Справа № 0306/3631/12, 2а-0306/152/12
Суддя: Гінда О.М.
Дата ухвалення: 2014-07-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2014 р.
№
9104/128155/12 Львівський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді:
Гінди О.М.

суддів:
Качмара В.Я., Ніколіна В.В.

розглянувши у порядку письмового
провадження в м. Львові апеляційну
скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на
постанову Ковельського міськрайонного
суду Волинської області від 19 червня 2012
року у справі за адміністративним
позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету
Ковельської міської ради Волинської
області, третя особа, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору на
стороні відповідача - Підприємство
теплових мереж «Ковельтепло» про
визнання незаконною бездіяльності,
скасування рішення та зобов'язання до
вчинення дій, -

встановив:

05.06.2012 ОСОБА_1 звернулася в суд з
адміністративним позовом до ВК
Ковельської міськради, третя особа -
ПТМ «Ковельтепло» в якому просила:
визнати незаконною бездіяльність
відповідача щодо не розгляду заяви від
18.04.2012 за № М-556 про надання дозволу на
переобладнання опалення квартири
АДРЕСА_1; визнати незаконним рішення
постійно діючої комісії відповідача по
розгляду питань, пов'язаних з
відключенням споживачів від мереж
централізованого опалення і гарячого
водопостачання, з питання
переобладнання позивачем вказаної
вище квартири; зобов'язати відповідача
надати дозвіл на відключення
зазначеної квартири від центрального
опалення і гарячого водопостачання та
облаштування автономної системи
теплопостачання, а також надати
перелік організацій до який слід
звернутися для отримання технічних
умов для розробки проекту
індивідуального (автономного)
теплопостачання.

В обґрунтування позовних вимог позивач
посилався на те, що 17.04.2012 він звернувся
до відповідача з заявою про надання
дозволу на відключення від мереж
централізованого опалення та гарячого
водопостачання квартири АДРЕСА_1, однак
14.05.2012 відповідачем надіслано лист за
вих. М-556, яким фактично відмовлено в
наданні такого дозволу. Вважає таку
відмову протиправною, оскільки заява
розглянута не відповідачем, а
міжвідомчою комісією по розгляду
питань, пов'язаних з відключенням
споживачів від мереж централізованого
опалення і гарячого водопостачання,
яка не має повноважень на відключення
від центрального опалення та гарячого
водопостачання окремих квартир.
Зазначає, що відповідно до ст. 319 ЦК
України, ст.ст. 6, 24, 26 Закону України
«Про теплопостачання» Власник володіє
користується, розпоряджається своїм
майном на власний розсуд. Споживач
теплової енергії має право на вибір
одного або декількох джерел теплової
енергії, якщо це можливо за технічних
умов.

Постановою Ковельського
міськрайонного суду Волинської
області від 19.06.2012 у задоволенні позову
відмовлено.

Позивач із цієї постановою не
погодився та через свого представника
оскаржив її в апеляційному порядку.
Вважає, що така прийнята з неповним
з'ясуванням обставин, що мають значення
для справи та з порушенням норм
матеріального права, що призвело до
неправильного вирішення справи, а тому
просить її скасувати та прийняти нову
постанову, якою задовольнити позовні
вимоги. Обґрунтування апеляційних
вимог, наводить ті ж, що і у поданому ним
адміністративному позові.

Особи, які беруть участь у справі в
судове засідання не прибули, хоча були
належним чином повідомлені про його
дату, час та місце, що підтверджується
наявними у матеріалах справи
повідомленнями про вручення повісток,
а тому у відповідності до ч. 4 ст. 196 КАС
України їх неприбуття не перешкоджає
розгляду справи.

Враховуючи те, що справу може бути
вирішено на основі наявних у ній
доказів, а усі особи, які беруть участь
у справі в судове засідання не прибули,
у відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 197 КАС
України суд апеляційної інстанції
дійшов висновку про можливість
розгляду цієї справи в порядку
письмового провадження.

Суд апеляційної інстанції, заслухав
доповідь судді-доповідача, перевірив
матеріали справи та обговорив підстави
і межі апеляційних вимог, вважає, що
апеляційна скарга задоволеною бути не
може.

Судом першої інстанції встановлено та
підтверджено у суді апеляційної
інстанції, що ОСОБА_1 є власником
квартири АДРЕСА_1 (а.с. 7).

18.04.2012 позивачем подано Ковельському
міському голові заяву про надання
дозволу на відключення зазначеної
квартири від мережі центрального
опалення та облаштування автономної
системи опалення (а.с. 15-17).

Листом від 14.05.2012 № М-556 Виконкомом
Ковельської міськради позивача
повідомлено, що його заява розглянута
на засіданні міжвідомчої комісії по
розгляду питань, пов'язаних з
відключенням споживачів від мереж ЦО
та ГВП, рішенням якої від 07.05.2012
відмовлено у наданні вказаного
дозволу, на підстав п. 2.2.2 Порядку
відключення окремих житлових будинків
від мереж централізованого опалення та
постачання гарячої води при відмові
споживачів від централізованого
теплопостачання, затвердженого
Наказом Міністерства будівництва,
архітектури та житлово-комунального
господарства України від 22.11.2005 № 4.

Суд першої інстанції дійшов висновку,
що позов задоволеним бути не може,
оскільки міжвідомчою комісією, до
компетенції якої віднесено вирішення
питань відключення від ЦО та ГВП,
правомірно відмовлено позивачу у
відключенні його квартири від ЦО та
ГВП.

З такими висновками суду першої
інстанції погоджується і суд
апеляційної інстанції, з огляду на
таке.

Відповідно до вимог ст. 19 Конституції
України, органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно ч. 3 ст. 19 Закону України «Про
теплопостачання» (тут та далі в
редакції чинній на момент виникнення
спірних правовідносин) споживач або
суб'єкт теплоспоживання має право
вибирати (змінювати) теплопостачальну
організацію, якщо це технічно можливо.

Статтею 24 цього ж Закону, передбачено
права та основні обов'язки споживача
теплової енергії, якою встановлено, що
споживач теплової енергії має право на
вибір одного або декількох джерел
теплової енергії чи теплопостачальних
організацій, якщо це можливо за
існуючими технічними умовами.

З аналізу вище наведених норм Закону
вбачається, що право вибору (зміни)
суб'єктом споживання теплової енергії
теплопостачальної організації та
джерела теплової енергії можливе за
умови існування технічних можливостей.

Крім того, згідно зі ст. 10 Закону
України «Про теплопостачання» до
повноважень Кабінету Міністрів
України у сфері теплопостачання
належать розробка та реалізація
державної політики у сфері
теплопостачання.

Відповідно до ч. 1 ст. 113, п. 5 ст. 116
Конституції України та абз. 1 п. 1 ст. 21
Закону України «Про Кабінет Міністрів
України» (у редакції на момент
прийняття оскаржуваної постанови)
Кабінет Міністрів України є вищим
органом у системі органів виконавчої
влади, який забезпечує проведення
державної економічної політики.

Частиною 2 ст. 15 зазначеного Закону
передбачено, що державне регулювання у
сфері теплопостачання здійснюється
Кабінетом Міністрів України.

Згідно ч. 2 ст. 8 Закону України «Про
житлово-комунальні послуги» стандарти,
нормативи, норми, порядки і правила у
сфері житлово-комунальних послуг
розробляють і затверджують, зокрема
Кабінет Міністрів України та
центральний орган виконавчої влади з
питань житлово-комунального
господарства в межах їхніх повноважень
та згідно із законодавством.

Статтею 117 Конституції України
передбачено, що Кабінет Міністрів
України в межах своєї компетенції
видає постанови і розпорядження, які є
обов'язковими до виконання.

Кабінетом Міністрів України на
виконання повноважень покладених на
нього Конституцією України та Законами
України, прийнята постанова від 21 липня
2005 р. N 630, якою затверджено «Правила
надання послуг з централізованого
опалення, постачання холодної та
гарячої води і водовідведення та
типового договору про надання послуг з
централізованого опалення, постачання
холодної та гарячої води і
водовідведення» (далі Правила), які
регулюють відносини між суб'єктом
господарювання, предметом діяльності
якого є надання житлово-комунальних
послуг, і фізичною та юридичною особою,
яка отримує або має намір отримувати
послуги з централізованого опалення,
постачання холодної та гарячої води і
водовідведення.

Відповідно до пунктів 24-28 Правил (в
редакції із змінами, внесеними згідно з
постановою Кабінету Міністрів України
від 31.10.2007 р. N 1268) споживачі можуть
відмовитися від отримання послуг з
централізованого опалення та
постачання гарячої води. Відключення
споживачів від мереж централізованого
опалення та постачання гарячої води
здійснюється у порядку, що
затверджується центральним органом
виконавчої влади з питань
житлово-комунального господарства.

Відключення споживачів від мереж
централізованого опалення та
постачання гарячої води здійснюється у
разі, коли технічна можливість такого
відключення передбачена затвердженою
органом місцевого самоврядування
відповідно до Закону України «Про
теплопостачання» схемою
теплопостачання, за умови забезпечення
безперебійної роботи інженерного
обладнання будинку та вжиття заходів
щодо дотримання в суміжних приміщеннях
вимог будівельних норм і правил з
питань проектування житлових будинків,
опалення, вентиляції, кондиціонування,
будівельної теплотехніки; державних
будівельних норм з питань складу,
порядку розроблення, погодження та
затвердження проектної документації
для будівництва, а також норм
проектування реконструкції та
капітального ремонту в частині
опалення.

Частиною 6 ст. 26 Закону України «Про
житлово-комунальні послуги»
встановлено, що у разі зникнення
потреби в отриманні послуги або
відмови споживача від користування
послугою виконавця/виробника споживач
має право розірвати договір у порядку,
встановленому законом.

Відповідно до Положення про
Міністерство з питань
житлово-комунального господарства
України (далі - Мінжитлокомунгосп),
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 12.05.2007 р. N 717,
Мінжитлокомунгосп є центральним
органом виконавчої влади, діяльність
якого спрямовується і координується
Кабінетом Міністрів України.

Згідно п. 1.1 Порядку відключення
окремих житлових будинків від мереж
централізованого опалення та
постачання гарячої води при відмові
споживачів від централізованого
теплопостачання, затвердженим наказом
Міністерства будівництва, архітектури
та житлово-комунального господарства
України від 22.11.2005 р. N 4 і зареєстрованим
у Міністерстві юстиції України 09.12.2005
року за № 1478/11758 (в редакції чинній на
момент виникнення спірних
правовідносин), цей Порядок визначає
процедуру відключення від мереж
централізованого опалення та
постачання гарячої води (далі - ЦО і ГВП)
житлового будинку при відмові
споживачів від послуг ЦО і ГВП.

Згідно п. 2.1 цього Порядку, для
вирішення питання відключення
житлового будинку (будинків) від мереж
централізованого опалення його
власник (власники) повинен (повинні)
звернутися до Комісії з письмовою
заявою про відключення від мереж ЦО і
ГВП.

До заяви додається копія протоколу
загальних зборів мешканців будинку
щодо створення ініціативної групи з
вирішення питання відключення від
мереж ЦО і ГВП та прийняття рішення про
влаштування у будинку системи
індивідуального або автономного
опалення. Рішення про відключення
будинку від системи централізованого
опалення з улаштуванням
індивідуального опалення повинно бути
підтримане всіма власниками
(уповноваженими особами власників)
приміщень у житловому будинку.

Крім цього даним Порядком визначено, що
комісія під час розгляду наданих
документів та вирішення питання про
відключення житлового будинку
(будинків) від мереж централізованого
опалення та гарячого водопостачання
повинна обов'язково враховувати
технічні можливості існуючих мереж
газопостачання, водопостачання та
електропостачання даного населеного
пункту або окремого мікрорайону щодо
забезпечення живлення запропонованої
власником (власниками) системи
теплопостачання.

З вище наведеного випливає, що
відключення від центрального опалення
та гарячого водопостачання
багатоквартирного будинку, можливе
тільки у разі згоди усіх мешканців
цього будинку та наявності технічних
можливостей такого відключення.

Як вбачається з матеріалів справи
позивач звернувся до відповідача із
заявою про відключення квартири
багатоквартирного будинку, яка
знаходиться у приватній власності
позивача.

Вказане звернення Ковельським міським
головою обґрунтовано передано на
розгляд Комісії, до відання якої і
належить вирішення цих питань, яка у
свою чергу протокольним рішенням від
07.05.2012 обґрунтовано відмовила у її
задоволенні, оскільки таке відключення
можливе лише «окремого житлового
будинку», за наявності згоди усіх
мешканців та технічної можливості.

Вимога позивача про визнання
протиправною бездіяльності
відповідача щодо не розгляду заяви від
14.07.2012 є безпідставною, оскільки така
заява розглянута компетентним органом
Комісією, яка у межах місячного строку
прийняла відповідне рішення, яке у свою
чергу протягом 10-ти днів надіслане
позивачу, що повністю узгоджується з
вимогами п.п. 2.1., 2.2 Порядку.

Разом з цим, суд апеляційної інстанції
звертає увагу на те, що апелянт
посилається на ст. 383 ЦК України,
відповідно до якої власник приміщення
може на свій розсуд здійснювати ремонт
і зміни у квартирі, наданій йому для
використання як єдиного цілого, за
умови, що ці зміни не призведуть до
порушень прав власників інших квартир
у багатоквартирному житловому будинку
та не порушать санітарно-технічних
вимог і правил експлуатації будинку.

Однак, суд апеляційної інстанції такі
посилання вважає безпідставними,
оскільки таке законне право надано
кожній людині, а не лише позивачу по
справі, оскільки весь будинок не
належить позивачу на праві власності, а
він є власником тільки однієї квартири
в будинку, то будь-яке втручання в
систему опалення шляхом зміни
гідравлічного опору (від'єднання від
системи централізованого опалення)
порушує права інших мешканців.

Таким чином, здійснення власником
квартири своїх прав обмежується
правами власників інших квартир у
багатоквартирному житловому будинку
та санітарно-технічними вимогам і
правилам експлуатації будинку.

З огляду на викладене, суд першої
інстанції обґрунтовано відмовив у
задоволенні позовних вимог, правильно
і повно встановив обставини справи та
ухвалив судове рішення з додержанням
норм матеріального і процесуального
права, доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків викладених в
оскаржуваній постанові, а тому підстав
для її скасування, суд апеляційної
інстанції не вбачає.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 202, 205, 206, 212, 254
КАС України, суд -

ухвалив:

апеляційну скаргу представника ОСОБА_1
- ОСОБА_2 - залишити без задоволення, а
постанову Ковельського міськрайонного
суду Волинської області від 19 червня 2012
року у справі № 0306/3631/2012 (2а/0306/152/2012) - без
змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі.

На ухвалу протягом двадцяти днів після
набрання нею законної сили може бути
подана касаційна скарга безпосередньо
до Вищого адміністративного суду
України.

Головуючий:
О.М. Гінда

Судді:
В.Я. Качмар

В.В. Ніколін