Справа № 737/441/14-а
Суддя: Степанюк А.Г.
Дата ухвалення: 2014-07-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
Головуючий у 1-й інстанції: Іванець С.В.
Суддя-доповідач: Степанюк
У Х В А Л А

Іменем України

01 липня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

головуючого судді - Степанюка А.Г.,

суддів - Кузьменка В.В., Шурка
О.І.,

при секретарі - Ліневській
В.В.,

розглянувши у порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
Управління Пенсійного фонду України у
Куликівському районі Чернігівської
області на постанову Куликівського
районного суду Чернігівської області
від 02 червня 2014 року у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_2 до
Управління Пенсійного фонду України у
Куликівському районі Чернігівської
області про визнання дій протиправними
та зобов'язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИЛА:

У травні 2014 року ОСОБА_2 (далі - Позивач,
ОСОБА_2.) звернувся до Куликівського
районного суду Чернігівської області з
позовом до Управління Пенсійного фонду
України у Куликівському районі
Чернігівської області (далі -
Відповідач, Управління) про: визнання
дій Відповідача щодо відмови у
призначенні Позивачу пенсії за віком
відповідно до абзаців 4, 5 пункту 3
розділу XV прикінцевих положень Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування»
протиправними; зобов'язання Управління
призначити ОСОБА_2 пенсію за віком
відповідно до абзаців 4, 5 пункту 3
розділу XV прикінцевих положень Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» з 22.03.2014
року.

Постановою суду першої інстанції від
02.06.2014 року адміністративний позов
задоволено частково: визнано
протиправними дії Відповідача щодо
відмови у призначенні Позивачу пенсії
за віком відповідно до абзаців 4, 5
пункту 3 розділу XV прикінцевих положень
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» та зобов'язано Управління
призначити ОСОБА_2 пенсію за віком з
23.03.2014 року. При цьому суд першої
інстанції виходив з того, що Позивачем
підтверджено наявність правових
підстав для призначення дострокової
пенсії за віком.

Не погоджуючись із викладеним у
постанові рішенням, Відповідач
оскаржив його в апеляційному порядку
та просив скасувати постанову суду
першої інстанції та прийняти нову, якою
у задоволенні позовних вимог відмовити
повністю. При цьому звернув увагу суду
на порушення судом першої інстанції
норм матеріального права.

Сторони, будучи належним чином
повідомленими про дату, час та місце
апеляційного розгляду справи в судове
засідання не з'явились, а тому справа
розглядалась за наявними у ній
матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
залишенню без задоволення, а постанова
суду першої інстанції - без змін з
наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи,
Позивач є батьком ОСОБА_3 (а.с. 13), яка,
відповідно до довідки комунального
закладу Куликівської центральної
районної лікарні Чернігівської
області від 15.04.2014 року № 172 є інвалідом
з дитинства до 6 річного віку.

Зі змісту трудової книжки ОСОБА_2
випливає, що його загальний трудовий
стаж складає понад 34 роки.

Довідкою Управління від 20.05.2014 року № 52
та копією протоколу від 22.09.2006 року №
919555 підтверджується, що ОСОБА_4 - мати
дитини-інваліда та дружина Позивача
перебуває на обліку в Управлінні та
одержує пенсію за вислугу років як
працівник охорони здоров'я з 12.09.2006
року.

Як встановлено судом першої інстанції,
17.04.2014 року Позивач звернувся до
Управління із заявою про призначення
дострокової пенсії за віком, як
батькові дитини-інваліда з дитинства.

Листом від 14.05.2014 року № 834/5 Відповідач
повідомив ОСОБА_2 про відмову у
призначенні дострокової пенсії за
віком відповідно до абзаців 4, 5 пункту 3
розділу ХV прикінцевих положень Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» у
зв'язку з тим, що мати інваліда з
дитинства ОСОБА_4 використала своє
право на призначення пенсії (незалежно
від виду) до досягнення віку,
передбаченого статтею 26
вищезазначеного Закону.

На підставі встановлених вище
обставин, виходячи з системного
аналізу приписів ст. ст. 26, 45, абзаців 4, 5
пункту 3 розділу XV прикінцевих положень
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», суд першої інстанції
дійшов висновку про неправомірність
відмови Управління у призначенні
Позивачу дострокової пенсії за віком,
оскільки мати дитини-інваліда не
скористалася своїм правом на
призначення пенсії відповідно до
вищезазначених приписів прикінцевих
положень згаданого Закону, чим
фактично надала згоду на призначення
дострокової пенсії Позивачу.

З таким висновком суду першої
інстанції не можна не погодитися з
огляду на наступне.

Згідно положень абз. 3 п. 3 прикінцевих
положень Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» (далі - Закон)
жінки, які народили п'ятеро або більше
дітей і виховали їх до шестирічного
віку, і матері інвалідів з дитинства,
які виховали їх до цього віку, мають
право на призначення дострокової
пенсії за віком після досягнення 50
років та за наявності не менше 15 років
страхового стажу. При цьому до числа
інвалідів з дитинства належать також
діти-інваліди віком до 16 років.

Приписами абз. 4 п. 3 прикінцевих
положень Закону закріплено, що за
вибором матері або в разі її
відсутності, якщо виховання п'ятьох або
більше дітей чи дитини-інваліда
здійснювалося батьком, йому
призначається дострокова пенсія за
віком після досягнення 55 років та за
наявності не менше 20 років страхового
стажу.

Як вбачається з матеріалів
справи, Позивачу на момент звернення до
Відповідача про призначення
дострокової пенсії виповнилося 55
років, а трудовий стаж становив більше
34 років. Дострокова пенсія матері
дитини-інваліда та дружині ОСОБА_2
відповідно до абзаців 3, 4 п. 3
прикінцевих положень Закону не
призначалась.

За таких обставин, батько
дитини-інваліда, який виховав
останнього до шестирічного віку має
право на призначення дострокової
пенсії за умови дотримання
вищевикладених умов.

Крім того, колегія суддів
критично оцінює доводи Апелянта щодо
неможливості призначення Позивачу
дострокової пенсії, оскільки мати
дитини-інваліда не скористалася,
передбаченим приписами абзаців 3, 4
прикінцевих положень Закону, правом на
отримання дострокової пенсії, а також
правом вибору суб'єкта її отримання.
Поряд з цим, суд апеляційної інстанції
вважає необґрунтованими твердження
Відповідача щодо неможливості виплати
ОСОБА_2 дострокової пенсії через те, що
ОСОБА_4 вже отримує пенсію за вислугу
років як працівник охорони здоров'я, з
огляду на наступне.

З системного аналізу
вищезазначених приписів прикінцевих
положень Закону вбачається, що, крім
умов щодо віку та стажу, батьку може
бути призначена дострокова пенсія за
виховання дитини-інваліда до
шестирічного віку, зокрема, за вибором
матері. Таким чином, судова колегія
погоджується з висновком суду першої
інстанції про те, що невикористання
жодного разу ОСОБА_4 свого права на
призначення дострокової пенсії як
матері дитини-інваліда з дитинства та
отримання пенсії на іншій підставі (за
вислугу років як працівник охорони
здоров'я відповідно до п. «е» ст. 55
Закону України «Про пенсійне
забезпечення») свідчить про фактичну
згоду матері на призначення
дострокової пенсії батькові
дитини-інваліда з дитинства.

Крім того, судом апеляційної
інстанції критично оцінюються
висновки Відповідача щодо відмови у
призначенні відповідної пенсії ОСОБА_2
з посиланням на неможливість отримання
матір'ю одночасно різних видів пенсії
незалежно від виду, з огляду на
наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону за рахунок
коштів Пенсійного фонду в солідарній
системі призначаються такі пенсійні
виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по
інвалідності внаслідок загального
захворювання (у тому числі каліцтва, не
пов'язаного з роботою, інвалідності з
дитинства); 3) пенсія у зв'язку з втратою
годувальника.

Згідно ч. 1 ст. 10 Закону особі, яка має
одночасно право на різні види пенсії
(за віком, по інвалідності, у зв'язку з
втратою годувальника), призначається
один із цих видів пенсії за її вибором.

Як вбачається з матеріалів справи,
дружина Позивача отримує пенсію за
віком, а ОСОБА_2 має намір отримувати
пенсію за віком. Тобто йдеться про один
вид пенсії - пенсію за віком. За таких
обставин, необхідно враховувати, що у
даній правовій ситуації мова ведеться
не про різні види пенсії, а про різні
підстави для зниження пенсійного віку
для призначення пенсії.

Водночас, слід зауважити, що чинне
законодавство не обмежує право матері
на надання згоди на призначення
дострокової пенсії батькові
дитини-інваліда, у випадку наявності у
неї іншої підстави для дострокового
виходу на пенсію.

Отже, беручи до уваги той факт, що мати
дитини-інваліда не скористалася своїм
правом на призначення дострокової
пенсії згідно абз. 4 п. 3 прикінцевих
положень Закону, а пенсію призначено з
інших підстав для зниження пенсійного
віку, то відмова Відповідача у
призначенні Позивачу пенсії за віком
як батьку дитини-інваліда, який виховав
її до шести років є неправомірною.

Таким чином суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив рішення із додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Відповідно до ст. 198 КАС України за
наслідками розгляду апеляційної
скарги на постанову суду першої
інстанції суд апеляційної інстанції
має право, зокрема, залишити апеляційну
скаргу без задоволення, а постанову
суду - без змін.

Згідно приписів ст. 200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Колегія суддів із наведеними
висновками суду першої інстанції
погодилась, оскільки вони знайшли своє
підтвердження в ході апеляційного
розгляду справи. Судом було вірно
встановлено фактичні обставини справи,
надано належну оцінку дослідженим
доказам, прийнято законне та
обґрунтоване рішення у відповідності з
вимогами матеріального та
процесуального права. У зв'язку з цим
колегія суддів вважає необхідним
апеляційну скаргу - залишити без
задоволення, а постанову суду - без
змін.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 197, 198, 200, 205, 206,
211, 212, 254 КАС України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України у
Куликівському районі Чернігівської
області - залишити без задоволення, а
постанову Куликівського районного
суду Чернігівської області від 02
червня 2014 року у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_2 до
Управління Пенсійного фонду України у
Куликівському районі Чернігівської
області про визнання дій протиправними
та зобов'язання вчинити дії - залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, а якщо її було прийнято
за наслідками розгляду у письмовому
провадженні, - через п'ять днів після
направлення їх копій особам, які беруть
участь у справі. Касаційна скарга на
судові рішення подається в порядку та
строки, визначені ст.ст. 211, 212 КАС
України.

Головуючий суддя
А.Г. Степанюк

Судді
В.В. Кузьменко

О.І. Шурко

Головуючий суддя
Степанюк А.Г.

Судді:
Кузьменко В. В.

Шурко О.І.