Справа № 826/3311/14
Суддя: Соколова О.А.
Дата ухвалення: 2014-06-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
12 червня 2014 року № 826/3311/14
приміщення суду за адресою: м.
Київ, вул. Велика Васильківська, 81-А
Окружний адміністративний суд м. Києва
у складі головуючого судді Соколової
О.А., при секретарі судового засідання
Ковалівській Л.М., розглянувши у
відкритому судовому засіданні
адміністративну справу
за позовомОСОБА_1до Головного
управління Міністрерства внутрішніх
справ України в м. Києві, Подільське РУГ
У МВС Українипро визнання
неправомірним та скасування Наказу №24
від 15.01.2014 року,-за участю представників
від позивача ОСОБА_2,
від відповідача 1 Ковальчук
від відповідача 2 Ангеліс
До Окружного адміністративного суду
міста Києва звернувся ОСОБА_1 (далі -
позивач) з адміністративним позовом до
Головного управління Міністрерства
внутрішніх справ України в м. Києві,
(далі - відповідач), третя особа:
Подільське РУГ У МВС України про
визнання неправомірним та скасування
Наказу №24 від 15.01.2014 року.
Ухвалою від 15.05.2014 року позовну вимогу в
частині визнання протиправним та
скасування наказу Головного
управління Міністерства внутрішніх
справ України і місті Києві від 15.01.2014
року №24 «Про притягнення до
дисциплінарної відповідальності
капітана міліції ОСОБА_1 - залишено без
З урахуванням поданої представником
позивача, в судовому засіданні, заяви
про уточнення позовних вимог від 12.06.2014
року, позовні вимоги викладені в
- визнати протиправним та скасувати
наказ Головного управління
Міністерства внутрішніх справ України
і місті Києві №126 о/с від 03.03.2014 року
«Щодо особового складу», в частині
звільнення з органів внутрішніх справ
України капітана міліції ОСОБА_1 (М-126490)
дільничного інспектора міліції
відділу дільничних інспекторів
міліції Подільського районного
управління з 06.03.2014 року;
- поновити капітана міліції ОСОБА_1 на
службі в Головному управлінні
Міністерства внутрішніх справ України
в місті Києві на посаді дільничного
інспектора міліції відділу дільничних
інспекторів міліції Подільського
районного управління з 07.03.2014 року;
- стягнути з Подільського РУ ГУ МВС
України в м. Києві середній заробіток
за час вимушеного прогулу за період з
07.03.2014 року по 12.06.2014 року у розмірі 11 465,
04( одинадцять тисяч чотириста
шістдесят п'ять гривень 04 коп.) грн.. з
подальшим утриманням усіх необхідних
Позовні вимоги позивачем обґрунтовано
тим, що оскаржуваний наказ про
притягнення позивача до
дисциплінарної відповідальності був
прийнятий неправомірно, з порушенням
діючого законодавства. Позивач
зазначив, що в наказі не вказано в
зв'язку з чим, до нього була застосована
найвища міра покарання, не були
встановлені обставини, за яких скоєно
правопорушення, не був врахований факт
закриття адміністративної справи
щодо наявності поважних причин, а саме
смерті родича, не були враховані
службові заслуги та відповідальне
ставлення до виконання службових
обов'язків протягом 7 років. Крім того,
позивач зазначив, що протягом місяця, з
моменту винесення наказу про
притягнення до дисциплінарної
відповідальності, до позивача не було
застосовано зазначене дисциплінарне
Представник позивача в судовому
засіданні надав пояснення аналогічні
викладеним у позовній заяві та просив
задовольнити позовні вимоги в повному
Представник відповідача 1 в судовому
засіданні проти позову заперечував,
надав до матеріалів справи письмові
заперечення на позовну заяву в яких
зазначив, що вважає рішення про
звільнення з органів внутрішніх справ
позивача було прийнято правомірно та
відповідно до вимог чинного
законодавства. У зв'язку з порушенням
майже половини покладених на позивача
зобов'язань по дотриманню службової
дисципліни рішення керівництва
Головного управління прийнято із
дотриманням принципів об'єктивності та
Представник відповідача 2 проти позову
заперечував з підстав, викладених у
письмових запереченнях та поясненнях в
судових засідання щодо правомірності
притягнення до дисциплінарної
відповідальності та звільнення з
органів внутрішніх справ позивача, у
зв'язку з тяжкістю проступку.
Відповідно до ст. 86 КАС України суд
оцінює докази, які є у справі, за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні. Суд оцінює належність,
допустимість, достовірність кожного
доказу окремо, а також достатність і
взаємний зв'язок доказів у їх
Заслухавши пояснення представників
сторін та дослідивши письмові докази в
матеріалах справи, суд встановив
Позивач працював в органах внутрішніх
справ з 07 березня 2007 року на посаді
дільничного інспектора міліції
відділу дільничних інспекторів
міліції Подільського районного
управління, згідно з наказом Головного
управління МВС України в місті Києві №
Згідно п. 1 Наказу Головного управління
Міністерства внутрішніх справ в м.
Києві від 15.01.2014 року № 24 (далі по
тексту Наказ № 24) за вчинення
дисциплінарного проступку, який
виразився у порушенні Правил
дорожнього руху внаслідок керування
транспортним засобом у стані
алкогольного сп'яніння та абзаців 2, 5, 12
ч. 1 ст. 7 Дисциплінарного статуту
органів внутрішніх справ України та п. 1
розділу 4 Правил поведінки та
професійної етики осіб рядового та
начальницького складу органів
внутрішніх справ України, затверджених
наказом МВС України від 22.02.2012 року №155,
на дільничного інспектора міліції
відділу Подільського районного
управління ГУ МВС України у м. Києві,
ОСОБА_1, накладено дисциплінарне
стягнення у вигляді звільнення з
органів внутрішніх справ. Із цим
наказом позивач ознайомився під підпис
24.01.2014 року, тому судом у судовому
засіданні прийнято ухвалу якою позовна
вимога по оскарженню цього наказу
залишено без розгляду.
Згідно витягу з Наказу Головного
управління Міністерства внутрішніх
справ в місті Києві щодо особового
складу від 03.03.2014 року № 126 о/с (далі по
тексту - Наказ № 126 о/с) позивача
звільнено в запас Збройних Сил України
(з постановкою на військовий облік)
згідно з пп. "є" (за порушення
дисципліни) Положення про проходження
служби рядовим і начальницьким складом
органів внутрішніх справ.
Відповідно до вимог частини 2 статті 19
Конституції України органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
Згідно ст. 7 Закону України від 20.12.1990
року №565-XII «Про міліцію»(із змінами і
доповненнями) (далі Закон №565-XII),
міліція є єдиною системою органів, яка
входить до структури міністерства
внутрішніх страв, виконує
адміністративну, профілактичну,
оперативно-розшукову,
кримінально-процесуальну, виконавчу та
охоронну (на договірних засадах)
функції. Права і обовязки, організація
роботи та структура підрозділів
визначаються положеннями, які
затверджуються Міністром внутрішніх
справ України відповідно до Закону.
Частинами першою, третьою та четвертою
ст. 18 Закону №565-XII передбачено, що
порядок та умови проходження служби в
міліції регламентуються Положенням
про проходження служби рядовим і
начальницьким складом органів
внутрішніх справ України,
затверджуваним Кабінетом Міністрів
Дисциплінарний статут органів
внутрішніх справ України
затверджується Верховною Радою
Таким чином, оскаржувані відносини
регулюються спеціальним законом, а
трудове законодавство в даному випадку
підлягає застосуванню лише у разі не
врегулювання спеціальним законом
спірних правовідносин або коли про це
буде йти мова у спеціальному законі, а
саме Дисциплінарному статуті органів
внутрішніх справ України.
Дисциплінарний статут органів
внутрішніх справ України, затверджений
Законом України від 22.02.2006 року №3460-IV
(далі Дисциплінарний статут), визначає
сутність службової дисципліни,
обов'язки осіб рядового і
начальницького складу органів
внутрішніх справ України стосовно її
дотримання, види заохочень та
дисциплінарних стягнень, порядок і
права начальників щодо їх
застосування, а також порядок
оскарження дисциплінарних стягнень.
Статтею 1 Дисциплінарного статуту
визначено, що службова дисципліна -
дотримання особами рядового і
начальницького складу Конституції і
законів України, актів Президента
України і Кабінету Міністрів України,
наказів та інших нормативно-правових
актів Міністерства внутрішніх справ
України, підпорядкованих йому органів
і підрозділів та Присяги працівника
органів внутрішніх справ України.
Статтею 2 Дисциплінарного статуту
передбачено, що дисциплінарний
проступок - невиконання чи неналежне
виконання особою рядового або
начальницького складу службової
Частиною першою, другою ст. 5
Дисциплінарного статуту визначено, що
за вчинення дисциплінарних проступків
особи рядового і начальницького складу
несуть дисциплінарну відповідальність
згідно з цим Статутом. Особи рядового і
начальницького складу, яких в
установленому законодавством порядку
притягнуто до адміністративної,
кримінальної або матеріальної
відповідальності, водночас можуть
нести і дисциплінарну
відповідальність згідно з цим
Види дисциплінарних стягнень
передбачено ст. 12 Дисциплінарного
статуту, а саме, пунктом восьмим
визначено звільнення з органів
внутрішніх справ.
Відповідно до частин першої-восьмої,
десятої, п'ятнадцятої ст. 14
Дисциплінарного статуту щодо порядку
накладення дисциплінарних стягнень
передбачено, що з метою з'ясування всіх
обставин дисциплінарного проступку,
учиненого особою рядового або
начальницького складу, начальник
призначає службове розслідування.
Службове розслідування має бути
завершене протягом одного місяця з дня
його призначення начальником. У разі
необхідності цей термін може бути
продовжено начальником, який призначив
службове розслідування, або старшим
прямим начальником, але не більш як на
Порядок проведення службового
розслідування встановлюється
міністром внутрішніх справ України.
Перед накладенням дисциплінарного
стягнення начальник або особа, яка
проводить службове розслідування,
повинні зажадати від порушника надання
письмового пояснення. Небажання
порушника надавати пояснення не
перешкоджає накладенню
дисциплінарного стягнення.
Про накладення дисциплінарного
стягнення видається наказ, зміст якого
оголошується особовому складу органу
внутрішніх справ.
Зміст наказу доводиться до відома
особи рядового або начальницького
складу, яку притягнуто до
дисциплінарної відповідальності, під
підпис. У разі звільнення з посади або
звільнення з органів внутрішніх справ
особі рядового або начальницького
складу видається витяг з наказу.
При визначенні виду дисциплінарного
стягнення мають враховуватися
тяжкість проступку, обставини, за яких
його скоєно, заподіяна шкода,
попередня поведінка особи та визнання
нею своєї вини, її ставлення до
виконання службових обов'язків,
рівень кваліфікації тощо.
Звільнення осіб рядового і
начальницького складу з органів
внутрішніх справ як вид стягнення є
крайнім заходом дисциплінарного
Як вбачається з матеріалів справи, у
ході проведення службового
розслідування встановлено, що 29.09.2013 о
02.00 по вул. Калініна в смт. Саврань
Одеської області дільничний інспектор
міліції відділу ДІМ Подільського
районного управління ГУ МВС України в
місті Києві капітан міліції ОСОБА_1
керував автомобілем у стані
алкогольного сп'яніння.
За результатами проходження огляду для
встановлення факту вживання
психоактивної речовини та стану
сп'яніння з використанням спеціального
технічного засобу в організмі позивача
виявлено 0,30 проміле алкоголю.
В подальшому відносно Позивача
складено адміністративний протокол
серії АА2 № 155069 за вчинення
адміністративного правопорушення,
передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Постановою Подільського районного
суду міста Києва від 05.12.2013 року
позивача визнано особою, яка скоїла
правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.
130 КУпАП, та звільнено від
адміністративної відповідальності,
обмежившись усним зауваженням.
Під час складання адміністративних
матеріалів позивач не повідомив
працівникам ДАІ, що проходить службу в
органах внутрішніх справ, та, як
встановлено судом, про вказану подію
керівництво підрозділу не повідомляв.
Однак, відповідно до норм чинного
законодавства у разі виявлення
порушень законодавства, зловживань чи
інших правопорушень у службовій
діяльності особа рядового або
начальницького складу повинна вжити
заходів щодо припинення цих порушень
та доповісти про це безпосередньому
або старшому прямому начальникові (ч. 2
ст. 7 Дисциплінарного статуту).
В судовому засіданні представником
позивача підтверджено, що позивач, в
порушення вимог Дисциплінарного
статуту, не доповів керівництву про
подію, лише після виходу з відпустки
позивача про це стало відомо
Суд бере до уваги, що у ході проведення
службового розслідування встановлено,
номерний знак НОМЕР_1, на підставі
свідоцтва про реєстрацію
транспортного засобу від 05.06.2013 року
серії ААЕ №090409, виданого на ім'я
Крім того, встановлено, що з 05.09.2013 року
по 05.10.2013 року позивач перебував у
черговій відпустці за 2013 рік та
знаходився за місцем проживання
батьків у смт. Саврань Одеської
області. Про вищезазначену подію
керівництво не повідомляв.
Під час проведення службового
розслідування позивач відмовився від
надання пояснень посилаючись на
приписи ст. 63 Конституції України.(а.с. 21
За результатами перевірки складено
висновок, який затверджений 15.01.2014 року
Суд при вирішенні справи бере до уваги,
що відповідно до ст. 14 Дисциплінарного
статуту органів внутрішніх справ
України, при визначенні виду
дисциплінарного стягнення мають
враховуватися тяжкість проступку,
обставини, за яких його скоєно,
заподіяна шкода, попередня поведінка
особи та визнання нею своєї вини, її
ставлення до виконання службових
обов'язків, рівень кваліфікації тощо.
Так, відповідно до висновку службового
розслідування за фактом порушення
транспортної дисципліни капітаном
міліції ОСОБА_1 (а.с.26-28), вбачається, що
позивач за час служби в органах
внутрішніх справ та займаній посаді
вісім разів притягувався до
дисциплінарної відповідальності. На
час службового розслідування мав два
діючого дисциплінарного стягнення -
наказом Подільського районного
управління ГУМВС України в місті Києві
від 27.03.2013 року № 32 за вчинення
дисциплінарного проступку, який
виразився у порушенні вимог п.п. 4.1 та 4.2
Інструкції затвердженої наказом МВС
України від 14.04.2004 року №400, позивачу
оголошено догану. А також, наказом
Подільського районного управління
ГУМВС України в місті Києві від 20.11.2013
року № 120 за вчинення дисциплінарного
проступку, який виразився у порушенні
вимог п. 6.12 Положення, затвердженого
наказом МВС України від 13.04.2012 року №318,
позивача попереджено про неповну
посадову відповідальність.
Крім того, відповідно до п. 1 розділу 4
Правил поведінки та професійної етики
осіб рядового та начальницького складу
органів внутрішніх справ України
встановлено загальні правила
поведінки працівника органів
внутрішніх справ, а саме:
1.1. Поведінка працівника органів
внутрішніх справ завжди і за будь-яких
обставин має бути бездоганною,
відповідати високим стандартам
професіоналізму і морально-етичним
принципам стража правопорядку. Ніщо не
повинно паплюжити ділову репутацію та
авторитет працівника.
1.2. Норми професійної етики вимагають
поводитися з почуттям власної
гідності, доброзичливо і відкрито,
уважно і ввічливо, викликаючи у
громадян повагу до органів внутрішніх
справ і готовність співпрацювати з
постійно контролювати свою поведінку,
почуття і емоції, не дозволяючи
особистим симпатіям або антипатіям,
неприязні, недоброму настрою або
дружнім почуттям впливати на службові
рішення, уміти передбачати наслідки
своїх вчинків і дій;

поводитись з усіма категоріями
громадян однаково коректно незалежно
від їх службового чи соціального
становища;

виявляти повагу та увагу до старших за
званням чи віком, завжди першим вітати:
молодшому - старшого, підлеглому -
начальника, чоловікові - жінку;

у спілкуванні з колегами виявляти
простоту і скромність, уміння щиро
радіти успіхам товаришів по службі,
сприяти успішному виконанню ними
службових доручень.

1.3. Працівник повинен пам'ятати, що
аморальна поведінка, нерозбірливість і
неохайність в особистих стосунках,
відсутність навичок самодисципліни і
розбещеність, балакучість і
незібраність завдають непоправної
шкоди його власній репутації і
авторитету органів внутрішніх справ у
цілому.

Суд звертає увагу, що частиною першою
ст. 7 Дисциплінарного статуту
встановлено, що службова дисципліна
базується на високій свідомості та
зобов'язує кожну особу рядового і
начальницького складу:

- дотримуватися законодавства,
неухильно виконувати вимоги Присяги
працівника органів внутрішніх справ
України, статутів і наказів
начальників;

- захищати і охороняти від
протиправних посягань життя, здоров'я,
права та свободи громадян, власність,
довкілля, інтереси суспільства і
держави;

- поважати людську гідність, виявляти
турботу про громадян і бути готовим у
будь-який час надати їм допомогу;

дотримуватися норм професійної та
службової етики;

- берегти державну таємницю;

- у службовій діяльності бути чесною,
об'єктивною і незалежною від
будь-якого впливу громадян, їх
об'єднань та інших юридичних осіб;

- стійко переносити всі труднощі та
обмеження, пов'язані зі службою;

- постійно підвищувати свій
професійний та культурний рівень;

- сприяти начальникам у зміцненні
службової дисципліни, забезпеченні
законності та статутного порядку;

- виявляти повагу до колег по службі та
інших громадян, бути ввічливим,
дотримуватися правил внутрішнього
розпорядку, носіння встановленої
форми одягу, вітання та етикету;

- з гідністю і честю поводитися в
позаслужбовий час, бути прикладом у
дотриманні громадського порядку,
припиняти протиправні дії осіб, які їх
учиняють;

- берегти та підтримувати в належному
стані передані їй в користування
вогнепальну зброю, спеціальні засоби,
майно і техніку.

Статтею 18 Дисциплінарного статуту
органів внутрішніх справ України
передбачено, що такі дисциплінарні
стягнення, як звільнення з посади,
пониження в спеціальному званні та
звільнення з органів внутрішніх справ,
вважаються виконаними після видання
наказу по особовому складу.

Отже, відповідно до наказу №24
відповідачем прийнято наказ №126 о/с,
яким позивача звільнено.

Таким чином, суд дійшов висновку, що
відповідачем 1 під час проведення
службового розслідування дотримано
вимог Дисциплінарного статуту, повно,
об'єктивно і усестороннє досліджено
всі обставин і прийнято рішення
відповідно до вимог чинного
законодавства.

Враховуючи наведені фактичні
обставини справи, суд приходить до
переконання щодо правомірності
прийнятого рішення, та відповідно,
безпідставності позовних вимог.

Статтею 19 Конституції України, органи
державної влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією України та
законами України.

Відповідно до ст.9 Кодексу
адміністративного судочинства України
визначено, що суд при вирішенні справи
керується принципом законності,
відповідно до якого органи державної
влади, органи місцевого
самоврядування, їхні посадові особи і
службові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно із ч.1 ст.11 Кодексу
адміністративного судочинства України
розгляд і вирішення справ в
адміністративних судах здійснюються
на засадах змагальності сторін та
свободи в наданні ними суду своїх
доказів і у доведенні перед судом їх
переконливості.

Відповідно до ч. 1, 2 ст.71 Кодексу
адміністративного судочинства України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу. В
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Керуючись ст.ст. 69-71, 94, 160-165, 167, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, Окружний адміністративний суд
м. Києва, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 -
відмовити.

Постанову ухвалено в нарадчій кімнаті
та проголошено її вступну та
резолютивну частину 12 червня 2014 року.

Постанову у повному обсязі складено 17
червня 2014 року.

Постанова набирає законної сили в
порядку передбаченому ст. 254 Кодексу
адміністративного судочинства України
та може бути оскаржена в апеляційному
порядку повністю або частково за
правилами, встановленими ст. ст. 185-187
Кодексу адміністративного судочинства
України, шляхом подання через суд
першої інстанції апеляційної скарги.

Суддя
О.А. Соколова