Справа № К-28310/10-С
Суддя: Амєлін С.Є.
Дата ухвалення: 2014-05-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"28" травня 2014 р. м. Київ
К-28310/10

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

Амєліна С.Є. - головуючого,

Кобилянського М.Г.,

Юрченка В.В.,

секретар судового засідання Пилипчук
Л.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
касаційною скаргою Комунального
підприємство з утримання та
експлуатації житлового фонду
спеціального призначення
«Спецжитлофонд» на постанову
Святошинського районного суду міста
Києва від 31 березня 2009 року та ухвалу
Київського апеляційного
адміністративного суду від 05 серпня 2010
року у справі за позовом ОСОБА_4 до
Святошинського районного управління
Головного управління Міністерства
внутрішніх справ України у місті Києві,
начальника відділу громадянства,
імміграції та реєстрації фізичних осіб
Святошинського районного управління
Головного управління Міністерства
внутрішніх справ України у місті Києві,
третя особа Комунальне підприємство з
утримання та експлуатації житлового
фонду спеціального призначення
«Спецжитлофонд» про зобов'язання
зареєструвати за місцем проживання,

в с т а н о в и л а :

У грудні 2008 року ОСОБА_4 звернувся в суд
з адміністративним позо вом, в якому
зазначав, що з дружиною та донькою
постійно проживає за адресою АДРЕСА_2.
За попереднім місцем реєстрації
АДРЕСА_1 був знятий з обліку 26 березня
1998 року на виконання судового рішення,
а за новим місцем проживання отримав
відмову у реєстрації у зв'язку з тим, що
будинок визнано непридатним для
проживання, а мешканцям буде надано
інше житло.

Відділ громадянства, імміграції та
реєстрації фізичних осіб
Святошинського районного управління
Головного управління Міністерства
внутрішніх справ України у місті Києві
як спеціально уповноважений орган з
питань реєстрації також відмовив у
реєстрації посилаючись на
необхідність звернутися до
комунального підприємства за місцем
проживання.

Посилаючись на порушення прав на
вільний вибір місця проживання просив
визнати протиправною бездіяльність
начальника відділу громадянства,
імміграції та реєстрації фізичних осіб
Святошинського районного управління
Головного управління Міністерства
внутрішніх справ України у місті Києві
щодо нерозгляду заяв, визнати
протиправною відмову у реєстрації за
місцем проживання та зареєструвати
його за адресою: АДРЕСА_2.

Постановою Святошинського районного
суду міста Києва від 31 березня 2009 року,
залишеною без змін ухвалою Київського
апеляційного адміністративного суду
від 05 серпня 2010 року, позов задоволено
частково: зобов'язано зареєструвати в
АДРЕСА_2

У касаційній скарзі, посилаючись на
порушення норм матеріального та
процесуального права, третя особа
просила скасувати судові рішення та
ухвалити нове про відмову у
задоволенні позовних вимог.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що наймачем жилої кімнати
АДРЕСА_2 була ОСОБА_5.

Розпорядженням Святошинської районної
у місті Києві державної адміністрації
від 03 грудня 2007 року житловий будинок
АДРЕСА_2 визнано непридатним для
проживання.

Наказом Головного управління
житлового забезпечення Київської
міської державної адміністрації від 06
грудня 2007 року №284-у «Про вирішення
житлових питань окремих громадян»
ОСОБА_5 з донькою надано жиле
приміщення в кімнатах АДРЕСА_3, а 07
грудня 2007 року видано відповідний
ордер.

15 грудня 2007 року ОСОБА_4 та ОСОБА_5
зареєстрували шлюб.

20 жовтня 2008 року ОСОБА_4 звернувся до
Комунального підприємства
«Спецжитлофонд» з заявою, в якій просив
зареєструвати його за адресою кімната
АДРЕСА_2 але отримав відмову у зв'язку з
розпорядженням Святошинської районної
у місті Києві державної адміністрації
від 03 грудня 2007 року про визнання
будинку непридатним для проживання та
відселення його мешканців.

На скарги до відділу громадянства,
імміграції та реєстрації фізичних осіб
Святошинського районного управління
Головного управління Міністерства
внутрішніх справ України у місті Києві
у серпні та листопаді 2008 року отримав
листа з переліком документів
необхідних для реєстрації та
пропозицією звернутися до
житлово-експлуатаційної комісії.

Вирішуючи спір суди попередніх
інстанцій виходили з того, що посилання
відповідачів на розпорядження
Святошинської районної у місті Києві
державної адміністрації від 03 грудня
2007 року «Про визнання жилого будинку
АДРЕСА_2 непридатним для проживання» є
безпідставним, оскільки воно не
містить заборони щодо реєстрації у
будинку громадян, які постійно у ньому
проживають. Також це є порушенням вимог
статті 13 Закону України «Про свободу
пересування та вільний вибір місця
проживання в Україні», яка місить
вичерпний перелік обмежень щодо
вільного вибору місця проживання.

Перевіривши правильність застосування
судами норм матеріального й
процесуального права колегія суддів
приходить до висновку про те, що
касаційна скарга підлягає задоволенню
частково з таких підстав.

З обставин справи вбачається, що
позивач вважає своїм постійним місцем
проживання кімнату у гуртожитку, що
знаходиться у житловому будинку, який
визнано непридатним для проживання.

Відповідно до статті 61 Житлового
кодексу Української РСР користування
жилим приміщенням у будинках
державного і громадського житлового
фонду здійснюється відповідно до
договору найму жилого приміщення.
Договір найму жилого приміщення в
будинках державного і громадського
житлового фонду укладається в
письмовій формі на підставі ордера на
жиле приміщення між наймодавцем -
житлово-експлуатаційною організацією
(а в разі її відсутності - відповідним
підприємством, установою,
організацією) і наймачем -
громадянином, на ім'я якого видано
ордер.

Відповідно до статті 131 Житлового
кодексу Української РСР постановою
Ради Міністрів УРСР від 03 червня 1986
року № 208 затверджено Примірне
положення про гуртожитки. Це Примірне
положення встановлює порядок надання
жилої площі в гуртожитках підприємств,
установ, організацій, користування
цими гуртожитками та їх утримання.

Пункт 17 Примірного положення про
гуртожитки передбачає, що громадяни,
які проживають у приміщеннях, що
перебувають у їх відособленому
користуванні, вправі вселити в займані
приміщення своїх неповнолітніх дітей.
Вселення інших членів сім'ї в указані
приміщення допускається лише з дозволу
адміністрації, профспілкового
комітету і комітету комсомолу
підприємства, установи, організації та
письмової згоди членів сім'ї
громадянина, які проживають разом з
ним.

Оскільки право позивача на реєстрацію
постійного місця проживання є похідним
від наявності у нього права
користування жилим приміщенням у
гуртожитку, то судам попередніх
інстанцій необхідно його встановити.

В разі, якщо судами буде виявлено спір
про право користування жилим
приміщенням, то його слід вирішувати у
порядку цивільного судочинства.

Допущені судами порушення норм
процесуального права, які унеможливили
встановлення фактичних обставин, що
мають значення для правильного
вирішення справи відповідно до частини
другої статті 227 Кодексу
адміністративного судочинства України
є під-ставою для скасування судових
рішень та направлення справи на новий
судовий розгляд.

Керуючись статтями 221, 223, 227, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Комунального
підприємство з утримання та
експлуатації житлового фонду
спеціального призначення
«Спецжитлофонд» задовольнити
частково.

Постанову Святошинського районного
суду міста Києва від 31 березня 2009 року
та ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 05 серпня 2010
року скасувати, а справу направити на
новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:С.Є. Амєлін /підпис/ М.Г.
Кобилянський /підпис/ В.В. Юрченко
/підпис/