Справа № 826/7096/14
Суддя: Добрівська Н.А.
Дата ухвалення: 2014-07-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

02 липня 2014 року № 826/7096/14

Окружний адміністративний суд міста
Києва у складі колегії:

головуючого - судді Добрівської Н.А.,
суддів: Каракашьяна С.К., Кузьменка В.А.,

за участю секретаря судового засідання
- Шаповалової К.В.,

та представників сторін:

від позивача - Курзіна О.А.,

від відповідача - Потоцького М.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «ДЮС Трейд»
доДержавної служби інтелектуальної
власності України провизнання
незаконною бездіяльності, зобов'язання
вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

21 травня 2014 року Товариство з обмеженою
відповідальністю «ДЮС Трейд»
звернулось до суду з позовом до
Державної служби інтелектуальної
власності України про:

- визнання незаконною бездіяльності
Державної служби інтелектуальної
власності України в частині
неприйняття відповідного рішення,
невнесення до Державного реєстру
свідоцтв України на знаки для товарів і
послуг про дострокове припинення
свідоцтва України №83301 на знак для
товарів і послуг «Горячая Точка» та не
публікації відомостей про це ОБ
«Промислова власність»;

- зобов'язання Державної служби
інтелектуальної власності України
прийняти рішення про внесення змін до
Державного реєстру свідоцтв України на
знаки для товарів і послуг про
дострокове припинення свідоцтва
України №83301 на знак для товарів і
послуг «Горячая Точка»;

- зобов'язання Державної служби
інтелектуальної власності України
внести зміни до Державного реєстру
свідоцтв України на знаки для товарів і
послуг про дострокове припинення
свідоцтва України №83301 на знак для
товарів і послуг «Горячая Точка»;

- зобов'язання Державної служби
інтелектуальної власності України
опублікувати в ОБ «Промислова
власність» відомості про припинення
дії свідоцтва України №83301 на знак для
товарів і послуг «Горячая Точка».

В обґрунтування своїх вимог позивач
посилається на наявність законодавчо
закріплених підстав для прийняття
відповідачем рішення про дострокове
припинення свідоцтва України №83301 на
знак для товарів і послуг «Горячая
Точка» у зв'язку з припиненням
попереднього власника свідоцтва - ТОВ
«Техноцентр «Кредо» на підставі
судового рішення 14.02.2012 року, не
використання останнім знака більш ніж 3
роки і відсутністю в Базі діловодства
«Відомості про стан діловодства за
заявками на знаки для товарів і послуг»
відомостей про сплачені збори за
вчинення дій, пов'язаних із зміною
особи власника свідоцтва України №83301.
Оскільки прийняття такого рішення
віднесено до компетенції відповідача,
як і публікація відповідного
оголошення та внесення відповідних
змін до Державного реєстру свідоцтв
України на знаки для товарів і послуг,
позивач наполягав на задоволені його
вимог про визнання бездіяльності
Державної служби інтелектуальної
власності України щодо не прийняття
відповідного рішення та не вчинення
вказаних дій і про зобов'язання
відповідача виконати покладені на
нього обов'язки. Щодо наявності у нього
підстав для звернення до суду із даним
позовом, позивач вказував на наявність
власного інтересу до набуття та
використання торговельної марки
«Гарячая Точка».

Представник позивача в судовому
засіданні підтримав позовні вимоги у
повному обсязі та просив їх
задовольнити з підстав, викладених у
позовній заяві, наголошуючи при цьому,
що вирішити даний спір в іншому порядку
або в іншому судовому проваджені немає
можливості у зв'язку з припиненням
власника свідоцтва.

Представник відповідача проти позову
заперечив і просив відмовити у його
задоволенні. Незгода відповідача з
позовними вимогами та викладеними на
їх обґрунтування обставинами
зводиться до того, що Законом України
«Про охорону прав на знаки для товарів
і послуг» та Положенням про Державну
службу інтелектуальної власності
України не передбачено повноваження
відповідача приймати рішення про
припинення дії свідоцтва на знак для
товарів і послуг за заявою третіх осіб
у зв'язку із ліквідацією юридичної
особи - власника свідоцтва України,
відтак, твердження позивача є
необґрунтованими, такими, що
суперечать обставинам справи та не
ґрунтуються на положеннях чинного
законодавства в сфері інтелектуальної
власності.

З огляду на повідомлені учасниками
процесу обставини та наведені на їх
обґрунтування доводи з врахуванням
доказів, що містяться в матеріалах
справи і норми законодавства, якими
регулюються спірні правовідносини, суд
при вирішенні питання щодо наявності
підстав для задоволення вимог позивача
виходить з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, в
січні 2014 року ТОВ «ДЮС Трейд» подав до
Державної служби інтелектуальної
власності України (надалі - Державна
служба) заяву про реєстрацію знака для
товарів і послуг «Горячая Точка».

При цьому, згідно виписок з Державного
реєстру свідоцтв України на знаки для
товарів і послуг відносно свідоцтва
України №83301 на знак для товарів і
послуг «Гаряча Точка» станом на 03.09.2013р.
та на 26.06.2014 року власником даного
свідоцтва визначено Товариство з
обмеженою відповідальністю
«Техноцентр «Кредо».

В лютому 2014 року позивачем подано до
Державної служби письмове клопотання
(зареєстровано 26.02.2014 року) про внесення
змін до державного реєстру свідоцтв
України на знаки для товарів і послуг, в
якому просив відповідача прийняти
рішення про внесення до державного
реєстру свідоцтв України на знаки для
товарів і послуг відомостей про
припинення дії свідоцтва України №83301
на знак для товарів і послуг «Горячая
Точка». Дане клопотання обґрунтовано
нормами, закріпленими в Положеннях про
Державну службу інтелектуальної
власності і про Державний реєстр
свідоцтв України та мотивовано тим, що
власник свідоцтва України №83301 - ТОВ
«Техноцентр «Кредо» на підставі
рішення Господарського суду
Дніпропетровської області від 14.02.2012
року припинено юридичну особу у зв'язку
з визнанням її банкрутом, про що 28.02.2012
року внесено запис до Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб - підприємців; станом на
дату подання цього клопотання знак для
товарів і послуг «Горячая Точка» за
свідоцтвом України №83301 не
використовується більш ніж 3 роки, а
можливість припинити його дії шляхом
подання позову до господарського або
іншого суду відсутня через відсутність
особи власника свідоцтва; жодних змін
до державного реєстру свідоцтв України
щодо зміни власника свідоцтва України
№83301 не внесено ані на підставі заяви
власника чи його правонаступників, ані
на підставі судового рішення; База
даних «Відомості про стан діловодства
за заявками на знаки для товарів і
послуг» не містить відомостей про
сплачені збори за вчинення дій,
пов'язаних із зміною власника
свідоцтва України №83301.

Державна служба своїм листом від 01.04.2014
року за №1-11/2460 у відповідь на
клопотання ТОВ «ДЮС Трейд» повідомило
про неможливість його задоволення у
зв'язку з відсутністю серед
перелічених у статті 18 Закону №3689-XII
підстав для припинення свідоцтва
України на знак для товарів і послуг
такої підстави для дострокового
припинення дії свідоцтва, як
припинення за рішенням Державної
служби інтелектуальної власності
України у зв'язку з ліквідацією
юридичної особи - власника свідоцтва.

Не погоджуючись з відмовою Державної
служби позивач звернувся до суду із
даним позовом, наполягаючи на
порушенні його прав у спірних
правовідносинах.

Основним нормативно-правовим актом,
яким регулюються спірні
правовідносини є Закон України від 15
грудня 1993 року №3689-XII «Про охорону прав
на знаки для товарів і послуг» (далі по
тексту - Закон №3689-XII в редакції на
момент виникнення спірних
правовідносин), який регулює відносини,
що виникають у зв'язку з набуттям і
здійсненням права власності на знаки
для товарів і послуг (далі - знак) в
Україні, статтею 18 якого закріплено
перелік підстав для припинення дії
свідоцтва України на знак для товарів і
послуг із визначенням уповноважених
органів на прийняття такого рішення

Так, статтею 18 Закону №3689-XII
встановлено, що власник свідоцтва в
будь-який час може відмовитися від
нього повністю або частково на
підставі заяви, поданої до Установи
(центральний орган виконавчої влади, що
реалізує державну політику у сфері
інтелектуальної власності - Державна
служба інтелектуальної власності
України). Зазначена відмова набирає
чинності від дати публікації
відомостей про це в офіційному
бюлетені Установи (п.1 ст.18 Закону
№3689-XII).

Дія свідоцтва припиняється у разі
несплати збору за продовження строку
його дії. Документ про сплату збору за
кожне продовження строку дії свідоцтва
має надійти до Установи до кінця
поточного періоду строку дії свідоцтва
за умови сплати збору протягом шести
останніх його місяців. Дія свідоцтва
припиняється з першого дня періоду
строку дії свідоцтва, за який збір не
сплачено (абз.1, 3 п.2 ст.18 Закону №3689-XII).

Дія свідоцтва припиняється за рішенням
суду у зв'язку з перетворенням знака в
позначення, що стало загальновживаним
як позначення товарів і послуг певного
виду після дати подання заявки (п.3 ст.18
Закону №3689-XII).

Відповідно до пункту 4 статті 18 Закону
№3689-XII якщо знак не використовується в
Україні повністю або щодо частини
зазначених у свідоцтві товарів і
послуг протягом трьох років від дати
публікації відомостей про видачу
свідоцтва або від іншої дати після цієї
публікації, будь-яка особа має право
звернутися до суду із заявою про
дострокове припинення дії свідоцтва
повністю або частково.

Наведений перелік підстав для
припинення свідоцтва України на знак
для товарів і послуг є вичерпним і
розширеному тлумаченню не підлягає.

При цьому, дана норма не містить такої
підстави для дострокового припинення
свідоцтва України на знак для товарів і
послуг, як припинення (ліквідація)
юридичної особи - власника свідоцтва і
не наділяє Державну службу
повноваженнями по прийняттю рішення з
таких підстав.

В зв'язку з наведеним у суду відсутні
підстави для зобов'язання відповідача
прийняти рішення про припинення дії
свідоцтва України з підстави, яка не
передбачена законодавством, яким
регулюються спірні правовідносини.

Державний реєстр свідоцтв України на
знаки для товарів і послуг (далі -
реєстр), згідно із визначенням,
наведеним в п.1.2 Положення про
Державний реєстр свідоцтв України на
знаки для товарів і послуг,
затвердженого Наказом Міністерства
освіти і науки України від 10.01.2002р. №10,
це сукупність офіційних відомостей
щодо державної реєстрації знаків для
товарів і послуг, які постійно
зберігаються на електронному та/або
паперовому носіях. Реєстр формує
Державна служба інтелектуальної
власності України, діяльність якої
спрямовується і координується
Кабінетом Міністрів України через
Міністра освіти і науки, молоді та
спорту України.

У відповідності до п.1.3 цього Положення
відомості, що занесені до реєстру,
зміни до них, відомості про видачу
дубліката свідоцтва, зміни внаслідок
виправлення помилок та інші відомості,
що занесені до реєстру, Державна служба
публікує в офіційному бюлетені
«Промислова власність». Дані про
публікацію зазначених відомостей
заносяться до реєстру.

Абзацом 14 пункту 2.3 Положення про
Державний реєстр свідоцтв України на
знаки для товарів і послуг встановлено,
що у процесі ведення реєстру до нього
вносяться відомості, зокрема щодо
припинення дії свідоцтва повністю або
частково.

Підставою для внесення відомостей до
реєстру, згідно пункту 2.4 Положення про
Реєстр є: рішення Державної служби;
рішення судових органів; клопотання
або заява власника (власників)
свідоцтва.

Державна служба, відповідно до пункту 1
Положення про Державну службу
інтелектуальної власності України,
затвердженого Указом Президента
України від 08.04.2011р. №436/2011, входить до
системи органів виконавчої влади і
забезпечує реалізацію державної
політики у сфері інтелектуальної
власності, та відповідно до покладених
на неї завдань здійснює державну
реєстрацію та ведення обліку об'єктів
права інтелектуальної власності,
проводить реєстрацію договорів про
передачу прав на об'єкти права
інтелектуальної власності, що
охороняються на території України,
ліцензійних договорів (п.п.3 п.4
Положення про Державну службу) і веде
державні реєстри об'єктів права
інтелектуальної власності (п.п.5 п.4
Положення про Державну службу).

Під час розгляду справи судом було
встановлено, що на день звернення
позивача до суду рішення про
припинення дії свідоцтва України на
знак для товарів і послуг №83301
Державною службою в межах її
компетенції не приймались, як і
відсутні судові рішення з цього
приводу.

Оскільки судом встановлено
відсутність законних підстав для
зобов'язання відповідача прийняти
рішення про дострокове припинення
свідоцтва України №83301 у зв'язку з
ліквідацією власника цього свідоцтва,
а також беручи до уваги, що обов'язок по
внесенню до Державного реєстру
відомостей про припинення дії
свідоцтва України виникає у Державної
служби лише після прийняття нею
відповідного рішення або отримання
судового рішення чи клопотання / заяви
власника, у суду відсутні правові
підстави для зобов'язання відповідача
прийняти рішення про внесення змін до
Державного реєстру свідоцтв України на
знаки для товарів і послуг про
дострокове припинення свідоцтва
України №83301 на знак для товарів і
послуг «Горячая Точка», а також -
вчинити дії, що вчиняються суб'єктом
владних повноважень за наслідками
внесення змін до Державного реєстру -
здійснення публікації в ОБ «Промислова
власність».

Так, відповідно до статті 6 Конституції
України органи законодавчої,
виконавчої та судової влади здійснюють
свої повноваження у встановлених цією
Конституцією межах і відповідно до
законів України.

Відповідно до частини другої статті 19
Конституції України органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Пунктом 12 статті 92 Основного закону
України встановлено, що виключно
законами України визначаються
організація і діяльність органів
виконавчої влади, основи державної
служби, організації державної
статистики та інформатики.

При цьому, Конституція України не
передбачає право центральних органів
виконавчої влади застосовувати
аналогію права або закону при
вирішенні будь-яких питань, що належать
до їх компетенції, а вимагає діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Щодо посилань позивача на незаконність
бездіяльності Державної служби в
частині неприйняття відповідного
рішення, невнесення до Державного
реєстру відомостей про дострокове
припинення свідоцтва України №83301 на
знак для товарів і послуг «Горячая
Точка» у зв'язку з несплатою збору за
продовження строку його дії, колегія
вважає за доцільне зазначити, що
повноваження Державної служби по
прийняттю певних рішень в межах своєї
компетенції за своєю правовою природою
є дискреційними повноваженнями.

За змістом Рекомендації №R (80) 2,
прийнятої на 316-му засіданні
заступників міністрів Комітетом
Міністрів державам-членам стосовно
реалізації адміністративними органами
влади дискреційних повноважень від 11
березня 1980 року (надалі - також
«Рекомендація R (80)2»), під дискреційним
повноваженням слід розуміти
повноваження, яке адміністративний
орган, приймаючи рішення, може
здійснювати з певною свободою розсуду -
тобто, коли такий орган може обирати з
кількох юридично допустимих рішень те,
яке він вважає найкращим за даних
обставин.

Тобто здійснення дискреційних
повноважень може, в деяких випадках,
передбачати вибір між здійсненням
певних дій і нездійсненням дії.

Оцінюючи правомірність дій, рішень чи
пасивної поведінки (бездіяльності)
відповідача, суд керується критеріями,
закріпленими у ч.3 ст.2 КАС України, які
певною мірою відображають принципи
адміністративної процедури, яких
повинні дотримуватися при реалізації
дискреційних повноважень владні
суб'єкти.

При цьому адміністративний суд не
втручається у дискрецію (вільний
розсуд) суб'єкта владних повноважень
поза межами перевірки за названими
критеріями.

Завдання адміністративного
судочинства полягає не у забезпеченні
ефективності державного управління, а
в гарантуванні дотримання вимог права.

Принцип розподілу влади заперечує
надання адміністративному суду
адміністративно-дискреційних
повноважень - єдиним критерієм
здійснення правосуддя є право. Тому
завданням адміністративного
судочинства завжди є контроль
легальності. Перевірка доцільності не
віднесена до компетенції
адміністративного суду і виходить за
межі завдання адміністративного
судочинства.

Зважаючи на всі наведені обставини в їх
сукупності та враховуючи, що судом не
виявлено порушень відповідачем вимог
законодавства, колегія суддів дійшла
висновку про відсутність правових
підстав для задоволення позовних
вимог.

Оскільки спір вирішено на користь
суб'єкта владних повноважень,
звільненого від сплати судового збору,
а також за відсутності витрат
відповідача - суб'єкта владних
повноважень, пов'язаних із залученням
свідків та проведенням судових
експертиз, судові витрати (судовий
збір) відповідно з частини другої
статті 94 Кодексу адміністративного
судочинства України стягненню з
позивача не підлягають.

Враховуючи викладене та керуючись
ст.ст.69-71, 94, 158-163, 167, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволені адміністративного позову
Товариство з обмеженою
відповідальністю «ДЮС Трейд» до
Державної служби інтелектуальної
власності України про визнання
незаконною бездіяльності, зобов'язання
вчинити певні дії - відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили у
порядку, встановленому в ст.254 Кодексу
адміністративного судочинства України
та може бути оскаржена до Київського
апеляційного адміністративного суду в
порядку та строки, визначені ст.ст.185-187
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Головуючий суддя: Н.А. ДобрівськаСудді:
С.К. Каракашьян В.А. Кузьменко