Справа № К/9991/51763/11-С
Суддя: Мойсюк М.І.
Дата ухвалення: 2014-07-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"01" липня 2014 р. м. Київ
К/9991/51763/11

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

Іваненко Я.Л., Мойсюка М.І.,
Тракало В.В.,

розглянувши в порядку письмового
провадження справу за
адміністративним позовом Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в м Сніжне
Донецької області до Державного
підприємства «Сніжнеантрацит» про
стягнення заборгованості, за
касаційною скаргою Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в м Сніжне
Донецької області на постанову
Донецького окружного
адміністративного суду від 26
травня 2011 року та ухвалу Донецького
апеляційного адміністративного суду
від 20 липня 2011 року, -

у с т а н о в и л а :

У квітні 2011 року Відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в м Сніжне
Донецької області (далі Фонд)
звернулось до суду з вказаним позовом,
в якому просило стягнути з відповідача
недоїмку зі сплати страхових внесків
та пеню згідно вимог Закону України від
23 вересня 1999 року № 1105-ХІV «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності» (далі - Закон № 1105-ХІV)
та Інструкції про порядок
перерахування, обліку та витрачання
страхових коштів Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України, затвердженої
Постановою правління Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України від 12 липня 2007 року
№ 36, зареєстрованої в Міністерстві
юстиції України 1 серпня 2007 р. за № 867/14134
(далі Інструкція).

В обґрунтування своїх вимог позивач
зазначає, що відповідач у встановлений
Законом строк не сплатив страхові
внески, у зв'язку з чим у останнього
утворилась заборгованість, на яку
Фондом нарахована пеня.

Враховуючи, що відповідач в
добровільному порядку зазначену
заборгованість і нараховану на неї
пеню не сплатив, позивач, на підставі
статті 55 Закону № 1105-ХІV, звернувся до
суду з вказаним позовом та просив про
його задоволення з вищевказаних
підстав.

Постановою Донецького окружного
адміністративного суду від 26 травня 2011
року, залишеного без змін ухвалою
Донецького апеляційного
адміністративного суду від 20 липня 2011
року позов задоволено частково,
стягнуто з відповідача на користь
позивача заборгованість зі сплати
страхових внесків в розмірі 42341,53
гривень. В частині позовних вимог щодо
стягнення пені в розмірі 430281,24 гривень
відмовлено.

У касаційній скарзі позивач,
посилаючись на неправильне
застосування судами норм
матеріального і порушення норм
процесуального права, просить судові
рішення, у частині відмови в
задоволенні позову, скасувати та
задовольнити позов.

Заслухавши доповідача, перевіривши
доводи касаційної скарги, матеріали
справи колегія суддів дійшла висновку
про задоволення скарги з таких підстав.

Відмовляючи у задоволенні частини
позовних вимог, суди попередніх
інстанцій виходили з того, що на час
нарахування зазначеної пені не
існувало закону, який би передбачав її
стягнення, оскільки з 1 січня 2011 року
частину другу статті 52 Закону № 1105-ХІV
було виключено відповідно до Закону
України від 8 липня 2010 року № 2464-VІ «Про
збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» (далі Закон №
2464-VІ).

Проте до такого висновку суди дійшли
без з'ясування дійсних прав та
обов'язків сторін, в порушення норм
матеріального і процесуального права,
виходячи з наступного.

Судами першої та апеляційної інстанцій
встановлено, що відповідач,
зареєстрований як платник страхових
внесків на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання.

Актом перевірки достовірності поданих
страхувальником відомостей про види
економічної діяльності, в тому числі
основного виду економічної діяльності
від 17 лютого 2011 року за № 26 за Державним
підприємством «Сніжнеантрацит»
встановлено недоїмку, на яку Фондом
нарахована пеня в розмірі 430281,24
гривень.

Відповідно до статті 14 Основ
законодавства України про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, страхові фонди
є органами, які здійснюють керівництво
та управління окремими видами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування, провадять
акумуляцію страхових внесків, контроль
за використанням коштів, забезпечують
фінансування виплат за
загальнообов'язковим державним
соціальним страхуванням та здійснюють
інші функції згідно з затвердженими
статутами.

Статтею 46 Закону № 1105-ХІV (в редакції,
яка діяла до 1 січня 2011 року)
встановлено, що Фінансування Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків здійснюється, зокрема, за
рахунок коштів, що надійшли від
стягнення штрафів і пені із
страхувальників та їх посадових осіб
відповідно до закону.

За приписами пункту 1 частини 18 статті 47
Закону № 1105-ХІV органи Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків мають право застосовувати
фінансові санкції, передбачені цим
Законом.

Частиною 2 статті 52 цього Закону
зазначено, що за прострочення сплати
страхового внеску до Фонду соціального
страхування від нещасних випадків із
страхувальника стягується пеня згідно
із законом.

Пунктом 2.1 постанови Правління Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України від 30 листопад 2010
року № 31, зареєстрованої в
Міністерстві юстиції України 17 грудня
2010 р. за № 1286/18581 установлено, що
стягнення заборгованості зі сплати
страхових внесків за
загальнообов'язковим державним
соціальним страхуванням від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань, сум штрафних санкцій,
нарахованих та/або не сплачених до
1 січня 2011 року, в тому числі страхових
внесків, строк сплати яких на 1 січня 2011
року не настав, і контроль за
правильністю нарахування,
своєчасністю сплати страхових внесків,
застосування фінансових санкцій на
період до повного стягнення
заборгованості зі сплати страхових
внесків до Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України (далі - Фонд) та
надання страхувальниками за
підсумками 2010 року розрахункової
відомості про нарахування і
перерахування страхових внесків та
витрачання коштів Фонду і відомості
розподілу чисельності працівників,
річного фактичного обсягу
реалізованої продукції (робіт, послуг)
за видами економічної діяльності
здійснюються відповідно до Інструкції
про порядок перерахування, обліку та
витрачання страхових коштів Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України, затвердженої
постановою правління Фонду від 12 липня
2007 року № 36, зареєстрованої в
Міністерстві юстиції України 1 серпня
2007 року за № 867/14134.

Так, у відповідності до пункту 4.12 цієї
Інструкції, страхові внески
сплачуються
страхувальниками-роботодавцями - у
день одержання коштів на оплату праці в
установах банків. Підприємства, які
здійснюють виплату заробітної плати на
поточні рахунки фізичних осіб в
установах банків, сплачують страхові
внески до Фонду в день перерахування
коштів на особові рахунки.

В свою чергу, пунктом 5.1 Інструкції
передбачено, що не внесені
страхувальниками у встановлений строк
страхові внески до Фонду вважаються
недоїмкою і стягуються у порядку,
передбаченому законодавством, з
нарахуванням пені. Пеня нараховується
із сум недоїмки за кожний прострочений
день і обчислюється, виходячи із 120
відсотків річних облікової ставки
Національного банку України, що діяла
на момент сплати, нарахованої на повну
суму недоїмки (без урахування штрафів)
за весь строк.

Саме виходячи з вимог вищезазначених
правових норм Закону та положень
підзаконних нормативно - правових
актів, позивачем нарахована пеня в
розмірі 430281,24 гривень на суму
заборгованості, яка виникла до 1
січня 2011 року.

При цьому, із набранням чинності з 1
січня 2011 року Законом № 2464-VІ наведені
вище норми матеріального права із
Закону № 1105-ХІV були виключені, а
Інструкція втратила чинність на
підставі постанови Правління Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України від 30 листопад 2010
року № 31.

Разом з тим, пунктом 7 Прикінцевих та
перехідних положень Закону № 2464-VІ
передбачено, що на період до повного
стягнення заборгованості зі сплати
страхових внесків за діючими видами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування та сум
штрафних санкцій, нарахованих та/або не
сплачених у період до 1 січня 2011 року, в
тому числі нарахованих внесків, строк
сплати яких на 1 січня 2011 року не настав,
та відповідних штрафних санкцій за
фондами загальнообов'язкового
державного соціального страхування
зберігаються повноваження щодо
контролю за правильністю нарахування,
своєчасністю сплати страхових внесків,
застосування фінансових санкцій, якими
вони були наділені до набрання
чинності цим Законом.

Аналіз наведеної норми дає колегії
суддів підстави вважати, що після
набрання чинності Законом № 2464-VІ за
органами Фонду збережено повноваження
щодо застосування фінансових санкцій
за несплату заборгованості по
страхових внесках, яка виникла до 1
січня 2011 року.

Враховуючи викладене, заборгованість у
зв'язку з несплатою страхових внесків,
а відтак і пеня за весь період 2010 року,
має бути стягнута і після 1 січня 2011
року, оскільки така заборгованість зі
сплати внесків та пеня виникли в період
дії частини другої статті 52 Закону №
1105-XIV.

Таким чином, висновки судів про відмову
у задоволенні позову в частині
стягнення пені не ґрунтуються на
правильному застосуванні норм
матеріального права та прийняті з
порушенням норм процесуального права,
а тому позов, в цій частині, підлягає
задоволенню.

Така правова позиція узгоджується з
висновками Верховного Суду України,
які містяться у постановах від 19 лютого
2013 року (справа № 21-432а12) та від 1 жовтня
2013 року (справа № 21-323а13).

За приписами статті 229 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд касаційної інстанції скасовує
судове рішення судів першої та
апеляційної інстанцій та ухвалює нове
рішення, якщо обставини справи
встановлені повно і правильно, але суди
першої та апеляційної інстанцій
порушили норми матеріального чи
процесуального права, що призвело до
ухвалення незаконного судового
рішення.

Керуючись статтями 223, 224, 229 та 232
Кодексу адміністративного судочинства
України колегія суддів Вищого
адміністративного суду України,-

п о с т н о в и л а :

Касаційну скаргу Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в м Сніжне
Донецької області задовольнити.

Постанову Донецького окружного
адміністративного суду від 26 травня 2011
року та ухвалу Донецького апеляційного
адміністративного суду від 20 липня 2011
року, в частині позовних вимог щодо
стягнення з Державного підприємства
«Сніжнеантрацит» пені у розмірі 430281,24
гривень, скасувати та ухвалити в цій
частині нову постанову, якою позов
задовольнити.

Стягнути з Державного підприємства
«Сніжнеантрацит» на користь
Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України в м Сніжне
Донецької області пеню у розмірі 430281,24
гривень.

Постанова набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
сторонам і оскарженню не підлягає.

Судді: М.І. Мойсюк

Я.Л. Іваненко

В.В. Тракало