за адміністративними
позовами до органів державної влади чи
органів місцевого самоврядування про
визнання неправомірною бездіяльності
щодо не розгляду заяви про надання
земельної ділянки із оренду, про
передачу земельної ділянки у
власність, суди вправі зобов'язати
відповідний орган розглянути
зазначене питання, а не приймати
рішення про надання в оренду (передачу
у власність), що не належить до
компетенції суду.

З огляду на викладене, судова колегія
погоджується з висновками суду першої
інстанції, що позивачу було
обґрунтовано, на законних підставах
відмовлено у передачі безоплатно у
власність земельної ділянки площею 0,15
га для будівництва і обслуговування
жилого будинку, господарських будівель
і споруд (присадибна ділянка),
розташованої в межах смт. Таїрове,
Овідіопольського району Одеської
області.

З огляду на викладене апеляційний суд
не приймає до уваги доводи апелянта,
оскільки доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків, зазначених у
рішенні суду першої інстанції.

На підставі викладеного колегія суддів
апеляційного суду приходить до
висновку про відсутність підстав для
задоволення вимог апелянта.

Оскільки судом першої інстанції повно
встановлено обставини справи та
ухвалено судове рішення з додержанням
норм матеріального і процесуального
права, суд апеляційної інстанції,
відповідно до ст. 200 КАС України,
залишає апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову місцевого
суду - без змін.

Керуючись ст. ст. 195,197,198, 200, 205, 206, 254 КАС
України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без
задоволення, а постанову
Овідіопольського районного суду
Одеської області від 06.02.2014 року - без
змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили в порядку, встановленому
частиною 5 статті 254 КАС України, і може
бути оскаржена в касаційному порядку
до Вищого Адміністративного Суду
України протягом двадцяти днів після
набрання законної сили судовим
рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий: суддя
Зуєва Л.Є.

суддя
Шевчук О.А.

суддя
Федусик А.Г.