Справа № 265/3947/14-а
Суддя: Шиян В. В.
Дата ухвалення: 2014-07-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 265/3947/14-а
Провадження № 2-а/265/145/14
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 липня 2014 року
місто
Маріуполь

Орджонікідзевський районний суд міста
Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді Шиян В.В.,

при секретарі Мальській Г.Ю.

за участю позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті Маріуполі
Донецької області адміністративну
справу за позовом ОСОБА_1 до Управління
ДАІ ГУМВС України в місті Маріуполі
про поновлення строку для звернення до
суду та скасування постанови про
адміністративне правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

19 червня 2014 року позивач ОСОБА_1
звернувся до Орджонікідзевського
районного суду міста Маріуполя
Донецької області із адміністративним
позовом до Управління ДАІ ГУМВС
України в місті Маріуполі про
поновлення строку для звернення до
суду та скасування постанови про
адміністративне правопорушення. В
обґрунтування заявлених вимог
вказував на те, що 05 червня 2014 року
відносно нього був складений протокол
про порушення ним п. 8.7.3 «ґ» Правил
дорожнього руху України, на підставі
якого була винесена постанова про
притягнення його до адміністративної
відповідальності за ст. 122 ч.2 КУпАП та
накладення адміністративного
стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425
гривень. Позивач вважає вказану
постанову незаконною та такою, що
підлягає скасуванню, посилаючись на те,
що правил дорожнього руху він не
порушував, оскільки згідно п. 8.11 Правил
дорожнього руху України, водії, які в
разі ввімкнення жовтого сигналу або
підняття регулювальником руки вгору не
можуть зупинити транспортний засіб у
місці, передбаченому пунктом 8.10 цих
Правил, не вдаючись до екстреного
гальмування, дозволяється рухатися
далі за умови забезпечення безпеки
дорожнього руху. В своїх діях позивач
ОСОБА_1 керувався також п. 1.5 Правил
дорожнього руху України, відповідно до
яких, дії або бездіяльність учасників
дорожнього руху та інших осіб не
повинні створювати небезпеку чи
перешкоду для руху, загрожувати життю
або здоров'ю громадян, завдавати
матеріальних збитків. Позивач ОСОБА_1
намагався пояснити, інспектору чому
саме він не зупинився на перехресті,
однак працівник ДАЇ слухати його
відмовився, також протокол був
складений у відсутності свідків, які б
могли підтвердити або спростувати
порушення позивачем п. 8.7.3 Правил
дорожнього руху України. На підставі
перелічених доводів позивач ОСОБА_1
просить суд поновити йому строк для
звернення до суду та скасувати
постанову ПСІ № 142711 від 05 червня 2014
року про притягнення його до
адміністративної відповідальності за
ст. 122 ч.2 КУпАП.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1
повністю підтримав заявлені вимоги,
дав пояснення антологічні викладеним в
позовній заяві. Просив суд, скасувати
постанову ПСІ № 142711 від 05 червня 2014
року про притягнення його до
адміністративної відповідальності за
ст. 122 ч.2 КУпАП.

Представник відповідача Забєлін О.О.
(який діє на підставі доручення) до
судового засідання не з'явився, від
нього на адресу суду надійшла заява з
проханням слухати справу за його
відсутності, на задоволені позову
заперечував, оскільки постанова
винесена правомірно. Також надав суду
відеозапис правопорушення від 05 червня
2014 року.

Вислухавши позивача, дослідивши
матеріали справи, оглянувши
відеозапис, оцінюючи належність,
допустимість, достовірність кожного
доказу окремо, а також достатність і
взаємний зв'язок доказів у їх
сукупності, суд приходить до висновку
про відсутність правових підстав для
задоволення адміністративного позову
за таких підстав.

Відповідно до ст. 18 КАС України
місцевим загальним судам, як
адміністративним судам, підсудні усі
адміністративні справи з приводу
рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів
владних повноважень у справах про
притягнення до адміністративної
відповідальності.

Відповідно до ч.1 ст. 11 КАС України,
розгляд і вирішення справ в
адміністративних судах здійснюється
на засадах змагальності сторін та
свободи в наданні ними суду своїх
доказів і у доведенні перед судом їх
переконливості, окрім цього, згідно зі
ст. 71 КАС України кожна сторона повинна
довести ті обставини, на яких
ґрунтуються її вимоги та заперечення. В
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень, обов'язок щодо
доказування правомірності свого
рішення, дії чи бездіяльності
покладається на відповідача, якщо він
заперечує проти адміністративного
позову. Суб'єкт владних повноважень
повинен надати суду всі наявні у нього
документи та матеріали, які можуть бути
використані як докази у справі. У разі
невиконання цього обов'язку суд
витребує названі документи та
матеріали. Якщо особа, яка бере участь у
справі, без поважних причин не надасть
докази на пропозицію суду для
підтвердження обставин, на які вона
посилається, суд вирішує справи на
основі наявних доказів.

Зокрема, ст. 69 КАС України встановлено,
що доказами в адміністративному
судочинстві є будь-які фактичні дані,
на підставі яких суд встановлює
наявність або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
осіб, які беруть участь у справі, та
інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи.

Так, з постанови серії ПСІ № 142711 від 05
червня 2014 року, винесеної інспектором
ДПС Забєліним О.О. про притягнення
ОСОБА_1 до адміністративної
відповідальності за ч.2 ст. 122 КУпАП та
накладення стягнення у вигляді штрафу
в розмірі 425 гривень, вбачається, що 05
червня 2014 року о 10-53 годині останній
керуючи автомобілем марки «ГАЗ 33021»,
номерний знак НОМЕР_1, рухався на
перехресті проспекту Ілліча та вулиці
Літейної в Іллічівському районні міста
Маріуполя, проїхав перехрестя на
заборонений жовтий сигнал світлофора,
чим порушив п.8.7.3 «ґ» Правил дорожнього
руху України, яким встановлено, що
жовтий сигнал світлофору забороняє рух
і попереджає про наступну зміну
сигналів.

Згідно ст.280 КУпАП, орган (посадова
особа) при розгляді справи про
адміністративне правопорушення
зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено
адміністративне правопорушення, чи
винна дана особа в його вчиненні, чи
підлягає вона адміністративній
відповідальності, чи є обставини, що
пом'якшують і обтяжують
відповідальність, чи заподіяну майнову
шкоду, чи є підстави для передачі
матеріалів про адміністративне
правопорушення на розгляд громадської
організації, трудового колективу. А
також з'ясувати інші обставини, що
мають значення для правильного
вирішення даної справи.

Зі статті 251 КУпАП вбачається, що
доказами в справі про адміністративне
правопорушення, є будь-які фактичні
дані, на основі яких у визначеному
законом порядку орган (посадова особа)
встановлює наявність чи відсутність
адміністративного правопорушення,
винність даної особи в його вчиненні та
інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи. Ці дані
встановлюються протоколом про
адміністративне правопорушення,
поясненнями особи, яка притягається до
адміністративної відповідальності,
потерпілих, свідків, висновком
експерта, речовими доказами,
показаннями технічних приладів та
технічних засобів, що мають функції
фото- і кінозйомки, відеозапису, які
використовуються при нагляді за
виконанням правил, норм і стандартів,
що стосуються забезпечення безпеки
дорожнього руху, протоколом про
вилучення речей і документів, а також
іншими документами.

Зокрема, пунктом 24 Постанови Пленуму
Верховного суду України №14 від 23
грудня 2005 року «Про практику
застосування судами України
законодавства у справах про деякі
злочини проти безпеки дорожнього руху
та експлуатації транспорту, а також про
адміністративні порушення на
транспорті» встановлено, що зміст
постанови має відповідати вимогам,
передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У
ній, зокрема потрібно навести докази,
на яких ґрунтується висновок про
вчинення особою адміністративного
правопорушення, та зазначити мотиви
відхилення інших доказів, на які
посилався правопорушник, чи
висловлених останнім доводів.

Разом з тим, відповідно пункту 1
Постанови Пленуму Вищого
адміністративного суду України №2 від
06 березня 2008 року «Про практику
застосування адміністративними судами
окремих положень Кодексу
адміністративного судочинства України
під час розгляду адміністративних
справ» у справах щодо оскарження
рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів
владних повноважень належить
перевіряти, чи прийняті вони на
підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; обґрунтовано, тобто з
урахуванням усіх обставин, що мають
значення для прийняття рішення.

Так, представником відповідача
Забєліним О.О. суду було надано
цифровий носій інформації з
відеофіксацією порушення позивачем
ОСОБА_1 п.8.7.3 «ґ» Правил дорожнього руху
України, як доказ на підтвердження
наявності у діях ОСОБА_1 складу
адміністративного правопорушення,
передбаченого ст.122 ч.2 КУпАП, який буд
досліджений у судовому засіданні та
зберігається при матеріалах даної
справи.

На підтвердження законності відео
фіксації представником відповідача
було надано довідку та акт про
наявність сертифікації даного приладу
відео фіксації.

Главою 19 цієї Інструкції передбачені
порядок застосування спеціальних
технічних засобів та приладів, при
цьому пунктом 19.2 забороняється
застосування технічних засобів та
приладів, які не сертифіковані, не
сертифіковані в Україні у разі якщо
вони підлягають сертифікації
відповідно до чинного законодавства та
які не пройшли метрологічної повірки
або мають свідоцтво про таку повірку,
термін дії якого минув.

Разом з тим, наказом МВС України від 01
березня 2010 року №33 затверджено
вичерпний перелік технічних засобів,
що використовуються в підрозділах
Державтоінспекції МВС для виявлення та
фіксування порушень правил дорожнього
руху. Побутові фотокамери чи
відеокамери не входять до цих засобів.

Таким чином, представник відповідача
представив суду належні доказів на
підтвердження вчинення позивачем
ОСОБА_1 адміністративного
правопорушення, що говорить про
недоведеність невинуватості ОСОБА_1 в
скоєні адміністративного
правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 122
КУпАП. А також беручи до уваги
пояснення позивача, що він не зупинити
транспортний засіб, для того щоб, не
зробити небезпеки для інших учасників
руху, однак на відео, чітко видно, що
крім транспортного засобу позивача
ОСОБА_1 на перехресті проспекту Ілліча
та вулиці Літейної нікого не було.

Тому суд вважає, що доводи позивача,
стосовно неправомірності дій
інспектора ДАЇ нічим не підтвердженні,
а базуються тільки на його припущеннях.

Суд, зважаючи на положення чинних
вищенаведених правових норм,
аналізуючи зібрані по справі докази у
сукупності з конкретними обставинами
даної справи, приходить до переконання,
що оспорювана постанова не підлягає
скасуванню, а провадження в
адміністративній справі про
притягнення до адміністративної
відповідальності ОСОБА_1 не підлягає
закриттю у зв'язку правомірністю дій
інспектора ДАЇ при винесені постанови
серії ПСІ № 142711 від 05 червня 2014 року.

На підставі ч.2 ст.122, 251, 280 КУпАП,
керуючись ст. ст. 8-11, 17-18, 69, 71, 86, 94, 159-167
КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволені адміністративного позову
ОСОБА_1 до Управління ДАІ ГУМВС України
в місті Маріуполі про поновлення
строку для звернення до суду та
скасування постанови про
адміністративне правопорушення -
відмовити.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя _________________Шиян В.В.