Справа № 206/2425/14-а
Суддя: Сухоруков А. О.
Дата ухвалення: 2014-06-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 206/2425/14-а
ПОСТАНОВА

Іменем України

26 червня 2014 року Самарський районний
суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючий, суддя
Сухоруков А.О.,

при секретарі
Сядро Г.Г.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м.
Дніпропетровську адміністративну
справу за адміністративним позовом
ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду
України в Самарському районі
м.Дніпропетровська, про визнання
неправомірним та скасування рішення
про відмову в призначенні пенсії за
вислугу років, та зобов'язання вчинити
дії,

В С Т А Н О В И В :

22 квітня 2014 року ОСОБА_1 звернулася до
Самарського районного суду м.
Дніпропетровська із позовом до
Управління Пенсійного фонду України в
Самарському районі м.
Дніпропетровська, про визнання
неправомірним та скасування рішення
про відмову в призначенні пенсії за
вислугу років та зобов'язання вчинити
дії.

В обґрунтування позовних вимог
позивачем зазначено, що в жовтні 2013
року вона звернулася до Управління
Пенсійного фонду України в Самарському
районі м. Дніпропетровська із заявою та
іншими необхідними документами для
призначення їй пенсії за вислугу років
відповідно до вимог п. "Е" ст. 55 Закону
України «Про пенсійне забезпечення»
працівники освіти та охорони здоров'я
при наявності спеціального стажу
роботи 25 років за переліком, що
затверджується у порядку, який
визначається Кабінетом Міністрів
України, незалежно від віку. Жодної
відповіді їй надано не було, мотивуючи
тим, що відповідачеві необхідно
звернутися із запитом «що робити» до
«Києва». Згодом рішенням комісії
відповідача, що було нею отримано
наприкінці березня 2014 року їй було
відмовлено.

27 лютого 2014 року відбулося засідання
відповідача, а саме комісії по розгляду
питань зв'язаних з призначенням та
перерахунком пенсій. На засіданні
розглянули її документи для
призначення пенсії за вислугу років.

Як наслідок був прийнятий протокол №15
від 27.02.2014 року, яким вирішено відмовити
в призначенні пенсії за вислугу років в
зв'язку з тим, що з 01.02.2005 по 31.08.2013,
згідно з записами у трудовій книжці
вона працювала на посаді викладача в
Дніпропетровському медичному училищі
Придніпровської залізниці, яке з 26.01.2006
було перейменоване в Державний
навчальний заклад «Дніпропетровське
медичне училище», а з 16.04.2009 було
реорганізоване шляхом приєднання до
Дніпропетровської медичної академії.

Отже, якщо училище, в якому вона
працювала не було структурним
підрозділом вищого навчального
закладу - Дніпропетровської медичної
академії, то до стажу, який дає право на
пенсію за вислугу років, зараховують
періоди роботи в училищі на посадах
викладача та заступника директора з
навчально-виробничої роботи. Посада
завідуючої практичним навчанням у
вищих навчальних закладах І - II рівнів
акредитації Переліком до постанови
Кабінетом Міністрів України від 26
вересня 2002 року № 1436 не передбачена.
Також, Переліком не передбачена посада
заступника директора з питань
гуманітарної освіти та виховної
роботи.

Вважає, що рішення комісії відповідача
є незаконні, як такі, що прийняті з
очевидними порушеннями вимог
пенсійного законодавства та
ґрунтуються не на доказах, а на власних
припущеннях.

Основним документом, що підтверджує
стаж роботи, є трудова книжка, що
передбачено ст. 62 ЗУ «Про пенсійне
забезпечення» та п.1 Порядку
підтвердження наявного трудового
стажу для призначення пенсій за
відсутності трудової книжки або
відповідних записів у ній,
затвердженого Постановою КМ України
від 12.08.1993 року № 637.

Щодо твердження відповідача про
невідповідність посади директора з
питань гуманітарної освіти та виховної
роботи вимогам постанови Кабінету
міністрів України відзначаю наступне:

Перелік закладів і установ освіти,
охорони здоров'я та соціального
захисту і посад, робота на яких дає
право на пенсію за вислугу років,
встановлений Постановою Кабінету
міністрів України від 4 листопада 1993 р.
№ 909. Згідно з вказаною постановою для
вищих навчальних закладів І-ІІ рівнів
акредитації, до яких відносилося
Дніпропетровське медичне училище
Придніпровської залізниці
встановлюються посади директорів, їх
заступників з навчально-виховної
(навчальної, виховної,
навчально-виробничої) роботи. 01.02.2005
року вона була прийнята на посаду
заступника директора з питань
гуманітарної освіти та виховної
роботи. Отже твердження відповідача, що
вона не виконувала роботи заступника
директора з питань виховної роботи
таким, що не відповідає дійсності.

Вона дійсно після відпустки по догляду
за дитиною з 01.08.1988 року
працевлаштувалася на посаду викладача
Дніпропетровського медичного училища
№2. В подальшому на прохання
керівництва з 08.09.1989 року вона
додатково керувала практичним
навчанням в училищі, про що був
зроблений запис до трудової книжки.
Разом з тим протягом всього часу вона
як викладач виконувала педагогічне
навантаження, про що свідчить зокрема
архівна довідка №01-630/04 від 11.11.2013 року,
яку вона на вимогу відповідача надала
до пакету документів під час звернення
за призначенням пенсії.

На підставі викладеного, позивач
просить суд визнати протиправним та
скасувати рішення Комісії Управління
Пенсійного фонду України в Самарському
районі м. Дніпропетровська № 15 від
27.02.2014 року. Зобов'язати Управління
Пенсійного фонду України в Самарському
районі м. Дніпропетровська призначити
їй пенсію за вислугу років з моменту
звернення (а.с.2-4).

Позивач в судовому засіданні позовні
вимоги підтримала у повному обсязі,
просила суд задовольнити позов з
підстав, наведених у позовній заяві.

Представник відповідача в судовому
засіданні проти позовних вимог
заперечувала у повному обсязі просила
суд відмовити у задоволенні позовних
вимог. Надала письмові заперечення які
обґрунтовує тим, що 05.12.2013 року ОСОБА_1
звернулася до них з заявою про
призначення пенсії за вислугу років
відповідно до ЗУ «Про пенсійне
забезпечення». Для підтвердження права
для призначення зазначеної пенсії
ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 надала заяву про
призначення пенсії, копію трудової
книжки, копію диплома, довідка № 01-630/04
від 11.11.2013 та без номер та дати з
Дніпропетровського медичного училищу
та № 268-1.2/4.0/19-13 від 09.10.2013 з Державної
служби України з лікарських засобів,
ліцензії серії АА № 418688 та № 719386,
довідка № 39/04 від 15.10.2013 про заробітну
плату, довідка серії АГ № 667319 з
державної реєстраційної служби
України та інші документи. На комісії
по розгляду питань пов'язаних з
призначенням та перерахунком пенсії
від 27.02.2014 року було розглянуто питання
про призначення пенсії ОСОБА_1
відповідно до п. «е» ст. 55 Закону
України «Про пенсійне забезпечення».
Рішенням було відмовлено, оскільки у
неї відсутній спеціальний стаж роботи
25 років, що дає право на пенсію за
вислугу років. За даними трудової
книжки ОСОБА_1 працювала в
Дніпропетровському медичному училищі
№ 2 на посадах: з 01.08.1988 по 07.09.1989 -
викладач внутрішніх хвороб з доглядом
за хворими, з 08.09.1989 по 31.08.1993 - завідуюча
практичним навчанням, з 01.09.1993 по 31.07.2001 -
заступник директора з
навчально-виробничої роботи. Ці
періоди зараховані до стажу роботи, яка
дає право на призначення пенсії за
вислугу років та становить 13 років. З
01.02.2005 по 31.08.2013р., згідно з записами у
трудовій книжці, ОСОБА_1 працювала на
посаді заступника директора з питань
гуманітарної освіти та виховної роботи
на посаді викладача в
Дніпропетровському медичному училищі
Придніпровської залізниці, яке з 26.01.2006
було перейменоване в Державний
навчальний заклад «Дніпропетровське
медичне училище», а з 16.04.2009 було
реорганізоване шляхом приєднання до
Дніпропетровської медичної академії.
Відповідно до ст. 25 Закону України «Про
вищу освіту» технікум (училище) - це
вищий навчальний заклад І рівня
акредитації або структурний підрозділ
вищого навчального закладу III або IV
рівня акредитації, який провадить
освітню діяльність, пов'язану із
здобуттям повної вищої освіти та
кваліфікації за кількома спорідненими
спеціальностями, і має відповідний
рівень кадрового та
матеріально-технічного забезпечення.
Отже, якщо училище, в якому працювала
ОСОБА_1, не було структурним
підрозділом вищого навчального
закладу - Дніпропетровської медичної
академії, то до стажу, який дає право на
пенсію за вислугу років, зараховують
періоди роботи в училищі на посадах
викладача та заступника директора з
навчально-виробничої роботи. Посада
завідуючої практичним навчанням у
вищих навчальних закладах І - II рівнів
акредитації Переліком до постанови
Кабінетом Міністрів України від 26
вересня 2002 року № 1436 не передбачена.
Також, Переліком не передбачена посада
заступника директора з питань
гуманітарної освіти та виховної
роботи. Тому немає правових підстав для
зарахування стажу роботи, яка дає право
на призначення пенсії за вислугу років
період з 01.02.2005р. по 31.08.2013р. (а.с.20-21).

Вислухавши доводи та пояснення
позивача, дослідивши матеріали справи
в їх сукупності, суд доходить висновку
про те, що позов необхідно задовольнити
з наступних підстав, встановлених у
судовому засіданні.

Судом встановлено, що за даними
трудової книжки ОСОБА_1 працювала в
Дніпропетровському медичному училищі
№ 2 на посадах: з 01.08.1988р. по 07.09.1989р. -
викладач внутрішніх хвороб з доглядом
за хворими, з 08.09.1989р. по 31.08.1993р. -
завідуюча практичним навчанням, з
01.09.1993р. по 31.07.2001р. - заступник директора
з навчально-виробничої роботи, з
01.08.2001р. по 12.11.2002р. на посаді завідуючої
аптекою «+36,6» ТОВ «Південінтертранс», з
01.02.2005р. по 31.08.2013р. - заступник
директора з питань гуманітарної освіти
та виховної роботи на посаді викладача
в Дніпропетровському медичному
училищі Придніпровської залізниці, яке
з 26.01.2006 було перейменоване в Державний
навчальний заклад «Дніпропетровське
медичне училище», а з 16.04.2009 було
реорганізоване шляхом приєднання до
Дніпропетровської медичної академії
(а.с.5-9).

05.12.2013р. ОСОБА_1 звернулася до
Управління Пенсійного фонду України в
Самарському районі м. Дніпропетровська
за призначенням пенсії за вислугу
років. 09.12.2013р. УПФ в Самарському районі
запит № 6181/08/15 зверталося до Головного
управління ПФУ в Дніпропетровській
області з питанням чи можливо
зараховувати до спеціального стажу
роботу ОСОБА_1, оскільки відсутні
ліцензії (а.с.22).

28.01.2014р. № 2300/09/29 Головним УПФ України в
Дніпропетровській області було надано
роз'яснення щодо призначення ОСОБА_1
пенсії за вислугу років (а.с.23).

27.02.2014р. засіданням комісії по розгляду
питань, зв'язаних з призначенням та
перерахунком пенсії розглянувши
документи для призначення пенсії за
вислугу років ОСОБА_2: трудова книжка,
копію диплома, довідка № 01-630/04 від
11.11.2013 та без номер та дати з
Дніпропетровського медичного училищу
та № 268-1.2/4.0/19-13 від 09.10.2013 з Державної
служби України з лікарських засобів,
ліцензії серії АА № 418688 та № 719386,
довідка № 39/04 від 15.10.2013 про заробітну
плату, довідка серії АГ № 667319 з
державної реєстраційної служби
України, відмовлено в призначенні
пенсії за вислугу років в зв'язку з тим,
що з 01.02.2005 по 31.08.2013, згідно з записами у
трудовій книжці працювала на посаді
викладача в Дніпропетровському
медичному училищі Придніпровської
залізниці, яке з 26.01.2006 було
перейменоване в Державний навчальний
заклад «Дніпропетровське медичне
училище», а з 16.04.2009 було реорганізоване
шляхом приєднання до
Дніпропетровської медичної академії,
що підтверджується витягом з протоколу
№ 15 (а.с.11).

На запит суду Державним закладом
«Дніпропетровська медична академія
міністерства охорони здоров'я України»
надано копії сертифікатів про
акредитацію та ліцензії
Дніпропетровського медичного училища.
Повідомили, що Дніпропетровське
медичне училище було приєднане до
Дніпропетровської державної медичної
академії з 01.01.2010 року, а з 01.09.2013 року
підготовку молодших спеціалістів за
спеціальністю «сестринська справа» та
«лікувальна справа» було припинено в
зв'язку з відсутністю контингенту
студентів (а.с.30-42).

З архівної довідки від 11.11.2013 року №
01-630/04 Дніпропетровського медичного
училища ОСОБА_1 працювала в
Дніпропетровському медичному училищі
№ 2 на посаді завідуюча практичним
навчанням з 1989р. по 1992 рік та
виконувала, як викладач педагогічне
навантаження (а.с.44).

Згідно наказу від 01.09.1989 року № 97 про
діюче педагогічне навантаження з
1989-1990р. ОСОБА_1 475 годин (а.с.45-46).

Відповідно до уточненого наказу від
29.06.1990р. № 80 педагогічне навантаження
за 1989 - 1990 навчальний рік ОСОБА_1 - 552 год.
(а.с.47-48).

З архівної довідки від 25.06.2014 року № 119
ДЗ «Дніпропетровська медична академія
МОЗ України» ОСОБА_1 дійсно працювала у
Дніпропетровському медичному училищі
Придніпровській залізниці на посаді
заступника директора з питань
гуманітарної освіти та виховної роботи
та виконувала, як викладач, педагогічне
навантаження: 2005-2006 навч. рік - 510год.,
2006-2007 навч. рік - 510 год., 2007-2008 навч. рік -
600 год., 2008-2009 навч. рік - 600год., 2009-2010
навч. рік - 600 год. (а.с.51).

Згідно наказу ДВНЗ «Дніпропетровське
медичне училище» від грудня 2009 року №
01-38 проведено зменшення педагогічного
навантаження викладачам училища по
фактично відпрацьованим годинам з
01.09.2009р. по 31.12.2009р. Призначено
педагогічне навантаження викладачам
на 2009-2010 навч. рік ОСОБА_1 564год. (а.с.52).

Аналізуючи спірні правовідносини,
співвідношуючи їх із дослідженими в
судовому засіданні доказами, суд
доходить до наступного.

Згідно ст.11 КАС України розгляд і
вирішення справ в адміністративних
судах здійснюється на засадах
змагальності сторін та свободи в
наданні ними суду своїх доказів і у
доведенні перед судом їх
переконливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 69 КАС України
доказами в адміністративному
судочинстві є будь-які фактичні дані,
на підставах яких суд встановлює
наявність або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
осіб, які беруть участь у справі, та
інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи. Ці дані
встановлюються судом на підставі
пояснень сторін, третіх осіб та їхніх
представників, показань свідків,
письмових і речових доказів, висновків
експертів.

Частинами 1, 2 ст. 71 КАС України
встановлено, що кожна сторона повинна
довести ті обставини, на яких
ґрунтуються її вимоги та заперечення. В
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідно до вимог п. «е» ст. 55 Закону
України «Про пенсійне забезпечення»
право на пенсію за вислугу років мають,
зокрема, працівники освіти та охорони
здоров'я при наявності спеціального
стажу роботи 25 років за переліком, що
затверджується у порядку, який
визначається Кабінетом Міністрів
України незалежно від віку.

Відповідно до ст. 25 Закону України «Про
вищу освіту» технікум (училище) - вищий
навчальний заклад акредитації або
структурний підрозділ вищого
навчального закладу III або IV рівня
акредитації, який провадить освітню
діяльність, пов'язану із здобуттям
певної вищої освіти та кваліфікації за
кількома спорідненими
спеціальностями, і має відповідний
рівень кадрового та
матеріально-технічного забезпечення.

Постановою КМ України від 04.11.1993 року №
909 встановлений перелік закладів і
установ освіти, охорони здоров'я та
соціального захисту і посад, робота на
яких дає право на пенсію за вислугу
років. Згідно з вказаною постановою для
вищих навчальних закладів І-ІІ рівнів
акредитації, до яких відносилося
Дніпропетровське медичне училище
Придніпровської залізниці
встановлюються посади директорів, їх
заступників з навчально-виховної
(навчальної, виховної,
навчально-виробничої) роботи.

Із матеріалів справи вбачається, що з
01.02.2005 року по 31.08.2013 позивач була
прийнята на посаду заступника
директора з питань гуманітарної освіти
та виховної роботи, та виконувала
педагогічне навантаження, тобто крім
адміністративної посади, займалася
викладацькою діяльністю.

Отже відповідачем, який визнав, що
позивач має стаж роботи 13 років, який
дає право на призначення пенсії за
вислугу років, не враховано ще 08 років 07
місяців стажу, який дає це право,
загалом стаж роботи, який дає ОСОБА_1
право на пенсію за вислугу років,
складає 25 років 07 місяців.

У зв'язку з цим, її вимоги про визнання
протиправним та скасувати рішення
Комісії Управління Пенсійного фонду
України в Самарському районі м.
Дніпропетровська № 15 від 27.02.2014 року та
призначення пенсії за вислугу років є
обґрунтованими.

На підставі викладеного, суд доходить
висновку про необхідність
задовольнити позовні вимоги позивача.

Керуючись ст. ст. 8, 9, 17-19, 71, 94, 99, 100, 159-163
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд

п о с т а н о в и в :

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати неправомірним рішення
Управління Пенсійного фонду України в
Самарському районі м.Дніпропетровська
№15 від 27.02.2014 року щодо відмови в
призначенні пенсії за вислугу років
ОСОБА_1, 1960 року народження.

Зобов'язати Управління Пенсійного
фонду України в Самарському районі
м.Дніпропетровська призначити ОСОБА_1,
1960 року народження, з дати звернення -
05.12.2013 року пенсію за вислугу років.

Стягнути із Державного бюджету України
на користь ОСОБА_1 понесені нею витрати
зі сплати судового збору в розмірі 73
грн. 08 коп.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо апеляційну скаргу не було
подано.

Апеляційна скарга на постанову може
бути подана до Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
через Самарський районний суд м.
Дніпропетровська протягом десяти днів
з дня її проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні
під час проголошення постанови, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії
постанови.

Суддя А.О.
Сухоруков