Справа № 820/5609/14
Суддя: Мельнікова Л.В.
Дата ухвалення: 2014-07-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2014 р.Справа № 820/5609/14Колегія
суддів Харківського апеляційного
адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Мельнікової Л.В.

суддів - Бартош Н.С., Донець Л.О.

за участю секретаря судового засідання
- Співак О.А.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Державної податкової
інспекції у Дзержинському районі м.
Харкова Головного управління
Міндоходів у Харківській області на
постанову Харківського окружного
адміністративного суду від 22 травня 2014
року по справі за позовом товариства з
обмеженою відповідальністю
«Фінансово-будівельна група» до
Державної податкової інспекції у
Дзержинському районі м. Харкова
Головного управління Міндоходів у
Харківській області про скасування
податкових повідомлень - рішень,-

ВСТАНОВИЛА:

26 березня 2012 року позивач, товариство
з обмеженою відповідальністю
"Фінансово-будівельна група" (далі по
тексту - ТОВ "Фінансово-будівельна
група"), звернулось до суду з
адміністративним позовом, яким просить
суд визнати протиправним та скасувати
в повному обсязі податкові
повідомлення - рішення відповідача -
Державної податкової інспекції у
Дзержинському районі м. Харкова
Головного управління Міндоходів у
Харківській області (далі по тексту -
ДПІ у Дзержинському районі м. Харкова)
від 17.03.2014 року:

- форми "Р" № , яким йому збільшено
суму грошового зобов'язання з ПДВ у
розмірі 21306,00 грн. (у т.ч. за основним
платежем - 21305,00 грн. та за штрафними
санкціями - 1,00грн.);

- форми "В4" № , яким зменшено
розмір від'ємного значення з ПДВ на у
суму 716 грн.;

- форми "Р" № , яким збільшено суму
грошового зобов'язання з податку на
прибуток у розмірі 27527,00 грн. (у т.ч. за
основним платежем - 27526,00 грн. та за
штрафними санкціями - 1,00 грн.);

В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначає про хибність висновків
податкового органу про порушення
підприємством податкового
законодавства, викладених в акті
перевірки №569/20-30-22-01/33118582 від 24.02.2014
року "Про результати проведення
позапланової виїзної перевірки ТОВ
"Фінансово-будівельна група" () щодо документального
підтвердження господарських відносин
із ТОВ "Спецтрубомонтаж" () за березень 2011 року " (далі - Акт
перевірки). Зазначає про
безпідставність висновків ДПІ у
Дзержинському районі м. Харкова щодо
нереальності господарських операцій з
ТОВ "Спецтрубомонтаж", оскільки за
даними операціями господарські
зобов'язання виконані сторонами в
повному обсязі, без претензій та
зауважень, ніким не оскаржені та у
судовому порядку не визнані
недійсними, реальність здійснення
господарських операцій
підтверджується належно оформленими
первинними документами
бухгалтерського та податкового обліку,
оформленими згідно з вимогами чинного
законодавства України.

Постановою Харківського окружного
адміністративного суду від 22 травня 2014
року позовні вимоги підприємства
задоволені у повному обсязі.

Визнані протиправними та скасовані
податкові повідомлення - рішення
Державної податкової інспекції у
Дзержинському районі м. Харкова
Головного управління Міндоходів у
Харківській області № від 17.03.2014
року, № від 17.03.2014 року, № від
17.03.2014 року.

Стягнуто з Державного бюджету України
на користь ТОВ "Фінансово-будівельна
група" судовий збір у розмірі 182,70 грн.

Судове рішення вмотивоване тим, що
валові доходи, валові витрати,
податкові зобов'язання та податковий
кредит сформовані позивачем за
господарськими операціями, фактичне
виконання яких підтверджено
письмовими доказами. Документи
підприємства з обліку доходів, витрат
та інших показників, пов'язаних із
визначенням об'єктів оподаткування
(податкових зобов'язань), первинні
документи тощо оформлені відповідно до
вимог Закону України "Про
оподаткування прибутку підприємств",
Податкового кодексу України (далі - ПК
України) і Закону України "Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні". Угоди між
позивачем та контрагентом - ТОВ
"Спецтрубомонтаж" укладені відповідно
до норм діючого законодавства та
свідчать про реальність господарських
взаємовідносин.

Відповідач, не погодившись з
постановою суду першої інстанції,
подав апеляційну скаргу, в якій просить
суд апеляційної інстанції оскаржувану
постанову скасувати, та прийняти нове
судове рішення, яким у задоволенні
позовних вимог ТОВ
"Фінансово-будівельна група" відмовити
в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної
скарги відповідач посилається на
порушення судом першої інстанції при
ухваленні рішення норм матеріального
та процесуального права, а саме,
неповне з'ясування обставин, що мають
значення для вирішення справи,
неврахування судом першої інстанції
вимог Податкового кодексу України при
визначенні платнику податків сум
грошових зобов'язань тощо.

Колегія суддів, заслухавши
суддю-доповідача, перевіривши рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги, дослідивши
матеріали справи та наведені в скарзі
доводи, вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню, а судове рішення,
відповідно до положень ст. 200 Кодексу
адміністративного судочинства України
(далі КАС), слід залишити без змін з
наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та
підтверджено в суді апеляційної
інстанції, що ТОВ "Фінансово-будівельна
група" відповідно до копії свідоцтва
Серії А00 № 174899 зареєстроване
розпорядженням виконкому Харківської
міської ради від 05 серпня 2004 року.
(а.с.20). Позивач перебуває на
податковому обліку в ДПІ у
Дзержинському районі м. Харкова
Головного управління Міндоходів у
Харківській області, є платником
податку на додану вартість, копія
свідоцтва платника ПДВ від 17.09.2004р. №
28317339 ( а.с. 181).

Фахівцями ДПІ у Дзержинському районі м.
Харкова в період з 12 лютого 2014 року
по 18 лютого 2014 року була проведена
документальна позапланова виїзна
перевірка ТОВ "Фінансово-будівельна
група" щодо документального
підтвердження господарських відносин
із ТОВ "Спецтрубомонтаж" за березень 2011
року, за наслідками якої складено Акт
перевірки №569/20-30-22-01/33118582 від 24.02.2014
року (а.с. 6-14 ).

За висновками податкової інспекції,
викладеними у згаданому Акті
перевірки, в діяльності ТОВ
"Фінансово-будівельна група"
встановлено порушення:

- завищення валових витрат в частині
придбання будівельних робіт від ТОВ
"Спецтрубомонтаж" у 1 кварталі 2011 року
на 206112,00 грн., чим порушено п. 5.1, пп. 5.2.1
п.5.2 ст. 5 Закону України "Про
оподаткування прибутку підприємств";

- завищення валового доходу в частині
продажу будівельних робіт ПАТ
"Харківська ТЕЦ-5", які нібито придбано у
ТОВ "Спецтрубомонтаж", у 1 кварталі 2011
року на 206112,00 грн., чим порушено п. 4.1 ст. 4
Закону України "Про оподаткування
прибутку підприємств";

- завищення податкового кредиту з
податку на додану вартість в частині
придбання будівельних робіт від ТОВ
"Спецтрубомонтаж" у березні 2011 року на 41
222,40 грн., чим порушено п. 198.1, п. 198.2, п. 198.3,
п. 198.6, ст. 198 Податкового Кодексу
України;

- завищення податкових зобов'язань з
податку на додану вартість в частині
продажу будівельних робіт ПАТ
"Харківська ТЕЦ-5", які нібито придбано у
ТОВ "Спецтрубомонтаж", у лютому 2011 року
на суму 41 222,40 грн., чим порушено п. 185.1 ст.
185, п. 187.1 ст. 187, п. 188.1 ст. 188 Податкового
Кодексу України;

- порушення п. 5.1, пп. 5.2.1 п. 5.2 ст. 5 Закону
України "Про оподаткування прибутку
підприємств", внаслідок чого
підприємством занижено податок на
прибуток на 27 526 грн., у тому числі у 1
кварталі 2011 року на 27 256 грн.;

- порушення п. 198.1, п. 198.2, п. 198.3, п. 198.6, ст.
198 Податкового Кодексу України,
внаслідок чого підприємством занижено
податок на додану вартість, який
підлягав сплаті в бюджет на 21 305 грн., у
тому числі у березні 2011 року на 21 305 грн.;
завищено значення від'ємного значення
різниці поточного звітного
(податкового) періоду, яке
зараховується до складу податкового
кредиту наступного звітного
(податкового) періоду (р. 20.2 Декларації
з податку на додану вартість) у березні
2011 року на 716,0 грн..

Основною підставою для відображення в
акті порушення п. 4.1 ст. 4, п. 5.1, пп. 5.2.1 п.5.2
ст. 5 Закону України "Про оподаткування
прибутку підприємств", п. 185.1 ст. 185, п. 187.1
ст. 187, п. 188.1 ст. 188, п. 198.1, п. 198.2, п. 198.3, п.
198.6, ст. 198 Податкового Кодексу України
виявились довідки та акти перевірок
контрагента позивача, складені ДПІ у
Шевченківському, Печерському,
Дніпровському районах м. Києва,
Червонозаводському районі м. Харкова,
господарські операції з якими, на думку
податкового органу, мали
безпосередній вплив на вказані
порушення.

На підставі висновків акту перевірки №
569/20-30-22-01/33118582 від 24.02.2014 р. ДПІ у
Дзержинському районі м. Харкова
Головного управління Міндоходів у
Харківській області винесені
податкові повідомлення - рішення від
17.03.2014 року №, №, №.

Не погодившись із податковими
повідомленнями - рішеннями, позивач
звернувся із зазначеним позовом до
суду.

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції виходив з того, що
відповідачем при прийнятті
оскаржуваних податкових повідомлень -
рішень, невірно застосовано норми
чинного законодавства при неповному та
неправильному встановленні всіх
дійсних обставин справи, в зв'язку з чим
вони підлягають скасуванню.

Колегія суддів погоджується з
висновками суду першої інстанції з
наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивачем - ТОВ "Фінансово-будівельна
група" були укладені:

- Договір підряду від 11.04.2005 року № 236 ( з
урахування додаткових угод ) з
замовником - ПАТ "Харківська ТЕЦ-5" щодо
улаштування тимчасового складу на
об'єкті будівництва: градирня №3, яка
розташована за адресою: Харківська
область, Дергачівський район, с.
Подвірки, на суму 5485000,00грн., в т.ч. ПДВ -
914166,67 грн. ( а.с.69- 74);

- Договір підряду від 09.02.2011 року №
4807-RI-20-18, укладений на умовах
проведеного тендеру з замовником -
Управлінням праці та соціального
захисту населення Краснокутської
райдержадміністрації щодо проведення
ремонтних робіт у приміщенні
управління праці та соціального
захисту населення Краснокутської
райдержадміністрації Харківської
області, розташованому за адресою:
Харківська область, смт. Краснокутськ,
пров. Заклепенко,8 , на суму 453999,90 грн., в
т.ч. ПДВ - 75666,65 грн. (а.с. 99).

Порядок укладання та виконання
договорів на будівельні та
будівельно-монтажні роботи
регулюються ст.ст.875-886 ЦК України,
відповідно до яких за договором
будівельного підряду підрядник
зобов'язується збудувати і здати у
встановлений строк об'єкт або виконати
інші будівельні роботи відповідно до
проектно-кошторисної документації, а
замовник зобов'язується надати
підрядникові будівельний майданчик
(фронт робіт), передати затверджену
проектно-кошторисну документацію, якщо
цей обов'язок не покладається на
підрядника, прийняти об'єкт або
закінчені будівельні роботи та
оплатити їх. Договір будівельного
підряду укладається на проведення
нового будівництва, капітального
ремонту, реконструкції (технічного
переоснащення) підприємств, будівель
(зокрема житлових будинків), споруд,
виконання монтажних,
пусконалагоджувальних та інших робіт,
нерозривно пов'язаних з
місцезнаходженням об'єкта. До договору
будівельного підряду застосовуються
положення цього Кодексу, якщо інше не
встановлено законом. В ст. 877 ЦК України
встановлено, що підрядник зобов'язаний
здійснювати будівництво та пов'язані з
ним будівельні роботи відповідно до
проектної документації, що визначає
обсяг і зміст робіт та інші вимоги, які
ставляться до робіт та до кошторису, що
визначає ціну робіт. Підрядник
зобов'язаний виконати усі роботи,
визначені у проектній документації та
в кошторисі (проектно-кошторисній
документації), якщо інше не встановлено
договором будівельного підряду.
Договором будівельного підряду мають
бути визначені склад і зміст
проектно-кошторисної документації, а
також має бути визначено, яка із сторін
і в який строк зобов'язана надати
відповідну документацію.

Згідно з наказом Державного комітету
статистики України та Державного
комітету України з будівництва та
архітектури "Про затвердження типових
форм первинних документів з обліку в
будівництві" від 21 червня 2002 року №237/5,
будівельні підприємства та будівельні
структурні підрозділи підприємств
усіх видів економічної діяльності
незалежно від форм власності, що
виконують будівельні та монтажні
роботи, роботи з капітального та
поточного ремонту будівель і споруд та
інші підрядні роботи із залученням
бюджетних коштів або коштів
підприємств, установ та організацій
державної форми власності, повинні
складати за типовою формою №КБ-2в "Акт
приймання виконаних підрядних робіт", а
усі будівельні підприємства та
будівельні структурні підрозділи
підприємств усіх видів економічної
діяльності незалежно від форм
власності, що виконують будівельні та
монтажні роботи, роботи з капітального
та поточного ремонту будівель і споруд
та інші підрядні роботи за рахунок усіх
джерел фінансування за типовою формою
№КБ-3 "Довідка про вартість виконаних
підрядних робіт".

На виконання договору підряду № 236, з
урахуванням додаткових угод, ТОВ
"Фінансово-будівельна група" з ТОВ
"Спецтрубомонтаж" був укладений
Договір від 15.12.2010 року №СТ-15/10, згідно з
п.1. якого ТОВ "Фінансово-будівельна
група" як замовник доручає підряднику -
ТОВ "Спецтрубомонтаж" виконання робіт
щодо улаштування тимчасового складу
за проектною документацією на об'єкті
будівництва: градирня №3 ПАТ
"Харківська ТЕЦ-5", яка розташована за
адресою Харківська область,
Дергачівський район, с. Подвірки. (
а.с.28-30 )

Факт виконання ТОВ "Спецтрубомонтаж"
будівельних робіт за вказаним
договором підтверджується наявними у
матеріалах справи копіями актів
прийому виконаних будівельних робіт за
Ф № КБ-2в (а.с. 41-50):

від 22.03.2011р. б/н на суму 99417,60 грн.;

від 31.03.2011р. № 2 на суму 147916,80 грн.

За виконані будівельні роботи
позивачем ТОВ "Фінансово-будівельна
група" сплачено ТОВ "Спецтрубомонтаж"
на розрахунковий рахунок зазначену в
актах прийому суму , що підтверджується
копіями платіжних доручень ( а.с. 51-52):

від 23.03.2011р. № 173 на суму 99417,60 грн.;

від 05.04.2011р. № 14 на суму 147916,80 грн.

Реальність здійснення господарських
операцій підтверджується також
податковими накладними, які включені
до реєстру отриманих податкових
накладних (а.с. 53-54).

Також, на виконання умов договору
підряду № 4807-RI-20-18 ТОВ
"Фінансово-будівельна група" з ТОВ
"Спецтрубомонтаж" був укладений
Договір від 01.03.2011року №СТ-1/11, згідно з
п.1. якого ТОВ "Фінансово-будівельна
група" як замовник доручає підряднику -
ТОВ "Спецтрубомонтаж" виконання
ремонтних робіт за проектною
документацією у приміщенні управління
праці та соціального захисту населення
Краснокутської райдержадміністрації
Харківської області, розташованому за
адресою Харківська область, смт.
Краснокутськ, пров. Заклепенко,8.
(а.с.55-57)

Факт виконання ТОВ "Спецтрубомонтаж"
ремонтних робіт за вказаним договором
підтверджується наявною у
матеріалах справи копією акта
прийому виконаних будівельних робіт за
Ф № КБ-2в від 30.03.2011 р. № 2 на суму 132125,36
грн. (а.с. 62-67)

За виконані ремонтні роботи позивачем
ТОВ "Фінансово-будівельна група"
сплачено ТОВ "Спецтрубомонтаж" на
розрахунковий рахунок зазначену в
актах прийому суму, що підтверджується
копіями платіжних доручень (а.с. 68а,
68б):

від 31.03.2011р. № 192 на суму 70000,00 грн.;

від 05.04.2011р. № 12 на суму 62125,36 грн.

Реальність здійснення господарських
операцій підтверджується
податковою накладною, яка включена до
реєстру отриманих податкових
накладних (а.с. 68).

Таким чином, всі роботи підрядниками
виконані в повному обсязі, оплата
позивачем здійснена, будь-яких
зауважень щодо обсягів та якості
отриманих робіт з боку позивача та
замовників ( генпідрядників) - ПАТ
"Харківська ТЕЦ-5" та Управління праці
та соціального захисту населення
Краснокутської райдержадміністрації -
не було.

Як визначено ч. 2 ст. 19 Конституції
України органи державної влади та
службові особи зобов'язані діяти лише
на підставі у межах повноважень та у
спосіб, що передбачений Конституцією
та Законами України.

Погоджуючись з висновком суду першої
інстанції колегія суддів зазначає, що
відповідно до п.44.1 ст. 44 Податкового
кодексу України для цілей
оподаткування платники податків
зобов'язані вести облік доходів, витрат
та інших показників, пов'язаних з
визначенням об'єктів оподаткування
та/або податкових зобов'язань, на
підставі первинних документів,
регістрів бухгалтерського обліку,
фінансової звітності, інших
документів, пов'язаних з обчисленням і
сплатою податків і зборів, ведення яких
передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється
формування показників податкової
звітності, митних декларацій на
підставі даних, не підтверджених
документами, що визначені абзацом
першим цього пункту.

Основним документом, який регламентує
порядок ведення бухгалтерського
обліку та звітності для суб'єктів
господарювання є Закону України "Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні".

Згідно з ч.2 ст.3 зазначеного Закону
бухгалтерський облік є обов'язковим
видом обліку, який ведеться
підприємством. Фінансова, податкова,
статистична та інші види звітності, що
використовують грошовий вимірник,
ґрунтуються на даних бухгалтерського
обліку.

Статтею 6 Закону України "Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні" передбачено, що
порядок ведення бухгалтерського
обліку та складання фінансової
звітності в банках встановлюється
Національним банком України
відповідно до цього Закону та
національних положень (стандартів)
бухгалтерського обліку. Порядок
ведення бухгалтерського обліку та
складання фінансової звітності про
виконання бюджетів та
госпрозрахункових операцій бюджетних
установ установлюється Державним
казначейством України відповідно до
національних положень (стандартів)
бухгалтерського обліку за погодженням
з Міністерством фінансів України.

Необхідність підтвердження
господарських операцій первинними
документами визначена п.п.1.2 п.1, п.п.2.1 п.2
Положення про документальне
забезпечення записів у
бухгалтерському обліку, затвердженого
наказом Міністерства фінансів України
від 24.05.1995 року №88 (далі за текстом -
Положення №88), відповідно до якого
первинні документи - це письмові
свідоцтва, що фіксують та
підтверджують господарські операції,
включаючи розпорядження та дозволи
адміністрації на їх проведення.

Статтею 9 Закону України "Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні" встановлені
вимоги до первинних документів,
відповідно до яких підставою для
бухгалтерського обліку господарських
операцій є первинні документи, які
фіксують факти здійснення
господарських операцій. Первинні
документи повинні бути складені під
час здійснення господарських операцій,
а якщо це не можливо - безпосередньо
після її закінчення. Такі первинні
документи повинні мати обов'язкові
реквізити: назву документа (форми); дату
і місце складання; назву підприємства,
від імені якого складено документ;
зміст та обсяг господарської операції,
одиницю виміру господарської операції;
посади осіб, відповідальних за
здійснення господарської операції і
правильність її оформлення; особистий
підпис або інші дані, що дають змогу
ідентифікувати особу, яка брала участь
у здійсненні господарської операції.

Одним із юридичних елементів дійсності
правочинну є його спрямування на
реальне настання правових наслідків,
обумовлених ним. При цьому в первинних
документах, які є підставою для
бухгалтерського обліку, фіксуються
дані лише про фактично здійснені
господарські операції.

При цьому, колегія суддів зазначає, що
сама собою наявність помилки у
оформленні окремих документів не є
підставою для висновків про
відсутність господарської операції,
якщо з інших даних вбачається, що
фактичний рух активів або зміни у
власному капіталі чи зобов'язаннях
платника податків у зв'язку з його
господарською діяльністю мали місце.
Водночас наявність формально
складених, але недостовірних первинних
документів, відповідність яких
фактичним обставинам спростована
належними доказами, не є безумовним
підтвердженням реальності
господарської операції.

Дослідивши матеріали справи, колегія
суддів погоджується з висновком суду
першої інстанції, що копії долучених до
матеріалів справи первинних і
розрахункових документів не мають
дефектів форми, змісту або походження,
котрі в силу ст.9 Закону України "Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні", ст.44 Податкового
кодексу України та п.2.4 Положення про
документальне забезпечення записів у
бухгалтерському обліку (затверджено
наказом Міністерства фінансів України
від 24.05.1995р. №88, зареєстровано в
Міністерстві юстиції України 05.06.1995р.
за №168/704; далі за текстом - Положення
№88) спричиняють втрату первинними
документами юридичної сили і
доказовості, містять визначені законом
реквізити, виписані за визначеною
законом подією Колегія суддів
зазначає, що фінансова, податкова,
статистична та інші види звітності, що
використовують грошовий вимірник,
ґрунтуються на даних бухгалтерського
обліку (ч. 2 ст. 3 Закону України "Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні"). Платник податку
самостійно обчислює суму податкового
зобов'язання, яку зазначає в
декларації. Дані, наведені в
декларації, мають відповідати даним
бухгалтерського та податкового обліку
платника

Колегія суддів не приймає до уваги
твердження апелянта про відсутність
передбачених договорами документів,
що свідчать про нереальність
господарських операцій, оскільки до
матеріалів справи позивачем долучені
копії належним чином оформлених
первинних документів по господарським
взаємовідносинам з ТОВ
"Спецтрубомонтаж", та податковий орган
не встановив і не довів, що відомості,
які містяться в цих документах,
неповні, недостовірні та суперечливі, є
наслідком укладення нікчемних
правочинів або коли відомості
ґрунтуються на інших документах,
недійсність даних в яких установлена
судом.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 71 КАС
України, в адміністративних справах
про протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Однак, в порушення вказаних вимог,
апелянтом ДПІ у Дзержинському районі
м. Харкова жодних документів, а саме,
актів зустрічних звірок, обстеження
об'єктів замовників тощо, які б
спростовували факт виконання
будівельних та ремонтних робіт, до
матеріалів справи не надавалось.

Також, до матеріалів справи не надано
копії запитів з переліком документів,
які позивачу необхідно надати фахівцям
податкового органу в період проведення
перевірки та факт відмови у наданні
зазначених документів в Акті перевірки
не зафіксований.

Натомість, позивачем під час розгляду
було доведено належними та допустимими
доказами не лише факт придбання
будівельних та ремонтних робіт, а й
факт продажу цих робіт замовникам з
урахуванням специфіки господарської
діяльності. До матеріалів справи
долучена копія відповіді ТОВ
"Фінансово-будівельна група" на запит
ДПІ у Дзержинському районі м. Харкова
щодо підтвердження взаємовідносин з
ТОВ "Спецтрубомонтаж" з повним
переліком наданих податковому органу
копій документів.( а.с. 163-166)

Погоджуючись з висновком суду першої
інстанції, колегія суддів зазначає, що
правила формування податкового
кредиту платниками податку на додану
вартість визначені ст. 201 ПК України,
згідно із якою право формування
податкового кредиту залежить від
документального підтвердження
нарахування (сплати) податку. Внаслідок
застосування зазначених правил,
платник податку повинен визначити дату
виникнення права на включення
відповідних сум податку до податкового
кредиту, та відповідно - суму податку,
яку він має право включити до складу
податкового кредиту.

Відповідно з п.198.1. ст.198 Податкового
кодексу України, право на віднесення
сум податку до податкового кредиту
виникає у разі здійснення операцій з: а)
придбання або виготовлення товарів (у
тому числі в разі їх ввезення на митну
територію України) та послуг; б)
придбання (будівництво, спорудження,
створення) необоротних активів, у тому
числі при їх ввезенні на митну
територію України (у тому числі у
зв'язку з придбанням та/або ввезенням
таких активів як внесок до статутного
фонду та/або при передачі таких активів
на баланс платника податку,
уповноваженого вести облік
результатів спільної діяльності); в)
отримання послуг, наданих нерезидентом
на митній території України, та в разі
отримання послуг, місцем постачання
яких є митна територія України; г)
ввезення необоротних активів на митну
територію України за договорами
оперативного або фінансового лізингу.

Положеннями п. 198.2. ст.198 Податкового
кодексу України визначено, що датою
виникнення права платника податку на
віднесення сум податку до податкового
кредиту вважається дата тієї події, що
відбулася раніше; дата списання коштів
з банківського рахунка платника
податку на оплату товарів/послуг; дата
отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною.

При цьому за правилами п.198.3. ст.198
Податкового кодексу України
податковий кредит звітного періоду
визначається виходячи з договірної
(контрактної) вартості товарів/послуг,
але не вище рівня звичайних цін,
визначених відповідно до статті 39
цього Кодексу, та складається з сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 193.1 статті 193
цього Кодексу, протягом такого
звітного періоду у зв'язку з придбанням
або виготовленням товарів (у тому числі
при їх імпорті) та послуг з метою їх
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку; придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Право на нарахування податкового
кредиту виникає незалежно від того, чи
такі товари/послуги та основні фонди
почали використовуватися в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку протягом звітного податкового
періоду, а також від того, чи здійснював
платник податку оподатковувані
операції протягом такого звітного
податкового періоду.

У відповідності до п.198.6. ст.198
Податкового кодексу України не
відносяться до податкового кредиту
суми податку, сплаченого (нарахованого)
у зв'язку з придбанням товарів/послуг,
не підтверджені податковими
накладними (або підтверджені
податковими накладними, оформленими з
порушенням вимог статті 201 цього
Кодексу) чи не підтверджені митними
деклараціями, іншими документами,
передбаченими пунктом 201.11 статті 201
цього Кодексу.

Пунктом 201.10 ст. 201 ПК України визначено,
що податкова накладна видається
платником податку, який здійснює
операції з постачання товарів/послуг,
на вимогу покупця та є підставою для
нарахування сум податку, що
відносяться до податкового кредиту.

Відповідно до п. 3.1. Закону України " Про
оподаткування прибутку підприємств "
від 28.12.1994 р. № 334/94-ВР об'єктом
оподаткування є прибуток, який
визначається шляхом зменшення суми
скоригованого валового доходу
звітного періоду, визначеного згідно з
пунктом 4.3 цього Закону на:

суму валових витрат платника податку,
визначених статтею 5 цього Закону;

суму амортизаційних відрахувань,
нарахованих згідно із статтями 8 і 9
цього Закону.

Згідно з п.4.1. ст.4 вищезазначеного
Закону, валовий доход - загальна сума
доходу платника податку від усіх видів
діяльності, отриманого (нарахованого)
протягом звітного періоду в грошовій,
матеріальній або нематеріальній
формах як на території України, її
континентальному шельфі, виключній
(морській) економічній зоні, так і за їх
межами.

Пунктом 5.1. ст.5 вказаного Закону
визначено, що валові витрати
виробництва та обігу (далі - валові
витрати) - сума будь-яких витрат
платника податку у грошовій,
матеріальній або нематеріальній
формах, здійснюваних як компенсація
вартості товарів (робіт, послуг), які
придбаваються (виготовляються) таким
платником податку для їх подальшого
використання у власній господарській
діяльності.

До складу валових витрат включаються,
згідно з п.п. 5.2.1. п.5.2. ст.5 цього Закону,
суми будь-яких витрат, сплачених
(нарахованих) протягом звітного
періоду у зв'язку з підготовкою,
організацією, веденням виробництва,
продажем продукції (робіт, послуг) і
охороною праці, у тому числі витрати з
придбання електричної енергії
(включаючи реактивну), з урахуванням
обмежень, установлених пунктами 5.3 - 5.7
цієї статті.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції
виходив з того, що підприємство ТОВ
"Фінансово-будівельна група" має
документи, які підтверджують факт
здійснення господарських операцій з
ТОВ "Спецтрубомонтаж". Крім того,
податковим органом не встановлено
порушень з боку позивача щодо
відображення в податкових деклараціях
сум податкових зобов'язань. Актом
зустрічної звірки, який був
використаний відповідачем при
проведенні перевірки, також не було
встановлено розбіжностей між
задекларованими сумами податкових
зобов'язань та податкового кредиту у
поданій за цей період контрагентом
позивача податковій звітності з ПДВ
відповідно до розшифровки податкових
зобов'язань та податкового кредиту в
розрізі контрагентів.

Також, колегія суддів зазначає, що
відповідно до п.16.4.ст.16 Закону України "
Про оподаткування прибутку
підприємств " платники податку у
строки, визначені законом, подають до
податкового органу податкову
декларацію про прибуток за звітний
період, розраховану наростаючим
підсумком з урахуванням від'ємного
значення об'єкта оподаткування минулих
податкових періодів у разі його
наявності відповідно до пункту 6.1
статті 6 цього Закону. При цьому за
звітні квартал, півріччя та три
квартали платники податку подають
спрощену декларацію, а за результатами
звітного року - повну. Форми декларацій
з цього податку встановлюються
центральним податковим органом за
узгодженням з комітетом Верховної Ради
України, що відповідає за проведення
податкової політики.

Отже, оскільки звітним податковим
періодом з податку на прибуток є
квартал, нарахування апелянтом
податкового зобов'язання з податку на
прибуток за 1 квартал 2011 року за
результатами Акту перевірки березня
2011 року є порушенням вимог ст.75
Податкового кодексу України,
відповідно до якої, документальною
перевіркою вважається перевірка,
предметом якої є своєчасність,
достовірність, повнота нарахування та
сплати усіх передбачених цим Кодексом
податків та зборів, а також дотримання
валютного та іншого законодавства,
контроль за дотриманням якого
покладено на контролюючі органи,
дотримання роботодавцем законодавства
щодо укладення трудового договору,
оформлення трудових відносин з
працівниками (найманими особами) та яка
проводиться на підставі податкових
декларацій (розрахунків), фінансової,
статистичної та іншої звітності,
регістрів податкового та
бухгалтерського обліку, ведення яких
передбачено законом, первинних
документів, які використовуються в
бухгалтерському та податковому обліку
і пов'язані з нарахуванням і сплатою
податків та зборів, виконанням вимог
іншого законодавства, контроль за
дотриманням якого покладено на
контролюючі органи, а також отриманих в
установленому законодавством порядку
контролюючим органом документів та
податкової інформації, у тому числі за
результатами перевірок інших
платників податків.

З урахуванням вищевикладеного, колегія
суддів дійшла висновку, що рішення суду
першої інстанції щодо задоволення
позовних вимог є законним та
обґрунтованим, а тому не вбачає підстав
для його скасування.

Доводи апеляційної скарги висновків
суду не спростовують.

Відповідно до ч.1 ст. 200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Враховуючи викладене, колегія суддів
дійшла до висновку, що постанова
Харківського окружного
адміністративного суду від 22 травня 2014
року прийнята у відповідності до норм
чинного матеріального та
процесуального права, підстави для її
скасування відсутні.

В порядку, передбаченому ст. 41, ч. 4 ст. 196
КАС України, розгляд справи відбувся за
відсутності осіб, які беруть участь у
справі, фіксування судового засідання
за допомогою звукозаписувального
технічного засобу не здійснювалося.

Керуючись ст. 41 ч.1, 160, 167, 195, 196, 198 ч. 1 п. 1,
200, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у Дзержинському
районі м. Харкова Головного управління
Міндоходів у Харківській області
залишити без задоволення, а постанову
Харківського окружного
адміністративного суду від 22 травня 2014
року - без змін.

Ухвала Харківського апеляційного
адміністративного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення та може бути оскаржена у
касаційному порядку протягом двадцяти
днів з дня складання ухвали у повному
обсязі шляхом подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий суддя
(підпис) Л.В. Мельнікова

Судді
(підпис) Н.С. Бартош

(підпис) Л.О. Донець

Повний текст ухвали виготовлений та
підписаний 11 липня 2014 року.