Справа № 810/5318/13-а
Суддя: Бужак Н.П.
Дата ухвалення: 2014-07-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
810/5318/13-а Головуючий у
1-й інстанції: Брагіна О.Є.
Суддя-доповідач: Бужак Н.П.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

Головуючого судді Бужак Н. П.

Суддів Костюк Л.О., Троян Н.М.

За участю секретаря Савін І.В.

розглянувши у судовому засіданні
апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства «Укртрансгаз»
на постанову иївського окружного
адміністративного суду від 07 квітня 2014
року у справі за позовом Публічного
акціонерного товариства «Укртрансгаз»
до Держземагенства у Іванківському
районі Київської області, треті особи:
Обуховицька сільська рада
Іванківського району Київської
області, Іванківська районна державна
адміністрація Київської області про
скасування рішення та зобов'язання
вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

Публічне акціонерне товариство
«Укртрансгаз» звернулось до суду з
позовом до Держземагенства у
Іванківському районі Київської
області про визнання протиправною
відмови Державного кадастрового
реєстратора Управляння
Держземагенства у Іванківському
районі Київської області щодо
присвоєння кадастрового номера
земельній ділянці, наданій позивачу
згідно Державного акту на право
постійного користування землею від
07.06.1996 року, розташованої під
газорозподільчою станцією Боярського
ЛВУ МГ філії «УМГ «Київтрансгаз» ПАТ
«Укртрансгаз» в межах Обуховицької
сільської ради Іванківського р-ну
Київської області; скасування рішення
№ РВ-013 від 29.04.2013 р Державного
кадастрового реєстратора Управління
Держземагенства про відмову у
внесенні відомостей до Державного
земельного кадастру; зобов'язання
відповідача вчинити дії у формі
прийняття рішення про внесення до
Державного земельного кадастру з
присвоєнням кадастрового номера
земельної ділянки позивача.

Відповідно до постанови Київського
окружного адміністративного суду від 07
квітня 2014 року позовні вимоги залишено
без задоволення.

Не погодившись із постановою суду
першої інстанції, позивач ПАТ
«Укртрансгаз» подав апеляційну скаргу
в якій просить постанову суду першої
інстанції скасувати та ухвалити нову
постанову про задоволення
адміністративного позову.

Перевіривши матеріали справи, доводи
апеляційної скарги, заслухавши осіб, що
з'явилися в судове засідання, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню виходячи з
наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що
державний акт на право постійного
користування землею від 07.06.1996 року був
виданий Мигальською сільською радою
Бородянського району Київської
області Боярському управлінню
магістральних газопроводів ДП
«Київтрансгаз», яке входило до складу
АТ «Укргазпром» щодо користування 0,45
га землі.

Державний акт на право користування
землею І-КВ №003476 оформлений на
Боярське управління магістральних
газопроводів с. Обуховичі
Обуховицького сільською радою
Іванківського р-ну Київської області
на земельну площу 0,45 га.

11.07.2012 року між позивачем та ТОВ НВП
«Горизонт» (виконавець) укладено
договір № відповідно до якого
позивач (виконавець) прийняв
зобов'язання у 2012-2013 роках за завданням
замовника надати послуги з розробки
землевпорядної документації та
оформлення документів, що посвідчують
право користування земельними
ділянками ПАТ «Укртрансгаз» під
діючими об»єктами трубопровідного
транспорту, які знаходяться на
території Київської області, а
замовник прийняти і оплатити ці
послуги.

На виконання умов договору з метою
переоформлення акту на право
постійного користування земельною
ділянкою ТОВ НВП «Горизонт» розроблено
технічну документацію із землеустрою
щодо встановлення (відновлення) меж
земельної ділянки в натурі ПАТ
«Укртрансгаз» для розміщення об»єктів
трубопровідного транспорту на
території Обуховицької сільської ради.

Зазначена земельна ділянка не мала
кадастрового номеру, оскільки на час
видачі державного акта це не
передбачалось вимогами чинного
законодавства.

Рішенням кадастрового реєстратора
управління Держземагенства у
Іванківському районі Київської
області від 29.04.2013 року № РВ №013
позивачу відмовлено у внесенні таких
відомостей з підстав невідповідності
електронного документа установленим
вимогам, а саме: знаходження в межах
земельної ділянки, яку передбачувалось
зареєструвати, іншої земельної ділянки
або її частини.

Колегія суддів повністю погоджується
із доводами суду першої інстанції щодо
відсутності правових підстав для
задоволення, пред»явленого позивачем
адміністративного позову.

За змістом ст. 67 ЗК України до земель
залізничного транспорту належать
землі смуг відведення залізниць під
залізничним полотном та його
облаштуванням, станціями з усіма
будівлями і спорудами енергетичного,
локомотивного, вагонного, колійного,
вантажного і пасажирського
господарства, сигналізації та зв'язку,
водопостачання, каналізації; під
захисними та укріплювальними
насадженнями, службовими,
культурно-побутовими будівлями та
іншими спорудами, необхідними для
забезпечення роботи залізничного
транспорту.

Згідно з частинами 1 та 2 ст. 116 ЗК
України, громадяни та юридичні особи
набувають права власності та права
користування земельними ділянками із
земель державної або комунальної
власності за рішенням органів
виконавчої влади або органів місцевого
самоврядування в межах їх повноважень,
визначених цим Кодексом або за
результатами аукціону.

Набуття права власності громадянами та
юридичними особами на земельні
ділянки, на яких розташовані об'єкти,
які підлягають приватизації,
відбувається в порядку, визначеному
частиною першою статті 128 цього
Кодексу.

У частині 3 ст. 122 ЗК України зазначено,
що районні державні адміністрації на
їхній території передають земельні
ділянки із земель державної власності,
крім випадків, визначених частинами
четвертою і восьмою цієї статті, у
власність або у користування у межах
сіл, селищ, міст районного значення для
всіх потреб та за межами населених
пунктів для: а) ведення водного
господарства; б) будівництва об'єктів,
пов'язаних з обслуговуванням жителів
територіальної громади району (шкіл,
закладів культури, лікарень,
підприємств торгівлі тощо), з
урахуванням вимог частини сьомої цієї
статті.

Право власності, користування
земельною ділянкою оформлюється
відповідно до Закону України "Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень"(ст.126 ЗК).

Відповідно до ч.5 ст. 3 Закону України
«Про державну реєстрацію речових прав
на нерухоме майно та їх обтяжень»
№1952-ІУ державна реєстрація прав є
публічною, проводиться органом
державної реєстрації прав, який
зобов'язаний надавати інформацію про
зареєстровані права та їх обтяження в
порядку, встановленому цим Законом.
Державна реєстрація прав та їх
обтяжень проводиться в порядку
черговості надходження заяв.

Згідно з частиною 1 ст.4 зазначеного
Закону обов'язковій державній
реєстрації підлягають речові права та
обтяження на нерухоме майно, розміщене
на території України, що належить
фізичним та юридичним особам, державі в
особі органів, уповноважених
управляти державним майном, іноземцям
та особам без громадянства, іноземним
юридичним особам, міжнародним
організаціям, іноземним державам, а
також територіальним громадам в особі
органів місцевого самоврядування, а
саме: право власності на нерухоме
майно; право володіння; право
користування (сервітут); право
користування земельною ділянкою для
сільськогосподарських потреб
(емфітевзис); право забудови земельної
ділянки (суперфіцій); право
господарського відання; право
оперативного управління; право
постійного користування та право
оренди земельної ділянки; право
користування (найму, оренди) будівлею
або іншими капітальними спорудами, їх
окремими частинами; іпотека; довірче
управління майном; інші речові права
відповідно до закону.

Постановою КМ України № 2051 від 17.10.2012
року затверджено Порядок ведення
Державного земельного кадастру.

Так, пунктом 109 Порядку визначено, що
державна реєстрація земельної ділянки
здійснюється за заявою: особи, якій за
рішенням органу виконавчої влади,
органу місцевого самоврядування
надано дозвіл на розроблення
документації із землеустрою, що є
підставою для формування земельної
ділянки у разі її передачі у власність
чи користування із земель державної чи
комунальної власності, або
уповноваженої нею особи; власника
земельної ділянки, користувача
земельної ділянки державної чи
комунальної власності (у разі поділу чи
об'єднання раніше сформованих
земельних ділянок) або уповноваженої
ними особи.

У пункті 110 Порядку зазначено перелік
документів, що подаються для державної
реєстрації земельної ділянки
державному кадастровому
реєстраторові,який здійснює таку
реєстрацію.

Відповідно до ст. 21 Закону України «Про
Державний земельний кадастр»
відомості про межі земельної ділянки
вносяться до Державного земельного
кадастру: на підставі відповідної
документації із землеустрою щодо
формування земельних ділянок - у
випадках, визначених статтею 79-1
Земельного кодексу України; на
підставі технічної документації із
землеустрою щодо встановлення
(відновлення) меж земельної ділянки в
натурі (на місцевості) - у разі
встановлення (відновлення) меж
земельної ділянки за її фактичним
використанням відповідно до статті 107
Земельного кодексу України; на
підставі проектів землеустрою щодо
впорядкування існуючих землеволодінь -
у разі зміни меж суміжних земельних
ділянок їх власниками.

Стаття 23 Закону визначає, що
документація із землеустрою та оцінки
земель, яка є підставою для внесення
відомостей до Державного земельного
кадастру, подається органу, що здійснює
внесення таких відомостей, також у
формі електронного документа.

Вимоги до змісту, структури і технічних
характеристик електронного документа
визначаються Порядком ведення
Державного земельного кадастру.

Електронний документ подається
Державному кадастровому реєстратору,
який здійснює внесення відповідних
відомостей до Державного земельного
кадастру, разом із документацією, яка є
підставою для такого внесення, у
паперовому вигляді.

Перевірка відповідності наданого
електронного документа наявним даним
Державного земельного кадастру та
встановленим вимогам до змісту,
структури і технічних характеристик
щодо розроблення такого документа
здійснюється Державним кадастровим
реєстратором, уповноваженим
здійснювати внесення відповідних
відомостей до Державного земельного
кадастру, протягом строку,
встановленого статтею 21 цього Закону
для їх внесення.

Державний кадастровий реєстратор, який
здійснює державну реєстрацію
земельних ділянок, протягом
чотирнадцяти днів з дня реєстрації
заяви: перевіряє відповідність
документів вимогам законодавства; за
результатами перевірки здійснює
державну реєстрацію земельної ділянки
або надає заявнику мотивовану відмову
у державній реєстрації ч.5 ст. 24 Закону).

Згідно з частиною 6 ст. 24 Закону «Про
Державний земельний кадастр»
підставою для відмови у здійсненні
державної реєстрації земельної
ділянки є: розташування земельної
ділянки на території дії повноважень
іншого Державного кадастрового
реєстратора; подання заявником
документів, передбачених частиною
четвертою цієї статті, не в повному
обсязі; невідповідність поданих
документів вимогам законодавства;
знаходження в межах земельної ділянки,
яку передбачається зареєструвати,
іншої земельної ділянки або її частини.

Пунктом 77 Порядку ведення Державного
земельного кадастру визначено, що у
разі невідповідності електронного
документа вимогам, зазначеним у пункті
74 цього Порядку, Державний кадастровий
реєстратор складає за допомогою
програмного забезпечення Державного
земельного кадастру протокол
проведення перевірки електронного
документа за формою згідно з додатком
16; повертає заявникові документацію із
землеустрою та оцінки земель без
позначки, зазначеної у пункті 75 цього
Порядку, разом з електронним
документом, протоколом його перевірки
та іншими документами, крім документа,
що підтверджує оплату послуг з
внесення відомостей (змін до них) до
Державного земельного кадастру, для
виправлення зазначених у протоколі
проведення перевірки електронного
документа помилок та подання
документів разом з цим протоколом для
проведення повторної перевірки.

Розгляд доопрацьованого електронного
документа, що містить відомості про
результати робіт із землеустрою та
оцінки земель, здійснюється у разі
повторного звернення заявника
відповідно до пунктів 66-78 цього Порядку
(п.79).

Як встановлено судом першої інстанції
і дана обставина підтверджується
матеріалами справи, рішенням
відповідача від 29.04.2013 року відмовлено
позивачу у внесенні відомостей (змін до
них) до Державного земельного кадастру
щодо земельної ділянки згідно із
Державним актом від 07.06.1996 року у
зв»язку із знаходженням в межах
земельної ділянки, яку передбачалось
зареєструвати, іншої земельної ділянки
або її частини та запропоновано
звернутися до землевпорядної
організації для виправлення помилки.

Крім того, судом встановлено, що при
здійсненні автоматизованої перевірки
електронного документа на
відповідність наявним даним
Державного земельного кадастру
(геодезичній та картографічній
основам, даним кадастрових карт,
встановленим вимогам до змісту,
структури і технічних характеристик
такого документа, даним документації
із землеустрою та оцінки земель,
державним кадастровим реєстратором
виявлено помилку у технічній
документації.

Тому, у відповідності до вимог ч.2 п.77
Порядку Державним кадастровим
реєстратором повернуто позивачу
документацію із землеустрою та оцінки
земель, разом з електронним документом,
протоколом його перевірки для
виправлення зазначених у протоколі
проведення перевірки електронного
документа помилок та подання
документів разом з цим протоколом для
проведення повторної перевірки.

Таким чином, колегія суддів приходить
до висновку, що при прийнятті рішення
про відмову у внесенні відомостей до
Державного земельного кадастру
відповідач діяв у межах та у спосіб,
визначений чинним законодавством
України, а тому його дії та рішення є
правомірними.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів приходить до висновку, що
постанова суду є законною і
обґрунтованою, ухвалена з дотриманням
норм матеріального та процесуального
права, а тому підстав для її скасування
не має.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду першої
інстанції, а тому апеляційна скарга не
підлягає задоволенню.

Згідно зі ст.ст. 198, 200 КАС України, суд
апеляційної інстанції залишає скаргу
без задоволення, а постанову суду -без
змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 160,197,198,200,205,206,212,254 КАС
України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства «Укргазтранс»
залишити без задоволення, а постанову
Київського окружного
адміністративного суду від 07 квітня 2014
року - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з
моменту її проголошення, проте на неї
може бути подано касаційну скаргу до
Вищого адміністративного суду України
у порядку та в строки, визначені ст. 212
КАС України.

Головуючий суддя:
Бужак Н.П.

судді:
Костюк Л.О.

Троян Н.М.

Повний текст виготовлено: 09 липня 2014
року.

Головуючий суддя
Бужак Н.П.

Судді:
Костюк Л.О.