Справа № 641/1439/14-а
Суддя: Катунов В.В.
Дата ухвалення: 2014-07-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 липня 2014 р.Справа № 641/1439/14-аКолегія
суддів Харківського апеляційного
адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Катунова В.В.

Суддів: Бершова Г.Є. , Ральченка І.М.

розглянувши в порядку письмового
провадження у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Управління Пенсійного фонду
України в Комінтернівському районі
м.Харкова на постанову
Комінтернівського районного суду м.
Харкова від 02.04.2014р. по справі №
641/1439/14-а

за позовом ОСОБА_1

до Управління Пенсійного фонду
України в Комінтернівському районі
м.Харкова

про зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач - ОСОБА_1, звернулася до суду із
адміністративним позовом до
Управління Пенсійного фонду України в
Комінтернівському районі м.Харкова, в
якому просила зобов'язати відповідача
виплатити їй грошову допомогу в
розмірі десяти місячних пенсій.

Постановою Комінтернівського
районного суду м. Харкова від 02.04.2014
року адміністративний позов
задоволено.

Зобов'язано Управління Пенсійного
фонду України в Комінтернівському
районі м.Харкова нарахувати та
виплатити ОСОБА_1 грошову допомогу, яка
не підлягає оподаткуванню, у розмірі
десяти місячних пенсій, згідно п.7-1
розділу ХV Прикінцевих положень Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування".

Відповідач, не погодившись із судовим
рішенням, подав апеляційну скаргу, в
якій просить скасувати оскаржуване
рішення суду першої інстанції та
прийняти нове, яким відмовити позивачу
в задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування поданої апеляційної
скарги вказує на те, що посада педагог
-керівник не зазначена в "Переліку
закладів та установ освіти, охорони
здоров'я та соціального захисту і
посадах, робота на яких дає право на
призначення пенсії за вислугу років",
затвердженому постановою Кабінету
Міністрів України від 04.11.1993 року №909, а
отже зарахувати цей період роботи до
страхового стажу, що дає на отримання
грошової допомоги немає підстав.

Позивач подав до Харківського
апеляційного адміністративного суду
письмові заперечення на апеляційну
скаргу, в яких вважає вимоги
відповідача безпідставними,
незаконними та такими, що не підлягають
задоволенню. Просить залишити
постанову суду першої інстанції без
змін, як таку, що прийнята відповідно до
норм діючого законодавства.

Колегія суддів на підставі п.1 ч. 1 ст. 197
Кодексу адміністративного судочинства
України, вважає за можливе розглянути
справу в порядку письмового
провадження за наявними в справі
матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши рішення суду та доводи
апеляційної скарги, дослідивши
письмові докази, колегія суддів вважає,
що апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
ОСОБА_1 згідно записів в трудовій
книжці прийнята на роботу 26.08.1974
року до середньо загальноосвітньої
школи №82 м. Харкова ( на теперішній час
Харківська гімназія №82) : в період з
26.08.1974 року працювала на посаді
лаборанта; з 01.09.1981 року на посаді
вихователя групи продовженого дня ; з
26.08.1982 року на посаді вчителя
географії ; з 05.04.1988 року на посаді
організатора позакласної та
позашкільної роботи ; з 02.09.1991 року на
посаді заступника директора з
виховної роботи; з 01.11.1996 року на
посаді педагога -керівника ; з 03.09.2007
року на посаді вчителя географії; з
14.09.2009 року на посаді соціального
педагога; з 01.09.2010 року на посаді
вчителя географії; з 01.09.2010 року на
посаді соціального педагога.

Листом від 24 грудня 2013 року Управління
Пенсійного Фонду України в
Комінтернівському районі м. Харкова
позивачу на її заяву від 05 грудня 2013
року про нарахування пенсії та
грошової допомоги у розмірі 10 місячних
пенсій повідомило, що вона не має права
на отримання грошової допомоги у
розмірі 10 місячних пенсій виходячи з
того, що посада педагог -керівник , не
передбачена переліком закладів і
установ освіти, охорони здоров'я та
соціального захисту і посад, робота
на яких дає право на пенсію за
вислугою років згідно Постанови КМУ
від 04 листопада 1993 року №909 зі змінами
, внесеними згідно з Постанови КМУ №1436
(1426-20020п) від 26.09.2002 року .

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції виходи з того, що
всупереч п.7-1 розділу ХV Прикінцевих
положень Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" відповідачем було
відмовлено у виплаті грошової
допомоги.

Перевіривши повноту встановлення
обставин справи та правильність їх
юридичної оцінки в судовому рішенні,
колегія суддів дійшла висновку про
безпідставність апеляційної скарги та
законність рішення суду першої
інстанції, з огляду на таке.

Статтею 52 Закону України "Про пенсійне
забезпечення" (далі Закон №1788-ХІІ)
встановлено, що право на пенсію за
вислугу років мають, зокрема
працівники освіти, охорони здоров'я, а
також соціального забезпечення, які в
будинках-інтернатах для престарілих та
інвалідів і спеціальних службах
безпосередньо зайняті обслуговуванням
пенсіонерів та інвалідів, відповідно
до пункту «е» ст.55, в силу якого право на
пенсію за вислугу років мають, зокрема,
працівники освіти при наявності
спеціального стажу роботи від 25 до 30
років за Переліком, що затверджується у
порядку, який визначається Кабінетом
Міністрів України, незалежно від віку.

Перелік закладів і установ освіти,
охорони здоров'я та соціального
захисту і посад, робота на яких дає
права на пенсію за вислугу років,
затверджений постановою Кабінету
Міністрів України від 04.11.1993 №909 (далі -
Постанова №909). В даному Переліку
зазначені наступні посади в у
загальноосвітніх навчальних закладах,
військових загальноосвітніх
навчальних закладах, музичних і
художніх школах: учителі, логопеди,
вчителі-логопеди, вчителі-дефектологи,
викладачі, сурдопедагоги,
тифлопедагоги, вихователі, завідуючі
та інструктори слухових кабінетів,
директори, завідуючі, їх заступники з
навчально-виховної (навчальної,
виховної), навчально-виробничої
частини або роботи з виробничого
навчання, завідуючі навчальною і
навчально-виховною частиною, соціальні
педагоги (організатори позакласної та
позашкільної виховної роботи з дітьми),
практичні психологи,
педагоги-організатори, майстри
виробничого навчання, керівники
гуртків, секцій, студій та інших форм
гурткової роботи.

Пунктом п.7-1 розділу ХV «Прикінцевих
положень» Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" (далі Закон №1058-ІV)
встановлено, що особам, які на день
досягнення пенсійного віку,
передбаченого ст.26 цього Закону,
працювали в закладах та установах
державної або комунальної форми
власності на посадах, робота на яких
дає право на призначення пенсії за
вислугу років відповідно до пунктів
«е»-«ж» ст.55 Закону №1788-ХІІ, і мають
страховий стаж (для чоловіка-35 років,
для жінок - 30 років) на таких посадах, а
також якщо вони до цього не отримували
будь-яку пенсію, при призначенні пенсії
за віком виплачується грошова
допомога, яка не підлягає
оподаткуванню, у розмірі їх десяти
місячних пенсій станом на день її
призначення. Виплата зазначеної
грошової допомоги здійснюється за
рахунок коштів Державного бюджету
України.

Відтак, умовою виплати особі грошової
допомоги в розмірі десяти місячних
пенсій станом на день призначення є
сукупність наступних обставин:
досягнення особою пенсійного віку,
встановленого ст.26 Закону №1058-ІV;
призначення такій особі пенсії за
віком; робота на час досягнення
пенсійного віку у закладах та
установах державної або комунальної
форми власності на посадах, робота на
яких дає право на призначення пенсії за
вислугу років відповідно до п.п. «е»-«ж»
ст. 55 Закону №1788-ХІІ; наявність у особи
страхового стажу та таких посадах (для
жінок - 30 років); не отримання до цього
будь-якої пенсії.

Підставою для відмови позивачу у
виплаті грошової допомоги є не
зарахування до страхового стажу, який
дає право на призначення пенсії за
вислугу років, періоду роботи позивача
з 11.01.1996 року по 09.03.2007 року на посаді
педагога - керівника.

Між тим, як вбачається з матеріалів
справи, ОСОБА_1 у період з 01.11.1996 року по
03.09.2007 року виконувала посадові
обов'язки педагога - організатора та
одночасно працювала вчителем
географії, що підтверджується довідкою
Харківської гімназії №82 за № 449 від
05.06.2014 року.

Також, довідкою наданою Харківської
гімназії №82 від 04.03.2014 року № 177
підтверджується періоди та посади
роботи позивача та зазначено, що період
роботи з 01.09.1981 року, які займала ОСОБА_1
відноситься до педагогічних
працівників .

Також, Управління освіти надано
роз'яснення від 06.06.2014 № 1065/01-25/14 щодо
посади педагога - організатора, в якому
зазначено, що згідно листа
Міністерства народної освіти УРСР від
03.01.1991р №1/9-3 посада
педагога-організатора була
передбачена в штатних розписах
загальноосвітніх навчальних закладах
з 01.04.1991 року. З 2001 року на підставі
листа МОНУ від 19.06.2001р №1/9-234 штатні
розписи ЗОШ затверджувались згідно
Методичних рекомендацій із питань
порядку формування штатів середніх
загальноосвітніх навчальних закладів,
якими передбачена була і посада
педагога - організатора. Тобто, посада
педагога-керівника в штатних розписах
загальноосвітніх закладів не
передбачена.

В особистій картці по нарахуванню
заробітної плати ОСОБА_1 здійснений
запис про переведення її на посаду
педагога- організатора з 01.11.1996 року.

Згідно довідки Харківської гімназії №
82 від 05.06.2014р. № 451 у період з 01.11.1996 р. по
03.09.2007 р. ОСОБА_1 дійсно виконувала
посадові обов'язки
педагога-організатора та одночасно
працювала вчителем географії.

Таким чином, позивач досягла
пенсійного віку, встановленого ст.26
Закону №1058-ІV; з 23.08.2013 позивачу
призначена пенсія за віком; на час
досягнення пенсійного віку позивач
працювала у Харківській гімназії №82 на
посаді педагогічного працівника,
тобто на посаді, робота на якій дає
право на призначення пенсії за вислугу
років відповідно до п.«е» ст.55 Закону
№1788-ХІІ; позивач має страховий стаж на
таких посадах понад 30 років; позивач не
отримувала до 23.08.2013 будь-якої пенсії.

Відтак, оскільки страховий стаж ОСОБА_1
на посадах, робота на яких дає право на
призначення пенсії за вислугу років
становить більше 30 років, то
відповідачем безпідставно було
відмовлено у виплаті належної їй в силу
п.7-1 розділу ХV «Прикінцевих положень»
Закону №1058-ІV грошової допомоги, яка не
підлягає оподаткуванню, у розмірі його
десяти місячних пенсій станом на день
її призначення.

Підсумовуючи, суд апеляційної
інстанції приходить до висновку, що суд
першої інстанції при вирішенні даного
публічно-правового спору правильно
встановив фактичні обставини справи та
надав їм належну правову оцінку.

Доводи апелянта висновків суду не
спростовують та не дають правових
підстав для скасування оскаржуваного
судового рішення.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п.1 ч.1 ст. 199,
ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в
Комінтернівському районі м.Харкова
залишити без задоволення.

Постанову Комінтернівського районного
суду м. Харкова від 02.04.2014р. по справі №
641/1439/14-а залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили.

Головуючий суддя Катунов В.В.Судді
Бершов Г.Є. Ральченко І.М.