Справа № 817/1212/14
Суддя: Бондарчук І.Ф.
Дата ухвалення: 2014-07-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції:
Суддя-доповідач:Бондарчук І.Ф.
УХВАЛА

іменем України

"01" липня 2014 р.
Справа № 817/1212/14

Житомирський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді
Бондарчука І.Ф.

суддів:
Моніча Б.С.

Хаюка С.М.,

розглянувши в письмовому провадженні
апеляційну скаргу ОСОБА_3 на
постанову Рівненського окружного
адміністративного суду від "27" травня
2014 р. у справі за позовом ОСОБА_3 до
Рівненського міського відділу УМВС
України в Рівненській області про
зобов'язання вчинити дії ,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2014 року позивач звернувся з
позовом, в якому просив зобов'язати
Рівненський МВ УМВС України відновити
його порушені трудові права та
провести розрахунок при звільненні по
оплаті праці з 29.01.2009 року по 28.02.2009 року.

В обґрунтування позовних вимог
зазначив, що проходив службу в УМВС
України в Рівненській області до 27.01.2009
р. При цьому, оплата праці Рівненським MB
УМВС здійснена по 29.01.2009 р. Разом з тим,
згідно документів Атестата 7, дата
видання 02.02.2009 р., позивач вважає, що
перебував в штаті Рівненського MB УМВС,
як вільнонаймана особа також 02.02.2009 р.
Згідно форми 1ДФ за І кв. 2009 року
перебував у штаті Рівненського MB УМВС
до 28.02.2009 року. Вказав, що на його думку
перебування у штаті обумовлене
наданням йому відпустки перед
звільненням. Вважає, що оскільки
відповідач вказав, що повністю
здійснив виплати по відпустках, куди не
входить період січень-лютий 2009 р.,
відповідно за час перебування в штаті
Рівненського MB УМВС не отримав кошти по
оплаті праці з 29.01.2009 р. по 28.02.2009 р.

Постановою Рівненського окружного
адміністративного суду від 27 травня 2014
року у задоволенні позову ОСОБА_3
відмовлено.

Не погоджуючись з вищезазначеною
постановою, позивач подав апеляційну
скаргу, в якій просить скасувати
постанову суду першої інстанції як
таку, що постановлена з порушенням норм
матеріального та процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи, доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню.

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог, суд першої інстанції покликався
на відсутність правових підстав для
зобов'язання відповідача провести
розрахунок з ОСОБА_3 при його
звільненні по оплаті праці з 29.01.2009 року
по 28.02.2009 року.

Колегія суддів погоджується з
наведеним висновком, виходячи з
наступного.

Встановлено, що позивач проходив
службу в органах внутрішніх справ, був
звільнений зі служби згідно з
Положенням про проходження служби
рядовим і начальницьким складом
органів внутрішніх справ в запас
Збройних сил (з поставленням на
військовий облік) за пунктом 64 «а» (за
віком) наказом начальника УМВС від
27.01.2009 № 11 o/с з 29.01.2009 р.

Судом вірно зазначено, що основними
нормативними документами, що
регламентують умови й порядок
звільнення в системі МВС України, є
Закон України "Про міліцію", Положення
про проходження служби рядовим і
начальницьким складом органів
внутрішніх справ.

Під процедурою звільнення з органів
внутрішніх справ варто розуміти
врегульовану нормативними правовими
актами МВС України діяльність
уповноважених посадових осіб органів
внутрішніх справ, спрямовану на
припинення служби, пов'язане із втратою
прав і обов'язків сторін правовідносин.

Процедура звільнення зі служби в
органах внутрішніх справ, складається
з трьох основних стадій: ухвалення
рішення про звільнення; оформлення й
узгодження документів на звільнення;
оформлення факту припинення відносин з
органом внутрішніх справ.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції, про
необґрунтованість покликання позивача
на те, що він перебував у штаті
Рівненського MB УМВС, як вільнонаймана
особа 02.02.2009 р., тільки з огляду на ту
обставину, що в цей же день йому було
видано грошовий атестат за №7.

Судом вірно зазначено, видача
грошового атестату 02.02.2009 р. жодним
чином не вказує на те, що позивач
залишався працівником Рівненського MB
УМВС після 29.01.2009 р., оскільки
відповідний фінансовий підрозділ мав
підготувати документи для передачі в
органи, що призначають пенсії, в тому
числі і грошовий атестат протягом 10
днів з дня звільнення такого
працівника, вказані терміни підготовки
не порушено.

Крім того, встановлено та не
заперечувалось позивачем, що оплата
праці здійснена по 29.01.2009, натомість
будь-якої інформації про його подальше
перебування у штаті, поза штатом або в
розпорядженні Рівненського MB УМВС чи
Управління МВС України в Рівненській
області не має. Вказана обставина
стверджується і поясненнями ОСОБА_3 про
те, що він, попри заявлені позовні
вимоги, дійсно фактично на робочому
місці не перебував та професійних
обов'язків не виконував.

Щодо доводів позивача, про перебування
його у штаті Рівненського MB УМВС з
огляду на надання йому відпустки,
колегія суддів зазначає наступне.

Судом першої інстанції вірно
зазначено, що працівник не може
використати відпустку після видання
наказу про звільнення. Відпустка може
надаватися лише перед звільненням.
Позивачем у 2009 році було відпрацьовано
не повний календарний місяць та
враховуючи те, що ОСОБА_3 мав вислугу
понад 15 років, його відпустка
становила б 40 діб, тим самим,
використати він її саме у 2009 році перед
звільненням не міг.

Відповідно до пп. 52, 55, та 56 Положення
про проходження служби рядовим і
начальницьким складом органів
внутрішніх справ, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів УРСР від
29 липня 1991 р. № 114, в редакції чинній на
момент виникнення спірних
правовідносин, чергова відпустка має
бути надана протягом календарного року
кожній особі рядового або
начальницького складу. Відкликання
осіб рядового і начальницького складу
із відпустки, як правило,
забороняється.

Особам середнього, старшого і вищого
начальницького складу, звільненим із
органів внутрішніх справ за віком,
через хворобу, обмежений стан здоров'я
чи скорочення штатів, у році
звільнення, за їх бажанням, надається
чергова відпустка.

Особам рядового і начальницького
складу (крім осіб середнього, старшого
і вищого), які звільняються з органів
внутрішніх справ, за невикористану в
році звільнення відпустку
виплачується грошова компенсація
відповідно до законодавства.

Тим самим, з огляду на вказані приписи
Положення про проходження служби
рядовим і начальницьким складом
органів внутрішніх справ, відпустка
позивачу перед звільненням могла бути
надана за його бажанням, однак позивач
не використав вказане право. При цьому,
оскільки позивач був особою середнього
начальницького складу, вказаній особі
компенсація за невикористану
відпустку не передбачена.

Встановлено, що трудові відносини між
сторонами по справі були розірвані з
29.01.2009 р., що підтверджується витягом з
наказу начальника УМВС України в
Рівненській області від 27.01.2009 р. № 11 о/с
та послужним списком, який міститься в
матеріалах особової справи, а також
фактом здійснення позивачем
власноручно запису в особовій справі
про отримання трудової книжки,
військового квитка та витягу з наказу і
здачу службового посвідчення та жетону
саме 29 січня 2009 року.

Згідно довідки відділу пенсійного
забезпечення військовослужбовців та
деяких інших категорій громадян
Головного управління Пенсійного фонду
України в Рівненській області від
14.05.2014 №724/11 вбачається , що позивач
перебуває на обліку в головному
управлінні Пенсійного фонду України в
Рівненській області і отримує пенсію
за вислугу років, призначену
відповідно до Закону України "Про
пенсійне забезпечення осіб, звільнених
з військової служби, та деяких інших
осіб", з 30.01.2009 року.

Враховуючи викладене, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції про відсутність правових
підстав для зобов'язання відповідача
провести розрахунок з ОСОБА_3 при його
звільненні по оплаті праці з 29.01.2009 року
по 28.02.2009 року.

Суд першої інстанції дав належну
оцінку обставинам справи, вірно
застосував Законодавство, яке регулює
ці правовідносини та ухвалив правильне
рішення, яке відповідає вимогам
матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги висновків
суду не спростовують, а тому апеляційну
скаргу потрібно залишити без
задоволення, а постанову Рівненського
окружного адміністративного суду без
змін.

За таких обставин, доводи, наведені в
апеляційній скарзі, спростовуються
матеріалами справи, а висновок суду
першої інстанції є таким, що
ґрунтується на належних та допустимих
доказах.

Згідно ст. 200 КАС України, суд
апеляційної інстанції залишає скаргу
без задоволення, а постанову або ухвалу
суду - без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 200, 205, 206
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити
без задоволення, а постанову
Рівненського окружного
адміністративного суду від "27" травня
2014 р. - без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена протягом двадцяти
днів шляхом подання касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)
І.Ф.Бондарчук

судді: (підпис)
Б.С. Моніч

(підпис)
С.М.Хаюк

З оригіналом згідно: суддя
________________________________ І.Ф.Бондарчук

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу/позивачам: ОСОБА_3
АДРЕСА_1,33000

3- відповідачу/відповідачам:
Рівненський міський відділ УМВС
України в Рівненській області
вул.Пушкіна,4,м.Рівне,33028

4-третій особі: УМВС України в
Рівненській області - вул.
М.Хвильового,2,м.Рівне,33000,