Справа № 2а-17/10
Суддя: Довгополов О.М.
Дата ухвалення: 2014-06-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2014 р.

Справа № 14825/11/9104

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого судді Довгополова
О.М.,

суддів Пліша М.А., Святецького В.В.

з участю секретаря судового засідання
Прокопенко О.В.,

позивача ОСОБА_1,

представника відповідача Ковалишина
Т.А.,

представника третьої особи Тайстри
В.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Львові апеляційну
скаргу ОСОБА_1 на постанову
Залізничного районного суду міста
Львова від 22 грудня 2010 року у справі за
позовом ОСОБА_1 до Львівського слідчого
ізолятора, третя особа, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору -
Управління Державного департаменту
України з питань виконання покарань у
Львівській області, про стягнення
коштів, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до
Львівського слідчого ізолятора, яким з
врахуванням уточнення позовних вимог
просив: визнати неправомірними дії
відповідача щодо обчислення і
нарахування належних йому грошового
забезпечення, грошової допомоги при
звільнення та оформлення грошового
атестата; зобов'язати відповідача
нарахувати та виплатити на його
користь: щомісячну доплату як особі,
яка має право на отримання пенсії в
розмірі 50% посадового окладу в сумі
13442,50 грн., премію в розмірі 33,3%
посадового окладу за листопад 2004 року,
лютий 2005 року та січень 2006 року в сумі
532,95 грн., недоплачену суму надбавки за
безперервну службу в розмірі 7528,85 грн.
та недоплачену суму грошової допомоги
при звільненні в розмірі 14465,79 грн.;
зобов'язати відповідача внести зміни в
його грошовий атестат шляхом включення
в нього 250,00 грн. та зазначити в ньому
загальну суму грошового утримання 2342,82
грн.

Постановою Залізничного районного
суду міста Львова від 22 грудня 2010 року у
задоволенні позову відмовлено
повністю.

Постанова мотивована тим, що позов є
безпідставним та необґрунтованим,
оскільки відповідач здійснював
виплати позивачу надбавок, доплат,
премій відповідно до чинних
нормативних актів та в межах фонду
заробітної плати, затверджених для
відповідача на відповідний поточний
рік.

Постанову в апеляційному порядку
оскаржив позивач, вважає її незаконною
та необґрунтованою, прийнятою з
порушенням норм матеріального та
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи, при
неповному з'ясуванні обставин, що мають
значення для справи. Просить постанову
скасувати та прийняти нову, якою позов
задовольнити повністю.

На обґрунтування вимог апеляційної
скарги зазначає, що відповідач
всупереч вимогам чинного на той час
законодавства не здійснював йому
протягом 2004-2006 років всіх належних
доплат та премій, а також протиправно
не включив грошову винагороду у
розмірі 250 грн. у його грошовий атестат
до суми грошового забезпечення, з якої
була обчислена його пенсія.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
позивача, представника відповідача та
представника третьої особи,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
дослідивши матеріали справи, колегія
суддів дійшла висновку, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

ОСОБА_1 проходив службу у Львівському
слідчому ізоляторі на посаді молодшого
інспектора першої категорії відділу
режиму та охорони.

Наказом Управління Державного
департаменту України з питань
виконання покарань у Львівській
області від 17.10.2006 року № 59/ос його з
18.10.2006 року було звільнено із займаної
посади у відставку.

Вислуга років на день звільнення
становила 27 років 07 місяців 27 днів.

З травня 2004 року позивач після
досягнення 45-річного віку отримав
право на пенсію за вислугу років, але
був залишений на службі за власною
згодою та в інтересах служби.

Як вбачається з довідки Львівського
слідчого ізолятора про додаткові види
грошового забезпечення ОСОБА_1 у 2004-2006
роках, позивачу встановлювалася і
виплачувалася надбавка з жовтня 2004
року по травень 2005 року у розмірі 30%, з
червня по вересень 2005 року 40%, з жовтня
2005 року по вересень 2006 року 70%. Премії за
листопад 2004 року, серпень 2004 року та
вересень 2005 року позивач не отримував.

Згідно з довідкою Львівського слідчого
ізолятора від 13.05.2008 року № 92 позивачу
за вересень 2006 було виплачено
посадовий оклад 105 грн., оклад за
спеціальним званням 65 грн., надбавка за
вислугу років (40%) 68 грн., щомісячна
надбавка (100%) 238 грн., надбавка за
особливі умови служби (50%) 85 грн.,
надбавка за безперервну службу (70%) 523,47
грн., премія за вересень 2006 року (33,3%) 186,81
грн., додаткова грошова винагорода 250
грн.

В грошовий атестат ОСОБА_1 були
включені всі вищевказані виплати, крім
додаткової грошової винагороди у
розмірі 250 грн.

Указами Президента України від 04.10.1996
року № 926/1996 «Про умови грошового
забезпечення осіб рядового і
начальницького складу та оплати праці
працівників органів внутрішніх справ»
та від 24.04.2003 року № 370/2003 «Про надбавки
військовослужбовцям Служби безпеки
України та працівникам органів
внутрішніх справ України за
безперервну службу» були встановлені
певні види грошового забезпечення
зазначеним особам.

Зокрема, згідно з даними Указами надано
право керівникам органів внутрішніх
справ у межах асигнувань, що
виділяються на утримання цих органів,
установлювати наступні види грошового
забезпечення: заступникам керівників
органів внутрішніх справ, заступникам
керівників їх структурних підрозділів,
не передбачених цим Указом, посадові
оклади на 2-7% нижче посадового окладу
відповідного керівника; особам
рядового і начальницького складу
органів внутрішніх справ, які мають
право на пенсію за вислугу років згідно
із законодавством і залишені за їхньою
згодою та в інтересах справи на службі,
щомісячну доплату в розмірі від 25% до 50%
суми пенсії, яка б могла бути їм
нарахована; надбавки особам рядового і
начальницького складу органів
внутрішніх справ, зокрема, за особливі
умови служби, кваліфікацію,
професійний ризик та виконання
особливо важливих завдань у розмірі до
50% окладів грошового забезпечення; за
знання та використання в роботі
іноземної мови до 10% посадового окладу.
Також цими указами надано право
керівникам органів внутрішніх справ у
межах асигнувань, що виділяються на
утримання цих органів, преміювати осіб
рядового і начальницького складу
органів внутрішніх справ відповідно до
їх особистого вкладу в загальні
результати роботи в межах фонду
преміювання, створеного у розмірі
чотиримісячного фонду грошового
забезпечення, без обмеження
індивідуальних премій максимальними
розмірами.

Відповідно до норм «Інструкції про
порядок застосування нормативних
актів з питань грошового забезпечення
осіб рядового і начальницького складу
кримінально-виконавчої системи»,
затвердженої наказом Державного
департаменту України з питань
виконання покарань від 18.10.2004 року № 203,
зареєстрованим в Міністерстві юстиції
України 05.11.2004 року за № 1411/10010, до
додаткових видів грошового утримання
входять надбавки, доплати, премії,
матеріальна допомога.

На виконання Указу Президента України
від 24.04.2003 року № 370/2003 наказом
Державного департаменту України з
питань виконання покарань від 06.05.2003
року № 72 був встановлений порядок
здійснення виплат зазначених надбавок.

При цьому, відповідно до положень
наведених вище нормативних актів
керівнику кримінально-виконавчої
установи надано право, а не визначено
його обов'язок установлювати та
виплачувати вказані доплати.

Крім того, керівнику кримінально
виконавчої установи надано право
установлювати щомісячні надбавки за
безперервну службу в
кримінально-виконавчій системі у
відсотках до грошового забезпечення,
залежно від стажу служби, при цьому в
зазначеному наказі встановлено
обмеження для верхньої межі відсотків,
які визначаються в залежності від
стажу служби, а обмежень для нижньої їх
межі цим наказом не передбачено.

Як вбачається з наявної в матеріалах
справи довідки відповідача про
надходження та використання коштів на
оплату праці військовослужбовців у
2003-2006 роках, фінансування Львівського
слідчого ізолятора відбувалося не в
повному обсязі і керівництво в межах
асигнувань, що виділялися на утримання
цих органів, установлювало надбавки,
доплати та преміювало осіб рядового і
начальницького складу.

Крім того, відповідно до Законів
України «Про державний бюджет України»
на 2002-2006 роки керівники бюджетних
установ і організацій (військових
формувань) утримують чисельність
працівників (військовослужбовців) та
здійснюють фактичні видатки на
заробітну плату (грошове утримання),
включаючи видатки на премії та інші
види заохочень та винагород,
матеріальну допомогу, лише в межах
фонду заробітної плати (грошового
утримання), затверджених для бюджетних
установ (військових формувань) у
кошторисах.

Враховуючи наведене вище, колегія
суддів вважає правильним та
обґрунтованим висновок суду першої
інстанції про те, що грошове
забезпечення виплачувалось протягом
спірного періоду відповідно до вимог
чинного на той час законодавства в
межах відповідних бюджетних
асигнувань.

Також суд першої інстанції правильно
зазначив, що додаткова грошова
винагорода у розмірі 250 грн., яка була
виплачена позивачу у вересні 2006 року,
відповідно до п. 2.3 наказу Державного
департаменту України з питань
виконання покарань № 78 від 12.05.2005 року,
зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України 18.05.2005 року за № 531/10811
«Про деякі питання грошового
забезпечення осіб рядового і молодшого
начальницького складу
кримінально-виконавчої системи»,
зазначена щомісячна додаткова грошова
винагорода не включається до суми
грошового забезпечення, з якої
обчислюються пенсії та грошова
допомога при звільненні.

Також колегія суддів враховує, що
відповідно до п. 1 ст. 40 Закону України
«Про державний бюджет України на 2006
рік» при звільненні у 2006 році для
обчислення пенсій особам офіцерського
складу, прапорщикам і мічманам,
військовослужбовцям надстрокової
служби та військової служби за
контрактом, особам, які мають право на
пенсію відповідно до Закону України
«Про пенсійне забезпечення
військовослужбовців, осіб
начальницького і рядового складу
органів внутрішніх справ та деяких
інших осіб», та членам їх сімей до
грошового забезпечення враховуються
відповідні оклади за посадою,
військовим (спеціальним) званням,
процентна надбавка за вислугу років у
розмірах, встановлених за останньою
штатною посадою перед звільненням, а
також щомісячні додаткові види
грошового забезпечення (надбавки,
доплати, підвищення) та премії в
розмірі, що визначаються за 24 останні
календарні місяці служби підряд перед
звільненням у порядку, встановленому
Кабінетом Міністрів України. При цьому
при обчисленні пенсій у розрахунок
грошового забезпечення не включаються
щомісячні надбавки (доплати),
встановлені особам, які мають право на
пенсію за вислугу років згідно із
законодавством і залишені за їх згодою
та в інтересах справи на службі.

Таким чином, відповідач діяв
відповідно до вищезазначених
нормативних актів, не включивши
грошову винагороду у розмірі 250 грн. у
грошовий атестат позивача для
зарахування їх до суми грошового
забезпечення, з якої обчислювалася
пенсія позивача.

Враховуючи наведені вище обставини,
письмові докази та положення
зазначених нормативно-правових актів,
колегія суддів погоджується з
висновком суду про те, що оскаржувані
дії відповідача є правомірними, в
зв'язку з чим позов задоволенню не
підлягає.

За наведених обставин колегія суддів
дійшла висновку, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та прийняв постанову
з додержанням норм матеріального і
процесуального права, а доводи
апеляційної скарги не спростовують
висновків суду, тому оскаржувану
постанову слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 196, п. 1 ч. 1 ст. 198,
ст. 200, п. 1 ч. 1 ст. 205, ст. ст. 206, 254 КАС
України, суд -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без
задоволення.

Постанову Залізничного районного суду
міста Львова від 22 грудня 2010 року у
справі № 2а-17/10/1309 за позовом ОСОБА_1 до
Львівського слідчого ізолятора, третя
особа, яка не заявляє самостійних вимог
на предмет спору - Управління
Державного департаменту України з
питань виконання покарань у Львівській
області, про стягнення коштів -
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий
О.М. Довгополов

Судді
М.А. Пліш

В.В. Святецький

Ухвала складена в повному обсязі 25.06.2014
року