Справа № 13/330/08-АП
Суддя: Федоров М.О.
Дата ухвалення: 2014-06-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 червня 2014 року м. Київ
К/9991/77639/11

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача
Федорова М.О.

суддів: Островича С.Е.

Степашка О.І.

розглянувши у попередньому судовому
засіданні касаційну скаргу Державної
податкової інспекції у м. Енергодар
Запорізької області на постанову
Господарського суду Запорізької
області від 23.07.2010 та ухвалу
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду від 27.10.2011

у справі № 13/330/08-АП

за позовом Державної податкової
інспекції у м. Енергодар Запорізької
області

до Державного підприємства
«Національна атомна енергогенеруюча
компанія «Енергоатом»в особі
Відокремленого підрозділу «Запорізька
атомна електрична станція»

Товариства з обмеженою
відповідальністю «Маштехпром ХХІ»

про визнання угоди недійсною

ВСТАНОВИВ:

Державна податкова інспекція у м.
Енергодар Запорізької області
звернулась до Господарського суду
Запорізької області з позовом до
Державного підприємства «Національна
атомна енергогенеруюча компанія
«Енергоатом»в особі Відокремленого
підрозділу «Запорізька атомна
електрична станція» Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Маштехпром ХХІ» про визнання угоди
недійсною.

Постановою Господарського суду
Запорізької області від 23.07.2010 у
задоволенні позову відмовлено.

Ухвалою Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 27.10.2011 постанову Господарського
суду Запорізької області від 23.07.2010
залишено без змін.

Не погоджуючись з зазначеним рішеннями
суду першої та апеляційної інстанції,
відповідач оскаржив їх в касаційному
порядку. В скарзі просить скасувати
оскаржувані рішення, ухвалити нове
рішення, яким задовольнити позовні
вимоги в повному обсязі.

Касаційна скарга вмотивована тим, що
судами першої та апеляційної інстанцій
при вирішення спору по даній справі
порушено норми матеріального права.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши правильність застосування
судами попередніх інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
юридичної оцінки обставин справи,
розглянувши надані письмові докази в
їх сукупності, колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
приходить до висновку, що касаційну
скаргу слід відхилити з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів
справи, що на підставі договору
поставки продукції №108-УС від 05.07.2005
року Запорізькою АЕС ДП „НАЕК
„Енергоатом" було отримано від TOB
«Маштехпром XXI» товар - будівельні
матеріали на загальну суму 65 799,72 грн., в
т.ч. ПДВ 10 966,62 грн.

В своєму позові податковий орган
зазначає про відсутність
господарської компетенції TOB
«Маштехпром XXI», посилаючись на рішення
Орджонікідзевського районного суду м.
Запоріжжя від 03.10.2006 року в справ №
2-1360/06, яким встановлено, що ОСОБА_3, від
імені котрої, як директора
підприємства, підписано спірну угоду
зі сторони TOB «Маштехпром XXI», не
здійснювала фінансово-господарської
діяльності; визнано нечинним Статут TOB
«Маштехпром XXI» з моменту його
державної реєстрації, визнано нечинним
свідоцтво платника податку на додану
вартість з моменту його видачі та всі
первинні бухгалтерські та інші
фінансово-господарські документи,
видані від імені TOB «Маштехпром XXI».

Проте, зазначене рішення суду було
скасовано ухвалою апеляційного суду
Запорізької області від 27.11.2007 року та
справу направлено на новий розгляд до
суду першої інстанції.

Крім того, вироком суду в справі №
1-921/07 по обвинуваченню ОСОБА_4, на який
посилається позивач в обґрунтування
позовних вимог, не встановлено, що саме
ці документи, які були оформлені під
час виконання спірної угоди, були
підроблені.

З матеріалів справи вбачається, що
факт грошових зобов'язань Державного
підприємства «Національна атомна
енергогенеруюча компанія «Енергоатом»
в особі Відокремленого підрозділу
«Запорізька атомна електрична
станція» за договором підтверджується
платіжним дорученням № 5216 від 24.10.2005, №
5011 від 18.10.2005, № 1780 від 17.03.2006, № 3341 від
18.04.2006 , згідно з яким останній
перерахував ТОВ «Маштехпром ХХІ» 65799,72
грн.

Судами попередніх інстанцій не
встановлено фактів, які свідчили б про
те, що зміст угоди не відповідає
дійсним намірам сторін щодо набуття
цивільних прав і обов'язків і що ці
наміри спрямовані на ухилення від
сплати податків за
фінансово-господарськими результатами
виконання зазначеної угоди.

Такі санкції за укладення угоди
(вчинення господарського зобов'язання)
з метою, яка завідомо суперечить
інтересам держави і суспільства,
встановлені ст. 208 Господарського
кодексу України.

Згідно ч. 1 ст. 207 цього Кодексу
господарське зобов'язання, що не
відповідає вимогам закону, або вчинено
з метою, яка завідомо суперечить
інтересам держави і суспільства, або
укладено учасниками господарських
відносин з порушенням хоча б одним з
них господарської компетенції
(спеціальної правосуб'єктності), може
бути на вимогу однієї із сторін, або
відповідного органу державної влади
визнано судом недійсним повністю або в
частині.

Положення ст. 207 та ст. 208
Господарського кодексу України слід
застосовувати з урахуванням того, що
правочин, який вчинено з метою завідомо
суперечною інтересам держави і
суспільства, водночас суперечить
моральним засадам суспільства, а тому
згідно з ч. 1 ст. 203 та ч. 2 ст. 215
Цивільного кодексу України є
нікчемним, тобто недійсним в силу
закону, у зв'язку з чим визнання такого
правочину недійсним судом не
вимагається.

Органи державної податкової
служби, вказані в абз. 1 ст. 10 Закону
України „Про державну податкову
службу в Україні", можуть на підставі п.
11 цієї статті звертатись до судів з
позовами про стягнення в доход держави
коштів, одержаних за правочинами,
вчиненими з метою, що суперечить
інтересам держави і суспільства,
посилаючись на їхню нікчемність. У разі
задоволення позову висновок суду про
нікчемність правочину має міститись у
мотивувальній, а не в резолютивній
частині судового рішення.

Санкції, встановлені ч. 1 ст. 208
Господарського кодексу України, не
можуть застосовуватися за сам факт
несплати податків, зборів (обов'язкових
платежів) однією із сторін договору. За
таких обставин правопорушенням є
несплата податків, а не вчинення
правочину. Для застосування таких
санкцій необхідною умовою є наявність
умислу на укладення угоди з метою, яка
завідомо суперечить інтересам держави
і суспільства, наприклад, вчинення
фіктивного правочину з метою отримання
права на валові витрати і податковий
кредит або удаваного правочину з метою
приховання ухилення від сплати
податків.

Оскільки санкції, передбачені
вказаною правовою нормою, є
конфіскаційними, стягуються за
рішенням суду в доход держави за
порушення правил здійснення
господарської діяльності, то такі
санкції не є цивільно-правовими, а є
адміністративно-господарськими як
такі, що відповідають визначенню ч. 1 ст.
238 Господарського кодексу України.

Колегія суддів касаційної
інстанції погоджується з висновком
судів першої та апеляційної інстанцій
стосовно того, що позивачем не
доведено, наявність умислу ПП
„Юг-Трейд" та СТОВ „Універсал-агро",
щодо укладення договору, що завідомо
суперечить інтересам держави і
суспільства, як можливої підстави для
визнання недійсним господарського
зобов'язання.

Колегія суддів касаційної
інстанції погоджується з висновком
судів першої та апеляційної інстанції
стосовно того, що позивачем не
доведено, наявність умислу Державного
підприємства «Національна атомна
енергогенеруюча компанія «Енергоатом»
в особі Відокремленого підрозділу
«Запорізька атомна електрична
станція» і Товариства з обмеженою
відповідальністю «Маштехпром ХХІ»,
щодо укладення договору, що завідомо
суперечить інтересам держави і
суспільства, як можливої підстави для
визнання недійсним господарського
зобов'язання.

Враховуючи вищевикладене, Вищий
адміністративний суд України дійшов
висновку про те, що касаційну скаргу
Державної податкової інспекції у м.
Енергодар Запорізької області на
постанову Господарського суду
Запорізької області від 23.07.2010 та
ухвалу Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 27.10.2011 у справі № 13/330/08-АП слід
відхилити, а судові рішення залишити
без змін.

Керуючись ст.ст. 2201, 221, 223, 230 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Державної
податкової інспекції у м. Енергодар
Запорізької області відхилити.

Постанову Господарського суду
Запорізької області від 23.07.2010 та
ухвалу Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 27.10.2011 у справі № 13/330/08-АП залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення, але може бути
переглянута Верховним Судом України з
підстав та в порядку, передбачених
статтями 236-2392 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий М.О. ФедоровСудді С.Е.
Острович О.І. Степашко