Справа № 373/1278/14-а
Суддя: Степанюк А.Г.
Дата ухвалення: 2014-07-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
Головуючий у 1-й інстанції: Колодко Л.В.
Суддя-доповідач: Степанюк А.Г.
ПОСТАНОВА

Іменем України

08 липня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

головуючого судді - Степанюка А.Г.,

суддів - Кузьменка
В.В., Шурка О.І.

при секретарі -
Ліневській В.В.,

розглянувши у порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
Управління Пенсійного фонду України у
м. Переяславі-Хмельницькому та
Переяслав-Хмельницькому районі
Київської області на постанову
Переяслав-Хмельницького
міськрайонного суду Київської області
від 30 травня 2014 року у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_2 до
Управління Пенсійного фонду України у
м. Переяславі-Хмельницькому та
Переяслав-Хмельницькому районі
Київської області про визнання дій
протиправними та зобов'язання вчинити
дії, -

ВСТАНОВИЛА:

У травні 2014 року ОСОБА_2 (далі - Позивач,
ОСОБА_2 ) звернулася до
Переяслав-Хмельницького
міськрайонного суду Київської області
з позовом до Управління Пенсійного
фонду України у м.
Переяславі-Хмельницькому та
Переяслав-Хмельницькому районі
Київської (далі - Відповідач,
Управління) про: визнання незаконною
відмови Відповідача у проведенні
перерахунку Позивачу пенсії
державного службовця на підставі
довідки від 27.07.2009 року № 253 про
складові заробітної плати з
урахуванням сум матеріальної допомоги
на оздоровлення і вирішення
соціально-побутових питань, сум
індексації; зобов'язання Управління
провести перерахунок ОСОБА_2 пенсії на
підставі довідки від 27.07.2009 року № 253 з
урахуванням сум матеріальної допомоги
на оздоровлення і вирішення
соціально-побутових питань, сум
індексації, з 06.05.2014 року; зобов'язання
Відповідача виплатити недоотриману
пенсію після перерахунку з урахуванням
сум матеріальної допомоги на
оздоровлення і вирішення
соціально-побутових питань, сум
індексації, а також вислуги років,
премії до державних, професійних свят
та ювілейних дат, з яких сплачено
страхові внески, з 27.07.2009 року.

Постановою Переяслав-Хмельницького
міськрайонного суду Київської області
від 30.05.2014 року адміністративний позов
задоволено повністю. При цьому суд
першої інстанції виходив з того, що
нормами Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», Закону України «Про
пенсійне забезпечення», якими
визначаються виплати (доходи) для
обчислення пенсії, передбаченої
Законом України «Про державну службу»,
передбачено, що до структури
заробітної плати входять, зокрема, і
виплати матеріальної допомоги на
оздоровлення, а тому останні повинні
враховуватись Управлінням при
обчисленні пенсії державним
службовцям.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням
суду, Відповідач подав апеляційну
скаргу, в якій просить скасувати
оскаржувану постанову та прийняти
нову, якою у задоволенні позовних вимог
відмовити у повному обсязі. При цьому
звертає увагу на порушення судом
першої інстанції норм матеріального
права.

Сторони, будучи належним чином
повідомленими про дату, час та місце
апеляційного розгляду справи, в судове
засідання не з'явились, а тому справа
розглядалась за наявними у ній
матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
залишенню без задоволення, а постанова
суду першої інстанції - зміні, виходячи
з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції,
Позивач з 27.07.2009 року перебуває на
обліку в Управлінні та отримує пенсію
за віком на підставі довідки про
складові заробітної плати від 25.07.2009
року № 253. ОСОБА_2 пенсія призначена
відповідно до Закону України «Про
державну службу». Як зауважує Позивач,
пенсія розрахована без включення для
її обчислення сум матеріальної
допомоги та індексації. Дані обставини
були підтверджені представником
Управління у ході розгляду справи у
суді першої інстанції (а.с. 38).

06.05.2014 року Позивач подав до
Відповідача звернення про перерахунок
пенсії з врахуванням матеріальної
допомоги на оздоровлення, для
вирішення соціально-побутових питань,
а також індексації.

Листом від 08.05.2014 року № 40/Р-01
Управління повідомило ОСОБА_2 про те, що
їй відмовлено у здійсненні
відповідного перерахунку. При цьому,
Відповідач зауважив, що у разі якщо з
нарахованої індексації, матеріальної
допомоги на оздоровлення та для
вирішення соціально-побутових питань
сплачені страхові внески, передбачені
чинним законодавством, то вищезгадані
виплати враховані при розрахунку
заробітної плати Позивача для
обчислення пенсії відповідно до Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування». Крім
того, у даному листі зазначено, що
індексація грошових доходів не
передбачена як складова заробітної
плати державного службовця, а тому не
враховується під час обчислення пенсії
відповідно до ст. 37 Закону України «Про
державну службу».

На підставі встановлених вище
обставин, виходячи з системного
аналізу приписів ст. ст. 33, 37, 37-1 Закону
України «Про державну службу», ст. 41
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», ст. 66 Закону України «Про
пенсійне забезпечення», ст. ст. 1, 2
Закону України «Про оплату праці», суд
першої інстанції дійшов висновку про
неправомірність відмови у перерахунку
пенсії Позивача з урахуванням сум
матеріальної допомоги на оздоровлення,
для вирішення соціально-побутових
питань та сум індексації, оскільки
згідно приписів пенсійного
законодавства суми вказаних виплат
повинні враховуватися в заробіток для
обчислення пенсії.

З таким висновком суду першої
інстанції не можна повністю погодитися
з огляду на наступне.

Згідно ст. 37 Закону України «Про
державну службу» на одержання пенсії
державних службовців мають право
чоловіки, які досягли віку 62 роки, та
жінки, які досягли пенсійного віку,
встановленого статтею 26 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування», за наявності
страхового стажу, необхідного для
призначення пенсії за віком у
мінімальному розмірі, передбаченого
абзацом першим частини першої статті 28
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», у тому числі стажу
державної служби не менш як 10 років, та
які на час досягнення зазначеного віку
працювали на посадах державних
службовців, а також особи, які мають не
менш як 20 років стажу роботи на посадах,
віднесених до категорій посад
державних службовців, незалежно від
місця роботи на час досягнення
зазначеного віку. Пенсія державним
службовцям призначається в розмірі 80
відсотків суми їх заробітної плати, з
якої було сплачено єдиний внесок на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, а до 1 січня 2011
року - страхові внески на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування, а особам, які на час
звернення за призначенням пенсії не є
державними службовцями, - у розмірі 80
відсотків заробітної плати працюючого
державного службовця відповідної
посади та рангу за останнім місцем
роботи на державній службі, з якої було
сплачено єдиний внесок на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, а до 1 січня 2011
року - страхові внески на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування.

Приписами ч. 1 ст. 1 Закону України «Про
оплату праці» встановлено, що
заробітна плата це винагорода,
обчислена, як правило, у грошовому
виразі, яку за трудовим договором
власник або уповноважений ним орган
виплачує працівникові за виконану ним
роботу.

Положеннями ст. 2 Закону України «Про
оплату праці» визначено структуру
заробітної плати, до якої входить:
основна та додаткова заробітна плата, а
також заохочувальні та компенсаційні
виплати.

Відповідно до ч. 2 ст. 33 Закону України
«Про державну службу» заробітна плата
державних службовців складається з
посадових окладів, премій, доплати за
ранги, надбавки за вислугу років на
державній службі та інших надбавок.

Зі змісту ч. 6 ст. 33 Закону України «Про
державну службу» вбачається, що
державним службовцям можуть
установлюватися надбавки за високі
досягнення у праці і виконання
особливо важливої роботи, доплати за
виконання обов'язків тимчасово
відсутніх працівників та інші надбавки
і доплати, а також надаватися
матеріальна допомога для вирішення
соціально-побутових питань.

Аналізуючи вищевикладені положення,
колегія суддів дійшла висновку про те,
що матеріальна допомога на
оздоровлення та допомога для вирішення
соціально-побутових питань входила до
системи оплати праці державного
службовця.

Крім того, приписами ст. 66 Закону
України «Про пенсійне забезпечення»
врегульовано види оплати праці, що
враховуються при обчисленні пенсій.

Згідно ч. 1 ст. 66 Закону України «Про
пенсійне забезпечення» до заробітку
для обчислення пенсії включаються всі
види оплати праці (виплат, доходу), на
які відповідно до Закону України «Про
збір на обов'язкове державне пенсійне
страхування» нараховується збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування, в межах максимальної
величини фактичних витрат на оплату
праці найманих працівників,
оподатковуваного доходу (прибутку),
сукупного оподатковуваного доходу
(граничної суми заробітної плати
(доходу), з яких справляються страхові
внески (збори) до соціальних фондів, що
діяла на день одержання зазначеного
заробітку (виплат, доходу).

Приписами ст. 41 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» закріплено, що до
заробітної плати (доходу) для
обчислення пенсії враховуються: суми
виплат (доходу), отримуваних
застрахованою особою після набрання
чинності цим Законом, з яких згідно з
цим Законом були фактично нараховані
(обчислені) та сплачені страхові внески
в межах встановленої законодавством
максимальної величини заробітної
плати (доходу), з якої сплачуються
страхові внески, а після набрання
чинності Законом України «Про збір та
облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» - максимальної
величини бази нарахування єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, визначеної
відповідно до закону; суми виплат
(доходу), отримуваних застрахованою
особою до набрання чинності цим
Законом, у межах сум, на які відповідно
до законодавства, що діяло раніше,
нараховувалися внески на державне
соціальне страхування або збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування, а за періоди до
запровадження обмеження максимального
розміру заробітної плати (доходу), з
якої сплачувалися зазначені внески
(збір), - у межах сум, які відповідно до
законодавства, що діяло раніше,
включалися до заробітної плати, з якої
обчислювалася пенсія відповідно до
Закону України «Про пенсійне
забезпечення», і не перевищують 5,6
розміру середньої заробітної плати в
Україні на день отримання зазначених
сум.

Отже, з огляду на вищезазначене,
отримувані застрахованою особою суми
виплат, з яких були фактично нараховані
та сплачені страхові внески або збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування, враховуються в заробіток
(дохід) застрахованої особи для
обчислення пенсії, незалежно від того,
чи входять вони до структури
заробітної плати.

За таких обставин, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції про те, що матеріальна
допомога, на яку нараховувався збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування, однак яка не включається
до складу заробітної плати державного
службовця згідно Закону України «Про
державну службу», повинна
враховуватися Відповідачем при
обчисленні розміру його пенсії.

Аналогічна позиція викладена у
рішеннях Верховного Суду України від
20.02.2012 року у справі № 21-430а11 та від
28.05.2013 року у справі № 21-97а13.

Крім того, судова колегія вважає за
необхідне зазначити, що норми Закону
України «Про державну службу» щодо
спірних відносин є загальними, у той
час як перевагу мають спеціальні норми
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» та Закону України «Про
пенсійне забезпечення», якими
визначаються виплати (доходи) для
обчислення пенсії.

Водночас, суд апеляційної інстанції не
може погодитись із висновком
Переяслав-Хмельницького
міськрайонного суду Київської області
про зобов'язання Управління провести
перерахунок та виплату Позивачу
пенсії, обчисленої з врахуванням
матеріальної допомоги, індексації,
вислуги років, премій до державних,
професійних свят та ювілейних дат, з
яких сплачено страхові внески, з дати
призначення пенсії, тобто з 27.07.2009 року,
з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 46 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» нараховані суми
пенсії, не отримані з вини органу, що
призначає і виплачує пенсію,
виплачуються за минулий час без
обмеження будь-яким строком з
нарахуванням компенсації втрати
частини доходів.

Як було встановлено в ході судового
розгляду справи, Позивачу
нараховувалась пенсія як державному
службовцю без врахування
вищезазначених складових, тобто ОСОБА_2
не отримала з вини Управління пенсію,
яка не була ним нарахована.

За таких обставин, до даних
правовідносин не можуть
застосовуватись положення ч. 2 ст. 46
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування».

Приписами ч. 2 ст. 99 КАС України
закріплено, що для звернення до
адміністративного суду за захистом
прав, свобод та інтересів особи
встановлюється шестимісячний строк,
який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів.

Як вбачається з матеріалів справи,
Позивач повинен був дізнався про
порушення своїх прав з моменту
отримання листа Відповідача від 08.05.2014
року № 40/Р-01, а тому пенсія не може бути
виплачена Управлінням за період до
08.11.2013 року.

Отже, позовні вимоги підлягають
залишенню без розгляду за період з
27.07.2009 року по 07.11.2013 року включно.

Крім того, колегія суддів критично
оцінює доводи Апелянта щодо
неможливості включення сум індексації
до заробітної плати при обчисленні
пенсії, оскільки останні не
враховуються до складу грошових
доходів населення, виходячи з
наступного.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про
індексацію грошових доходів
населення» індексація грошових
доходів населення - встановлений
законами та іншими
нормативно-правовими актами України
механізм підвищення грошових доходів
населення, що дає можливість частково
або повністю відшкодовувати
подорожчання споживчих товарів і
послуг.

Згідно абз. 3 ч. 1 Закону України «Про
індексацію грошових доходів
населення» індексації підлягають
грошові доходи громадян, одержані ними
в гривнях на території України і які не
мають разового характеру: оплата праці
(грошове забезпечення).

Приписами абз. 1 ч. 1 ст. 20 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» закріплено, що
страхові внески обчислюються виключно
в грошовій формі, у тому числі з виплат
(доходу), що здійснюються в натуральній
формі.

Положеннями ч. 2 ст. 20 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» визначено, що
обчислення страхових внесків
застрахованих осіб, зазначених у
пунктах 1, 2, 5-7, 9, 10, 12, 15 і 17 статті 11 цього
Закону, здійснюється страхувальниками
на підставі бухгалтерських та інших
документів, відповідно до яких
провадиться нарахування (обчислення)
або які підтверджують нарахування
(обчислення) заробітної плати (доходу),
на які відповідно до цього Закону
нараховуються страхові внески.

Відповідно до абз. 7 п. 2 ч. 3 ст. 21 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування»
персональна облікова картка
застрахованої особи повинна містити
такі відомості: частина персональної
облікової картки, яка відображає
страховий стаж, заробітну плату (дохід)
та розмір сплачених страхових внесків:
сума заробітної плати (грошового
забезпечення, доходу), з якої сплачено
страхові внески за відповідний місяць.

Виходячи з комплексного аналізу
вищезазначених норм, колегія суддів
дійшла висновку про те, що індексація
грошового забезпечення включається у
загальну суму заробітної плати, на яку
нараховуються внески на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування, а відтак є частиною
заробітної плати та враховуються в
заробіток (дохід) застрахованої особи
для обчислення пенсії.

Таким чином, суд апеляційної інстанції
приходить до висновку, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи, проте ухвалив судове
рішення з помилковим застосуванням
норм процесуального права.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 198 КАС України за
наслідками розгляду апеляційної
скарги на постанову суду першої
інстанції суд апеляційної інстанції
має право змінити постанову суду.

Відповідно до ч.1 ст. 201 КАС України
підставами для зміни постанови суду
першої інстанції та ухвалення нового
рішення є правильне по суті вирішення
справи, але із помилковим
застосуванням норм процесуального
права.

За таких обставин колегія суддів
приходить до висновку, що судом першої
інстанції при вирішенні питання про
перерахунок пенсії Позивача було
допущено помилкове застосування норм
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення питання, у
зв'язку з чим вважає за необхідне
апеляційну скаргу Управління залишити
без задоволення, а постанову суду
першої інстанції змінити.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 197, 198, 201, 205, 207,
212, 254 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України у м.
Переяславі-Хмельницькому та
Переяслав-Хмельницькому районі
Київської області - залишити без
задоволення.

Постанову Переяслав-Хмельницького
міськрайонного суду Київської області
від 30 травня 2014 року - змінити, вказавши,
що датою, з якої слід здійснювати
перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_2 з
урахуванням сум матеріальної допомоги
на оздоровлення, для вирішення
соціально-побутових потреб, індексації
заробітної плати, сум вислуги років,
премій до державних, професійних свят
та ювілейних дат, є 08.11.2013 року.

У решті постанову
Переяслав-Хмельницького
міськрайонного суду Київської області
від 30 травня 2014 року у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_2 до
Управління Пенсійного фонду України у
м. Переяславі-Хмельницькому та
Переяслав-Хмельницькому районі
Київської області про визнання дій
протиправними та зобов'язання вчинити
дії - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з
моменту проголошення, а якщо її було
прийнято за наслідками розгляду у
письмовому провадженні, - через п'ять
днів після направлення їх копій особам,
які беруть участь у справі. Касаційна
скарга на судові рішення подається в
порядку та строки, визначені ст.ст. 211, 212
КАС України.

Головуючий суддя
А.Г. Степанюк

Судді
В.В. Кузьменко

О.І. Шурко

Головуючий суддя

Степанюк А.Г.

Судді:

Кузьменко В. В.

Шурко О.І.