Справа № 812/1899/14
Суддя: К.В. Агевич
Дата ухвалення: 2014-06-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

18 червня 2014 рокуЛуганськСправа №
812/1899/14

приміщення суду за адресою: 91055, м.
Луганськ, вул. Поштова, 1

Луганський окружний адміністративний
суд у складі

Головуючого судді
Агевича К.В.,

при секретарі судового засідання
Липко Т.М.,

за участю:

представника позивача: не прибув

представника відповідача: не прибув

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у залі суду м. Луганська
справу за адміністративним позовом
Управління Пенсійного фонду України в
м. Ровеньки Луганської області до
відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України в м. Ровеньки
Луганської області про стягнення
витрат на виплату та доставку пенсій по
втраті годувальника, який помер
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання у сумі 750,00 грн.,-

ВСТАНОВИВ:

17 березня 2014 року до Луганського
окружного адміністративного суду
надійшов адміністративний позов
Управління Пенсійного фонду України в
м. Ровеньки Луганської області до
відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України в м. Ровеньки
Луганської області про стягнення
витрат на виплату та доставку пенсій по
втраті годувальника, який помер
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання у сумі 750,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначив, що Управління Пенсійного
фонду України в м. Ровеньки Луганської
області призначає та виплачує пенсії
по втраті годувальника, який помер
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання.

ОСОБА_1 перебуває на обліку в
управлінні Пенсійного фонду України в
м. Ровеньки Луганської області і
отримує пенсію у зв'язку з втратою
годувальника з 01.02.2010 за батька ОСОБА_2,
який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 внаслідок
професійного захворювання. Родинні
відносини підтверджуються свідоцтвом
про народження НОМЕР_1. Факт смерті
годувальника підтверджується
свідоцтвом про смерть НОМЕР_2.
Причинний зв'язок смерті годувальника
з наявними у нього професійним
захворюванням підтверджується
довідкою 2-20 ПС №001592. ОСОБА_1 вперше
визнаний інвалідом з дитинства другої
групи з 22.02.1989 року, тобто у 16-річному
віці, що підтверджується витягом з акту
огляду у ВТЕК ВТЕ №078284. ОСОБА_1 є
інвалідом третьої групи з дитинства
безстроково, що підтверджується
витягом з акту огляду у МСЕК МСЕ №054737.

Позивач зазначив, що відповідачем не
прийнято до відшкодування пенсію
ОСОБА_1 з тих підстав, що на момент
смерті батька він не знаходився на його
утриманні, оскільки мешкав окремо від
батька та мав свою сім'ю.

Позивач вважає, що наведені обставини
для відмови у відшкодуванні пенсії є
безпідставними, оскільки пенсія по
втраті годувальника, призначена ОСОБА_1
відповідає вимогам передбаченим у
Законі України „Про пенсійне
забезпечення" та Порядку
відшкодування, а саме:

- вона призначена згідно статей 37,
38 Закону Україні „Про пенсійне
забезпечення";

- факт смерті годувальника від
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання;

- призначення пенсії підтверджено
протоколами комісії з призначення
пенсій.

ОСОБА_1 була виплачена пенсія по втраті
годувальника в період з 01.09.2013 по 31.01.2014
на загальну суму 750,00 грн.

Акти щомісячної звірки витрат за
особовими справами потерпілих, яким
щомісячно виплачено пенсії по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсії у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання за період з 01.09.2013 по 31.01.2014
разом зі списками цих осіб із
зазначенням виплачених сум пенсій по
втраті годувальника, направлялися
відповідачеві для погодження, але
останній не прийняв до відшкодування
суми зазначених пенсій.

На підставі наведеного, позивач просив
стягнути з відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в м. Ровеньки
Луганської області суми пенсій ОСОБА_1
у зв'язку з втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання за період з 01.09.2013 по 31.01.2014
у розмірі 750,00 грн.

У судове засідання представник
позивача не прибув, про день, час та
місце судового розгляду справи був
повідомлений належним чином. 18.06.2014 до
Луганського окружного
адміністративного від представника
позивача надійшло клопотання про
розгляд справи без його участі.

03 квітня 2014 року представник
відповідача в судовому засіданні надав
суду заперечення проти позову, в
обґрунтування якого зазначив наступне.

ОСОБА_1 на час смерті батька був
інвалідом третьої групи з дитинства
безстроково. Проте, як зазначає ст. 33
Закону України „Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, що спричинили втрату
працездатності" недостатньо бути
непрацездатною особою оскільки
обов'язковою умовою та без якої не
виникає право у особи на зазначені
страхові виплати , пенсії згідно з
підпунктом „д" пункту 1 частини першої
статті 21 цього Закону,є перебування
цієї непрацездатної особи на утриманні
померлого та визнання її членом сім'ї
останнього. Відповідач зазначив, що
Законом України „Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, що спричинили втрату
працездатності" чітко визначені
обов'язкові умови, необхідні для
отримання страхових виплат, зокрема й
страхові виплати пенсії у зв'язку з
втратою годувальника, передбаченої ст.
28 Закону. На думку відповідача УПФУ в м.
Ровеньки Луганської області не надало
документального підтвердження того, що
ОСОБА_1 знаходився на утриманні
померлого батька та був членом його
сім'ї.

У зв'язку з чим, представник
відповідача просив відмовити у
задоволенні позовних вимог.

У судове засідання представник
відповідача не прибув, про день, час та
місце судового розгляду справи був
повідомлений належним чином. 17.06.2014 до
Луганського окружного
адміністративного від представника
відповідача надійшло клопотання про
розгляд справи без його участі.

Дослідивши матеріали справи,
розглянувши справу в межах заявлених
позовних вимог і наданих сторонами
доказів, оцінивши докази відповідно до
вимог статей 69-72 КАС України,
встановивши фактичні обставини справи
та відповідні їм правовідносини, суд
дійшов до наступних висновків.

З матеріалів справи вбачається, що між
сторонами підписані акти щомісячної
звірки витрат по особових справах
потерпілих, яким виплачено пенсії по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсій у
зв'язку з втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання за період з 01.09.2013 по
31.01.2014.

Відповідно до таблиць розбіжностей,
відділенням Фонду не приймаються суми
витрат пенсії по втраті годувальника
по особовій справі ОСОБА_1 за період з
01.09.2013 по 31.01.2014 на суму 750,00 грн., у
зв'язку з тим, що на момент смерті
годувальника утриманець не проживав
разом,

Статтею 1 Основ законодавства України
про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від 14 січня 1998
року № 16/98-ВР (далі за текстом - Основи)
встановлено, що загальнообов'язкове
державне соціальне страхування це
система прав, обов'язків і гарантій, яка
передбачає надання соціального
захисту, що включає матеріальне
забезпечення громадян у разі хвороби,
повної, часткової або тимчасової
втрати працездатності, втрати
годувальника, безробіття з незалежних
від них обставин, а також у старості та
в інших випадках, передбачених законом,
за рахунок грошових фондів, що
формуються шляхом сплати страхових
внесків власником або уповноваженим
ним органом, громадянами, а також
бюджетних та інших джерел,
передбачених законом.

Відповідно до статті 4 Основ залежно
від страхового випадку є такі види
загальнообов'язкового державного
соціального страхування: пенсійне
страхування; страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими похованням;
медичне страхування; страхування від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності;
страхування на випадок безробіття;
інші види страхування, передбачені
законами України. Відносини, що
виникають за зазначеними у частині
першій цієї статті видами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування, регулюються
окремими законами, прийнятими
відповідно до цих Основ.

Види соціальних послуг та
матеріального забезпечення за
загальнообов'язковим державним
соціальним страхуванням визначені у
статті 25 Основ. Так, відповідно до п. 1
ст. 25 Основ за пенсійним страхуванням
надаються такі види соціальних послуг
та матеріального забезпечення: пенсії
за віком, по інвалідності внаслідок
загального захворювання (в тому числі
каліцтва, не пов'язаного з роботою,
інвалідності з дитинства); пенсії у
зв'язку з втратою годувальника, крім
передбачених пунктом 4 цієї статті;
медичні профілактично-реабілітаційні
заходи; допомога на поховання
пенсіонерів.

Відповідно до п. 4 ст. 25 Основ за
страхуванням від нещасного випадку на
виробництві та професійного
захворювання надаються такі види
соціальних послуг та матеріального
забезпечення: профілактичні заходи по
запобіганню нещасним випадкам на
виробництві та професійним
захворюванням; відновлення здоров'я та
працездатності потерпілого; допомога
по тимчасовій непрацездатності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання; відшкодування збитків,
заподіяних працівникові каліцтвом чи
іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним
з виконанням ним своїх трудових
обов'язків; пенсія по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання; пенсія у зв'язку із
втратою годувальника, який помер
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання; допомога на поховання
осіб, які померли внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання.

Пунктом 5 частини першої статті 24
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності» від 23.09.1999 № 1105-XIV (далі
за текстом - Закон № 1105-XIV) Фонд
зобов'язано співпрацювати з фондами з
інших видів соціального страхування у
фінансуванні заходів, пов'язаних з
матеріальним забезпеченням та
наданням соціальних послуг
застрахованим, у кожному конкретному
випадку спільно приймаючи рішення щодо
того, хто з них братиме участь у
фінансуванні цих заходів.

Відповідно до п. "д" ч. 1 статті 21 Закону
№ 1105-ХІV у разі настання страхового
випадку Фонд соціального страхування
від нещасних випадків зобов'язаний у
встановленому законодавством порядку
своєчасно та в повному обсязі
відшкодовувати шкоду, заподіяну
працівникові внаслідок ушкодження
його здоров'я або в разі його смерті,
виплачуючи йому або особам, які
перебували на його утриманні, зокрема,
пенсію у зв'язку з втратою
годувальника, який помер внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання.

Тобто, на відповідача покладається
обов'язок виплатити пенсію по втраті
годувальника, у разі його смерті від
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання. Оскільки
пенсійне забезпечення здійснюється
позивачем, то відповідач зобов'язаний
відшкодувати вказану пенсію.

Однак, вказані витрати повинні бути
документально підтверджені та
пов'язані з виплатою пенсії саме
особам, які постраждали від нещасного
випадку на виробництві або знаходились
на утриманні померлого.

Частиною 1 статті 36 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» визначено, що пенсія у
зв'язку з втратою годувальника
призначається непрацездатним членам
сім'ї померлого годувальника, які були
на його утриманні, за наявності в
годувальника на день смерті страхового
стажу, який був би необхідний йому для
призначення пенсії по інвалідності, а в
разі смерті пенсіонера або осіб,
зазначених у частині другій статті 32
цього Закону, - незалежно від
тривалості страхового стажу. При цьому
дітям пенсія у зв'язку з втратою
годувальника призначається незалежно
від того, чи були вони на утриманні
годувальника.

Статтею 21 Закону № 1105-ХІV визначений
перелік соціальних послуг та виплат,
які здійснюються та відшкодовуються
Фондом соціального страхування від
нещасних випадків у разі настання
страхового випадку.

Відповідно до ст. 28 Закону № 1105-ХІV,
страховими виплатами є грошові суми,
які згідно із статтею 21 цього Закону
Фонд соціального страхування від
нещасних випадків виплачує
застрахованому чи особам, які мають на
це право, у разі настання страхового
випадку.

Зазначені грошові суми складаються із:
1) страхової виплати втраченого
заробітку (або відповідної його
частини) залежно від ступеня втрати
потерпілим професійної працездатності
(далі - щомісячна страхова виплата); 2)
страхової виплати в установлених
випадках одноразової допомоги
потерпілому (членам його сім'ї та
особам, які перебували на утриманні
померлого); 3) страхової виплати пенсії
по інвалідності потерпілому; 4)
страхової виплати пенсії у зв'язку з
втратою годувальника; 5) страхової
виплати дитині, яка народилася
інвалідом внаслідок травмування на
виробництві або професійного
захворювання її матері під час
вагітності; 6) страхових витрат на
медичну та соціальну допомогу.

Згідно із статтею 33 № 1105-ХІV, у разі
смерті потерпілого право на одержання
щомісячних страхових виплат (пенсій
згідно з підпунктом "д" пункту 1 частини
першої статті 21 цього Закону) мають
непрацездатні особи, які перебували на
утриманні померлого або мали на день
його смерті право на одержання від
нього утримання, а також дитина
померлого, яка народилася протягом не
більш як десятимісячного строку після
його смерті.

Такими непрацездатними особами є: 1)
діти, які не досягли 16 років; діти з 16 до
18 років, які не працюють, або старші за
цей вік, але через вади фізичного або
розумового розвитку самі не спроможні
заробляти; діти, які є учнями,
студентами (курсантами, слухачами,
стажистами) денної форми навчання - до
закінчення навчання, але не більш як до
досягнення ними 23 років; 2) жінки, які
досягли 55 років, і чоловіки, які досягли
60 років, якщо вони не працюють; 3)
інваліди - члени сім'ї потерпілого на
час інвалідності;

4) неповнолітні діти, на утримання яких
померлий виплачував або був
зобов'язаний виплачувати аліменти; 5)
непрацездатні особи, які не перебували
на утриманні померлого, але мають на це
право.

Право на одержання страхових виплат у
разі смерті потерпілого мають також
дружина (чоловік) або один з батьків
померлого чи інший член сім'ї, якщо він
не працює та доглядає дітей, братів,
сестер або онуків потерпілого, які не
досягли 8-річного віку.

Пенсія у разі смерті годувальника
призначається і виплачується згідно із
законодавством.

Відповідно до ст. 37 Закону України «Про
пенсійне забезпечення» право на пенсію
в разі втрати годувальника мають
непрацездатні члени сім'ї померлого
годувальника, які були на його
утриманні (стаття 38). Непрацездатними
членами сім'ї вважаються, зокрема,
батько, мати, дружина, чоловік, якщо
вони є інвалідами або досягли
пенсійного віку, встановленого статтею
26 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування».

Згідно зі статтею 38 вказаного Закону
члени сім'ї померлого вважаються
такими, що були на його утриманні, якщо
вони були на його повному утриманні або
одержували від нього допомогу, яка була
для них постійним і основним джерелом
засобів до існування.

Таким чином, на день смерті
потерпілого, що спричинена нещасним
випадком на виробництві або
професійним захворюванням, особа
повинна мати статус непрацездатної
особи, визначеної частиною другою
статті 33 Закону України від 23.09.1999
№1105-XIV та перебувати на утриманні
померлого потерпілого або мати право
на одержання від нього утримання.

Зазначена позиція підтверджується
пунктом 20 та абзацом четвертим пункту
22 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 27 березня
1992 року №6 «Про практику розгляду
судами цивільних справ за позовами про
відшкодування шкоди» та висновками, що
містяться в рішенні колегії суддів
Судової палати у цивільних справах
Верховного суду України від 18.08.2010
№6-14692св10.

Так відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 256
Цивільного процесуального Кодексу суд
розглядає справи про встановлення
факту перебування фізичної особи на
утриманні.

Судом встановлено, що згідно довідки
про причинний зв'язок смерті з
професійним захворюванням (отруєнням)
або трудовим каліцтвом сер. 2-20ПС № 001592
МСЕК встановлено причинний зв'язок
смерті ОСОБА_2, який помер
ІНФОРМАЦІЯ_5 внаслідок
профзахворювання (а.с. 19).

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 є сином ОСОБА_2
(зворотній а.с.18).

На момент смерті батька ОСОБА_1
виповнилось 36 років, відповідно до
витягу з акту огляд у ВТЕК сер. ВТЕ №078284
ОСОБА_1 визнано інвалідом дитинства
другої групи з 22.02.1989, інвалідність було
встановлено строком до березня 1990 року.
Відповідно до витягу з акту огляду МСЕК
МСЕ №054737 ОСОБА_1 є інвалідом третьої
групи з дитинства безстроково.(а.с.19-20).

ОСОБА_1 звернувся до Пенсійного фонду
України в м. Ровеньки Луганської
області з заявою про призначення
пенсії по втраті годувальника. З 01.02.2010
він отримує пенсію по втраті
годувальника, який помер внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання.

Як вбачається з наданої позивачем
копії паспорту серії НОМЕР_3 ОСОБА_1
перебував у зареєстрованому шлюбі та
мешкав за адресою: АДРЕСА_2. Також, з
копії паспорту серії НОМЕР_4
вбачається, що померлий ОСОБА_2,
знаходившись у зареєстрованому шлюбі
мешкав за адресою: АДРЕСА_1.

Крім того, судом були надіслані запити
до відділу адресно-довідкової роботи
УДМС України в Луганській області щодо
надання відомостей про реєстрацію
місця проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (а.с.
41, 47).

Згідно відомостей адресно - довідкого
підрозділу УДМС України в Луганській
області, також підтверджується, що
померлий ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 був
зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1, а
його син ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_4 був
зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2.

Тобто з матеріалів справи вбачається,
що ОСОБА_1 мешкав окремо від померлого
ОСОБА_2 та мав сім'ю.

Рішення суду про встановлення факту,
яке має юридичне значення - факту
утримання відносно ОСОБА_1 не
виносилося, що не заперечують сторони
по справі.

Відповідно до ст. 71 КАС України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких базуються її вимоги або
заперечення.

Доказів про наявність підстав для
відшкодування пенсії по втраті
годувальника, а саме - доказів
перебування на утриманні померлого
позивач суду не надав.

З урахуванням встановлених обставин, а
саме недоведеністю позивачем факту
знаходження ОСОБА_1 на утриманні у
ОСОБА_2 на час його смерті, а також
враховуючи положення ст. 33 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності", суд
дійшов висновку про відмову у
задоволенні позову щодо стягнення з
відповідача витрати на виплату та
доставку пенсії ОСОБА_1 за період з 01
вересня 2013 року по 31 січня 2014 року року
у загальній сумі 750,00 грн.

Враховуючи вимоги частини 4 статті 94
КАС України, а також те, що позивач
відповідно до пункту 18 частини 1 статті
5 Закону України від 08 липня 2011 року №
3674-VІ «Про судовий збір» від сплати
судового збору звільнений, судові
витрати у цій справі не підлягають
стягненню з відповідача, оскільки у
справах, в яких позивачем є суб'єкт
владних повноважень, а відповідачем -
фізична чи юридична особа, судові
витрати, здійснені позивачем, з
відповідача не стягуються.

Керуючись статтями 2, 9, 10, 11, 17, 18, 23, 69-72, 87,
94, 136, 158-163, 167 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного
позову Управління Пенсійного фонду
України в м. Ровеньки Луганської
області до відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в м. Ровеньки
Луганської області про стягнення
витрат на виплату та доставку пенсій по
втраті годувальника, який помер
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання у сумі 750,00 грн. -
відмовити.

Постанова набирає законної сили в
порядку передбаченому статтею 254
Кодексу адміністративного судочинства
України та може бути оскаржена до
Донецького апеляційного
адміністративного суду через
Луганський окружний адміністративний
суд у порядок і строки, встановленими
статтями 185-187 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Згідно з частиною 3 статті 160 КАС
України постанова складена у повному
обсязі 23 червня 2014 року.

Суддя
К.В. Агевич