Справа № 815/3151/14
Суддя: Потоцька Н. В.
Дата ухвалення: 2014-07-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/3151/14
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 липня 2014 року
м. Одеса

Одеський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючої судді
Потоцької Н.В.

за участю секретаря
Загрійчук О.В.

сторін:

представника позивача
ОСОБА_1

представники відповідачів
не з'явились

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за адміністративним
позовом ОСОБА_2 до другого
Приморського відділу Державної
виконавчої служби Одеського міського
управління юстиції, першого
Приморського відділу Державної
виконавчої служби Одеського міського
управління юстиції про визнання
незаконними та скасування постанов, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Одеського
окружного адміністративного суду із
позовом до другого Приморського
відділу Державної виконавчої служби
Одеського міського управління юстиції,
першого Приморського відділу
Державної виконавчої служби Одеського
міського управління юстиціїв якому, з
урахуванням поданих уточнень просить:

- скасувати постанову державного
виконавця Другого Приморського
відділу державної виконавчої служби
Одеського міського управління юстиції
від 05.03.2014 про відкриття виконавчого
провадження за постановою
Територіальної державної інспекції
праці в Одеській області № 15-01-056/0066-0066
від 12.12.2011р. про стягнення з ОСОБА_2
штрафу у розмірі 2720 грн.;

- скасувати постанову державного
виконавця Першого Приморського
відділу державної виконавчої служби
Одеського міського управління юстиції
від 06.03.2013р. про відкриття виконавчого
провадження за постановою
Територіальної державної інспекції
праці в Одеській області № 15-01-056/0066-0066
від 12.12.2011р. про стягнення з ОСОБА_2.
штрафу у розмірі 2720 грн.

В обґрунтування своєї правової позиції
позивач зазначив, що оскаржувані
постанови про відкриття виконавчого
провадження (ВП № 37116751) на підставі
постанови Територіальної державної
інспекції праці у Одеській області №
15-01-056/0066-0066 від 12.12.2011р. є протиправними
і мають бути скасовані.

Фактично, незаконно відкрите виконавче
провадження ВП № 37116751 було закінчене
другим відповідачем, виконавчий
документ був відправлений до першого
відповідача, що привело до
протиправного відкриття виконавчого
провадження ВП № 42476102.

Представник позивача в судовому
засіданні заявлені вимоги підтримала в
повному обсязі з підстав, викладених в
адміністративному позові, уточненнях
до нього та наданих в судовому
засіданні поясненнях та просила їх
задовольнити.

Представники відповідачів в судове
засідання не з'явилися. Причини не явки
до суду не повідомили, про розгляд
справи були повідомлені у
встановленому законом порядку, що
підтверджується матеріалами справи.

Згідно частини 4 статті 128 КАС України у
разі неприбуття відповідача - суб'єкта
владних повноважень, належним чином
повідомленого про дату, час і місце
судового розгляду, без поважних причин
або без повідомлення ним про причини
неприбуття розгляд справи не
відкладається і справу може бути
вирішено на підставі наявних у ній
доказів.

«Розгляд справи не відкладається» -
зазначена норма є імперативною: суд
повинен розпочати розгляд справ.

Відповідно до вимог статті 122 КАС
України, адміністративна справа має
бути розглянута і вирішена протягом
розумного строку, але не більше місяця
з дня відкриття провадження у справі,
якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Як наголошує у своїх рішеннях
Європейський суд з прав людини,
відповідач як сторона, яка задіяна в
ході судового розгляду, зобов'язана
добросовісно користуватися належними
їй процесуальними правами та неухильно
виконувати процесуальні обов'язки.

Судом враховано, що в силу вимог ч. 1 ст. 6
Конвенції про захист прав людини і
основоположних свобод, кожен при
вирішенні судом питання щодо його прав
та обов'язків має право на судовий
розгляд упродовж розумного строку.

Обов'язок швидкого здійснення
правосуддя покладається, в першу чергу,
на відповідні державні судові органи.
Розумність тривалості судового
провадження оцінюється в залежності
від обставин справи та з огляду на
складність справи, поведінки сторін,
предмету спору. Нездатність суду
ефективно протидіяти недобросовісно
створюваним учасниками справи
перепонам для руху справи є порушенням
ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66-69 рішення
Європейського суду з прав людини від
08.11.2005 року у справі «Смірнова проти
України»).

Судом встановлено відсутність
поважних причин для неприбуття
представника відповідача в судове
засідання.

Суд, враховуючи неявку відповідача без
поважних причин, належним чином
повідомленого про дату, час та місце
проведення судового засідання, вважає
за можливе вирішити справу на підставі
наявних у ній доказів.

З огляду на викладене суд вважає, що
справу можливо розглянути без участі
відповідача, суб'єкта владних
повноважень, належним чином
повідомленого про розгляд справи, на
підставі наявних у ній доказів.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши
пояснення представника позивача,
дослідивши обставини, якими
обґрунтовуються позовні вимоги та
заперечення, перевіривши їх доказами,
судом встановлено наступне.

12.12.2011 року головним державним
інспектором Територіальної державної
інспекції праці у Одеській області
винесено постанову № 15-01-056/0066-0066, якою
ОСОБА_2 було притягнуто до
адміністративної відповідальності за
ст. 188-6 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі
1 360 грн.

ОСОБА_2 оскаржив до Приморського
районного суду м. Одеси вказану
постанову. 06.06.2012 р. у задоволенні
адміністративного позову ОСОБА_2
відмовлено.

20.05.2014 року ОСОБА_2 отримав лист з
постановою державного виконавча
Саламахи В.В. про відкриття виконавчого
провадження на підставі постанови
Територіальної державної інспекції
праці в Одеській області № 15-01-056/0066-0066
від 12.12.2011р. про стягнення штрафу у
розмірі 2720 грн.

Постанова про відкриття виконавчого
провадження ВП № 42476102 винесена 05.03.2014р.

Супровідний лист датований 11 березня
2014р.

Штамп пошти на конверті про прийняття
листа до відправлення - 25.04.2014р.

З постанови про відкриття виконавчого
провадження від 05.03.2014 (ВП № 42476102)
вбачається, що виконавчий документ
(постанова про стягнення штрафу з
ОСОБА_2) набрав чинності - 22.12.2011 р. Заява
про примусове виконання подана 04.03.2013 р.

Крім того, судом встановлено, що
виконавчий документ був пред'явлений
відповідачеві Першим Приморським
відділом державної виконавчої служби
Одеського міського управління юстиції
(державний виконавець Стрельницький
O.P.)

06 березня 2013 року постановою було
відкрито виконавче провадження (ВП №
37116751) про стягнення з ОСОБА_2 штрафу на
підставі постанови Територіальної
державної інспекції праці в Одеській
області № 15-01-056/0066-0066 від 12.12.2011р.

Судом встановлено, що копію постанови
про відкриття виконавчого провадження
від 06.03.2013 р. ОСОБА_2, в порушення ст. 31
Закону України «Про виконавче
провадження», не отримував.

Виконавче провадження (ВП № 37116751) було
відкрито на підставі заяви від 25.02.2013
року № 1005/008/01-17 територіальної
державної інспекції праці в Одеській
області про примусове виконання
постанови № 15-01-056/0066-0066 від 12.12.2011р. про
стягнення штрафу з ОСОБА_2

Заява та виконавчий документ були
пред'явлені до виконання Першому
Приморському відділу державної
виконавчої служби Одеського міського
управління юстиції 04.03.2013 року за вх. №
2580/08-40/3.

Умови і порядок виконання рішень судів
та інших органів (посадових осіб), котрі
відповідно до закону підлягають
примусовому виконанню у разі
невиконання їх у добровільному
порядку, визначені Законом України "Про
виконавче провадження".

Стаття 1 Закону України "Про виконавче
провадження" визначає, що виконавче
провадження як завершальна стадія
судового провадження та примусове
виконання рішень інших органів
(посадових осіб) - це сукупність дій
органів і посадових осіб, визначених у
цьому Законі, що спрямовані на
примусове виконання рішень судів та
інших органів (посадових осіб), які
провадяться на підставах, в межах
повноважень та у спосіб, визначений цим
Законом, іншими нормативно-правовими
актами, прийнятими відповідно до цього
Закону та інших законів, а також
рішеннями, що відповідно до цього
Закону підлягають примусовому
виконанню (далі - рішення).

Відповідно до ст. 2 Закону № 606-XIV,
примусове виконання рішень
покладається на державну виконавчу
службу, яка входить до системи органів
Міністерства юстиції України.

В свою чергу, державний виконавець
зобов'язаний вживати передбачених цим
Законом заходів примусового виконання
рішень, неупереджено, своєчасно і в
повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Державний виконавець здійснює заходи,
необхідні для своєчасного і в повному
обсязі виконання рішення, зазначеного
в документі на примусове виконання
рішення, у спосіб та в порядку,
встановленому виконавчим документом і
цим Законом (ст.11 Закону).

Статтею 17 Закону № 606-XIV Закону №
606-XIVпередбачено перелік виконавчих
документів за рішеннями, що підлягають
примусовому виконанню державною
виконавчою службою: виконавчі листи, що
видаються судами, і накази
господарських судів, у тому числі на
підставі рішень третейського суду та
рішень Міжнародного комерційного
арбітражного суду при
Торгово-промисловій палаті і Морської
арбітражної комісії при
Торгово-промисловій палаті; ухвали,
постанови судів у цивільних,
господарських, адміністративних,
кримінальних справах та справах про
адміністративні правопорушення у
випадках, передбачених законом; судові
накази; виконавчі написи нотаріусів;
посвідчення комісій по трудових
спорах, що видаються на підставі
відповідних рішень таких комісій;
постанови органів (посадових осіб),
уповноважених розглядати справи про
адміністративні правопорушення у
випадках, передбачених законом;
постанови державного виконавця про
стягнення виконавчого збору, витрат,
пов'язаних з організацією та
проведенням виконавчих дій і
накладенням штрафу; рішення інших
органів державної влади, якщо їх
виконання за законом покладено на
державну виконавчу службу; рішення
Європейського суду з прав людини з
урахуванням особливостей,
передбачених Законом України "Про
виконання рішень та застосування
практики Європейського суду з прав
людини".

Державний виконавець зобов'язаний
прийняти до виконання виконавчий
документ і відкрити виконавче
провадження, якщо не закінчився строк
пред'явлення такого документа до
виконання, він відповідає вимогам,
передбаченим цим Законом, і
пред'явлений до виконання до
відповідного органу державної
виконавчої служби. Державний
виконавець протягом трьох робочих днів
з дня надходження до нього виконавчого
документа виносить постанову про
відкриття виконавчого провадження.

Повернення виконавчого документа
стягувачу з підстав, передбачених цією
статтею, не позбавляє його права
повторно пред'явити виконавчий
документ до виконання протягом
строків, встановлених статтею 22 цього
Закону (ч.5 ст.47 Закону України "Про
виконавче провадження").

Отже, строки пред'явлення виконавчих
документів до виконання визначені ст. 22
Закону України "Про виконавче
провадження", відповідно до п. 1 ч. 1
якого постанови органів (посадових
осіб), уповноважених розглядати
справи про адміністративні
правопорушення можуть бути пред'явлені
до виконання протягом трьох місяців.

Судом в свою чергу встановлено, що
строк пред'явлення для примусового
виконання виконавчого документа
закінчився.

Матеріалами справи підтверджується, що
виконавчий документ, який був
підставою для відкриття виконавчого
провадження був пред'явлений після
спливу встановленого ст. 22 Закону
України "Про виконавче провадження"
строку.

Отже, строк для звернення виконавчого
документа до примусового виконання
стягувачем пропущено, дії
відповідачів невідповідають вимогам
діючого законодавства.

Оцінка судом обставин справи базується
на наданих доказах, їх належності та
переконливості, в поєднанні з
принципами КАС України.

Як передбачає ч.2 ст.8 КАС України, суд
застосовує принцип верховенства права
з урахуванням судової практики
Європейського Суду з прав людини.

Обов'язковою для застосування в
Україні є практика Європейського суду
з прав людини, яка статтею 17 Закону
України "Про виконання рішень та
застосування практики Європейського
суду з прав людини" визнана джерелом
права.

Згідно п.1 статті 6 Конвенції про захист
прав людини і основоположних свобод
(ратифіковано Україною 17.07.1997 року,
набула чинності для України 11.09.1997 року)
"Кожен має право на ... розгляд його
справи упродовж розумного строку ...
судом, який вирішить спір щодо його
прав та обов'язків цивільного
характеру...".

Вирішуючи питання стосовно
застосування ч.1 ст.6 Конвенції про
захист прав людини і основоположних
свобод, суд бере до уваги, що в рішенні
Європейського суду з прав людини по
справі "Бендерський проти України"
(Заява N 22750/02§42) суд нагадує, що
відповідно до практики, яка відображає
принцип належного здійснення
правосуддя, судові рішення мають в
достатній мірі висвітлювати мотиви, на
яких вони базуються. Межі такого
обов'язку можуть різнитися залежно від
природи рішення та мають оцінюватись в
світлі обставин кожної справи. Право
може вважатися ефективним, тільки якщо
зауваження сторін насправді
"заслухані", тобто належним чином
вивчені судом.

За змістом частин 4, 5 ст. 11 КАС України
суд повинен визначити характер спірних
правовідносин та зміст правової
вимоги, матеріальний закон, який їх
регулює, а також факти, що підлягають
встановленню і лежать в основі вимог та
заперечень, з'ясувати, які є докази на
підтвердження зазначених фактів.

Положення ст. 9 КАС України передбачає,
що суди при вирішенні справи керуються
принципом законності, відповідно до
якого органи державної влади, органи
місцевого самоврядування, їхні
посадові і службові особи зобов'язані
діяти лише на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 86 КАС України, суд
оцінює докази, які є у справі, за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні.

Частиною 2 ст. 71 КАС України
передбачено, що в адміністративних
справах про протиправність рішень, дій
чи бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Частиною 1 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства
України, передбачено, що кожна сторона
повинна довести ті обставини, на яких
ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Враховуючи викладене, суд дійшов
висновку, що позовні вимоги підлягають
задоволенню повністю.

Керуючись ст. ст. 6-8, 71, 86, 128, 158-163, 167, 186, 254
КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити
повністю.

Скасувати постанову державного
виконавця Другого Приморського
відділу державної виконавчої служби
Одеського міського управління юстиції
від 05.03.2014 про відкриття виконавчого
провадження за постановою
Територіальної державної інспекції
праці в Одеській області № 15-01-056/0066-0066
від 12.12.2011р. про стягнення з ОСОБА_2
штрафу у розмірі 2720 грн.

Скасувати постанову державного
виконавця Першого Приморського
відділу державної виконавчої служби
Одеського міського управління юстиції
від 06.03.2013р. про відкриття виконавчого
провадження за постановою
Територіальної державної інспекції
праці в Одеській області № 15-01-056/0066-0066
від 12.12.2011р. про стягнення з ОСОБА_2
штрафу у розмірі 2720 грн.

Постанова набирає законної сили в
порядку і строки, встановлені ст. 254 КАС
України.

Постанова може бути оскаржена до
Одеського апеляційного
адміністративного суду через Одеський
окружний адміністративний суд шляхом
подання апеляційної скарги протягом
десяти днів з моменту отримання копії
постанови з одночасним поданням її
копії до суду апеляційної інстанції.

Суддя
Потоцька
Н.В.

Скасувати постанову державного
виконавця Другого Приморського
відділу державної виконавчої служби
Одеського міського управління юстиції
від 05.03.2014 про відкриття виконавчого
провадження за постановою
Територіальної державної інспекції
праці в Одеській області № 15-01-056/0066-0066
від 12.12.2011р. про стягнення з ОСОБА_2
штрафу у розмірі 2720 грн.

Скасувати постанову державного
виконавця Першого Приморського
відділу державної виконавчої служби
Одеського міського управління юстиції
від 06.03.2013р. про відкриття виконавчого
провадження за постановою
Територіальної державної інспекції
праці в Одеській області № 15-01-056/0066-0066
від 12.12.2011р. про стягнення з ОСОБА_2
штрафу у розмірі 2720 грн.

10 липня 2014 року.