Справа № 872/8395/13
Суддя: Шлай А.В.
Дата ухвалення: 2014-04-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

29 квітня 2014 рокусправа № 804/2190/13-а

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Шлай А.В.

суддів: Іванова
С.М. Чабаненко С.В.

за участю секретаря судового
засідання: Кязимової Д.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на
постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 29
квітня 2013 року № 804/2190/13-а за
адміністративним позовом ОСОБА_1 до
Головного управління Державної
міграційної служби України в
Дніпропетровській області, третя
особа: ОСОБА_2 про визнання
протиправною бездіяльність та
зобов'язання вчинити певні дії ,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до суду з
адміністративним позовом, в якому
просила визнати протиправною
бездіяльність Павлоградського
районного відділу Головного
управління Державної міграційної
служби України в Дніпропетровській
області щодо не зняття з реєстрації
ОСОБА_2 за адресою: квартира АДРЕСА_1 та
зобов'язати зняти з реєстрації
громадянина ОСОБА_2 за вказаною
адресою.

Постановою Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 29
квітня 2013 року у задоволенні
адміністративного позову ОСОБА_1
відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої
інстанції, позивач звернулась з
апеляційною скаргою, в якій,
посилаючись на порушення
матеріального та процесуального права,
просила скасувати оскаржувану
постанову та ухвалити нове рішення про
задоволення адміністративного позову.

У судовому засіданні сторони доводи,
викладені в апеляційній скарзі та
запереченнях на неї підтримали в
повному обсязі.

Колегія суддів, перевіривши законність
та обґрунтованість рішення суду в
межах доводів апеляційної скарги,
дійшла висновку про відсутність
підстав для її задоволення, виходячи з
наступного.

Як встановлено судом першої інстанції
на підставі письмових доказів, що
містяться в матеріалах справи,
відповідно до Свідоцтва про право
власності на житло від 29 жовтня 1998 року,
квартира АДРЕСА_2 належить на праві
власності ОСОБА_1. 24 грудня 1998 року
ОСОБА_2, з яким позивачка знаходилась у
зареєстрованому шлюбі, зареєстрував
своє місце мешкання в АДРЕСА_3. 25 грудня
2009 року шлюб між позивачкою та ОСОБА_2
було розірвано, відповідно до
Свідоцтва про розірвання шлюбу Серія
НОМЕР_1 від 25 грудня 2009 року. 25 грудня 2012
року ОСОБА_1 звернулась до начальника
Павлоградського районного відділу
Головного управління Державної
міграційної служби України в
Дніпропетровській області з заявою про
скасування реєстрації ОСОБА_2 в
квартирі АДРЕСА_2 в зв'язку з тим, що з
цією особою вона розірвала шлюб та не
веде спільного господарства. Листом
Павлоградського районного відділу
Головного управління Державної
міграційної служби України в
Дніпропетровській області від 27 грудня
2012 року позивачці було відмовлено у
задоволені заяви та зазначено, що
згідно статті 7 Закону України "Про
свободу пересування та вільного вибору
місця проживання в України" № 1382-ІV від
11 грудня 2003 року зняття з
реєстраційного обліку здійснюється на
підставі остаточного рішення суду про
позбавлення права користування
житловим приміщенням.

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог, суд першої інстанції виходив з
того, що позивачем обраний неналежний
спосіб захисту порушеного права.

Колегія суддів погоджується з такими
висновками суду першої інстанції та
вважає за необхідне зазначити
наступне.

Згідно зі статтею 391 Цивільного кодексу
України власник майна має право
вимагати усунення перешкод у
здійсненні ним права користування та
розпорядження своїм майном. При цьому
порядок реєстрації місця проживання
фізичних осіб регулюється Законом
України "Про свободу пересування та
вільного вибору місця проживання в
України".

Відповідно до статті 7 Закону України
"Про свободу пересування та вільного
вибору місця проживання в України" від
11 грудня 2003 року № 1382-IV зняття з
реєстрації місця проживання особи
здійснюється на підставі: заяви особи
або її законного представника;
судового рішення, яке набрало законної
сили, про позбавлення права власності
на житлове приміщення або права
користування житловим приміщенням, про
виселення, про визнання особи безвісно
відсутньою або оголошення її померлою;
свідоцтва про смерть; паспорта або
паспортного документа, що надійшов з
органу державної реєстрації актів
цивільного стану, або документа про
смерть, виданого компетентним органом
іноземної держави, легалізованого в
установленому порядку; інших
документів, які свідчать про
припинення: підстав для перебування на
території України іноземців та осіб
без громадянства; підстав для
проживання або перебування особи у
спеціалізованій соціальній установі,
закладі соціального обслуговування та
соціального захисту; підстав на право
користування житловим приміщенням.
ОСОБА_2 з відповідною заявою про зняття
його з реєстрації за місцем проживання,
а саме: квартира АДРЕСА_2 не звертався.

Наказом Міністерства Внутрішніх Справ
України №1077 від 22 листопада 2012 року,
зареєстрований в Міністерстві юстиції
України 18 грудня 2012 року за №2109/22421,
передбачені інші документи, які
свідчать про припинення: підстав для
перебування на території України
іноземців та осіб без громадянства.
Інформація територіального органу ДМС
України або територіального
підрозділу ДМС України, на території
обслуговування якого зареєстровано
місце проживання особи, про закінчення
строку дії посвідки на тимчасове
проживання або копія рішення про
скасування посвідки на тимчасове
проживання чи посвідки на постійне
проживання в Україні; підстав для
проживання або перебування особи на
обліку у закладі/установі
(повідомлення про припинення підстав
для проживання/перебування особи у
спеціалізованій соціальній установі,
закладі соціального обслуговування та
соціального захисту) (додаток 13);
підстав на право користування житловим
приміщенням (закінчення строку дії
договору оренди, найму, піднайму
житлового приміщення, строку навчання
в навчальному закладі (у разі
реєстрації місця проживання в
гуртожитку навчального закладу на час
навчання), відчуження житла та інших
визначених законодавством документів).

Відповідно до стаття 7 Закону України
"Про свободу пересування та вільний
вибір місця проживання в Україні"
питання про зняття з реєстрації
колишніх членів сім'ї власника
квартири залежить, зокрема, від
вирішення питання про втрату ними
права користування жилим приміщенням,
яке регулюється нормами Житлового і
Цивільного кодексів та розглядається в
порядку цивільного судочинства.
Реєстрація місця проживання є похідним
правом від користування житлом, а тому
зняти третю особу з реєстрації місця
проживання можна лише за умови втрати
нею права користування цим житлом чи у
зв'язку з її виселенням (добровільно чи
в примусовому порядку). Про це також
зазначено і у Листі Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справі від 28.01.2013 року № 24-150/0/4-13 «Про
практику застосування судами
законодавства під час розгляду
цивільних справ про захист права
власності та інших речових прав».

Колегія суддів погоджується з рішенням
суду першої інстанції про те, що
позивачем обраний неналежний спосіб
захисту порушеного права шляхом
подання цього адміністративного
позову, тоді як усунення перешкод в
користуванні житловим приміщенням
здійснюється шляхом подання
відповідного цивільного позову, в
порядку визначеному цивільним
процесуальним кодексом України.

Таким чином, зняття з реєстраційного
обліку є наслідком встановлення судом
зміни місця проживання, втрати права на
користування житлом відповідачем, і
тільки після цього можуть бути
порушені інші процедурні питання,
зокрема щодо зняття з реєстраційного
обліку, а тому у задоволенні позову
відмовлено правильно.

Відповідно до статті 200 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову суду - без змін, якщо визнає,
що суд першої інстанції правильно
встановив обставини справи та ухвалив
судове рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Зважаючи на те, що судом першої
інстанції при ухваленні оскарженого
рішення не допущено порушень норм
матеріального і процесуального права,
а викладені в ньому висновки
відповідають обставинам справи,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає залишенню без
задоволення, постанова суду першої
інстанції - без змін.

Керуючись статтями 195-196, 198, 200, 205, 206
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без
задоволення.

Постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 17
квітня 2013 року № 804/2190/13-а - залишити
без змін.

Ухвала Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
набирає законної сили з моменту її
проголошення і може бути оскаржена у
касаційному порядку протягом двадцяти
днів з дня складення її тексту у
повному обсязі шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий:
А.В. Шлай

Суддя:
С.М. Іванов

Суддя:
С.В. Чабаненко