Справа № 826/6280/13-а
Суддя: Шрамко Ю.Т.
Дата ухвалення: 2013-12-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
23 грудня 2013 року 14:40 №
Окружний адміністративний суд міста
Києва у складі головуючого судді
Шрамко Ю.Т., розглянувши у
письмовому провадженні
адміністративну справу
за позовом Північного державного
регіонального геологічного
підприємства "Північгеологія" до
Державної податкової інспекції у
Дарницькому районі м. Києва Державної
податкової служби про визнання
протиправними та скасування
податкових повідомлень-рішень
Північне державне регіональне
геологічне підприємство
"Північгеологія", (далі - позивач, ПДРГП
"Північгеологія"), звернулось до
Окружного адміністративного суду м.
Києва з адміністративним позовом до
Державної податкової інспекції у
Дарницькому районі м. Києва Державної
податкової служби, (далі - відповідач,
ДПІ у Дарницькому районі м.Києва ДПС)
про визнання протиправними та
скасування податкових
Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що
відповідач помилково дійшов висновку
про порушення позивачем вимог
податкового законодавства, оскільки
останнім не було допущено порушення
вимог податкового законодавства за
період, що перевірявся, а тому прийняті
відповідачем податкові
повідомлення-рішення є протиправними
та такими, що підлягають скасуванню.
Відповідач позовні вимоги не визнав,
просив у задоволенні позову відмовити
повністю, оскільки висновки акту
перевірки та оскаржувані податкові
повідомлення-рішення є законними та
обґрунтованими, прийнятими на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, визначений законодавством
В судове засідання 05.08.2013 р. не
прибув належним чином повідомлений про
дату, час та місце розгляду справи
представник відповідача.
Необхідність у заслуховуванні
свідка чи експерта у справі відсутня,
так само, як і відсутні перешкоди для
розгляду справи у судовому засіданні.
Відповідно до вимог ч. 6 ст. 128 Кодексу
адміністративного судочинства
України, якщо немає перешкод для
розгляду справи у судовому засіданні,
але прибули не всі особи, які беруть
участь у справі, хоча і були належним
чином повідомлені про дату, час та
місце розгляду справи, суд має право
розглянути справу у письмовому
провадженні у разі відсутності потреби
заслухати свідка чи експерта.
Приймаючи до уваги викладене, розгляд
справи здійснюється у письмовому
Розглянувши подані сторонами
документи та матеріали, всебічно і
повно з'ясувавши всі фактичні
обставини, на яких ґрунтується позов,
об'єктивно оцінивши докази, які мають
юридичне значення для розгляду справи
та вирішення спору по суті, Окружний
адміністративний суд міста Києва
Відповідачем проведено планову виїзну
перевірку ПДРГП "Північгеологія" (код
податкового законодавства за період з
01.10.2009 року по 30.06.2012 року, з питань
дотримання валютного законодавства за
період з 01.10.2009 року по 30.06.2012 року, за
результатами якої відповідачем
складеного Акт про результати планової
виїзної перевірки ПДРГП
питань дотримання вимог податкового
законодавства за період з 01.10.2009 року по
30.06.2012 року, з питань дотримання
валютного законодавства за період з
01.10.2009 року по 30.06.2012 року від 09.11.2012
№5726/2250/25398506.
Згідно висновків, викладених в Акті
перевірки від 09.11.2012 №5726/2250/25398506,
позивачем порушено, зокрема вимоги:
- п.150 ст.150 Податкового кодексу України,
в результаті чого завищено від'ємне
значення об'єкта оподаткування з
податку на прибуток за 2-4 кв.2011р. на суму
5075492 грн. та занижено об'єкт
оподаткування на суму 4018586 грн., що
призвело до заниження податку на
прибуток на загальну суму 695079 грн., в
тому числі по періодах: 3 квартал 2010
року на суму 254402 грн., 4 квартал 2010 року
суму 237272 грн., 3 квартал 2011 року на суму
- пп.7.4.4, 7.4.5 п.7.4 ст.7 Закону України "Про
податок на додану вартість" та п.185.1
ст.185, п.198.1, п.198.3, п.198.6 ст.198 Податкового
кодексу України, в результаті чого
завищено податковий кредит на загальну
суму 391118 грн. та занижено суму податку
на додану вартість за період з 01.07.2009р.
по 30.06.2012 р. у розмірі 391118 грн., яка
підлягає до сплати в бюджет за
підсумками поточного періоду, в т.ч.
липень 2010 року на суму 201672 грн., серпень
2010 року на суму 1850 грн., листопад 2010 року
- п.4 "Порядку встановлення нормативів
збору за забруднення навколишнього
природного середовища і стягнення
цього збору", пп.3.1 п.3, пп.6.4 п.6
"Інструкції Про порядок обчислення та
сплати збору за забруднення
навколишнього природного середовища",
встановлення заниження суми
податкового зобов'язання по збору за
забруднення навколишнього природного
середовища на загальну суму 4790,22 грн.,
зокрема в 1 кварталі 2010 року на суму 4,77
грн., в 2 кварталі 2010 року на суму 5,14 грн.,
в 3 кварталі 2010 року на суму 4771,11 грн.;
- ст.240, 242, 246, п.249.6 ст.249 ПК України
встановлено заниження суми
податкового зобов'язання по
екологічному податку на загальну суму
2875,29 грн., зокрема в 1 кварталі 2011 року на
суму 28,93 грн., в 2 кварталі 2011 року на
суму - 33,86 грн., в 4 кварталі 2011 року на
суму - 2812, 50 грн.
На підставі вказаного Акту перевірки
09.11.2012 р. №5726/2250/25398506 відповідачем 29.11.2012
р. були прийняті оскаржувані податкові
повідомлення-рішення:
грошового зобов'язання з податку на
прибуток підприємств на загальну суму
782763,25 грн., з яких за основним платежем
695079,00 грн. та за штрафними санкціями
грошового зобов'язання з податку на
додану вартість на загальну суму 488897,50
грн., з яких за основним платежем 391118,00
грошового зобов'язання за надходження
від розміщення відходів у спеціально
відведених для цього місцях чи на
об'єктах на загальну суму 3595,11 грн., з
яких за основним платежем 2875,29 грн. та
за штрафними санкціями 719,82 грн.;
грошового зобов'язання за збори за
забруднення навколишнього природного
середовища на загальну суму 5976,28 грн., з
яких за основним платежем 4781,02 грн. та
за штрафними санкціями 1195,26 грн.
Не погоджуючись з встановленими
порушеннями та винесеними податковими
повідомленнями-рішеннями позивач
оскаржив їх в адміністративному
За результатами адміністративного
оскарження, Державною податковою
службою у м. Києві Рішенням про
результати розгляду первинної скарги
від 08.02.2013 р. №1299/10/12-1-13:
- залишено без змін податкові
повідомлення-рішення від 29.11.2012 р.
- скасовано податкове
повідомлення-рішення від 29.11.2012 р.
у розмірі 487,00грн. та в частині штрафних
санкцій у розмірі 121,75 грн., в іншій
частині вказане повідомлення-рішення
- скасовано податкове
повідомлення-рішення від 29.11.2012 р.
розмірі 15,69 грн., в іншій частині
повідомлення-рішення залишено без
Північне державне регіональне
геологічне підприємство
"Північгеологія" зареєстровано
Дарницькою районною у м. Києві
державною адміністрацією 28.04.2006 р.,
взято на податковий облік у ДПІ у
Дарницькому районі м. Києва, у періоді,
що перевірявся, було зареєстровано як
платник податку на додану вартість.
В Акті перевірки від 09.11.2012 №5726/2250/25398506
відповідачем встановлено, що в
порушення п.3 підрозділу 4 Розділу XX
Перехідних положень ПК України до
складу валових витрат ПДРГП
"Північгеологія" включено від'ємне
значення об'єкта оподаткування в 2-4 кв.
2011 р. в сумі 5075492 грн., отримане ним за
результатами здійснення господарської
діяльності за 2008-2009 p.p., проте згідно
абз.2 п.3 розділу 4 Розділу XX Перехідних
положень ПК України розрахунок об'єкта
оподаткування за наслідками другого,
другого і третього, другого-четвертого
кварталів 2011 року здійснюється з
урахуванням від'ємного значення,
отриманого платником податку саме за 1
кв.2011 року без урахування будь-яких
Суд критично відноситься до зазначених
вище тверджень відповідача, виходячи з
Відповідно до положень пункту 150.1. ст.150
Податкового кодексу України, якщо
результатом розрахунку об'єкта
оподаткування платника податку з числа
резидентів за підсумками податкового
року є від'ємне значення, то сума такого
від'ємного значення підлягає включенню
до витрат першого календарного
кварталу наступного податкового року.
Розрахунок об'єкта оподаткування за
наслідками півріччя, трьох кварталів
та року здійснюється з урахуванням
зазначеного від'ємного значення
попереднього року у складі витрат
таких податкових періодів наростаючим
підсумком до повного погашення такого
від'ємного значення.
В той же час, згідно ст.3. підрозділу 4
Розділу 20 Перехідних положень ПК
України визначено, що пункт 150.1 статті
150 цього Кодексу застосовується у 2011
році з урахуванням такого: якщо
результатом розрахунку об'єкта
оподаткування платника податку з числа
резидентів за підсумками першого
кварталу 2011 року є від'ємне значення, то
сума такого від'ємного значення
підлягає включенню до витрат другого
календарного кварталу 2011 року.
Розрахунок об'єкта оподаткування за
наслідками другого, другого і третього
кварталів, другого - четвертого
кварталів 2011 року здійснюється з
урахуванням від'ємного значення,
отриманого платником податку за перший
квартал 2011 року, у складі витрат таких
податкових періодів наростаючим
підсумком до повного погашення такого
від'ємного значення.
Поряд з цим, як вбачається зі змісту ст.1
підрозділу 4 Розділу 20 Перехідних
положень ПК України, розділ III цього
Кодексу застосовується під час
розрахунків з бюджетом починаючи з
доходів і витрат, що отримані і
проведені з 1 квітня 2011 року, якщо інше
не встановлено цим підрозділом. Згідно
п. "1"статті 2 Розділу 19 Прикінцевих
положень ПК України, втратив чинність з
1 квітня 2011 року Закон України "Про
оподаткування прибутку підприємств".
Таким чином, питання оподаткування за
вказаний період - 1 квартал 2011 року
регулюються Законом України "Про
оподаткування прибутку підприємств",
(далі - Закон), згідно положення статті 6
якого визначено, що:
- Якщо об'єкт оподаткування платника
податку з числа резидентів за
результатами податкового року має
від'ємне значення об'єкта
оподаткування (з урахуванням суми
амортизаційних відрахувань), сума
такого від'ємного значення підлягає
включенню до складу валових витрат
першого календарного кварталу
наступного податкового року.
Розрахунок об'єкта оподаткування за
наслідками півріччя, трьох кварталів
та року здійснюється з урахуванням
від'ємного значення об'єкта
оподаткування попереднього року у
складі валових витрат таких податкових
періодів наростаючим підсумком до
повного погашення такого від'ємного
- Податковий орган не може відмовити у
прийнятті податкової декларації, яка
містить від'ємне значення об'єкта
оподаткування, з причин наявності
такого від'ємного значення;
- Від'ємне значення об'єкта
оподаткування декларується платником
Отже, з вказаного вище судом
вбачається, що, вказані норми закону та
ПК України не передбачають жодних
обмежень декларування від'ємного
значення як результату виключно
господарської діяльності лише за 1
квартал 2011 року, без врахування
попередніх показників господарської
діяльності, тому доводи відповідача в
цій частині є необґрунтованими.
З матеріалів справи вбачається, що між
ПДРГП "Північгеологія", як замовником
(покупцем) та ТОВ "Гидротехнобур", як
виконавцем (постачальником) були
укладені наступні договори:
1. Договір №14/05-10 від 25.05.2010 р.,
відповідно до умов якого постачальник
передає у власність покупця, а покупець
оплачує труби сталеві та устаткування
з нержавіючої сталі для облаштування
гідрогеологічної свердловини, в
асортименті, кількості та за цінами,
які зазначені у специфікації та
накладних. Загальна сума договору
становить 1210030,00 грн., в т.ч. ПДВ 201671,67
На виконання умов зазначеного договору
ТОВ "Гидротехнобур" виписано
рахунок-фактуру №СФ-000237 від 05.07.2010 р. на
суму 1210030,00 грн., в т.ч. ПДВ 201671,67 грн.,
З матеріалів справи вбачається, що на
виконання умов Договору №14/05-10 від
25.05.2010 р. ТОВ "Гидротехнобур" поставило
позивачу обумовлений товар загальною
вартістю 1210030,00 грн., в т.ч. ПДВ 201671,67 грн.,
що підтверджується наявними в
матеріалах справи видатковими
накладними №РН-0000011 від 04.08.2010, №РН-0000010
від 09.08.2010 та №РН-0000009 від 30.09.2010, що
містять всі обов'язкові реквізити.
Судом встановлено, що ТОВ
"Гидротехнобур" були оформлені на
користь позивача податкові накладні на
загальну суму 1210030,00 грн., в т.ч. ПДВ 201671,67
грн. (№33 від 05.07.2010, №35 від 21.07.2010, №39 від
04.08.2010), що оформлені у відповідності до
вимог законодавства та містять всі
реквізити, передбачені для первинних
Факт оплати позивачем товару,
поставленого ТОВ "Гидротехнобур"
згідно Договору №14/05-10 від 25.05.2010 р.
підтверджується, дослідженими судом,
наявними в матеріалах справи
платіжними дорученнями №1244 від 05.07.2010,
№906 від 05.07.2010, №1003 від 21.07.2010, №1346 від
04.08.2010 та банківськими виписками.
На підтвердження реальності
господарсько-правових відносин за
Договором №14/05-10 від 25.05.2010 р. позивачем
були надані прибуткові ордери №385 від
16.08.2010, №386 від 16.08.2010, №455 від 30.09.2010,
лімітно-оборотна карта на відпуск
матеріалів за вересень 2010 р., акт
списання матеріалів використаних при
бурінні свердловин від 23.08.2010.
2. Договір №15/05-10 від 25.05.2010 р.,
відповідно до умов якого ТОВ
"Гидротехнобур", як виконавець,
зобов'язується виконати на замовлення
позивача роботи з улаштування основ і
буріння водних свердловин згідно з
технічним завданням замовника, а
останній зобов'язується прийняти та
оплатити виконані роботи, в порядку,
визначеному цим договором. Загальна
сума договору становить 525000,00 грн., в
З матеріалів справи вбачається, що на
виконання умов Договору №15/05-10 від
25.05.2010 р. ТОВ "Гидротехнобур" надало
позивачу послуги, а саме улаштування
основ і буріння водних свердловин,
загальною вартістю 525000,00 грн., в т.ч. ПДВ
в матеріалах справи довідкою про
вартість виконаних робіт за листопад
2010р. на суму 907690грн., актом приймання
виконаних робіт за листопад 2010р. на
суму 907690грн., довідкою про вартість
виконаних будівельних робіт за
листопад 2010р. на суму 101126грн., актом
приймання виконаних будівельних робіт
за листопад 2010р. на суму 101126грн.,
довідкою про вартість виконаних
підрядних робіт за грудень 2010р. на суму
підрядних робіт за грудень 2010р. на суму
308105грн., актом приймання виконаних
будівельних робіт за грудень 2010р. на
суму 290413грн., актом приймання виконаних
будівельних робіт за грудень 2010р. на
Судом встановлено, що ТОВ
"Гидротехнобур" були оформлені на
користь позивача податкові накладні на
грн. (№67 від 03.11.2010, №71 від 05.11.2010, №85 від
23.12.2010), що оформлені у відповідності до
вимог законодавства та містять всі
реквізити, передбачені для первинних
Факт оплати позивачем послуг, наданих
ТОВ "Гидротехнобур" згідно Договору
№15/05-10 від 25.05.2010 р. підтверджується,
дослідженими судом, наявними в
матеріалах справи платіжними
дорученнями №1389 від 08.11.2010р, №1419 від
10.11.2010, №1567 від 23.12.2010 та банківськими
3. Договір №106/10-к від 01.12.2010 р.,
відповідно до умов якого позивач, як
замовник, доручає, а ТОВ
"Гидротехнобур", як виконавець, приймає
на себе виконання робіт по складанню
розділу "Робочий проект буріння
водозабірної свердловини для
водопостачання ГНЦ "Зелена Буча" УДППЗ
"Укрпошта" по вул. Інститутська, 22 в м.
Буча Київської області". Загальна сума
З матеріалів справи вбачається, що на
виконання умов Договору №106/10-к від
01.12.2010 р. ТОВ "Гидротехнобур" надало
позивачу послуги загальною вартістю
підтверджується наявними в матеріалах
справи актами здачі
геологорозвідувальних робіт,
Судом встановлено, що ТОВ
"Гидротехнобур" була оформлена на
користь позивача податкова накладна
в т.ч. ПДВ 6999,94 грн., що оформлена у
відповідності до вимог законодавства
та містить всі реквізити, передбачені
для первинних документів.
Факт оплати позивачем послуг, наданих
ТОВ "Гидротехнобур" згідно Договору
№106/10-к від 01.12.2010 р. підтверджується,
дослідженими судом, наявними в
матеріалах справи платіжним
дорученням №1599 від 27.12.2010 та
банківською випискою.
4. Договір №28/28/10 від 21.03.2011 р.,
відповідно до умов якого виконавець
зобов'язується виконати
геологорозвідувальні роботи в рамках
території аркуша М-36-ХХІ (Черкаси),
згідно з технічним завданням
замовника, а останній зобов'язується
прийняти та оплатити виконані роботи, в
порядку, визначеному цим Договором.
Загальна сума договору становить 117610,00
З матеріалів справи вбачається, що на
виконання умов Договору №28/28/10 від
21.03.2011 р. ТОВ "Гидротехнобур" надало
позивачу послуги загальною вартістю
підтверджується наявними в матеріалах
справи актом здачі-приймання виконаних
робіт від 17.08.2011 р., що містить всі
обов'язкові реквізити.
Судом встановлено, що ТОВ
"Гидротехнобур" була оформлена на
користь позивача податкова накладна
№10 від 17.08.2011 на загальну суму 117610,00
оформлена у відповідності до вимог
законодавства та містить всі
реквізити, передбачені для первинних
Факт оплати позивачем послуг, наданих
ТОВ "Гидротехнобур" згідно Договору
№28/28/10 від 21.03.2011 р. підтверджується,
дослідженими судом, наявними в
матеріалах справи платіжним
дорученням №682 від 17.08.2011 р. та
банківською випискою.
5. Договір №80/11-к від 01.07.2011 р.,
відповідно до умов якого замовник
доручає, а виконавець приймає на себе
зобов'язання виконати роботу:
"Проведення гідрогеологічного
випробування 4-х експлуатаційних
свердловин ПАТ "Оболонь"
електронасосом, спостереження за
зниженням та відновлення їх рівнів".
грн., в т.ч. ПДВ 9166,67 грн.
Факт виконання умов Договору №80/11-к від
01.07.2011 р. на загальну суму становить
підтверджується, наявними в матеріалах
справи, Актом здачі-приймання
виконаних робіт від 01.08.2011 та
рахунком-фактури №СФ-016 від 09.08.2011,
платіжним дорученням №598 від 09.08.2011, а
також податковою накладною №7 від
09.08.2011 р., що містять всі обов'язкові
реквізити, передбачені для первинних
6. Договір №22-08.11 від 15.07.2011 р. на буріння
свердловин, відповідно до умов якого
замовник замовляє та оплачує, а
виконавець виконує роботи по бурінню
двох розвідувальних свердловин з
набором керну за титулом 974 в
Носівському та Ніжинському районах
Чернігівської області, загальним
проектним обсягом 440 пог.м., згідно
Технічного завдання виданого
замовником. Загальна сума договору
З матеріалів справи вбачається, що на
виконання умов Договору №22-08.11 від
15.07.2011 р. ТОВ "Гидротехнобур" виписано
рахунок-фактуру №СФ-015 від 09.08.2011 та
надало позивачу послуги загальною
що підтверджується наявним в
матеріалах справи актом
здачі-приймання виконаних робіт від
08.08.2011 р., що містять всі обов'язкові
Судом встановлено, що ТОВ
"Гидротехнобур" була оформлена на
користь позивача податкова накладна №6
від 09.08.2011 р. на загальну суму 169960,00 грн.,
відповідності до вимог законодавства
та містить всі реквізити, передбачені
для первинних документів.
Факт оплати позивачем послуг, наданих
ТОВ "Гидротехнобур" згідно Договору
№22-08.11 від 15.07.2011 р. підтверджується,
дослідженими судом, наявними в
матеріалах справи платіжним
дорученням №667 від 09.08.2011 р. та
банківською випискою.
7. Договір №186/08 від 18.07.2011 р. на
цементацію затрубного простору та
відкачку води в свердловині глибиною
270,0 м в м. Бобровиця Чернігівської
області, відповідно до умов якого
замовник доручає, а виконавець
зобов'язується виконати своїми силами
цементацію затрубного простору та
відкачку води в свердловині глибиною
270,0 м в м. Бобровиця Чернігівської
області. Загальна сума договору
На виконання умов зазначеного Договору
№186/08 від 18.07.2011 р. виписано довідку про
вартість будівельних робіт на суму
09.08.2011, №СФ-013 від 09.08.2011 р.
З матеріалів справи вбачається, що на
виконання умов Договору №186/08 від 18.07.2011
р. ТОВ "Гидротехнобур" надало позивачу
наявними в матеріалах справи актом
приймання виконання будівельних робіт
за серпень 2011 р., що містить всі
обов'язкові реквізити.
Судом встановлено, що ТОВ
"Гидротехнобур" була оформлена на
користь позивача податкова накладна №4
відповідності до вимог законодавства
та містить всі реквізити, передбачені
для первинних документів.
Факт оплати позивачем послуг, наданих
ТОВ "Гидротехнобур" згідно Договору
№186/08 від 18.07.2011 р. підтверджується,
дослідженими судом, наявними в
матеріалах справи платіжним
дорученням №672 від 09.08.2011 р. та
банківською випискою.
Також судом встановлено, що між ПДРГП
"Північгеологія", як замовником, та ТОВ
"Берніс Продакт", як постачальником,
укладено Договір №68-10.11 від 14.10.2011 р.,
відповідно до умов якого постачальник
зобов'язаний поставити, а замовник
прийняти т а оплатити товар - агрегати
З матеріалів справи вбачається, що на
виконання умов Договору №68-10.11 від
14.10.2011 р. ТОВ "Берніс Продакт" виписано
рахунок-фактуру №543 від 26.10.2011 р. та
поставлено позивачу відповідний товар
матеріалах справи видатковою
накладною №556 від 27.10.2011, що містить всі
обов'язкові реквізити.
Судом встановлено, що ТОВ "Берніс
Продакт" була оформлена на користь
позивача податкова накладна №556 від
відповідності до вимог законодавства
та містить всі реквізити, передбачені
для первинних документів.
Факт оплати позивачем послуг, наданих
ТОВ "Берніс Продакт" згідно Договору
№68-10.11 від 14.10.2011 р. підтверджується,
дослідженими судом, наявними в
матеріалах справи платіжним
дорученням №954 від 27.10.2011 р., №826 від
27.10.2011 р. та банківською випискою.
На підтвердження реальності
господарсько-правових відносин за
Договором №68-10.11 від 14.10.2011 р. позивачем
були надані прибутковий ордер №551 від
27.10.2011, акт встановлення і списання
обертача бурової установки від 27.11.2011,
акт списання матеріалів використаних
при бурінні свердловини від 31.08.2011.
Судом встановлено, що на час існування
спірних правовідносин, контрагенти
позивача, - ТОВ "Гидротехнобур" та ТОВ
"Берніс Продакт" були належним чином
зареєстровані як юридичні особи та як
платники податку на додану вартість,
відтак мали належний обсяг
правосуб'єктності для здійснення
господарських операцій.
Згідно з дослідженими судом, наданими
позивачем податковими деклараціями з
ПДВ з додатками, зокрема, в розрізі
контрагентів за період, що перевірявся,
всі господарсько-фінансові операції
позивача з ТОВ "Гидротехнобур", ТОВ
"Берніс Продакт" та третіми особами
знайшли відображення в податковому
обліку в повному обсязі. Зауважень по
наданих деклараціях, порядку їх
оформлення представник відповідача не
Суд констатує, що згідно вимог чинного
законодавства України, обов'язок
контролювати звітність контрагентів
на суб'єктів підприємницької
діяльності не покладено, також, суб'єкт
підприємницької діяльності не має
права контролювати звітність або
своєчасність сплати податків іншими
особами. Якщо віднесення сум до складу
податкового кредиту відбувається на
підставі належним чином оформлених
розрахункових, платіжних та інших
документів, обов'язковість ведення
яких передбачена правилами ведення
податкового обліку, дії платника
податку є правомірними.
Суд критично відноситься до посилань
відповідача на висновок експерта №607
від 07.11.2012 р., постанову про порушення
Печерському районі м. Києва від 11.01.2012
р. №53/23-3/37045665, висновки ГВПМ ДПІ у
Голосіївському районі м. Києва ДПС від
28.03.2012 р. №78/26-1/52/5 та від 09.04.2012 р.
№122/07-1/52, як на докази недійсності
зазначених вище правочинів, оскільки
зазначені документи суду не були
надані, а також враховуючи те, що
відповідно до ч.4 ст.70 Кодексу
адміністративного судочинства України
обставини, які за законом повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватися ніякими іншими
засобами доказування, крім випадків,
коли щодо таких обставин не виникає
спору. Так, суд звертає увагу, що
відповідач не звертався до суду з
позовом про визнання, зазначених вище
договорів, укладених між позивачем та
ТОВ "Гидротехнобур", ТОВ "Берніс
Продакт" недійсними.
Відповідно до ст. 61 Конституції
України, юридична відповідальність
особи має індивідуальний характер.
Законодавством України не передбачена
відповідальність юридичної особи за
зобов'язаннями іншої юридичної особи, в
тому числі за податковими
Вирішуючи питання реальності
виконання договору з метою
використання отриманого за вказаним
договором у власній господарській
діяльності, суд звертає увагу на
Відповідно до визначення ч. 1 ст. 3
Господарського кодексу України, під
господарською діяльністю у цьому
Кодексі розуміється діяльність
суб'єктів господарювання у сфері
суспільного виробництва, спрямована на
виготовлення та реалізацію продукції,
виконання робіт чи надання послуг
вартісного характеру, що мають цінову
Статтею 204 Цивільного кодексу України
встановлено, що правочин є правомірним,
якщо його недійсність прямо не
встановлена законом або якщо він не
визнаний судом недійсним.
Згідно з ч.1 ст.207 Господарського
кодексу України господарське
зобов'язання, що не відповідає вимогам
закону, або вчинено з метою, яка
завідомо суперечить інтересам держави
і суспільства, або укладено учасниками
господарських відносин з порушенням
хоча б одним з них господарської
компетенції (спеціальної
правосуб'єктності), може бути на вимогу
однієї із сторін, або відповідного
органу державної влади визнано судом
недійсним повністю або в частині.
Суд критично сприймає доводи
представника відповідача про
нікчемність зазначених вище договорів,
укладених між позивачем та ТОВ
"Гидротехнобур", ТОВ "Берніс Продакт"
оскільки ці доводи ґрунтуються на
припущеннях, не підтверджуються
належними доказами та спростовуються
доказами, наданими представником
Відповідно до ч. 1 та ч. 5 ст. 203
Цивільного кодексу України, зміст
правочину не може суперечити цьому
Кодексу, іншим актам цивільного
законодавства, а також моральним
засадам суспільства; правочин має бути
спрямований на реальне настання
правових наслідків, що обумовлені ним.
Згідно з ч.1 ст. 215 Цивільного кодексу
України, підставою недійсності
правочину є недодержання в момент
вчинення правочину стороною
(сторонами) вимог, які встановлені
частинами першою - третьою, п'ятою та
шостою ст. 203 цього Кодексу.
Частина друга ст. 215 Цивільного кодексу
України передбачає, що недійсним є
правочин, якщо його недійсність
встановлена законом (нікчемний
правочин). У цьому разі визнання такого
правочину недійсним судом не
За правилами ч. 1 ст. 216 Цивільного
кодексу України недійсний правочин не
створює юридичних наслідків, крім тих,
що пов'язані з його недійсністю. У разі
недійсності правочину кожна із сторін
зобов'язана повернути другій стороні у
натурі все, що вона одержала на
виконання цього правочину, а в разі
неможливості такого повернення,
зокрема тоді, коли одержане полягає у
користуванні майном, виконаній роботі,
наданій послузі, - відшкодувати
вартість того, що одержано, за цінами,
які існують на момент відшкодування.
Відповідно до ст. 228 Цивільного кодексу
України, правочин вважається таким, що
порушує публічний порядок, якщо він був
спрямований на порушення
конституційних прав і свобод людини і
громадянина, знищення, пошкодження
майна фізичної або юридичної особи,
держави, Автономної Республіки Крим,
територіальної громади, незаконне
заволодіння ним. Правочин, який порушує
публічний порядок, є нікчемним.
Частиною третьою цієї статті
Цивільного кодексу України визначено,
що у разі недодержання вимоги щодо
відповідності правочину інтересам
держави і суспільства, його моральним
засадам такий правочин може бути
визнаний недійсним. Якщо визнаний
судом недійсний правочин було вчинено
з метою, що завідомо суперечить
інтересам держави і суспільства, то при
наявності умислу у обох сторін - в разі
виконання правочину обома сторонами - в
дохід держави за рішенням суду
стягується все одержане ними за угодою,
а в разі виконання правочину однією
стороною з іншої сторони за рішенням
суду стягується в дохід держави все
одержане нею і все належне - з неї
першій стороні на відшкодування
одержаного. При наявності умислу лише
у однієї із сторін все одержане нею за
правочином повинно бути повернуто
іншій стороні, а одержане останньою або
належне їй на відшкодування виконаного
за рішенням суду стягується в дохід
Для застосування санкцій, передбачених
ст. 228 Цивільного кодексу України,
необхідними є наявність умислу на
укладення угоди з метою, яка завідомо
суперечить інтересам держави і
суспільства, наприклад, вчинення
удаваного правочину з метою приховання
ухилення від сплати податків чи з метою
неправомірного одержання з державного
бюджету коштів шляхом відшкодування
податку на додану вартість у разі його
несплати контрагентом до бюджету.
Доказами в адміністративному
судочинстві, за визначенням частини
першої ст. 69 Кодексу адміністративного
судочинства України, є будь-які
фактичні дані, на підставі яких суд
встановлює наявність або відсутність
обставин, що обґрунтовують вимоги і
заперечення осіб, які беруть участь у
справі, та інші обставини, що мають
значення для правильного вирішення
справи. Ці дані встановлюються судом на
підставі пояснень сторін, третіх осіб
та їхніх представників, показань
свідків, письмових і речових доказів,
висновків експертів.
У відповідності до частини першої та
четвертої ст. 70 Кодексу
адміністративного судочинства
України, належними є докази, які
містять інформацію щодо предмету
доказування. Суд не бере до розгляду
докази, які не стосуються предмету
доказування. Обставини, які за законом
повинні бути підтверджені певними
засобами доказування, не можуть
підтверджуватися ніякими іншими
засобами доказування, крім випадків,
коли щодо таких обставин не виникає
Відповідачем не наведено, а судом не
встановлено, підстав, що дозволяли б
дійти висновку про нікчемність чи
недійсність вище вказаних правочинів,
укладених між позивачем та ТОВ
"Гидротехнобур", ТОВ "Берніс Продакт" а
також не надано доказів, які б свідчили,
що правочини в межах спірних
правовідносин, є такими, що порушують
публічний порядок чи спрямовані на
порушення конституційних прав і свобод
людини і громадянина, знищення,
пошкодження майна держави.
Суд також звертає увагу, що, в силу
положень ч. 3 ст. 228 Цивільного кодексу
України, питання недійсності правочину
у разі недодержання вимоги щодо його
відповідності інтересам держави і
суспільства, його моральним засадам
вирішується виключно судом.
Відповідно до п.5.1. ст.5 Закону України
"Про оподаткування прибутку
підприємств", в редакції, чинній на час
існування спірних правовідносин,
валові витрати виробництва та обігу -
сума будь-яких витрат платника податку
у грошовій, матеріальній або
нематеріальній формах, здійснюваних як
компенсація вартості товарів (робіт,
послуг), які придбаваються
(виготовляються) таким платником
податку для їх подальшого використання
у власній господарській діяльності.
Підпунктом 5.2.1. п.5.2. ст.5 Закону України
"Про оподаткування прибутку
підприємств" встановлено, що до складу
валових витрат включаються, зокрема,
суми будь-яких витрат, сплачених
(нарахованих) протягом звітного
періоду у зв'язку з підготовкою,
організацією, веденням виробництва,
продажем продукції (робіт, послуг) і
охороною праці, у тому числі витрати з
придбання електричної енергії
(включаючи реактивну), з урахуванням
обмежень, установлених пунктами 5.3 - 5.7
Відповідно до п.138.1 ст.138 Податкового
кодексу України витрати, що
враховуються при обчисленні об'єкта
оподаткування, складаються із: витрат
операційної діяльності, які
визначаються згідно з пунктами 138.4, 138.6 -
138.9, підпунктами 138.10.2 - 138.10.4 пункту 138.10,
пунктом 138.11 цієї статті: інших витрат,
визначених згідно з пунктом 138.5,
підпунктами 138.10.5, 138.10.6 пункту 138.10,
пунктами 138.11, 138.12 цієї статті, пунктом
140.1 статті 140 і статтею 141 цього Кодексу.
Згідно з п. 138.2 ст. 138 Податкового
кодексу України, витрати, які
враховуються для визначення об'єкта
оподаткування, визнаються на підставі
первинних документів, що підтверджують
здійснення платником податку витрат,
обов'язковість ведення і зберігання
яких передбачено правилами ведення
бухгалтерського обліку, та інших
документів, встановлених розділом II
Відповідно до підпункту 7.2.4 пункту 7.2.
статті 7 Закону України "Про податок на
додану вартість", в редакції чинній на
час існування спірних правовідносин,
право на нарахування податку та
складання податкових накладних
надається виключно особам,
зареєстрованим як платники податку у
порядку, передбаченому статтею 9 цього
Закону. Відповідно до п. 9.6 ст. 9 цього ж
Закону свідоцтво про реєстрацію діє до
дати його анулювання.
Згідно з підпунктом 7.4.1 пункту 7.4 статті
7 Закону України "Про податок на додану
вартість", податковий кредит звітного
періоду складається із сум податків,
сплачених (нарахованих) платником
податку у звітному періоді у зв'язку з
придбанням товарів (робіт, послуг),
вартість яких відноситься до складу
валових витрат виробництва (обігу) та
основних фондів чи нематеріальних
активів, що підлягають амортизації.
Вимогами підпункту 7.4.5 пункту 7.4 статті
7 цього ж Закону не дозволяється
включення до податкового кредиту
будь-яких витрат по сплаті податку, що
не підтверджені податковими
накладними чи митними деклараціями, а
при імпорті робіт (послуг) - актом
прийняття робіт (послуг) чи банківським
документом, який засвідчує
перерахування коштів в оплату вартості
таких робіт (послуг).
Відповідно до п. 201.8., 201,9 та п.201.10. ст.201
Податкового кодексу України, право на
нарахування податку та складання
податкових накладних надається
виключно особам, зареєстрованим як
платники податку в порядку,
передбаченому статтею 183 цього Кодексу.
Не дає права на віднесення сум податку
до податкового кредиту податкова
накладна, складена платником,
звільненим від сплати податку за
рішенням суду, після набрання чинності
таким рішенням суду. Податкова
накладна видається платником податку,
який здійснює операції з постачання
товарів/послуг, на вимогу покупця та є
підставою для нарахування сум податку,
що відносяться до податкового кредиту.

Згідно з п.184.1 ст.184 ПК України,
реєстрація платника податку на додану
вартість діє до дати анулювання
реєстрації платника податку.

Зі змісту наведених положень
законодавства України вбачається, що у
податковому обліку податкова накладна
є тим документом, який складається у
момент виникнення податкових
зобов'язань і визначається як
розрахунковий документ, що підтверджує
вчинення певної господарської
операції, за якою виникають податкові
зобов'язання, породжує у платника
податку обов'язки та права щодо
нарахування та сплати податку на
додану вартість, характер яких
залежить від статусу платника
(продавець чи покупець), в тому числі
підтверджує право покупця на
нарахування податкового кредиту.
Податкова накладна має силу
податкового і одночасно
розрахункового документа за умови її
складання особою, зареєстрованою як
платник податку у порядку,
передбаченому статтею 201 Податкового
кодексу України.

Відповідно до п.198.1 та п.198.3 Податкового
кодексу України, право на віднесення
сум податку до податкового кредиту
виникає, зокрема, у разі здійснення
операцій з придбання або виготовлення
товарів (у тому числі в разі їх ввезення
на митну територію України) та послуг.
Податковий кредит звітного періоду
визначається виходячи з договірної
(контрактної) вартості товарів/послуг,
але не вище рівня звичайних цін,
визначених відповідно до статті 39
цього Кодексу, та складається з сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 193.1 статті 193
цього Кодексу, протягом такого
звітного періоду у зв'язку з придбанням
або виготовленням товарів (у тому числі
при їх імпорті) та послуг з метою їх
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Пунктом 198.6 ст.198 Податкового кодексу
України встановлено, що не відносяться
до податкового кредиту суми податку,
сплаченого (нарахованого) у зв'язку з
придбанням товарів/послуг, не
підтверджені податковими накладними
(або підтверджені податковими
накладними, оформленими з порушенням
вимог статті 201 цього Кодексу) чи не
підтверджені митними деклараціями,
іншими документами, передбаченими
пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Судом встановлено, що зазначені вище
договори з ТОВ "Гидротехнобур" та ТОВ
"Берніс Продакт" були укладені
позивачем з метою виконання своїх
обов'язків, як виконавця, перед іншими
контрагентами-замовниками, зокрема, ІП
„Кока-Кола Бевериджиз Україна
Лімітед", Головним навчальним центром
„Зелена Буча" УДППЗ „Укрпошта", ДП НАК
„Надра України" „Центрукргеологія",
ЗАТ „Оболонь", що підтверджується
наявними в матеріалах справи
договорами, довідками про вартість
виконаних робіт, актами приймання
виконаних підрядних робіт, зведеними
кошторисами, локальними кошторисами,
банківськими виписками.

Із зазначеного вище вбачається, що
відповідач помилково вважав, що
первинні документи були ТОВ
"Гидротехнобуд" та ТОВ "Берніс Продакт"
з порушенням вимог Закону України "Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність" та Положення про
документальне забезпечення записів у
бухгалтерському обліку, затвердженого
Наказом Міністерства фінансів України
від 24.05.1995 р. №88, не несуть доказовості
відносно змісту здійсненної операції,
та не є документами, які можуть бути
підставою для відображення в облікових
регістрах бухгалтерського та
податкового обліку.

З огляду на те, що судом було
встановлено наявність усіх
обов'язкових підстав для формування
позивачем витрат, що враховуються при
обчисленні об'єкта оподаткування
податку на прибуток підприємств, та
податкового кредиту за результатами
господарських відносин із вказаними
контрагентами за спірний період, суд
дійшов висновку про відсутність у
відповідача підстав для донарахування
позивачу суми податку на додану
вартість, податку на прибуток та
застосування штрафних (фінансових)
санкцій оскаржуваними податковими
повідомленнями-рішеннями від 29.11.2012 р.
№/11740 та №/11741.

Відносно правомірності оскаржуваних
податкових повідомлень-рішень від
29.11.2012 р. №/11742 та №/111743 судом
встановлено, що з боку позивача
відсутній факт перевищення обсягів
утворених відходів, оскільки,
розміщення відходів, а саме, зберігання
та захоронення відходів у спеціально
відведених для цього місцях чи об'єктах
позивач у періоді, що перевірявся, не
здійснював. З матеріалів справи
вбачається, що утворені відходи
(відпрацьовані люмінесцентні лампи,
металобрухт), відповідно до укладених
договорів, передавались позивачем на
утилізацію спеціалізованим фірмам та
не зберігались на підприємстві
позивача, а тому, на кінець звітного
періоду об'єкт оподаткування був
відсутній, а тому, позивач не є
платником збору за забруднення
навколишнього природного середовища
та екологічного податку.

Аналогічна позиція зазначена в Листі
Міністерства екології та природних
ресурсів України №4914-к/26-11/15-11 від 14.05.2003
p.

З логічного аналізу, зазначених вище
норм та фактичних обставин справи суд
приходить до висновку, що позивачем не
було допущено порушень вимог
податкового законодавства, що
призвело: до завищення від'ємного
значення об'єкта оподаткування з
податку на прибуток за 2-4 кв.2011р. на суму
5075492 грн. та заниження об'єкту
оподаткування на суму 4018586 грн., що
призвело до заниження податку на
прибуток на загальну суму 695079 грн., в
тому числі по періодах: 3 квартал 2010
року на суму 254402 грн., 4 квартал 2010 року
на суму 96337 грн., 2 квартал 2011 року на
суму 237272 грн., 3 квартал 2011 року на суму
87848 грн., 4 квартал на суму 19220 грн.;
завищення податкового кредиту на
загальну суму 391118 грн. та заниження
суми податку на додану вартість за
період з 01.07.2009р. по 30.06.2012 р. у розмірі
391118 грн., яка підлягає до сплати в
бюджет за підсумками поточного
періоду, в т.ч. липень 2010 року на суму
201672 грн., серпень 2010 року на суму 1850 грн.,
листопад 2010 року на суму 31983 грн.,
грудень 2010 року на суму 62517 грн., серпень
2011 року на суму 76406 грн., жовтень 2011 року
на суму 16690 грн.; заниження суми
податкового зобов'язання по збору за
забруднення навколишнього природного
середовища на загальну суму 4790,22 грн.,
зокрема в 1 кварталі 2010 року на суму 4,77
грн., в 2 кварталі 2010 року на суму 5,14 грн.,
в 3 кварталі 2010 року на суму 4771,11 грн.;
заниження суми податкового
зобов'язання по екологічному податку
на загальну суму 2875,29 грн., зокрема в 1
кварталі 2011 року на суму 28,93 грн, в 2
кварталі 2011 року на суму - 33,86 грн., в 4
кварталі 2011 року на суму - 2812, 50 грн., а,
відтак, у відповідача також відсутні
підстави для застосування до позивача
штрафних (фінансових) санкцій,
визначених оскаржуваними податковими
повідомленнями-рішеннями.

Згідно з ч.1 ст.71 Кодексу
адміністративного судочинства
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків
встановлених ст. 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову (ч.2 ст.71
Кодексу адміністративного судочинства
України).

Відповідачем не було доведено
правомірність та обґрунтованість
прийнятих податкових
повідомлень-рішень від 29.11.2012 р.
№/11740, №/11741, №/11743 та
№/11742.

Виходячи з меж заявлених позовних
вимог, системного аналізу положень
законодавства України та наданих
сторонами доказів, суд дійшов висновку
про обґрунтованість позовних вимог.

Згідно з положеннями частини першою
статті 94 Кодексу адміністративного
судочинства України, якщо судове
рішення ухвалене на користь сторони,
яка не є суб'єктом владних повноважень,
суд присуджує всі здійснені нею
документально підтверджені судові
витрати з Державного бюджету України.

Приймаючи до уваги викладене у
сукупності, керуючись вимогами ст.ст.
69-71, ч.3 ст.94, ст. 158-163, ст. ст. 167, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, Окружний адміністративний суд
міста Києва

ПОСТАНОВИВ:

1. Позов Північного державно
регіонально геологічного підприємства
"Північгеологія" задовольнити
повністю.

2. Визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення-рішення
Державної податкової інспекції у
Дарницькому районі м. Києва Державної
податкової служби №/11740 від 29.11.2012
р.

3. Визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення-рішення
Державної податкової інспекції у
Дарницькому районі м. Києва Державної
податкової служби №/11741 від 29.11.2012
р.

4. Визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення-рішення
Державної податкової інспекції у
Дарницькому районі м. Києва Державної
податкової служби №/11743 від 29.11.2012
р.

5. Визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення-рішення
Державної податкової інспекції у
Дарницькому районі м. Києва Державної
податкової служби №/11742 від 29.11.2012
р.

6. Судові витрати в сумі 2259,59 грн. (дві
тисячі двісті п'ятдесят дев'ять грн. 59
коп.) присудити на користь Північного
державного регіонального геологічного
підприємства "Північгеологія"
(ідентифікаційний номер 25398506) за
рахунок Державного бюджету України.

Постанова набирає законної сили в
порядку, передбаченому ст. 254 Кодексу
адміністративного судочинства України
та може бути оскаржена в апеляційному
порядку повністю або частково за
правилами, встановленими ст. ст. 185-187
КАС України, шляхом подання через суд
першої інстанції апеляційної скарги.

Суддя
Ю.Т. Шрамко