Справа № 812/3353/14
Суддя: Л.С. Качуріна
Дата ухвалення: 2014-07-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

09 липня 2014 рокуЛуганськСправа № 812/3353/14

Луганський окружний адміністративний
суд у складі:

Головуючого судді: Качуріної Л.С.,

при секретарі: Якимчук В.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом управління Пенсійного фонду
України в м. Первомайську Луганської
області до відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в м. Первомайську
Луганської області про стягнення
коштів у розмірі 1050,00 грн.,-

ВСТАНОВИВ:

15 травня 2014 року до Луганського
окружного адміністративного суду
надійшов адміністративний позов
управління Пенсійного фонду України в
м. Первомайську Луганської області до
відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України в м. Первомайську
Луганської області про стягнення
коштів у розмірі 1050,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначив, що управлінням Пенсійного
фонду України в м. Первомайську
Луганської області відповідно до
пункті 5 Порядку було проведено
протягом за період вересень 2013 року -
березень 2014 року включно з Відділенням
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань в м. Первомайську
Луганської області звірки витрат за
особовими справами потерпілих, за
висновками яких складено акти
щомісячної звірки витрат за особовими
справами потерпілих, яким виплачено
пенсії по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсії у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, у яких визначено суму
витрат, що підлягає відшкодуванню та
які є підставою для узагальнення
довідки про відшкодування відповідних
витрат на рівні Головних управлінь ПФУ
та виконавчої дирекції Фонду
страхування.

Згідно актів щомісячної звірки витрат
по особовим справам потерпілих, яким
призначено пенсії по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання та у зв'язку з втратою
годувальника, який помер внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання,
відділенням виконавчої дирекції Фонду
СНВ в м. Первомайську не було прийнято
до заліку за період з 01 вересня 2013 року
по 31 березня 2014 року витрати по
особовій справі ОСОБА_1 на суму - 1050,00
грн. на підставі того, що акт Н-1 про
нещасний випадок на підприємстві не
відповідає вимогам законодавства. З
цих підстав відділення виконавчої
дирекції Фонду СНВ в м. Первомайську не
відшкодовує пенсію по інвалідності,
так як дана особа не має права на
страхові виплати.

На думку позивача, вказаний мотив
відмови не може бути визнано
обґрунтованим, за такими підставами. По
- перше, Пенсійний фонд не повинен нести
витрати на виплату пенсій по
інвалідності від нещасного випадку на
виробництві, так як ці виплати
покладені на Фонд соціального
страхування. По - друге, Фонд
соціального страхування зобов'язаний
відшкодувати шкоду при настанні
страхового випадку в розмірах,
визначених органами ПФУ, а так як
пенсії виплачувались з коштів
пенсійного фонду, то в даному випадку,
відшкодування повинно бути проведено
на користь ПФУ.

Згідно копії акту про нещасний випадок
на підприємстві (колгосп ім. Фрунзе сел.
Новий світ, Городецького району,
Хмельницької області) від 10 вересня 1977
року ОСОБА_1 був травмований при
розборці трактора. Відповідно до
довідки МСЕК від 27 червня 1978 року йому
було встановлено III групу інвалідності
де зазначено, що причина інвалідності
трудове каліцтво. На підставі довідки
МСЕК № 035178 інвалідність встановлено
безстроково. На підставі цього йому в
1978 році призначено пенсію по
інвалідності від трудового каліцтва.

Позивач зазначив, що оскільки фактично
пенсію було призначено та виплачено
ПФУ, то відповідач повинен включити до
акту щомісячної звірки понесені
витрати в розмірі 1050,00 грн., за період з
вересня 2013 року по березень 2014 року
включно та відшкодувати їх.

Однак Порядок відшкодування № 5-4/4 не
врегульовує спірних відносин, які
виникли у даному випадку, оскільки
встановлене ним правило підписання
актів звірки розрахунків розраховано
на відсутність спору. Тому, у зв'язку з
незгодою на підписання актів з боку
відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань в м. Первомайську
управління Пенсійного фонду України в
м. Первомайську Луганської області
вимагає стягнути з відповідача витрати
на користь управління Пенсійного фонду
України в м. Первомайську Луганської
області пов'язаних з виплатою пенсій по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві на загальну
суму 1050,00 грн., яка складається з
основного розміру пенсії - 1050,00 грн., з
поштового збору - 0,00 грн.

На підставі наведеного, позивач просив
стягнути з відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в м. Первомайську
Луганської області на користь
управління Пенсійного фонду України в
м. Первомайську Луганської області
суми витрат на виплату основного
розміру пенсії по інвалідності від
трудового каліцтва по громадянину
ОСОБА_1 на суму 1050,00 грн., за період з
вересня 2013 року по березень 2014 року
включно.

Представник позивача у судове
засідання не прибув, про дату, час та
місце судового розгляду повідомлений
належним чином (арк. справи 36, 37). Заявою
від 27 червня 2014 року № 5815/09-25 управління
Пенсійного фонду України в м.
Первомайську Луганської області
просить розглянути справу без участі
представника управління (арк. справи 40).

Представник відповідача у судове
засідання не прибув, про дату, час і
місце судового розгляду повідомлений
належним чином, причини неприбуття
суду не повідомив (арк. справи 35, 38).
Правом подати суду заперечення проти
позову та докази на 09 липня 2014 року №
04/2321 червня 2014 року № 5815/09-25 відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань в м. Первомайську просить
розглянути справу без участі
представника відділення (арк. справи 42).

Відповідно до частини 6 статті 71 та
частини 4 статті 128 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд вирішує справу за відсутності
сторін на підставі наявних в
матеріалах справи доказів.

Дослідивши матеріали справи,
розглянувши справу в межах заявлених
позовних вимог і наданих доказів,
оцінивши докази відповідно до вимог
статей 69-72 Кодексу адміністративного
судочинства України, судом встановлено
таке.

В ході судового розгляду судом
встановлено, що на обліку у позивача
перебуває пенсіонер ОСОБА_1, якому
призначена та виплачується пенсія по
інвалідності, у зв'язку з нещасним
випадком на виробництві( трудове
каліцтво або профзахворювання), який
мав місце 10 вересня 1977 року, про що
свідчить копія акта про нещасний
випадок на підприємстві, розпорядження
про призначення пенсії від 21 січня 2014
року № 13541 та виписка із акта серії ВТЕ
№ 035178 (арк. справи 8, 9, 10).

За період з вересня 2013 року по березень
2014 року позивачем понесено витрати на
виплату та доставку пенсії по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання зазначеній
особі у розмірі 1050,00 грн., у тому числі
основний розмір пенсії - 1050,00 грн.,
поштовий збір - 0,00 грн., однак
відповідачем не прийнято до заліку
вказану суму з посиланням на те, що
пенсіонер ОСОБА_1 не має права на пенсію
по інвалідності у зв'язку тим, що акт Н-1
про нещасний випадок на підприємстві
не відповідає вимогам законодавства.
Вказані обставини підтверджуються
щомісячними актами звірок, таблицями
розбіжностей за спірний період та
щомісячним розрахунком суми боргу від
27 червня 2014 року № 5814/09-25 (арк. справи
11-17, 18-24, 39).

Відповідно до статті 10 Закону України
від 05 листопада 1991 року № 1788 «Про
пенсійне забезпечення» пенсійне
забезпечення відповідно до цього
Закону здійснюється органами
Пенсійного фонду України.

Згідно зі статті 26 Закону України від 05
листопада 1991 року № 1788 «Про пенсійне
забезпечення» інвалідність вважається
такою, що настала внаслідок трудового
каліцтва, якщо нещасний випадок, який
спричинив інвалідність, стався (крім
випадків протиправного діяння):

а) при виконанні трудових обов'язків (у
тому числі під час відрядження), а також
при здійсненні будь-яких дій в
інтересах підприємства або
організації, хоча б і без спеціального
доручення;

б) по дорозі на роботу або з роботи;

в) на території підприємства,
організації або в іншому місці роботи
протягом робочого часу (включаючи і
встановлені перерви), протягом часу,
необхідного для приведення в порядок
знарядь виробництва, одягу тощо перед
початком або після закінчення роботи;

г) поблизу підприємства, організації
або іншого місця роботи протягом
робочого часу (включаючи і встановлені
перерви), якщо перебування там не
суперечило правилам внутрішнього
трудового розпорядку;

д) при виконанні державних або
громадських обов'язків;

е) при виконанні дій по рятуванню
людського життя, по охороні державної,
колективної та індивідуальної
власності, а також по охороні
правопорядку.

Виходячи зі змісту статті 7 Закону
України від 22 лютого 2001 року № 2272-ІІІ
«Про страхові тарифи на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань, які спричинили втрату
працездатності» органи Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві, починаючи з 01
квітня 2001 року відшкодовують органам
Пенсійного фонду України пенсії,
сплачені особам, яким призначено
пенсії внаслідок нещасного випадку на
виробництві та професійного
захворювання.

Підстави відшкодування Фондом
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань Україна видатків
Пенсійного Фонду України на виплату
пенсій по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання встановлені
Законом України від 23 вересня 1999 року №
1105- XIV «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності»
(стаття 24 цього Закону).

Порядок відшкодування Фондом
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України Пенсійному фонду
України витрат, пов'язаних з виплатою
пенсій по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсій у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, затверджений постановою
Правління Пенсійного фонду України та
Правління Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань від 04 березня 2003 року № 5-4/4
та зареєстрований в Міністерстві
юстиції України 16 травня 2003 року за №
376/7697 (надалі - Порядок № 5-4/4), визначає
механізм відшкодування на
централізованому рівні Фондом
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України Пенсійному фонду
України витрат, пов'язаних з виплатою
пенсій по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсій у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, які призначені особам, що
застраховані згідно із Законом України
«Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності» (крім осіб, зазначених
у пункті 2 статті 8 цього Закону), у тому
числі добровільно застраховані, та
потерпілим особам, право яких на
отримання відшкодування шкоди раніше
було встановлено згідно із
законодавством СРСР або
законодавством України про
відшкодування шкоди, заподіяної
працівникам внаслідок травмування на
виробництві або професійного
захворювання, пов'язаних з виконанням
ними трудових обов'язків (надалі -
Порядок № 5-4/4).

Згідно з пунктом 3 Порядку № 5-4/4
відшкодуванню підлягають пенсії,
призначені відповідно до пунктів «а»,
«в», «г» статті 26, статей 37, 38, та пенсії,
виплачені відповідно до статей 91, 92
Закону України «Про пенсійне
забезпечення» в разі настання
страхових випадків, визначених
Переліком обставин, за яких настає
страховий випадок державного
соціального страхування громадян від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання,
затвердженим постановою Кабінету
Міністрів України від 21 серпня 2001 року
№ 1094.

У відповідності із пунктом 4 Порядку №
5-4/4 відшкодуванню підлягають суми, що
виплачуються відповідно до Законів
України «Про пенсійне забезпечення»,
«Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності» та інших
нормативно-правових актів, а саме: сума
основного розміру пенсії по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсії у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання; щомісячна цільова
грошова допомога на прожиття, якщо така
надавалася пенсіонеру, який одержував
вищезазначену пенсію; допомога на
поховання сім'ї померлого або особі,
яка здійснила поховання особи, яка
отримувала вищезазначену пенсію; сума
витрат Пенсійного фонду з виплати і
доставки вищезазначених пенсій.

Пунктом 5 Порядку № 5-4/4 визначено, що
органи Пенсійного фонду щомісяця, до 10
числа місяця, наступного за звітним, на
підставі списку осіб, яким виплачено
пенсії по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсії у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання (додаток 1), та списку
померлих осіб і осіб, знятих з обліку з
інших причин, які отримували пенсії по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсії у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання (додаток 2), проводять з
відділеннями виконавчої дирекції
Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України в
районах та містах обласного значення
(далі - відділення виконавчої дирекції
Фонду соціального страхування від
нещасних випадків) звірку витрат за
особовими справами потерпілих,
складають акт щомісячної звірки витрат
за особовими справами потерпілих, яким
виплачено пенсії по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання та пенсії у зв'язку із
втратою годувальника, який помер
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання (додаток 3), у якому
визначають загальну суму витрат, що
підлягає відшкодуванню, та до 15 числа
місяця, наступного за звітним, подають
його відповідно головним управлінням
Пенсійного фонду України в Автономній
Республіці Крим, областях, містах Києві
та Севастополі (далі - головні
управління Пенсійного фонду) і
управлінням виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України в Автономній
Республіці Крим, областях, містах Києві
та Севастополі (далі - управління
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків).

Порядок № 5-4/4 не врегульовує спірних
відносин, які виникли у даному випадку,
оскільки встановлене ним правило та
механізм взаєморозрахунків на
централізованому рівні між
відділеннями Фонду та УПФУ розраховані
на відсутність спору та реалізуються
за наслідками попередньо здійснених
згідно з пунктами 5, 6 цього Порядку
звірок витрат за особовими справами
потерпілих, складання актів таких
звірок, узгодження й подання
відповідних звірок.

Статтею 4 Основ законодавства України
про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від 14 січня 1998
року № 16/98-ВР встановлено, що Залежно
від страхового випадку є такі види
загальнообов'язкового державного
соціального страхування: пенсійне
страхування; страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими похованням;
медичне страхування; страхування від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності;
страхування на випадок безробіття;
інші види страхування, передбачені
законами України.

Пунктом 4 статті 25 Основ законодавства
України про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від 14
січня 1998 року № 16/98-ВР передбачено за
страхуванням від нещасного випадку на
виробництві та професійного
захворювання надаються такі види
соціальних послуг та матеріального
забезпечення: профілактичні заходи по
запобіганню нещасним випадкам на
виробництві та професійним
захворюванням; відновлення здоров'я та
працездатності потерпілого; допомога
по тимчасовій непрацездатності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання; відшкодування збитків,
заподіяних працівникові каліцтвом чи
іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним
з виконанням ним своїх трудових
обов'язків; пенсія по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання; пенсія у зв'язку із
втратою годувальника, який помер
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання; допомога на поховання
осіб, які померли внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання.

Ураховуючи те, що пенсія по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві є наслідком
страхування від нещасного випадку на
виробництві та професійного
захворювання, належним страховиком,
тим, хто має надавати застрахованій
особі матеріальну допомогу чи
соціальні послуги, відповідно до
статті 25 Основ законодавства України
про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від 14 січня 1998
року № 16/98-ВР є відділення Фонду, що
також передбачено статтею 21 Законом
України від 23 вересня 1999 року № 1105- XIV
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування від нещасних
випадків на виробництві та
професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності», яка
визначає перелік соціальних послуг та
виплат, які здійснюються та
відшкодовуються Фондом.

Згідно частиною 4 статті 26 Основ
законодавства України про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від 14 січня 1998
року № 16/98-ВР якщо після призначення
застрахованій особі матеріальної
допомоги чи надання соціальних послуг
між страховиками виник спір щодо
понесених витрат, виплата здійснюється
страховиком, до якого звернулася
застрахована особа. При цьому
неналежний страховик має право
звернутися до належного страховика
щодо відшкодування понесених ним
витрат.

Аналогічне правило закріплене
частиною 2 статті 24 Закону України від 23
вересня 1999 року № 1105- XIV «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності», зокрема пунктом 5 якої
визначено, якщо після призначення
застрахованій особі матеріальної
допомоги чи надання соціальних послуг
між Фондом і страховиками з інших видів
соціального страхування виникають
спори щодо понесених витрат, виплата
здійснюється страховиком, до якого
звернувся застрахований. При цьому
страховик, до якого звернувся
застрахований, має право звернутися до
відповідного страховика з інших видів
соціального страхування щодо
відшкодування понесених ним витрат.

Питання правомірності складання акту
форми Н-1 та відповідності його діючому
законодавству не є предметом розгляду
даної справи.

Крім того, з матеріалів справи
вбачається, що відповідачем не надано
жодного доказу визнання вказаного акту
недійсним чи його скасування, або
визнання неправомірними дій позивача
щодо призначення вказаної пенсії, тому
суд виходить з того, що цей документ є
діючим на даний час, а відтак, на його
підставі правомірно здійснюється
виплата пенсії по інвалідності,
оскільки протилежне не доведено
Фондом.

З огляду на викладене, вимоги
управління ПФУ про відшкодування
відділенням Фонду витрат, пов'язаних із
виплатою та доставкою пенсій по
інвалідності, відповідають змісту його
прав як робочого органу ПФУ щодо
відшкодування понесених ним витрат та
узгоджуються із компетенцією
виконавчої дирекції Фонду, основними
завданнями якої згідно з Положенням
про відділення виконавчої дирекції
Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України,
затвердженими постановою правління
Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України від 25
жовтня 2005 року № 43, крім іншого, є
виконання завдань та основних
принципів страхування від нещасного
випадку, а також обов'язків, пов'язаних
з координацією страхової діяльності;
забезпечення своєчасного та в повному
обсязі відшкодування шкоди, заподіяної
працівникові внаслідок ушкодження
здоров'я або в разі його смерті,
здійснення страхових виплат особам,
які перебували на його утриманні. Ці
правові позиції викладені в постанові
Верховного Суду України від 21 травня 2013
року у справі № 21-129а13.

Таким чином, позивач має право вимагати
від відповідача відшкодування
виплаченої пенсії по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві, яку було призначено
органами Пенсійного фонду пенсіонеру
ОСОБА_1.

Відповідно до статті 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких базуються її вимоги
або заперечення.

Приймаючи до уваги викладене, позовні
вимоги суд визнає такими, що підлягають
задоволенню повністю.

Враховуючи вимоги частини 4 статті 94
Кодексу адміністративного судочинства
України, а також те, що позивач
відповідно до пункту 18 частини 1 статті
5 Закону України від 08 липня 2011 року №
3674-VІ «Про судовий збір» від сплати
судового збору звільнений, судові
витрати у цій справі не підлягають
стягненню з відповідача, оскільки у
справах, в яких позивачем є суб'єкт
владних повноважень, а відповідачем -
фізична чи юридична особа, судові
витрати, здійснені позивачем, з
відповідача не стягуються.

Керуючись статтями 2, 9, 10, 11, 17, 18, 23, 69-72, 87,
94, 136, 158-163, 167 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов управління
Пенсійного фонду України в м.
Первомайську Луганської області до
відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України в м. Первомайську
Луганської області про стягнення
коштів у розмірі 1050,00 грн. задовольнити
повністю.

Стягнути з відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в м. Первомайську
Луганської області на користь
управління Пенсійного фонду України в
м. Первомайську Луганської області
витрати на виплату основного розміру
пенсій по інвалідності від трудового
каліцтва по громадянину ОСОБА_1 за
період з вересня 2013 року по березень 2014
року включно на суму 1050,00 грн. (одна
тисяча п'ятдесят гривень нуль копійок).

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Донецького
апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга подається до
Донецького апеляційного
адміністративного суду через
Луганський окружний адміністративний
суд. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 КАС України, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 КАС
України, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, встановленого статтею 186 КАС
України, якщо таку скаргу не було
подано.

У разі подання апеляційної скарги
постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Якщо строк апеляційного оскарження
буде поновлено, то вважається, що
постанова суду не набрала законної
сили.

Суддя
Л.С. Качуріна