Справа № 406/3215/14-а
Суддя: Сіваченко І.В.
Дата ухвалення: 2014-07-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Колядов В. Ю.
Суддя-доповідач - Сіваченко І.В.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2014 року справа №406/3215/14-а

приміщення суду за адресою: 83017, м.
Донецьк, бул. Шевченка, 26

Донецький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючого Сіваченка І.В.

суддів Шишова О.О., Сухарька М.Г.

розглянувши у порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
Управління Пенсійного фонду України в
м. Алчевську Луганської області на
постанову Алчевського міського суду
Луганської області від 03 червня 2014 року
у справі № 406/3215/14-а за позовом ОСОБА_3 до
Управління Пенсійного фонду України в
м. Алчевську Луганської області про
визнання дій неправомірними та
зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

05.05.2014 року позивач ОСОБА_3 звернулась
до суду з зазначеним позовом, в якому
просила визнати протиправними дії
відповідача щодо відмови їй у
призначенні пенсії як державному
службовцю з урахуванням усіх складових
заробітної плати; зобов'язати
відповідача призначити та виплачувати
їй пенсію, як державному службовцю в
розмірі 80 % від суми заробітної плати,
починаючи з 23.04.2014 року, тобто, з дня
настання права на призначення пенсії,
виходячи з усіх складових заробітної
плати (отриманих виплат), премій, у тому
числі матеріальної допомоги на
оздоровлення та для вирішення
соціально-побутових питань, сум
виплаченої щомісячної індексації
заробітної плати за останні 24
календарні місяці роботи, на які були
нараховані та фактично сплачені
страхові та єдиний внески на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування.

В обґрунтування позову позивач
посилається на те, що вона, ІНФОРМАЦІЯ_1,
їй виповнилося 56 років, тому вона, зі
своїм стажем роботи на державній
службі, має право на пенсію як
державний службовець.

23.04.2014 року вона звернулася до
відповідача із заявою про призначення
їй пенсії як державному службовцю з
урахуванням усіх складових заробітної
плати, на які були нараховані та з яких
утримані страхові та єдиний внески
згідно Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» (далі - Закон №
1058-IV) і сплата яких підтверджується
даними Індивідуальних відомостей про
застраховану особу (форма ОК-5) з
системи персоніфікованого обліку
відомостей Пенсійного фонду України.
25.04.2014 року вона отримала від
відповідача відповідь за вихідним №
4417/02-1-52, якою у призначенні їй пенсії як
державному службовцю, не були
враховані усі вищезазначені складові
її заробітної плати з посиланням на
статті 33 Закону України від 19.12.1993 №
3723-ХІІ «Про державну службу» (далі -
Закон № 3723-ХІІ), відповідно до якої
матеріальна допомога для вирішення
соціально-побутових питань,
матеріальна допомога на оздоровлення,
компенсації невикористаної відпустки,
суми індексації заробітної плати не
включаються до заробітної плати
державного службовця при обчисленні
пенсії.

Позивач з наданою відповіддю не згодна
та вважає дії відповідача
протиправними, зазначає, що Закон
України від 24.03.1995 № 108/95-ВР «Про оплату
праці» відносить до заробітної плати
матеріальну допомогу для вирішення
соціально-побутових питань, Інструкція
зі статистики заробітної плати
відносить до заробітної плати, а відтак
і до бази для нарахування та утримання
страхових внесків - матеріальну
допомогу на оздоровлення та вирішення
соціально-побутових питань,
компенсації невикористаної відпустки,
суми виплат, пов'язані із індексацією
заробітної плати працівників.
Посилається на статті 41 Закону № 1058-IV,
відповідно до якої до заробітної плати
застрахованої особи враховуються суми
виплат, отримуваних застрахованою
особою після набрання чинності цим
Законом, з яких згідно з цим Законом
були фактично нараховані (обчислені) та
сплачені страхові внески; суми виплат,
отримуваних застрахованою особою до
набрання чинності цим Законом, у межах
сум, на які відповідно до
законодавства, що діяло раніше,
нараховувалися внески на державне
соціальне страхування або збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування. Крім того, відповідач не
звернув уваги на те, що ним отримані
страхові внески з сум матеріальної
допомоги, компенсації невикористаної
відпустки і сум індексації заробітної
плати та їх зараховано до суми
заробітку для нарахування пенсій в
даних персоніфікованого обліку, що
підтверджується випискою відповідача
від 25.04.2014 року за формою ОК-5 та
довідкою про складові заробітної
плати. Також посилається на постанову
Верховного суду України від 20.02.2012 року
по справі № 21-430а11, прийняту з подібного
питання.

Постановою Алчевського міського суду
Луганської області від 03 червня 2014 року
у цій справі позов було задоволено, а
саме:

визнано протиправними дії Управління
Пенсійного фонду України в м. Алчевську
Луганської області щодо відмови у
призначені пенсії ОСОБА_3, як
державному службовцю з урахуванням
усіх складових заробітної плати;

зобов'язано відповідача призначити та
виплачувати позивачці пенсію, як
державному службовцю в розмірі 80 % від
суми заробітної плати, починаючи з
23.04.2014 року, тобто з дня настання права
на призначення пенсії, виходячи з усіх
складових заробітної плати (отриманих
виплат), премій, у тому числі
матеріальної допомоги на оздоровлення
та для вирішення соціально-побутових
питань, сум виплаченої щомісячної
індексації заробітної плати за останні
24 календарні місяці роботи, на які були
нараховані та фактично сплачені
страхові та єдиний внески на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування.

Не погодившись з таким рішенням,
відповідач подав апеляційну скаргу,
посилаючись на порушення норм
матеріального та процесуального права,
просить постанову місцевого суду
скасувати та прийняти нову, якою
відмовити у задоволенні позову.

На обґрунтування апеляційної скарги
зазначено, що відповідно до вимог
статті 33 Закону № 3723-ХІІ інші виплати
та компенсація за невикористану
відпустку не є складовими заробітної
плати державного службовця, тому
враховувати їх при розрахунку пенсії
державного службовця немає законних
підстав.

Всі особи, які беруть участь у справі,
до апеляційного суду не прибули, були
належним чином повідомлені про дату,
час і місце судового засідання, тому
згідно пункту 2 частини першої статті 197
Кодексу адміністративного судочинства
(далі - КАС) України суд апеляційної
інстанції розглянув справу в порядку
письмового провадження за наявними у
справі матеріалами.

Колегія суддів, заслухавши доповідь
судді-доповідача, перевіривши
матеріали справи і обговоривши доводи
апеляційної скарги, встановила
наступне.

23 квітня 2014 року позивач звернулась до
відповідача із заявою про призначення
їй пенсії з урахуванням усіх складових
заробітної плати, на усі виплати,
включені у довідку, нараховувались
страхові внески на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування, а з 01
січня 2011 року - єдиний внесок на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування (а.с.4).

Листом Управління Пенсійного Фонду
України в м. Алчевську Луганської
області від 25.04.2014 року №4417/02-1-52
позивачу було відмовлено в призначенні
пенсії. Зокрема в своєму листі
відповідач послався на статті 33, 37
Закону № 3723-ХІІ, оскільки матеріальна
допомога на оздоровлення, компенсація
за невикористану відпустку, індексація
заробітної плати, матеріальна допомога
на вирішення соціально-побутових
питань не є надбавками та не можуть
бути враховані для розрахунку пенсій.

Задовольняючи позов, місцевий суд
взагалі не звернув уваги, чи має право
ОСОБА_3 на призначення їй пенсії
державного службовця.

Так, відповідно до частини першої
статті 37 Закону № 3723-ХІІ на одержання
пенсії державних службовців мають
право жінки, які досягли пенсійного
віку, встановленого статтею 26 Закону №
1058-IV.

Згідно частини першої статті 26 Закону
№ 1058-IV особи мають право на призначення
пенсії за віком після досягнення віку 60
років та наявності страхового стажу не
менше 15 років.

До досягнення віку, встановленого
абзацом першим цієї статті, право на
пенсію за віком мають жінки 1961 року
народження і старші після досягнення
ними такого віку:

57 років - які народилися з 1 квітня 1958
року по 30 вересня 1958 року.

Позивачка народилась 20 липня 1958 року
(а.с.13), на час звернення із заявою про
призначення пенсії 23.04.2014 року (а.с.4)
вона не досягла навіть 56 років.

Відтак, на час звернення із заявою про
призначення пенсії 23.04.2014 року ОСОБА_3
не досягла 57 років, тобто віку, з якого
вона має право на пенсію, тому підстав
для задоволення позовних вимог не
існує.

Колегія суддів вважає висновки суду
першої інстанції не обґрунтованими,
постанова місцевого суду ухвалена без
додержанням норм матеріального та
процесуального права, підлягає
скасуванню, а апеляційна скарга -
задоволенню.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, п.4 ч.1 202, 205, 207,
211, 212, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в м. Алчевську
Луганської області - задовольнити.

Постанову Алчевського міського суду
Луганської області від 03 червня 2014 року
у справі № 406/3215/14-а - скасувати.

В задоволенні позову ОСОБА_3 до
Управління Пенсійного фонду України в
м. Алчевську Луганської області про
визнання дій неправомірними та
зобов'язання вчинити певні дії -
відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь в справі, та
може бути оскаржена безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили судовим рішенням суду
апеляційної інстанції.

Головуючий:
І.В.Сіваченко

Судді:
О.О.Шишов

М.Г.Сухарьок