Справа № 520/6754/14-а
Суддя: Куриленко О. М.
Дата ухвалення: 2014-07-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

________________________________________________________________________
_________________________________________________
Справа № 520/6754/14-а
Провадження № 2-а/520/324/14
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.07.2014 року

Київський районний суд м. Одеси у
складі:

головуючого-судді Куриленко О.М.,

за участю секретаря - Баранової Ю.О.,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні адміністративний
позов ОСОБА_1 до Управління пенсійного
фонду України в Київському районі
міста Одеси про визнання дій
протиправними та зобов'язання вчинити
певні дії,

ВСТАНОВИВ:

06.06.2014 року позивач звернувся до
суду із позовною заявою, в якій просив
визнати протиправними дії Управління
пенсійного фонду України в Київському
районі міста Одеси щодо відмови у
включенні до складу призначеної ОСОБА_1
пенсії "інших виплат"; зобов'язати
Управління пенсійного фонду України в
Київському районі міста Одеси
здійснити перерахунок пенсії
призначеної ОСОБА_1 з урахуванням
"інших виплат"; зобов'язати Управління
пенсійного фонду України в Київському
районі міста Одеси обчислити та
сплатити різницю суми пенсії,
недоотриманої ОСОБА_1.

В обгрунтування свого позову
посилається на те, що дії управління
Пенсійного фонду України є грубим
порушенням її конституційних прав на
отримання пенсії за віком в повному
обсязі з урахуванням всіх отриманих
нею виплат, з яких було сплачений збір
на обов'язкове державне пенсійне
страхування.

Вказане і стало підставою для
звернення до суду з даним позовом.

Позивач у судове засідання не
з'явилась, надала до суду заяву, в якій
просить розглянути справу в її
відсутність, позов підтримала в
повному обсязі, посилаючись на
обставини, викладені в позові.

Представник відповідача у судове
засідання не з`явився, про час та місце
його проведення повідомлений належним
чином, надав до суду заяву, в якій
заперечував проти задоволення позову,
посилаючись на правомірність дій УПФ
України в Київському районі м. Одеси, та
просив розглянути справу у їх
відсутність. Також надав письмові
заперечення.

Суд, дослідивши матеріали справи,
вважає що позовні вимоги не підлягають
задоволенню, виходячи з наступного.

Правовідносини між сторонами по
справі є адміністративно-правовими та
урегульовані положеннями КАС України.

Судом встановлено, що позивач
ОСОБА_1 працювала в управлінні
Пенсійного фонду України в
Приморському районі.

ОСОБА_1 перебуває на обліку в
відділі пенсійного забезпечення
управління Пенсійного фонду України в
Київському районі м.Одеси та отримує
пенсію по інвалідності (2 група) згідно
ЗУ «Про державну службу» з 01.04.2013 року
по 31.03.2015 рік, що підтверджується
довідкою № 798 від 14.06.2013 року, виданою
тимчасово за відсутності пенсійних
посвідчень, (а.с. 8).

Частина 3 ст. 46 Конституції
України передбачає, що пенсії, iншi види
соціальних виплат та допомоги, що є
основним джерелом існування, мають
забезпечувати piвeнь життя, не нижчий вiд
прожиткового мінімуму встановленого
Законом.

ОСОБА_1 звернулась до УПФ України
у Київському районі м. Одеси з заявою
про призначення пенсії згідно Закону
України «Про державну службу», однак
рішенням № 843789 Управлінням пенсійного
фонду України в Київському районі м.
Одеси від 14.05.2014 року позивачу було
відмовлено у призначені пенсії через
те, що інші виплати (індексація,
матеріальна допомога на оздоровлення
та на вирішення соціально - побутових
питань) не входить до складу заробітної
плати державних службовців згідно ст. 33
ЗУ «Про державну службу», і не
враховуються при обчисленні пенсії
державного службовця.

Так, порядок та умови призначення
та перерахунок пенсій державним
службовцям регулюється статтею 37
Закону України "Про державну службу"
від 16 грудня 1993 року №3723- XII, яка
визначає та обумовлює, що на одержання
пенсії державних службовців мають
право особи, які досягли встановленого
законодавством пенсійного віку, за
наявності страхового стажу для
чоловіків - не менше 25 років, для жінок -
не менше 20 років, у тому числі стажу
державної служби - не менше 10 років, та
які на час досягнення пенсійного віку
працювали на посадах державних
службовців, а також особи, які мають не
менше 20 років стажу роботи на посадах,
віднесених до категорій посад
державних службовців, - незалежно від
місця роботи на час досягнення
пенсійного віку. Пенсія державним
службовцям призначається в розмірі 80
відсотків від сум їх заробітної плати,
на які нараховуються страхові внески
на загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування, а особам, які на
час звернення за призначенням пенсії
не є державними службовцями, - у розмірі
80 відсотків заробітної плати
працюючого державного службовця
відповідної посади та рангу за
останнім місцем роботи на державній
службі.

Пенсія державному службовцю
виплачується незалежно від його
заробітку (прибутку) одержуваного
після виходу на пенсію. Максимальний
розмір пенсії (з урахуванням надбавок
підвищень, додаткових пенсій, цільової
грошової допомоги, пенсії за особливі
заслуги перед Україною та інших доплат
до пенсій, встановлених
законодавством) не може перевищувати
дванадцяти мінімальних розмірів
пенсії за віком, встановленої абзацом
першим частини перше статті 28 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування".

За кожний повний рік роботи понад
10 років на державній службі пенсія
збільшується н один відсоток
заробітку, але не більше 90 відсотків
заробітної плати.

Ст. 33 Закону України "Про державну
службу" від 16.12.1993 р. № 3723- XII обумовлює,
що оплата праці державних службовців
повинна забезпечувати достатні
матеріальні умови для незалежного
виконання службових обов'язків,
сприяти укомплектуванню апарату
державни органів компетентними і
досвідченими кадрами, стимулювати їх
сумлінну та ініціативну працю.

Заробітна плата державних
службовців складається з посадових
окладів, премій, доплаті за ранги,
надбавки за вислугу років на державній
службі та інших надбавок.

Посадові оклади державних
службовців установлюються залежно від
складності та рівня відповідальності
виконуваних службових обов'язків.

Доплата за ранг провадиться
відповідно до рангу, присвоєного
державному службовцю.

Надбавка за вислугу років
виплачується державним службовцям
щомісячно у відсотках до посадового
окладу з урахуванням доплати за ранг і
залежно від стажу державної служби у
таких розмірах: понад 3 роки - 10, понад 5
років - 15, понад 10 років - 20, понад 15 років
- 25, понад 2 років - 30, понад 25 років - 40
відсотків.

Державним службовцям можуть
установлюватися надбавки за високі
досягнення у праці виконання особливо
важливої роботи, доплати за виконання
обов'язків тимчасово відсутніх
працівників та інші надбавки і доплати,
а також надаватися матеріальна
допомога для вирішення
соціально-побутових питань.

Таким чином можливо зробити
висновок, що матеріальна допомога є
одноразовою виплатою та не є складовою
заробітної плати у розумінні частини
другої статті 33 Закону України „Про
державну службу", і факт утримання з
суми такої допомоги збору на
обов'язкове державне пенсійне
страхування не є підставою для
включення її до складу заробітної
плати державного службовця та
врахування при обчисленні розміру його
пенсії.

Отже, складові заробітної плати
чітко визначені Законом України „Про
державну службу".

Умови оплати праці державних
службовців, розміри їх посадових
окладів, надбавок, доплат матеріальної
допомоги визначаються Кабінетом
Міністрів України.

Відповідно до ч. 5 ст. 37 Закону
України „Про державну службу",
визначення заробітної плати для
обчислення пенсій державним
службовцям здійснюється в порядку,
встановленому Кабінетом Міністрів
України.

Про винесені постанови суд
враховує те, що Кабінет Міністрів
України з метою вдосконалення
визначення розмірів заробітку для
обчислення пенсії прийняв постанову
від 31 травня 2000 року № 865 "Про деякі
питання вдосконалення визначення
розмірів заробітку для обчислення
пенсії " та постановив:

П. 1. Установити, що розмір виплат
(крім посадових окладів, надбавок за
ранг або кваліфікаційні класи, класний
чин або спеціальні звання, вислугу
років), що включаються в заробіток для
обчислення пенсії відповідно до Закону
України "Про державну службу"
визначається за вибором того, хто
звернувся за пенсією, за останні 24
календарні місяці роботи, яка дає право
на даний вид пенсії, підряд перед
зверненням за пенсією або за будь-які 60
календарних місяців такої роботи
підряд перед зверненням за пенсією
незалежно від наявності перерв
протягом цього періоду на даній роботі.
Середньомісячна сума зазначених
виплат за 24 або 60 календарних місяців
визначається шляхом ділення загальної
суми цих виплат за 24 календарні місяці
роботи підряд перед зверненням за
пенсією чи за 60 календарних місяців
роботи підряд відповідно на 24 або на 60.

Тобто, встановлюється право
вибору того, хто звертається за
призначенням пенсії врахування виплат,
що включаються в заробіток за останні 24
календарних місяці або за будь-які 60
календарних місяців роботи підряд
незалежно від наявності перерв
протягом цього періоду на даній роботі.

У разі зміни структури заробітної
плати з одночасним підвищенням
посадових окладів працівникам апарату
органів виконавчої влади, місцевого
самоврядування та їх виконавчих
органів, органів прокуратури, судів та
інших органів виплати, одержані особою
за період до зміни структури
заробітної плати, включаються в
заробіток для обчислення пенсії
відповідно до абзацу першого цього
пункту без коригування згідно з
пунктом 2 цієї постанови.

Пунктом 3 цієї постанови
визначено, що посадовий оклад, надбавка
за ранг або кваліфікаційні класи
класний чин або спеціальні звання,
вислугу років при призначенні пенсії
відповідно до законів, зазначених у
пункті 1 цієї постанови, враховуються в
розмірах, що виплачуються на день
звільнення з роботи, що дає право на
відповідний вид пенсії.

Також, відповідно до ст. 1 Закону
України „Про індексацію доходів
населення", індексація грошових
доходів населення - встановлений
законами та іншими
нормативно-правовими актам України
механізм підвищення грошових доходів
населення, що дає можливість частково
або повністю відшкодовувати
подорожчання споживчих товарів і
послуг. Тобто, індексації не є іншим
видом надбавки.

Закон України „Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування", розроблений відповідно
до Конституції України та Основ
законодавства України про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, визначає
принципи, засади і механізми
функціонування систем
загальнообов'язкового державного
пенсійного страхування, призначення,
перерахунку і виплат пенсій, надання
соціальних послуг з коштів Пенсійного
фонду, що формуються за рахунок
страхових внесків роботодавців,
бюджетних та інших джерел,
передбачених цим Законом, а також
регулює порядок формування
Накопичувального пенсійного фонду та
фінансування за рахунок його коштів
видатків на оплату договорів
страхування довічних пенсій або
одноразових виплат застрахованим
особам, членам їхніх сімей та іншим
особам, передбаченим цим Законом.

Відповідно до ст. 5 вищевказаного
Закону, цей Закон регулює відносини, що
виникають між суб'єктами системи
загальнообов'язкового державного
пенсійного страхування. Дія інших
нормативно-правових актів може
поширюватися на ці відносини лише у
випадках, передбачених цим Законом, або
в частині, що не суперечить цьому
Закону.

Виключно цим Законом
визначаються: принципи та структура
системи загальнообов'язкового
державного пенсійного страхування;
коло осіб, які підлягають
загальнообов'язковому державному
пенсійному страхуванню;види пенсійних
виплат; умови набуття права та порядок
визначення розмірів пенсійних виплат;
пенсійний вік чоловіків та жінок, при
досягненні якого особа має право на
призначенню пенсії за віком;
мінімальний розмір пенсії за віком;
порядок здійснення пенсійних виплат за
загальнообов'язковим державним
пенсійних страхуванням; порядок
використання коштів Пенсійного фонду
та накопичувальної системи пенсійноп
страхування; організація та порядок
здійснення управління в системі
загальнообов'язкового державного
пенсійного страхування.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону
України „Про загальнообов'язкове
державне пенсійні страхування",
законодавство про пенсійне
забезпечення базується на Конституції
України складається з Основ
законодавства України про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, цього Закону,
закону про недержавне пенсійне
забезпечення, законів, якими
встановлюються умови пенсійного
забезпечення, відмінні від
загальнообов'язкового державного
пенсійного страхування та
недержавного пенсійного забезпечення,
міжнародних договорів з пенсійного
забезпечення, згода на обов'язковість
яких надана Верховною Радов України, а
також інших законів та
нормативно-правових актів, прийнятих
відповідно до законів про пенсійне
забезпечення, що регулюють відносини у
сфері пенсійного забезпечення в
Україні.

Порядок проведення перерахунку
пенсії державним службовцям визначено
ст. 37 Закону України «Про державну
службу».

Так статтею 37-1 Закону України
«Про державну службу» затверджено
порядок і умови перерахунку пенсій
державних службовців.

У разі підвищення розміру
заробітної плати працюючим державним
службовцям, а також у зв'язку із
набуттям особою права на пенсійне
забезпечення державного службовця за
цим Законом відповідно здійснюється
перерахунок раніше призначених пенсій.

Перерахунок пенсії здійснюється
виходячи із сум заробітної плати, на
які нараховуються страхові внески на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування працюючого державного
службовця відповідної посади та рангу
на момент виникнення права на
перерахунок пенсії.

Згідно зі ст. 19 Конституції
України, органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Ухвалюючи рішення про відмову у
задоволенні позовних вимог, суд
виходив з того, що Пенсійний фонд, як
орган виконавчої влади, зобов`язаний
виконувати постанови та розпорядження
Кабінету Міністрів України.

Отже, у зв`язку з вищевикладеним
суд не вбачає законних підстав для
задоволення заявленого позову.

еруючись ст.11, 158-163, 256 КАС
України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволені адміністративного
позову ОСОБА_1 до Управління пенсійного
фонду України в Київському районі
міста Одеси про визнання дій
протиправними та зобов'язання вчинити
певні дії - відмовити повністю.

Постанова може бути оскаржена
шляхом подання до Одеського
апеляційного адміністративного суду
через Київський районний суд м. Одеси
апеляційної скарги на постанову
протягом десяти днів з дня її
проголошення.

Суддя
Куриленко О. М.