Справа № 826/5974/14
Суддя: Добрівська Н.А.
Дата ухвалення: 2014-06-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
20 червня 2014 року № 826/5974/14
Окружний адміністративний суд міста
головуючого судді - Добрівської Н.А.,
розглянувши в порядку письмового
проваджені адміністративну справу
за позовом ОСОБА_1 доГоловного
управління державної міграційної
служби України в місті Києві в особі
відділу централізованого оформлення
документів №2 управління паспортної
роботи, громадянства та реєстрації
фізичних осіб треті особи без
самостійних вимог: Управління
державної міграційної служби України у
Волинській області, Відділ державної
Володимир-Волинського міськрайонного
управління юстиції провизнання
протиправною бездіяльності, визнання
нечинним рішення від 01.04.2014 року,
зобов'язання вчинити певні дії, -
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до
Головного управління державної
міграційної служби України в місті
Києві в особі відділу централізованого
оформлення документів №2 управління
паспортної роботи, громадянства та
реєстрації фізичних осіб, треті особи
без самостійних вимог: Управління
державної міграційної служби України у
Волинській області, Відділ державної
Володимир-Волинського міськрайонного
управління юстиції у Волинській
області з вимогами про:
- визнання протиправним рішення
відділу централізованого оформлення
документів №2 управління паспортної
роботи, громадянства та реєстрації
фізичних осіб ГУ ДМС України в м. Києві,
стосовно відмови у видачі паспорта
громадянина України для виїзду за
кордон, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1;
- зобов'язання відділу
централізованого оформлення
документів №2 управління паспортної
роботи, громадянства та реєстрації
фізичних осіб ГУ ДМС України в м. Києві
видати ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, паспорт
громадянина України для виїзду за
В обґрунтування своїх вимог позивач
посилається на відсутність у ГУ ДМС
України в м. Києві на час звернення
ОСОБА_1 із заявою про видачу паспорта
громадянина України для виїзду за
кордон, законних підстав для відмови
для тимчасової відмови у видачі
закордонного паспорта.
Представник позивача в судовому
засіданні позовні вимоги підтримав і
просив їх задовольнити з підстав,
викладених у позовній заяві.
Представник відповідача в судовому
засіданні проти позову заперечив,
наголошуючи на тому, що ОСОБА_1 законно
було відмовлено у видачі паспорта для
виїзду за кордон на підставі п.5 ч.1 ст.6
Закону України «Про порядок виїзду з
України і в'їзду в Україну громадян
України» у зв'язку з отриманням від
УДМС України у Волинській області
інформації про те, що на підставі
виконавчого листа №2-821/31.08.2009 року ВДВС
Володимир-Волинського міськрайонного
управління юстиції (вх.№3631 від 16.11.2009р.)
громадянин ОСОБА_1 являється боржником,
який ухиляється від виконання
зобов'язань, покладених на нього
судовим рішенням, а тому тимчасово
обмежений у праві отримання паспорта
громадянина України для виїзду за
Треті осіб, належним чином повідомлені
про день, час і місце розгляду справу,
явку уповноважених представників в
судове засідання не забезпечили. Від
уповноваженої особи ВДВС
Володимир-Волинського міськрайонного
управління юстиції надійшли
витребувані судом документи та
письмове клопотання про розгляд справи
у відсутність представника третьої
У зв'язку з необхідністю отримання
додаткових доказів у справі судом
неодноразово оголошувалась перерва.
Враховуючи неявку в судове засідання 27
травня 2014 року представника
відповідача, який надав суду свої
пояснення по суті заявлених позивачем
вимог, а також представників третіх
осіб і беручи до уваги відсутність
потреби заслухати свідка чи експерта,
суд на підставі ч.6 ст.71, ч.ч.4, 6 ст.128 КАС
України перейшов до розгляду справи у
порядку письмового провадження.
При цьому, ухвалою суду від 27 травня 2014
року від Володимир-Волинського
міського суду та від ВДВС
Володимир-Волинського міськрайонного
управління юстиції у Волинській
області витребувані додаткові докази у
справі.
16 червня 2014 року від
Володимир-Волинського міського суду та
від ВДВС Володимир-Волинського
міськрайонного управління юстиції у
Волинській області надійшли
витребувані судом документи.
Заслухавши пояснення надані
представниками сторін, з'ясувавши
фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, оцінивши докази, які
мають значення для розгляду і
вирішення справи по суті, суд встановив
ОСОБА_1 звернувся до ГУ ДМС України в м.
Києві з заявою про видачу йому паспорта
громадянина України для виїзду за
кордон, у відповідь на яку отримав лист
Відділу централізованого оформлення
документів №2 управління паспортної
роботи, громадянства та реєстрації
фізичних осіб Головного управління
державної міграційної служби України в
місті Києві від 16.12.2013 року за №1/19/25/9, в
якому останній, посилаючись на
положення п.5 ч.1 ст.6 Закону України «Про
порядок виїзду з України і в'їзду в
Україну громадян України», повідомив
про те, що видача паспорта ОСОБА_1
тимчасово призупинена. Як на підставу
для такого висновку відповідач
посилається на викладу в листі УДМС
України у Волинській області
інформацію відповідно до якої, на
підставі виконавчого листа №2-821/31.08.2009
року ВДВС Володимир-Волинського
міськрайонного управління юстиції
(вх.№3631 від 16.11.2009р.) громадянин ОСОБА_1
являється боржником, який ухиляється
від виконання зобов'язань, покладених
на нього судовим рішенням, а тому
тимчасово обмежений у праві отримання
паспорта громадянина України для
Надаючи правову оцінку оскаржуваному
рішенню і діям відповідача, суд
зазначає, що порядок здійснення права
громадян України на виїзд з України і
в'їзд в Україну, порядок оформлення
документів для зарубіжних поїздок і
порядок розв'язання спорів у цій сфері
визначені Законом України «Про порядок
виїзду з України i в'їзду в Україну
громадян України» №3857-ХІІ від 21.01.1994р.
(далі по тексту - Закон №3857-ХІІ).
Згідно статті 4 Закону №3857-ХІІ,
оформлення паспорта громадянина
України для виїзду за кордон
провадиться: громадянам України, які
постійно проживають в Україні і
досягли 18-річного віку, - за особистим
клопотанням про отримання паспорта або
через своїх законних представників до
центрального органу виконавчої влади,
що реалізує державну політику у сфері
громадянства. У виняткових випадках (за
наявності вимог держави, до якої
здійснюється виїзд, чи вимог
міжнародної організації, для участі в
заходах якої здійснюється виїзд, а
також у разі виїзду на постійне
проживання за кордон усиновленої
іноземцями дитини - громадянина
України) паспорт може бути оформлено до
досягнення громадянином 18-річного
Особи, які звертаються за отриманням
паспорта, сповіщають дані про себе,
відомості про сімейний стан і
наявність неповнолітніх дітей та
утриманців, про відсутність обставин,
що обмежують відповідно до цього
Закону право на виїзд за кордон.
Статтею 6 Закону №3857-ХІІ встановлено
підстави для тимчасових обмежень у
праві виїзду громадян України за
кордон, а саме, громадянинові України
може бути тимчасово відмовлено у
видачі паспорта у випадках, якщо:
1) він обізнаний з відомостями, які
становлять державну таємницю, - до
закінчення терміну, встановленого
статтею 12 цього Закону;
2) діють неврегульовані аліментні,
договірні чи інші невиконані
зобов'язання - до виконання зобов'язань,
або розв'язання спору за погодженням
сторін у передбачених законом
випадках, або забезпечення зобов'язань
заставою, якщо інше не передбачено
міжнародним договором України;
3) стосовно нього у порядку,
передбаченому кримінальним
процесуальним законодавством,
застосовано запобіжний захід, за
умовами якого йому заборонено
виїжджати за кордон, - до закінчення
кримінального провадження або
скасування відповідних обмежень;
4) він засуджений за вчинення
кримінального правопорушення - до
відбуття покарання або звільнення від
5) він ухиляється від виконання
зобов'язань, покладених на нього
судовим рішенням, рішенням іншого
органу (посадової особи), - до виконання
6) він свідомо сповістив про себе
неправдиві відомості - до з'ясування
причин і наслідків подання неправдивих
7) він підлягає призову на строкову
військову службу - до вирішення питання
про відстрочку від призову;
8) щодо нього подано цивільний позов до
суду - до закінчення провадження у
справі;
9) він за вироком суду визнаний особливо
небезпечним рецидивістом чи перебуває
під адміністративним наглядом міліції
- до погашення (зняття) судимості чи
Відповідно до статей 4, 7 Закону №3857-XII,
Кабінет Міністрів України
уповноважений видати правила
оформлення і видачі паспортів які
підлягають опублікуванню.
Так, постановою Кабінету Міністрів
України від 31.03.1995р. №231 були
затверджені Правила оформлення і
видачі паспорта громадянина України
для виїзду за кордон і проїзного
документа дитини, їх тимчасового
затримання та вилучення затверджених
(далі - Правила №231).
З метою забезпечення виконання
Постанови КМУ від 31.03.1995р. №231, наказом
МВС України від 21.12.2004р. №1603
затверджено «Порядок провадження за
заявами про оформлення паспортів
громадянина України для виїзду за
кордон і проїзних документів дитини»
(далі - Порядок №1603).
Зазначеними вище нормативно-правовими
актами визначено правила оформлення,
процедуру прийому та розгляду заяв про
оформлення паспортів громадянина
України для виїзду за кордон і проїзних
документів дитини, а також прийняття за
Положення статті 6 Закону №3857-XII
кореспондуються з пунктом 22 Правил №231,
якими визначено підстави за яких
громадянину може бути тимчасово
відмовлено у видачі паспорта.
Згідно частини 4 пункту 9 Порядку №1603,
управління (відділи) у справах
громадянства, імміграції та реєстрації
фізичних осіб головних управлінь,
управлінь МВС в Автономній Республіці
Крим, областях, містах Києві та
Севастополі, відділи (сектори) у
справах громадянства, імміграції та
реєстрації фізичних осіб міських,
районних управлінь, відділів МВС за
місцем проживання в Україні або
міжрегіональних центрів видачі
паспортних документів незалежно від
місця проживання в Україні відповідно
до пункту 23 Правил №231 ведуть облік
інформації, яка до них надходить, про
наявність підстав для тимчасових
обмежень у видачі паспорта, визначених
у пункті 22 Правил №231. При цьому,
територіальні органи невідкладно
надсилають зазначену інформацію
територіальним підрозділам за місцем
проживання особи, а територіальні
підрозділи - територіальним органам за
Пунктом 23 Правил №231 визначено, що
рішення про відмову у видачі паспорта
приймається за наявності в
територіальному органі або підрозділі
інформації про існування підстав,
зазначених у пункті 22 Правил.

Враховуючи наявну у відповідача під
час вирішення питання щодо видачі
ОСОБА_1 паспорта громадянина України
для виїзду за кордон інформацію, яка
відповідно до п.5 ч.1 ст.6 Закону №3857-XII є
підставою для тимчасової відмови у
видачі паспорта, суд не вбачає підстав
для визнання незаконними дій ГУ ДМСУ в
м. Києві щодо повідомлення ОСОБА_1 про
існування обставин, які зумовлюють
тимчасове зупинення видачі
закордонного паспорта позивачу.

Водночас, беручи до уваги встановлені у
справі обставини, суд звертає увагу на
наступне.

Підставою для тимчасової відмови
позивачу у видачі паспорта громадянина
України для виїзду за кордон слугувала
інформація, отримана від ВДВС
Володимир-Волинського міськрайонного
управління юстиції інформація, згідно
якої на підставі виконавчого листа
№2-821/31.08.2009 року ВДВС
Володимир-Волинського міськрайонного
управління юстиції (вх.№3631 від 16.11.2009р.)
громадянин ОСОБА_1 являється боржником,
який ухиляється від виконання
зобов'язань, покладених на нього
судовим рішенням, а тому тимчасово
обмежений у праві отримання паспорта
громадянина України для виїзду за
кордон.

Як було зазначено вище, громадянинові
України може бути тимчасово відмовлено
у видачі паспорта, якщо він ухиляється
від виконання зобов'язань, покладених
на нього судовим рішенням, рішенням
іншого органу (посадової особи), - до
виконання зобов'язань.

Зазначена підстава в статті 6 Закону
№3857-ХІІ наведена серед інших підстав
для тимчасових обмежень у праві виїзду
громадян України за кордон.

Відповідно до ст.124 Конституції судові
рішення ухвалюються судами іменем
України і є обов'язковими до виконання
на всій території України.

Примусове виконання рішень судів в
Україні покладається на державну
виконавчу службу (далі - ДВС), яка
входить до системи органів
Міністерства юстиції України. Умови і
порядок виконання рішень судів та
інших органів (посадових осіб), що
відповідно до закону підлягають
примусовому виконанню у разі
невиконання їх у добровільному
порядку, визначені у Законі від 21
квітня 1999р. №606-XIV «Про виконавче
провадження» (далі - Закон №606-XIV у
редакції на момент виникнення спірних
правовідносин).

З набранням чинності з 9 березня 2011р.
Закону України від 4 листопада 2010р.
№2677-VI «Про внесення змін до Закону
України «Про виконавче провадження» та
деяких інших законодавчих актів щодо
вдосконалення процедури примусового
виконання рішень судів та інших
органів (посадових осіб)» закріплено
право державного виконавця, у разі
ухилення боржника від виконання
зобов'язань покладених на нього
рішенням, звертатись до суду за
встановленням тимчасового обмеження у
праві виїзду боржника за межі України.

Вирішення судами питання про обмеження
у виїзді за межі України можливе тільки
у порядку, визначеному ст.3771 ЦПК, та за
поданням державного виконавця на
підставі п.18 ст.11 Закону №606-XIV у зв'язку
з ухиленням боржника від виконання
судового рішення чи рішення іншого
органу, що перебуває на виконанні (п.5 ч.1
ст.6 Закону №3857-XII).

Згідно статті 3771 ЦПК України, питання
про тимчасове обмеження боржника -
фізичної особи або керівника боржника -
юридичної особи у праві виїзду за межі
України при виконанні судових рішень
та рішень інших органів (посадових
осіб) вирішується судом за
місцезнаходженням органу державної
виконавчої служби за поданням
державного виконавця, погодженим з
начальником відділу державної
виконавчої служби.

Як вбачається з отриманих від
Володимир-Волинського міського суду
Волинської області судових рішень, 05
березня 2013 року головний державний
виконавець відділу Державної
виконавчої служби
Володимир-Волинського міськрайонного
управління юстиції Волинської області
звернувся до суду з поданням,
погодженим з начальником ВДВС, про
обмеження у праві виїзду за межі
України ОСОБА_1, обґрунтовуючи своє
подання перебуванням на виконанні
зведеного виконавчого провадження ВП
№31617627 згідно з рядом виконавчих листів
(в тому числі і за №2-821/31.08.2009), виданих
Володимир-Волинським міським судом,
про стягнення з ОСОБА_1 на користь
кредитної спілки та різних банків
заборгованості за кредитними
договорами. У зв'язку з несплатою
боржником заборгованості у
добровільному порядку та неявкою на
виклик до ВДВС і не виконанням
зобов'язань, покладених на нього
рішенням суду, державний виконавець
просив постановити судове рішення,
яким обмежити ОСОБА_1 у праві виїзду за
межі України.

Ухвалою Володимир-Волинського
міського суду Волинської області від 15
березня 2013 року у справі №154/764/13-ц
(6/154/18/13) подання задоволено.
Постановлено тимчасово обмежити
ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України
до виконання зобов'язань, покладених на
нього судом.

Апеляційний суд Волинської області
своєю ухвалою від 25 вересня 2013 року
скасував ухвалу Володимир-Волинського
міського суду від 15 березня 2013 року в
даній справі, а справу направив до того
ж суду на новий розгляд питання про
тимчасове обмеження особи у праві
виїзду за межі України.

09 жовтня 2013 року Володимир-Волинський
міський суд Волинської області
постановив ухвалу, якою відмовив у
задоволенні подання ВДВС
Володимир-Волинського міськрайонного
управління юстиції про обмеження у
праві виїзду за межі України ОСОБА_1
Судове рішення мотивовано відсутністю
будь-яких даних, які б свідчили про
ухилення боржника від виконання рішень
суду і доказів, які б підтверджували
вручення боржнику викликів державного
виконавця, а також доказів того, що
боржник вчиняє дії, які унеможливлюють
чи ускладнюють виконання судових
рішень. Наведені обставини, а також те,
що ухилення боржника від виконання
рішення є обов'язковою ознакою для
вирішення питання про тимчасове
обмеження у праві виїзду за межі
України, а таких даних під час розгляду
справи судом не встановлено, слугували
підставою для висновку суду щодо
відсутності підстав для обмеження
ОСОБА_1 у праві виїзду за кордон.

Отже, відсутність підстави, викладеної
в пункті 5 частини 1 статті 6 Закону
№3857-ХІІ, з якою законодавець пов'язує
виникнення права у уповноважених
органів тимчасово відмовити
громадянинові України у видачі
паспорта для виїзду за кордон,
встановлена судовим рішенням.

Згідно частини 1 статті 72 Кодексу
адміністративного судочинства України
обставини, встановлені судовим
рішенням в адміністративній, цивільній
або господарській справі, що набрало
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Відтак, наявні в матеріалах справи
належні і допустимі докази свідчать
про те, що підстави для застосування до
спірних правовідносин щодо вирішення
питання про видачу ОСОБА_1 паспорта
громадянина України для виїзду за
кордон положень пункту 5 частини 1
статті 6 Закону №3857-ХІІ відсутні.

Відповідно до частини 2 статті 11
Кодексу адміністративного судочинства
України суд може вийти за межі позовних
вимог тільки в разі, якщо це необхідно
для повного захисту прав, свобод та
інтересів сторін чи третіх осіб, про
захист яких вони просять.

Як вбачається із матеріалів справи,
позивач просить визнати протиправним
рішення, стосовно відмови йому у видачі
паспорта громадянина України для
виїзду за кордон та зобов'язати видати
закордонний паспорт.

Разом із тим, за наслідками розгляду
справи суд встановив, що позивач
звернувся із позовом до суду з метою
захисту порушеного права на отримання
паспорта громадянина України для
виїзду за кордон, тимчасова відмова у
видачі якого оформлена рішенням у
формі листа 16.12.2013 року за №1/19/25/9. При
цьому, встановлені судом обставини не
були відомі відповідачу під час
прийняття ним оскаржуваного рішення,
оформленого листом від 16.12.2013 року за
№1/19/25/9, однак, реально існували на час
прийняття такого рішення.

Отже, на переконання суду, саме вказане
рішення суб'єкта владних повноважень -
відповідача у справі спричинило
порушення прав та інтересів позивача, а
тому суд доходить висновку, про
наявність підстав для визнання
протиправним та скасування рішення у
формі листа від 16.12.2013 року за №1/19/25/9.

Щодо позовної вимоги про зобов'язання
відділу централізованого оформлення
документів №2 управління паспортної
роботи, громадянства та реєстрації
фізичних осіб ГУ ДМС України в м. Києві
видати ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, паспорт
громадянина України для виїзду за
кордон, суд зазначає, що згідно Закону
України «Про порядок виїзду з України i
в'їзду в Україну громадян України» та
постанови Кабінету Міністрів України
«Про затвердження Правил оформлення i
видачі паспортів громадянина України
для виїзду за кордон i проїзних
документів дитини, їх тимчасового
затримання та вилучення» №231 від
31.03.1995р. рішення про видачу паспортів
громадянина України для виїзду за
кордон приймається територіальним
органом Державної міграційної служби
України, а не структурними
підрозділами вказаних органів.

Вищезазначені повноваження
відповідача є дискреційними
повноваженнями, тобто, повноваженням,
яке надає певний ступінь свободи
адміністративному органу при
прийнятті рішення, коли у межах, які
визначені законом, адміністративний
орган має можливість самостійно (на
власний розсуд) вибрати один з кількох
варіантів рішення.

Так, суд при розгляді даної справи
встановив відсутність такої підстави
для обмеження позивача в реалізації
його право на отримання паспорта, яка
визначена в п.5 ч.1 ст.6 Закону №3857-ХІІ.
Проте, суд не наділений повноваженнями
перевірити наявність чи відсутність
інших обставин із якими статті 6 Закону
та п.22 Правил №231 пов'язують наявність
підстав для відмови у видачі паспорта.

Крім того, суд зважає на положення
пункту 10 Правил №231, відповідно до
якого для виїзду за кордон подається:
заява-анкета встановленого зразка;
паспорт громадянина України, свідоцтво
про народження (для осіб віком до 16
років) (після прийняття документів
повертається); копія виданої
податковим органом довідки про
присвоєння ідентифікаційного номера,
крім осіб, які через свої релігійні або
інші переконання відмовляються від
прийняття ідентифікаційного номера та
офіційно повідомляють про це
відповідні державні органи; дві
фотокартки розміром 3,5 х 4,5 сантиметра;
квитанція про сплату державного мита
або документ, що підтверджує право на
звільнення від його сплати.

При цьому, доказів на підтвердження
виконання ОСОБА_1 вимог наведеної
статті під час звернення до
відповідача із заявою про видачу
паспорта для виїзду за кордон,
позивачем суду не надано.

З огляду на викладене, суд доходить
висновку про наявність підстав для
зобов'язання Головного управління
державної міграційної служби України в
місті Києві повторно розглянути заяву
ОСОБА_1 про оформлення паспорта
громадянина України для виїзду за
кордон із урахуванням висновків суду.

Керуючись ст.ст. 69-71, 94, ч.6 ст.128, 158-163, 167,
254 Кодексу адміністративного
судочинства України, Окружний
адміністративний суд міста Києва, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1
задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати
рішення відділу централізованого
оформлення документів №2 управління
паспортної роботи, громадянства та
реєстрації фізичних осіб Головного
управління державної міграційної
служби України в місті Києві, оформлене
листом від 16.12.2013 року за №1/19/25/9.

Зобов'язати Головне управління
державної міграційної служби України в
місті Києві повторно розглянути заяву
ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний
номер НОМЕР_1, про оформлення паспорта
громадянина України для виїзду за
кордон із урахуванням висновків суду.

В задоволені решти позовних вимог -
відмовити.

Постанова набирає законної сили у
порядку, встановленому в ст.254 КАС
України та може бути оскаржена до
Київського апеляційного
адміністративного суду в порядку та
строки, визначені ст.ст.185-187 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Суддя Н.А. Добрівська