Справа № 826/4687/14
Суддя: Добрянська Я.І.
Дата ухвалення: 2014-06-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без
розгляду

20 червня 2014 року м. Київ
№ 826/4687/14

Окружний адміністративний суд м. Києва
у складі колегії суддів: Головуючого
судді: Добрянської Я.І., Суддів:
Головань О.В., Мазур А.С., розглянувши
відповідно до вимог ч. 6 ст. 128 КАС
України, в порядку письмового
провадження об'єднану адміністративну
справу № 826/4687/14

за позовомОСОБА_1; ОСОБА_2; ОСОБА_3;
ОСОБА_4; ОСОБА_5; ОСОБА_6; ОСОБА_7 до
відповідача Кабінету Міністрів
України третя особаУправління
Пенсійного фонду України у
Богуславському районі Київської
областіпровизнання протиправною
бездіяльності, зобов'язання внести
зміни до нормативно-правового акта та
зобов'язання видати розпорядження

ВСТАНОВИВ:

Позивачі: ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4
та ОСОБА_5 звернулися в Окружний
адміністративний суд міста Києва
кожний з окремим адміністративним
позовом до відповідача Кабінету
Міністрів України, третьої особи -
Управління Пенсійного фонду України у
Богуславському районі Київської
області, про визнання протиправною
бездіяльності, зобов'язання внести
зміни до нормативно-правового акта та
зобов'язання видати розпорядження.

Ухвалами Окружного адміністративного
суду м. Києва від 11.04.2014 р. Головуючим
суддею Добрянською Я.І. було відкрито
провадження в адміністративних
справах: № 826/4687/14 (позивач ОСОБА_1), №
826/4688/14 (позивач ОСОБА_2), № 826/4690/14
(позивач ОСОБА_3), № 826/4694/14 (позивач
ОСОБА_4), № 826/4699/14 (позивач ОСОБА_5), та
зважаючи на заявлення позивачами
однорідних позовних вимог до одного і
того самого відповідача (Кабінету
Міністрів України), судом було
об'єднано зазначені адміністративні
справи в одну, призначено об'єднаним
справам єдиний номер № 826/4687/14, та
призначено справу до попереднього
судового розгляду на 29.04.2014 р.

Також, до Окружного адміністративного
суду міста Києва звернулися позивачі
ОСОБА_7 та ОСОБА_6 кожен із окремим
позовом до відповідача Кабінету
Міністрів України, третя особа -
Управління Пенсійного фонду України у
Богуславському районі Київської
області, про визнання протиправною
бездіяльності, зобов'язання внести
зміни до нормативно-правового акта та
зобов'язання видати розпорядження.

Ухвалами Окружного адміністративного
суду м. Києва від 14.04.2014 р. Головуючим
суддею Добрянською Я.І. було відкрито
провадження в адміністративній справі
№ 826/4827/14 (позивач ОСОБА_7), та № 826/4834/14
(позивач ОСОБА_6), та зважаючи на
заявлення вказаними позивачами
однорідних позовних вимог до одного і
того самого відповідача (Кабінету
Міністрів України), як і у випадку по
об'єднаній справі № 826/4687/14, судом було
об'єднано зазначені адміністративні
справи № 826/4827/14 та № 826/4834/14 із
об'єднаною адміністративною справою №
826/4687/14, призначено об'єднаним справам
єдиний номер № 826/4687/14, та призначено
об'єднану справу до попереднього
судового розгляду на 29.04.2014 р.

За наслідками попереднього судового
засідання 13.05.2014 р., ухвалою Окружного
адміністративного суду м. Києва від
13.05.2014 р. було закінчено підготовче
провадження та призначено об'єднану
справу № 826/4687/14 до судового розгляду в
судовому засіданні 17.06.2014 р.
колегіальним складом суду: Головуючий
суддя Добрянська Я.І., Судді: Головань
О.В., Мазур А.С.

Зважаючи на неприбуття позивачів
(представника позивачів), а також
третьої особи в судове засідання 17.06.2014
р., що були повідомлені належним чином
про слухання справи, суд, на підставі ч.
6 ст. 128 Кодексу адміністративного
судочинства України, ухвалив
розглядати об'єднану адміністративну
справу № 826/4687/14 в порядку письмового
провадження.

Про перехід до розгляду об'єднаної
адміністративної справи № 826/4687/14 в
порядку письмового провадження
представника позивачів та третю особу
було повідомлено належним чином листом
від 17.06.2014 р., що отриманий останніми та
докази наведеного містяться в
матеріалах справи.

Так, за наслідками переходу судом до
розгляду об'єднаної адміністративної
справи № 826/4687/14 в порядку письмового
провадження, станом на 20.06.2014 р. - жодних
інших документів від сторін по справі
до суду не надходило.

Отже, розглянувши в порядку письмового
провадження вказану об'єднану
адміністративну справу № 826/4687/14, судом
було встановлено наступне.

09 квітня та 11 квітня 2014 р. позивачі
звернулися до суду з позовом до
Кабінету Міністрів України, в якому
просили суд:

- визнати протиправною бездіяльність
Кабінету Міністрів України, який
всупереч вимогам ст. 13 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» при
розробці порядку компенсації завданої
шкоди за втрату працездатності при
виконанні трудових обов'язків при
ліквідації Чорнобильської катастрофи
не застосував норми, обов'язкових для
застосування конвенції МОП № 115 «Про
захист працівників від іонізуючої
радіації» та «Про захист заробітної
плати»;

- зобов'язати Кабінет Міністрів України
внести зміни до Порядку обчислення
пенсій особам, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи,
які б враховували вимоги обов'язкових
для застосування норм конвенції МОП №
115 «Про захист працівників від
іонізуючої радіації» та «Про захист
заробітної плати»;

- на час, до внесення відповідних змін
до «Порядку обчислення пенсій особам,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи»,
зобов'язати Кабінет Міністрів України
видати у відношенні позивачів
розпорядження аналогічні
розпорядженню № 301-р від 09.06.1997 року
«Про порядок обчислення пенсії
військовослужбовцям із числа
особового складу МВС, які брали участь
у гасінні пожежі та охороні
Чорнобильської АЕС 26.04.1986 року».

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги,
позивачі зазначають про те, що з 1990 року
вони дізналися, що на їх робочих місцях
перевищували допустимі норми в сотні
разів. Держава визнала всю
відповідальність за допущення у
відношенні позивачів порушення і взяла
на себе зобов'язання щодо
відшкодування завданої шкоди
прийняттям Закону Української РСР від
28.02.1991 р. № 796-XII «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи».
Проте, як зазначено позивачами, станом
на час розгляду справи, останні не
отримують навіть частини компенсації
за втрату працездатності під час
виконання трудових обов'язків,
передбачену постановою Ради Міністрів
Української РСР №168-5 від 08.05.1986 р. «Об
условиях оплаты труда и материального
обеспечения работников предприятий и
организаций зоны Чернобыльской
атомной электростанции». При цьому,
порушення своїх прав бездіяльністю
Уряду щодо відшкодування спричиненої
їм шкоди, позивачі пов'язують із
прийняттям Кабінетом Міністрів
України 23 листопада 2011 року постанови
за № 1210 «Про підвищення рівня
соціального захисту громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», яка, за твердженнями
позивачів не враховує обов'язкові для
виконання всіма державними органами
вимоги конвенцій МОП, ратифікованих
Українською РСР ще в 60-ті роки, оскільки
не враховує ні характер виконуваних
позивачами робіт, ні відповідних
правових норм, діючих станом на квітень
1986 року, що є протиправним, оскільки
суттєво обмежує конституційне право
позивачів на отримання відшкодування
за рахунок держави матеріальної шкоди,
завданої останнім незаконними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
органів державної влади, їх посадових і
службових осіб при здійсненні ними
своїх повноважень.

З приводу зазначеного, суд вважає за
необхідне наголосити на наступному.

Абзацом першим частини другої статті 5
КАС України встановлено, що
провадження в адміністративних
справах здійснюється відповідно до
закону, чинного на час вчинення окремої
процесуальної дії, розгляду і
вирішення справи.

Згідно вимог частини 1 статті 99 Кодексу
адміністративного судочинства
України, адміністративний позов може
бути подано в межах строку звернення до
адміністративного суду, встановленого
цим Кодексом або іншими законами.

Частиною 2 статті 99 Кодексу
адміністративного судочинства України
для звернення до адміністративного
суду за захистом прав, свобод та
інтересів особи встановлюється
шестимісячний строк, який, якщо не
встановлено інше, обчислюється з дня,
коли особа дізналася або повинна була
дізнатися про порушення своїх прав,
свобод чи інтересів.

Строк звернення до адміністративного
суду - це строк, який регламентує часові
межі захисту прав і інтересів у сфері
публічно-правових відносин. Строк
звернення до адміністративного суду
встановлено статтею 99 КАС України.

Відповідно до частини 1 вказаної
статті, адміністративний позов може
бути подано в межах строку звернення до
адміністративного суду, встановленого
цим Кодексом або іншими законами.

Як вбачається з позовних заяв
позивачів, останні визнані особами, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи (категорії 1), що
підтверджується доданими до позовних
заяв копіями посвідчень:

- ОСОБА_1 (серії НОМЕР_1, видане 20.11.2002 р.,
отримує пенсію по інвалідності з 20.01.1994
р.);

- ОСОБА_2 (серії НОМЕР_2, видане 26.12.2003 р.,
отримує пенсію по інвалідності з 31.12.2003
р.);

- ОСОБА_3 (серії НОМЕР_3, видане 19.01.2000 р.,
отримує пенсію по інвалідності з 03.12.1999
р.);

- ОСОБА_4 (серії НОМЕР_4, видане 16.02.2012 р.,
отримує пенсію по інвалідності з 21.04.1999
р.);

- ОСОБА_5 (серії НОМЕР_5, видане 29.12.1999 р.,
отримує пенсію по інвалідності з 07.12.1999
р.);

- ОСОБА_6 (серії НОМЕР_6, видане 06.05.1996 р.,
отримує пенсію по інвалідності з 23.04.1997
р.);

- ОСОБА_7 (копія посвідчення
інвалідності в матеріалах справи
відсутня, згідно довідки третьої особи
- отримує пенсію по інвалідності з
26.08.1992 р.)

Отже, згідно наявних матеріалів справи,
з 1996 р. - 2012 р. позивачі є учасниками
правовідносин, які регулюються Законом
України від 28.02.1991 р. № 796-XII «Про статус
і соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», яким визначено основні
положення щодо реалізації
конституційного права громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи, на охорону їх життя і
здоров'я та створює єдиний порядок
визначення категорій зон радіоактивно
забруднених територій, умов проживання
і трудової діяльності на них,
соціального захисту потерпілого
населення.

Пунктом 4 розділу VII «Прикінцеві
положення» Закону України «Про
Державний бюджет України на 2011 рік»
встановлено, що у 2011 році норми і
положення, зокрема статей 39, 50, 51, 52, 54
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», застосовуються у порядку
та розмірах, встановлених Кабінетом
Міністрів України виходячи з наявного
фінансового ресурсу бюджету
Пенсійного фонду України на 2011 рік.

На виконання вказаного положення і
наданих законодавцем повноважень
Кабінетом Міністром України було
прийнято постанову від 23 листопада 2011
року № 1210 «Про підвищення рівня
соціального захисту громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», який набрав чинності 01
січня 2012 року.

Вказаний нормативно-правовий акт був
опублікований в «Урядовому кур'єрі»
30.11.2011 р. № 223 і в «Офіційному віснику
України» № 92 (05.12.2011 р.),а тому саме з
дати здійснення першої публікації така
інформація вважається доведеною до
відома громадян, в тому числі й до
відома позивачів.

За висновком суду, позивачі могли та
повинні були дізнатися про зміст
нормативно-правового акту, що визначає
обсяг прав, свобод і інтересів
позивачів, а також процедуру їх
реалізації і який, за твердженням
позивачів, свідчить про наявність
підстав для висновку про допущення
Кабінетом Міністрів України
протиправної бездіяльності, з часу
його офіційного оприлюднення,
відповідно, з цього часу позивачі
набули право на оскарження цієї
постанови або дій чи бездіяльності
відповідних суб'єктів, пов'язаних з
прийняттям цього нормативно-правового
акта або його застосуванням.

Аналогічна правова позиція викладена в
ухвалі Вищого адміністративного суду
України від 14 березня 2013 року за
№К/9991/81749/12.

Таким чином, на підставі наданих
позивачами документів і викладених у
позовних заявах доводах, суд приходить
до висновку, що про порушення своїх
прав бездіяльністю Кабінету Міністрів
України, а саме, не врахуванням Урядом
при винесені постанови від 23 листопада
2011 року за № 1210 «Про підвищення рівня
соціального захисту громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» обов'язкових для виконання
всіма державними органами вимоги
конвенцій МОП, ратифікованих
Українською РСР ще в 60-ті роки і
відповідних правових норм, діючих
станом на квітень 1986 року, позивачі
дізналися (повинні були дізнатися) в
листопаді-грудні 2011 року.

Крім того, суд вважає за доцільне
зазначити, що відповідно до статті 171
Кодексу адміністративного судочинства
України, право оскаржити
нормативно-правовий акт мають особи,
щодо яких його застосовано, а також
особи, які є суб'єктом правовідносин, у
яких буде застосовано цей акт (частина
2).

У разі відкриття провадження в
адміністративній справі щодо
оскарження нормативно-правового акта,
суд зобов'язує відповідача
опублікувати оголошення про це у
виданні, в якому цей акт був або мав
бути офіційно оприлюднений (частина 3
ст.171 КАС України).

При цьому, частиною 6 статті 171 КАС
України встановлено, що якщо
оголошення опубліковано своєчасно,
вважається, що всі заінтересовані
особи належним чином повідомлені про
судовий розгляд справи.

Як вбачається з комп'ютерної
інформаційної бази законодавства
«ЛІГА», оголошення щодо відкриття
провадження в адміністративних
справах щодо визнання незаконною
постанови Кабінету Міністрів України
від 23 листопада 2011 року № 1210
публікувались в «Офіційному віснику
України» № 23 від 2 квітня 2012р., № 24 від 6
квітня 2012 р., № 43 від 15 червня 2012 р. та №
82 від 5 листопада 2012р.

З огляду на наведені вище обставини,
суд приходить до висновку, що строк на
оскарження бездіяльності Уряду, про
наявність якої, на думку позивачів,
вказує прийняття постанови від 23.11.2011
року № 1210 без врахування положень
Конвенції МОП 1960 року №115, в силу
положень частини 2 статті 99 Кодексу
адміністративного судочинства України
сплинув у червні 2012 року, проте як
позовні заяви були подані позивачами
до суду тільки 09 квітня та 11 квітня 2014
р., тобто майже через 2 роки після спливу
встановленого КАС України терміну.

При цьому, всі зазначені позовні заяви
не містять посилань на обставини, які
перешкоджали позивачам звернутися до
суду із відповідними позовами з
дотриманням строку, встановленого ч. 2
ст. 99 КАС України, та не наведено жодних
доводів на обґрунтування поважності
причин пропуску такого строку та не
надано доказів на підтвердження таких
доводів.

Згідно частини 1 статті 100 Кодексу
адміністративного судочинства
України, адміністративний позов,
поданий після закінчення строків,
установлених законом, залишається без
розгляду, якщо суд на підставі позовної
заяви та доданих до неї матеріалів не
знайде підстав для визнання причин
пропуску строку звернення до
адміністративного суду поважними, про
що постановляється ухвала.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 100 КАС
України, позовна заява може бути
залишена без розгляду як на стадії
вирішення питання про відкриття
провадження в адміністративній справі
без проведення судового засідання, так
і в ході підготовчого провадження чи
судового розгляду справи.

Стаття 100 КАС України не наділяє особу,
позовну заяву якої залишено без
розгляду, правом повторного звернення
до суду.

Якщо провадження у справі було
помилково відкрито за
адміністративним позовом, поданим із
порушенням строку звернення до
адміністративного суду, питання про
поновлення якого судом не
вирішувалося, і про пропуск строку
стало відомо в ході розгляду справи,
суд перевіряє поважність причин
пропуску строку на звернення до суду і
в разі визнання їх неповажними залишає
адміністративний позов без розгляду на
підставі п. 7 ч. 1 ст. 155 КАС України.

Пропущення особою, позовну заяву якої
залишено без розгляду, строку
звернення до суду, яке встановлено
судом, не належить до тих підстав, які
можуть бути усунені. У зв'язку з цим
відсутні підстави для повторного
звернення цієї особи до
адміністративного суду.

З огляду на дату звернення позивачів до
суду з адміністративними позовами - 09
квітня 2014 року та 11 квітня 2014 року,
тобто з пропуском майже у два роки
визначеного частиною 2 статті 99 КАС
України строку для звернення до
адміністративного суду за захистом
прав, свобод та інтересів особи, а також
враховуючи недоведеність існування
підстав вважати причини пропуску
строку поважними, суд приходить до
висновку про необхідність залишення
вказаних позовних заяв по об'єднаній
адміністративній справі № 826/4687/14 без
розгляду.

Такого самого висновку дійшов також
Київський апеляційний
адміністративний суд в своїй ухвал від
12.06.2014 р. по аналогічній
адміністративній справі № 826/4117/14, в
якій залишив без змін ухвалу Окружного
адміністративного суду м. Києва від
02.04.2014 р. про залишення позовної заяви
без розгляду (на підставі ст.ст. 99-100 КАС
України) за позовом ОСОБА_9 до Кабінету
Міністрів України, третя особа -
Управління Пенсійного фонду України у
Богуславському районі Київської
області, про визнання протиправною
бездіяльності, зобов'язання вчинити
певні.

Враховуючи викладене вище, зважаючи на
наявні матеріали справи, та керуючись
вимогами ст.ст. 99, 100, 155, 160, 165 Кодексу
адміністративного судочинства
України, Окружний адміністративний суд
м. Києва, -

У Х В А Л И В:

1. Позовні заяви ОСОБА_1, ОСОБА_2,
ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7
до відповідача Кабінету Міністрів
України, третьої особи - Управління
Пенсійного фонду України у
Богуславському районі Київської
області, про визнання протиправною
бездіяльності, зобов'язання внести
зміни до нормативно-правового акта та
зобов'язання видати розпорядження, по
об'єднаній адміністративній справі №
826/4687/14 - залишити без розгляду.

2. Копію ухвали надіслати сторонам
у справі..

Ухвала набирає законної сили
відповідно до ст. 254 КАС України.

Ухвала може бути оскаржена до суду
апеляційної інстанції за правилами,
встановленими ст.ст. 185-187 КАС України.

Головуючий суддя:
Я.І. Добрянська

Судді:
О.В. Головань

А.С. Мазур