Справа № 257/15038/13-а
Суддя: Ємельянова В.І.
Дата ухвалення: 2014-07-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"09" липня 2014 р.
К/800/26374/14

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

Ємельянової В.І.,

Заїки М.М., Рецебуринського Ю.Й.,

розглянувши у порядку письмового
провадження касаційну скаргу
Управління Пенсійного фонду України в
Київському районі м. Донецька на
постанову Київського районного суду
міста Донецька від 23 січня 2014 року та
постанову Донецького апеляційного
адміністративного суду від 23 квітня 2014
року по справі № 2-а/257/24/14 (257/15038/13-а)

за позовом ОСОБА_4

до Управління
Пенсійного фонду України в Київському
районі

м. Донецька (далі - Управління)

про визнання
відмови протиправною та зобов'язання
вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до
Управління про визнання дій
протиправними та зобов'язання
призначити йому пенсію зі зниженням
пенсійного віку відповідно до пункту
«б» частини 1 статті 13 Закону України
від 5 листопада 1991 року № 1788-ХІІ
«Про пенсійне забезпечення» (далі -
Закон №1788-ХІІ).

Постановою Київського районного суду
м. Донецька від 23 січня 2014 року позовні
вимоги задоволено.

Визнано протиправною відмову
Управління у призначенні ОСОБА_4 пенсії
із зниженням пенсійного віку
відповідно до пункту «б» частини
статті 13 Закону № 1788-ХІІ.

Зобов'язано відповідача призначити
ОСОБА_4 пенсію із зниженням пенсійного
віку відповідно до пункту «б» частини 1
статті 13 Закону №1788-ХІІ з 16
лютого 2013 року.

Постановою Донецького апеляційного
адміністративного суду від 23 квітня 2014
року рішення суду першої інстанції
змінено, а саме: в абзаці третьому
резолютивної частини постанови слова
та цифри «з 16 лютого 2013 року» замінено
словами та цифрами «з 17 лютого 2013 року».

В решті постанову Київського районного
суду м. Донецька від 23 січня 2014 року
залишено без змін.

Не погоджуючись із зазначеними
судовими рішеннями, Управління подало
касаційну скаргу, в якій, посилаючись
на порушення судами норм матеріального
та процесуального права, просить
скасувати судові рішення першої і
апеляційної інстанцій та ухвалити нове
рішення, яким відмовити у задоволенні
позову.

Перевіривши правильність застосування
судами першої та апеляційної інстанцій
норм матеріального та процесуального
права, юридичної оцінки обставин
справи, доводи касаційної скарги, суд
касаційної інстанції вважає, що скарга
підлягає частковому задоволенню з
наступних підстав.

Судами встановлено, що ОСОБА_4
досягнувши 55 років, відповідно до
Закону №1788-ХІІ звернувся до
відповідача із заявою про призначення
пенсії на пільгових умовах.

Управлінням відмовлено позивачу у
призначенні пенсії за віком на
пільгових умовах згідно пункту «б»
статті 13 Закону № 1788-ХІІ у зв'язку із
відсутністю необхідного пільгового
стажу.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_4
про зобов'язання Управління
призначити пенсію із зниженням
пенсійного віку відповідно до пункту
«б» частини 1 статті 13 Закону № 1788-ХІІ,
суди першої та апеляційної інстанцій
виходили з того, що пільговий стаж
позивача складає 15 років 11 місяців 29
днів, а тому останній має право
призначення пенсії на пільгових умовах
після досягнення 55 років.

Однак, судами першої та апеляційної
інстанцій при розгляді справи не
враховано наступного.

Частинами 1 та 3 статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ. У
справах щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); безсторонньо
(неупереджено); добросовісно;
розсудливо; з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації;
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення;
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Відповідно до пункту «б» частини 1
статті 13 Закону № 1788-ХІІ мають право на
пенсію за віком на пільгових умовах,
незалежно від місця останньої роботи,
працівники, зайняті повний робочий
день на інших роботах зі шкідливими і
важкими умовами праці, - за списком № 2
виробництв, робіт, професій, посад і
показників, затверджуваним Кабінетом
Міністрів України, і за результатами
атестації робочих місць: чоловіки -
після досягнення 55 років і при стажі
роботи не менше 25 років, з них не менше 12
років 6 місяців на зазначених роботах;
жінки - після досягнення 50 років і при
стажі роботи не менше 20 років, з них не
менше 10 років на зазначених роботах.

Атестація робочих місць здійснюється
на підприємствах, в організаціях та
установах незалежно від форм власності
і господарювання згідно з Порядком та
розробленими на виконання постанови №
442 Методичними рекомендаціями для
проведення атестації робочих місць за
умовами праці, затвердженими
постановою Міністерства праці України
(далі - Мінпраці) від 1 вересня 1992 року №
41 (далі - Методичні рекомендації).

Відповідно до зазначених нормативних
актів основна мета атестації полягає у
регулюванні відносин між власником або
уповноваженим ним органом і
працівниками у галузі реалізації права
на здорові й безпечні умови праці,
пільгове забезпечення, пільги та
компенсації за роботу у несприятливих
умовах.

Згідно з пунктом 4 Порядку та
підпунктом 1.5 пункту 1 Методичних
рекомендацій періодичність проведення
атестації робочих місць визначається
безпосередньо колективним договором
підприємства і проводиться не рідше
одного разу на 5 років.
Відповідальність за своєчасне та
якісне проведення атестації
покладається на керівника
підприємства чи організації.

Атестація робочих місць відповідно до
Порядку та Методичних рекомендацій
передбачає: установлення факторів і
причин виникнення несприятливих умов
праці; санітарно-гігієнічне
дослідження факторів виробничого
середовища, важкості й напруженості
трудового процесу на робочому місці;
комплексну оцінку факторів
виробничого середовища і характеру
праці на відповідність їхніх
характеристик стандартам безпеки
праці, будівельним та санітарним
нормам і правилам; установлення
ступеня шкідливості й небезпечності
праці та її характеру за гігієнічною
класифікацією; обґрунтування
віднесення робочого місця до категорії
зі шкідливими (особливо шкідливими),
важкими (особливо важкими) умовами
праці; визначення (підтвердження) права
працівників на пільгове пенсійне
забезпечення за роботу у несприятливих
умовах; складання переліку робочих
місць, виробництв, професій та посад із
пільговим пенсійним забезпеченням
працівників; аналіз реалізації
технічних і організаційних заходів,
спрямованих на оптимізацію рівня
гігієни, характеру і безпеки праці.

Відповідно до положень Порядку
відомості про результати атестації
робочих місць заносяться до картки
умов праці, форма якої затверджується
Мінпраці разом з Міністерством охорони
здоров'я України. Перелік робочих
місць, виробництв, професій і посад з
пільговим пенсійним забезпеченням
працівників, який складається за
результатами проведеної атестації
робочих місць, після погодження з
профспілковим комітетом
затверджується наказом по
підприємству, організації і
зберігається протягом 50 років. Витяги з
наказу додаються до трудової книжки
працівників, професії та посади яких
внесено до переліку.

З аналізу норм Закону № 1788-ХІІ та
Порядку вбачається, що необхідними
умовами для виникнення у особи права на
пенсійне забезпечення на пільгових
умовах відповідно до пункту «б»
статті 13 Закону № 1788-ХІІ є встановлення
факту перебування особи на посаді або
виконання нею робіт, що містяться у
списку № 2, а також документальне
підтвердження зайнятості працівника
за відповідною професією за
результатами атестації умов праці, яке
полягає у наявності результатів
атестації відповідного робочого місця
за умовами праці. Документами, які
підтверджують результати атестації
робочого місця за умовами праці, можуть
бути: карта умов праці, наказ по
підприємству про затвердження
переліку робочих місць, виробництв,
професій і посад з пільговим пенсійним
забезпеченням працівників; трудова
книжка із записом про витяг із
зазначеного наказу або з додатком
такого витягу.

Суд першої інстанції, з висновком якого
погодився суд апеляційної інстанції,
задовольняючи позов виходив з того, що
період роботи позивача на
Підприємстві електрогазозварником з 16
листопада 1994 року по 15 вересня 2008 року
включається до пільгового стажу за
Списком №2 на підставі довідки, виданої
Акціонерним товариством закритого
типу «Видавництво «Донеччина», яка
підтверджує проведення атестації на
цьому підприємстві.

Однак, при розгляді даної справи судами
не надано належної оцінки доводам
Управління про те, що період роботи з 17
квітня 1984 року по 25 жовтня 1993 року та
період роботи з 16 листопада 1994 року по 15
вересня 2008 року не може бути зараховано
до пільгового стажу за Списком № 2,
оскільки довідки надані позивачем про
підтвердження пільгового стажу не
відповідають вимогам Постанови
Кабінету Міністрів України від 12
серпня 1993 року № 637, а також періоди
роботи позивача на посаді
електрогазозварника з 14 січня 2000 року
по 15 вересня 2008 року та з 22 серпня 1992
року по 25 жовтня 1993 року не
підтверджені атестацією робочих місць.

Крім того, відповідач в касаційній
скарзі вказує, що судами при розгляді
справи не взято до уваги те, що
позивачем разом із заявою про
призначення пенсії на пільгових умовах
не подалось рішення Комісії при
Головному управлінні про
підтвердження періодів роботи, що
дають право на призначення пенсії на
пільгових умовах. Зазначає, що вказане
суперечить вимогам Порядку
підтвердження періодів роботи, що
зараховуються до трудового стажу для
призначення пенсії на пільгових умовах
або за вислугу років, затвердженого
постановою правління Пенсійного фонду
України від 10 листопада 2006 року №18-1.

Статтею 159 Кодексу адміністративного
судочинства України визначено, що
судове рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин в адміністративній
справі, підтверджених тими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

Враховуючи, що передбачені
процесуальним законодавством межі
перегляду справи в касаційній
інстанції не дають права досліджувати
докази, встановлювати та визнавати
доведеними обставини, що не були
встановлені в судовому рішенні, та
вирішувати питання про достовірність
того чи іншого доказу, оскаржувані
судові рішення у справі підлягають
скасуванню з направленням справи на
новий судовий розгляд до суду першої
інстанції відповідно до частини 2
статті 227 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Під час нового розгляду справи суду
необхідно врахувати все вище
викладене, всебічно і повно з'ясувати і
перевірити всі фактичні обставини
справи та прийняти обґрунтоване і
законне судове рішення.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 227, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд

У Х В А Л И В:

Касаційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в Київському
районі м. Донецька задовольнити
частково.

Постанову Київського районного суду
міста Донецька від 23 січня 2014 року та
постанову Донецького апеляційного
адміністративного суду від 23 квітня 2014
року скасувати, а справу направити на
новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили протягом
п'яти днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, та
може бути переглянута з підстав,
встановлених статтею 237 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий
Ємельянова В.І.

Судді
Заїка М.М.

Рецебуринський Ю.Й.