Справа № 252/2810/14-а
Суддя: Яковенко М.М.
Дата ухвалення: 2014-07-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Орчелота А.В.
Суддя-доповідач - Яковенко М.М.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 липня 2014 року
справа №252/2810/14-а

приміщення суду за адресою:83017, м.
Донецьк, бул. Шевченка, 26

Донецький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючий суддя:
Яковенко М.М.

судді:
Гайдар А.В., Ханова Р.Ф.

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
Управління Пенсійного фонду України в
Микитівському районі м. Горлівки
Донецької області на постанову
Микитівського районного суду м.
Горлівки Донецької області від 12
травня 2014 року по адміністративній
справі № 252/2810/14-а за позовом ОСОБА_2 до
Управління Пенсійного фонду України в
Микитівському районі м. Горлівки
Донецької області про визнання
протиправним рішення та зобов'язання
вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В
И В :

Постановою Микитівського районного
суду м. Горлівки Донецької області від
12 травня 2014 року по адміністративній
справі № 252/2810/14-а позов задоволений
частково (а.с.20-25).

Рішення Управління Пенсійного фонду
України в Микитівському районі м.
Горлівки № 117/03 від 20.12.2013 року про
відмову у призначенні (перерахунку)
пенсії державного службовця ОСОБА_2 -
скасоване.

Зобов'язано Управління Пенсійного
фонду України в Микитівському районі м.
Горлівки розглянути питання щодо
перерахунку з 01 грудня 2013 року та
виплати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 (ІНН
НОМЕР_1) пенсії державного службовця, з
урахуванням суми матеріальної
допомоги на оздоровлення, з якої
сплачено страхові внески з урахуванням
фактично отриманих сум, згідно з чинним
законодавством, діючим на час
виникнення спірних правовідносин. В
іншій частині позову - відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої
інстанції відповідач звернувся з
апеляційною скаргою, пославшись на
необґрунтованість постанови суду
першої інстанції, прийняту с
порушенням норм матеріального права,
просив постанову суду першої інстанції
скасувати і прийняти нове рішення, яким
відмовити у задоволенні позову (а.с.27-28).

Частиною 8 ст. 183-2 КАС України
передбачено, що апеляційні скарги у
справах, передбачених пунктами 1, 2
частини першої цієї статті,
розглядаються апеляційними судами в
порядку письмового провадження.

Колегія суддів заслухавши доповідь
судді-доповідача, дослідивши матеріали
справи і обговоривши доводи
апеляційної скарги, дослідивши
правильність застосування судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права, вважає за
необхідне апеляційну скаргу залишити
без задоволення з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій
встановлено, що ОСОБА_2 Управлінням
пенсійного фонду в Микитівському
районі м. Горлівки Донецької області
призначено пенсію за віком відповідно
до ст. 21 Закону України від 07.06.2001 року №
2493-111 „Про службу в органах місцевого
самоврядування". Пенсія призначена за
наявності стажу роботи 33 роки 7 місяців
17 днів, в т.ч. 8 років 11 місяців 6 днів,
стажу державної служби, 1 рік 1 місяць 16
днів стажу роботи в органах місцевого
самоврядування і заробітної плати
(окладу), визначеної відповідно до ст. 33
Закону України "Про державну службу"
від 16 грудня 1993 року № 3723-ХІІ.

11.12.2013 року ОСОБА_2 звернулась до УПФУ в
Микитівському районі м. Горлівки із
заявою про перерахунок пенсії по
заробітній платі надавши, довідку про
нараховану допомогу на оздоровлення
при наданні щорічної відпустки № 03-4120
від 26.11.2013 року за травень 2009 року на
суму 1704,27 грн.

Відповідно до рішення УПФУ в
Микитівському районі м. Горлівки
Донецької області № 117/03 від 20.12.2013 року
позивачу ОСОБА_2 було відмовлено у
здійсненні перерахунку пенсії на
підставі того, що згідно зі ст. 37-1 ЗУ
«Про державну службу» перерахунок
раніше призначених пенсій
здійснюється у разі підвищення
заробітної плати державним службовцям.
Матеріальну допомогу на оздоровлення,
суму індексації не можна віднести до
надбавок передбачених ст. 33 Закону № 3723
до заробітної плати, оскільки данні
виплати носять не регулярний, а
одноразовий характер, а сам факт
утримання із суми допомоги збору на
обов'язкове пенсійне страхування не є
підставою для включення її до складу
заробітної плати державного службовця
та врахуванню до пенсій державних
службовців. Таким чином, підстави для
збільшення надбавки позивачу на думку
відповідача були відсутні.

Виходячи з положень ст. 37 Закону
України «Про державну службу» №3723-ХІІ
пенсія державним службовцям
призначається виходячи із сум їх
заробітної плати, на які нараховуються
страхові внески на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування.

Згідно ч.2 ст.33 Закону № 3723-ХІІ
заробітна плата державних службовців
складається з посадових окладів,
премій, доплати за ранг, надбавки за
вислугу років на державній службі та
інших надбавок.

Частина 7 ст.33 Закону № 3723-ХІІ
встановлює, що умови оплати праці
державних службовців, розміри їх
посадових окладів, надбавок, доплат і
матеріальної допомоги визначаються
Кабінетом Міністрів України.

Згідно Постанови КМУ від 31 травня 2000
року №865 «Про деякі питання
вдосконалення визначення розмірів
заробітку для обчислення пенсії»
посадовий оклад, надбавка за ранг або
кваліфікаційні класи, класний чин або
спеціальне звання, вислугу років при
призначенні пенсії відповідно до
Закону України «Про державну службу»
враховується в розмірах, що
виплачуються на день звільнення з
роботи, що дає право на відповідний вид
пенсії.

Згідно частини 2 ст.37-1 Закону № 3723-ХІІ
перерахунок пенсії здійснюється
виходячи із сум заробітної плати, на
які нараховуються страхові внески на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування працюючого державного
службовця відповідної посади та рангу
на момент виникнення права на
перерахунок пенсії.

У частині 1 статті 1 Закону України від
24.03.1995 року «Про оплату праці»
встановлено, що заробітна плата - це
винагорода, обчислена, як правило, у
грошовому виразі, яку за трудовим
договором власник або уповноважений
ним орган виплачує працівникові за
виконану ним роботу.

Статтею 2 цього ж Закону визначено
структуру заробітної плати, до якої
входить: основна та додаткова
заробітна плата, а також заохочувальні
та компенсаційні виплати.

Системний аналіз наведених положень
дає підстави для висновку, що
матеріальна допомога на оздоровлення
та допомога для вирішення
соціально-побутових питань, входять до
системи оплати праці державного
службовця.

Крім того, статтею 66 Закону України
«Про пенсійне забезпечення»
врегульовано види оплати праці, що
враховуються при обчисленні пенсій.

Відповідно до частини 1 статті 66 цього
Закону до заробітку для обчислення
пенсії включаються всі види оплати
праці (виплат, доходу), на які
відповідно до Закону України «Про збір
на обов'язкове державне пенсійне
страхування» нараховується збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування, в межах максимальної
величини фактичних витрат на оплату
праці найманих працівників,
оподатковуваного доходу (прибутку),
сукупного оподатковуваного доходу
(граничної суми заробітної плати
(доходу), з яких справляються страхові
внески (збори) до соціальних фондів, що
діяла на день одержання зазначеного
заробітку (виплат, доходу).

Стаття 41 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» визначає виплати (доходи),
що враховуються в заробітну плату
(дохід) застрахованої особи для
обчислення пенсії. Так, зокрема до
такого доходу (заробітної плати)
враховуються: суми виплат, отримуваних
застрахованою особою після набрання
чинності цим Законом, з яких згідно з
цим Законом були фактично нараховані
(обчислені) та сплачені страхові
внески; суми виплат, отримуваних
застрахованою особою до набрання
чинності цим Законом, у межах сум, на
які відповідно до законодавства, що
діяло раніше, нараховувалися внески на
державне соціальне страхування або
збір на обов'язкове державне пенсійне
страхування.

За змістом наведених норм отримувані
застрахованою особою суми виплат, з
яких були фактично нараховані та
сплачені страхові внески або збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування, враховуються в заробіток
(дохід) застрахованої особи для
обчислення пенсії, незалежно від того,
чи входять вони до структури
заробітної плати.

Для вирішення спірних правовідносин
слід застосовувати спеціальні норми,
що визначають виплати (доходи) для
обчислення пенсії, зокрема, стаття 41
Закону України від 09 липня 2003 року «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» та стаття 66 Закону
України «Про пенсійне забезпечення»,
натомість положення Законів України
«Про державну службу» та «Про оплату
праці», норми яких є загальними.

Такі висновки викладено в постанові
Верховного Суду України від 20 лютого 2012
року в справі за аналогічним позовом
фізичної особи до Державної податкової
інспекції у м. Харцизьку Донецької
області, Управління Пенсійного фонду
України в м. Харцизьку Донецької
області про визнання неправомірними
дій та зобов'язання вчинити дії.

Згідно частини першої статті 244-2
Кодексу адміністративного судочинства
України (цією статтею Кодекс доповнено
Законом України від 06.07.2010 № 2747-IV)
рішення Верховного Суду України,
прийняте за результатами розгляду
заяви про перегляд судового рішення з
мотивів неоднакового застосування
судом (судами) касаційної інстанції
одних і тих самих норм матеріального
права у подібних правовідносинах, є
обов'язковим для всіх суб'єктів владних
повноважень, які застосовують у своїй
діяльності нормативно-правовий акт, що
містить зазначені норми права, та для
всіх судів України. Суди зобов'язані
привести свою судову практику у
відповідність з рішенням Верховного
Суду України.

Те саме стосується і сум індексації
заробітної плати, на які також було
нараховано страхові внеси на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування, а з 01.01.2011 - єдиний внесок
на загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування.

Таким чином позиція відповідача, що
матеріальна допомога не включаються до
складу заробітної плати державного
службовця, та не може не враховуватися
при обчисленні розміру його пенсії, є
безпідставною. Таким чином, позиція
відповідача викладена в апеляційній
скарзі, є безпідставною.

На підставі викладеного, колегія
суддів погоджується з висновком суду
першої інстанції про необхідність
здійснити захист порушеного права
позивача та задоволення позовних
вимог.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову суду - без змін, якщо визнає,
що суд першої інстанції правильно
встановив обставини справи та ухвалив
судове рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасовано правильне по
суті рішення суду з одних лише
формальних міркувань.

Таким чином, судова колегія вважає, що
рішення суду першої інстанції є
обґрунтованим, прийняте на підставі
з'ясованих та встановлених обставинах
справи, які підтверджуються доказами,
та ухвалив постанову з додержанням
норм матеріального і процесуального
права, а тому залишає апеляційну скаргу
без задоволення, а судове рішення без
змін.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують правильність прийнятого
судом першої інстанції рішення.

Керуючись статтями 2, 11, 159, 160, 167, 183-2, 184,
195, 198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

УХВАЛИВ :

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в
Микитівському районі м. Горлівки
Донецької області - залишити без
задоволення.

Постанову Микитівського районного
суду м. Горлівки Донецької області від
12 травня 2014 року по адміністративній
справі № 252/2810/14-а - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції
набирає законної сили з моменту
постановлення, є остаточною та
оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя
М.М. Яковенко

Судді
Р.Ф. Ханова

А.В. Гайдар