Справа № 2а-12954/12/2670
Суддя: Шипуліна Т.М.
Дата ухвалення: 2014-06-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

25 червня 2014 року м. Київ
В/800/2728/14

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів

судді-доповідача Шипуліної Т.М.

суддів Бившевої Л.І., Голубєвої Г.К.,
Карася О.В., Федорова М.О.,

перевіривши матеріали заяви Державної
податкової інспекції у
Шевченківському районі Головного
управління Міндоходів у місті Києві
про перегляд Верховним Судом України
постанови Вищого адміністративного
суду України від 19.03.2014 у справі
№2а-12954/12/2670 за позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю з
іноземними інвестиціями «БНХ України»
до Державної податкової інспекції у
Шевченківському районі міста Києва
Державної податкової служби, Державної
податкової служби у місті Києва та
Державної податкової служби України
про визнання недійсним та скасування
податкового повідомлення-рішення,

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Вищого адміністративного суду
України від 19.03.2014 касаційну скаргу
Державної податкової інспекції у
Шевченківському районі міста Києва
Державної податкової служби залишено
без задоволення, постанову Київського
апеляційного адміністративного суду
від 21.02.2013 залишено без змін.

Не погоджуючись з вищезазначеною
ухвалою Державна податкова інспекція у
Шевченківському районі Головного
управління Міндоходів у місті Києві
звернулась до Верховного Суду України
з заявою про перегляд постанови Вищого
адміністративного суду України від
19.03.2014 та просила допустити справу до
провадження по перегляду судового
рішення Верховним Судом України.

Відповідно до приписів пункту 1 частини
першої статті 237 Кодексу
адміністративного судочинства України
заява про перегляд судових рішень в
адміністративних справах може бути
подана виключно з мотивів неоднакового
застосування судом (судами) касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права, що потягло
ухвалення різних за змістом судових
рішень у подібних правовідносинах.

В даному випадку, заявник посилається
на неоднакове застосування судом
касаційної інстанції норм
матеріального права, зокрема, пункту 1.32
статті 1, підпункту 4.1.5 пункту 4.1 статті
4, пунктів 5.1 та 5.10 статті 5, підпункту
11.3.1 пункту 11.3 статті 11, статті 12,
підпунктів 7.3.1 та 7.3.2 пункту 7.3 статті 7
Закону України «Про оподаткування
прибутку підприємств», підпункту 14.1.36
пункту 14.1 статті 14, пункту 138.4 статті 138
Податкового кодексу України.

В обґрунтування своїх вимог заявник
додає копію ухвали Вищого
адміністративного суду України від
26.11.2012 по справі №2а-7166/11/1270 (К/9991/8628/12) та
зазначає, у вказаній справі та у даній
справі Вищий адміністративний суд,
здійснивши різне тлумачення змісту і
сутності правових норм, дійшов різних
висновків за аналогічних обставин.

Разом з тим, обставини справи, що
розглядається, відмінні від тих, на які
посилається заявник на обґрунтування
наявності підстав для перегляду
справи.

Так, в ухвалі Вищого адміністративного
суду України від 19.03.2014, про перегляд
якої подано заяву, суд касаційної
інстанції погодився з висновком суду
апеляційної інстанції щодо
безпідставності неврахування
податковим органом уточнюючого
розрахунку, поданого позивачем, з
огляду на те, що такий розрахунок був
поданий до початку проведення планової
виїзної перевірки.

В той час, як зі змісту ухвали Вищого
адміністративного суду України від
26.11.2012 по справі №2а-7166/11/1270 (К/9991/8628/12)
вбачається, що суд касаційної
інстанції погодився з висновком суду
апеляційної інстанції щодо
відсутності підстав для задоволення
позову з огляду на те, що поданий
позивачем уточнюючий розрахунок не
відповідає законодавчим приписам
оскільки був поданий після проведеної
перевірки, під час якої і були виявлені
помилки у раніше поданій декларації.

Таким чином, мова йде про застосування
норм матеріального права до різних за
змістом правовідносин і не може
розцінюватись як неоднакове
застосування касаційною інстанцією
норм матеріального права, що потягло
ухвалення різних за змістом судових
рішень у подібних правовідносинах.

Враховуючи викладене, у Державної
податкової інспекції у
Шевченківському районі Головного
управління Міндоходів у місті Києві
відсутні підстави, передбачені статтею
237 Кодексу адміністративного
судочинства України, для порушення
питання щодо розгляду заяви Вищим
адміністративним судом України про
перегляд судових рішень Верховним
Судом України.

Керуючись статтями 236-240 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів -

У Х В А Л И Л А:

Відмовити Державній податковій
інспекції у Шевченківському районі
Головного управління Міндоходів у
місті Києві у задоволенні вимоги про
допуск справи для перегляду Верховним
Судом України ухвали Вищого
адміністративного суду України від
19.03.2014 у справі №2а-12954/12/2670 за позовом
Товариства з обмеженою
відповідальністю з іноземними
інвестиціями «БНХ України» до
Державної податкової інспекції у
Шевченківському районі міста Києва
Державної податкової служби, Державної
податкової служби у місті Києва та
Державної податкової служби України
про визнання недійсним та скасування
податкового повідомлення-рішення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий: _________________
Т.М. Шипуліна

Судді:
_________________ Л.І. Бившева

_________________ Г.К. Голубєва

_________________ О.В. Карась

_________________ М.О.Федоров