Справа № 2а-158/2011
Суддя: Довгополов О.М.
Дата ухвалення: 2014-06-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2014 р.

Справа № 37218/11/9104

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого судді Довгополова
О.М.,

суддів Пліша М.А., Святецького В.В.

з участю секретаря судового засідання
Прокопенко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Львові апеляційну
скаргу ОСОБА_1 на постанову
Тернопільського міськрайонного суду
Тернопільської області від 11 січня 2011
року у справі за позовом ОСОБА_1 до
Управління Державного департаменту
України з питань виконання покарань у
Тернопільській області про визнання
дій неправомірними, зобов'язання
вчинити дії, стягнення коштів, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до
Управління Державного департаменту
України з питань виконання покарань у
Тернопільській області, яким з
врахуванням уточнення позовних вимог
просив: визнати неправомірними дії
відповідача щодо неправильного
розрахунку розміру одноразової
грошової допомоги при звільненні за
станом здоров'я; зобов'язати
відповідача здійснити перерахунок
вихідної допомоги у зв'язку із
звільненням за станом здоров'я
відповідно до ст. 9 Закону України «Про
пенсійне забезпечення
військовослужбовців, осіб
начальницького і рядового складу
органів внутрішніх справ та деяких
інших осіб»; стягнути з відповідача на
його користь невиплачену частину
вихідної допомоги при звільненні з
роботи в розмірі 11682,38 грн.

Постановою Тернопільського
міськрайонного суду Тернопільської
області від 11 січня 2011 року у
задоволенні позову відмовлено
повністю.

Постанова мотивована тим, що
правовідносини, які мали місце між
сторонами, врегульовані Законом
України «Про пенсійне забезпечення
осіб, звільнених з військової служби,
та деяких інших осіб» та наказом
Державного департаменту України з
питань виконання покарань від 07.10.2009
року № 222 «Про затвердження Інструкції
про порядок виплати грошового
забезпечення особам рядового і
начальницького складу Державної
кримінально-виконавчої служби
України», якими керувався відповідач
при нарахуванні позивачу вихідної
допомоги. Відповідно на ці
правовідносини не поширюється дія
Кодексу законів про працю України та
постанова Кабінету Міністрів України
від 08.02.1995 року №100 «Про затвердження
Порядку обчислення середньої
заробітної плати».

Постанову в апеляційному порядку
оскаржив позивач, вважає її незаконною
та необґрунтованою, прийнятою з
порушенням норм матеріального та
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи, при
неповному з'ясуванні обставин, що мають
значення для справи. Просить постанову
скасувати та прийняти нову.

На обґрунтування вимог апеляційної
скарги зазначає, що законодавством
України наділено Кабінет Міністрів
України та Державний департамент
виконання покарань України
повноваженнями визначати порядок та
умови виплати одноразової грошової
допомоги, однак не наділено
повноваженнями визначати склад
грошового забезпечення особам
рядового та начальницького складу
Державної кримінально-виконавчої
служби у менших розмірах, ніж
передбачено ст. 9 Закону України «Про
пенсійне забезпечення
військовослужбовців, осіб
начальницького і рядового складу
органів внутрішніх справ та деяких
інших осіб». Отже, відповідач
неправомірно визначив розмір
нарахованої та виплаченої йому
одноразової грошової допомоги при
звільненні, що в свою чергу призвело до
недоплати такої допомоги в сумі 11689,38
грн. Саме на ці норми матеріального
права він посилався в уточненнях до
позивної заяви, які були вручені суду
11.01.2011 року під час судового засіданні,
однак неправомірно та безпідставно не
були враховані судом при прийнятті
оскаржуваної постанови.

Фіксування судового засідання за
допомогою звукозаписувального
технічного засобу не здійснюється
відповідно до ч. 1 ст. 41 Кодексу
адміністративного судочинства України
у зв'язку з неявкою у судове засідання
всіх осіб, які беруть участь у справі.

Заслухавши суддю-доповідача,
обговоривши доводи апеляційної скарги
та заперечення на неї, дослідивши
матеріали справи, колегія суддів
дійшла висновку, що апеляційна скарга
не підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 Закону України
«Про пенсійне забезпечення осіб,
звільнених з військової служби, та
деяких інших осіб» особам рядового,
сержантського, старшинського та
офіцерського складу та деяким іншим
особам, які мають право на пенсію за цим
Законом та звільняються зі служби за
віком, станом здоров'я чи у зв'язку із
скороченням штатів або проведенням
організаційних заходів, закінченням
строку контракту, систематичним
невиконанням умов контракту
командуванням, виплачується
одноразова грошова допомога в розмірі
50 відсотків місячного грошового
забезпечення за кожний повний
календарний рік служби.

Відповідно до п. 10 постанови Кабінету
міністрів України від 17.07.1992 року № 393
«Про порядок обчислення вислуги років,
призначення та виплати пенсій і
грошової допомоги особам офіцерського
складу, прапорщикам, мічманам,
військовослужбовцям надстрокової
служби та військової служби за
контрактом, особам начальницького і
рядового складу органів внутрішніх
справ та членам їхніх сімей», прийнятою
відповідно до зазначеного вище Закону,
військовослужбовцям, крім
військовослужбовців строкової
військової служби, особам рядового і
начальницького складу, зокрема,
органів Державної
кримінально-виконавчої служби, які
звільняються із служби за віком, станом
здоров'я чи у зв'язку із скороченням
штатів або проведенням організаційних
заходів, після закінчення строку
контракту, у зв'язку із систематичним
невиконанням умов контракту
командуванням, виплачується
одноразова грошова допомога в розмірі
50 відсотків місячного грошового
забезпечення за кожний повний
календарний рік служби.

Відповідно до п. п. 1, 2 постанови
Кабінету міністрів України від 07.11.2007
року № 1294 «Про упорядкування структури
та умов грошового забезпечення
військовослужбовців, осіб рядового і
начальницького складу та деяких інших
осіб» грошове забезпечення
військовослужбовців, осіб рядового і
начальницького складу складається з
посадового окладу, окладу за
військовим (спеціальним) званням,
щомісячних (підвищення посадового
окладу, надбавки, доплати, винагороди,
які мають постійний характер, премії)
та одноразових додаткових видів
грошового забезпечення.

Виплата грошового забезпечення
військовослужбовцям, особам рядового і
начальницького складу здійснюється в
порядку, що затверджується
Міністерством оборони, Міністерством
внутрішніх справ, Міністерством
інфраструктури, Державною службою з
надзвичайних ситуацій, Службою
безпеки, Адміністрацією Державної
прикордонної служби, Управлінням
державної охорони, Службою зовнішньої
розвідки, Державною пенітенціарною
службою, Адміністрацією Державної
служби спеціального зв'язку та захисту
інформації (державні органи).

Відповідно до п. 18.1 Інструкції про
порядок виплати грошового
забезпечення особам рядового і
начальницького складу Державної
кримінально-виконавчої служби України,
затвердженої наказом Державного
департаменту України з питань
виконання покарань від 07.10.2009 року № 222,
зареєстрованим в Міністерстві юстиції
України 05.11.2009 року за № 1040/17056, яка
розроблена відповідно до постанови
Кабінету міністрів України від 07.11.2007
року № 1294, особам рядового і
начальницького складу, які мають право
на пенсію за Законом України «Про
пенсійне забезпечення осіб, звільнених
з військової служби, та деяких інших
осіб» при звільненні зі служби за
вислугою строку служби, за віком, за
станом здоров'я, у зв'язку із
скороченням штатів або з проведенням
організаційних заходів у разі
неможливості використання на службі
виплачується одноразова грошова
допомога в розмірі 50 відсотків, а при
звільненні зі служби за власним
бажанням, через сімейні обставини або з
інших поважних причин, перелік яких
визначається Кабінетом Міністрів
України, виплачується одноразова
грошова допомога в розмірі 25 відсотків
місячного грошового забезпечення за
кожний повний календарний рік служби.

Особам рядового і начальницького
складу у разі повторного їх звільнення
зі служби одноразова грошова допомога
виплачується за період їх календарної
служби з дня останнього зарахування на
службу без урахування періоду
попередньої служби, за винятком тих
осіб, які при першому звільненні не
набули права на отримання такої
грошової допомоги.

Згідно з п. 18.2 цієї Інструкції
одноразова грошова допомога особам
рядового і начальницького складу,
звільненим зі служби, нараховується з
окладів за останніми штатними
посадами, займаними перед звільненням,
окладів за спеціальними званнями, а
також щомісячних додаткових видів
грошового забезпечення постійного
характеру (надбавок, доплат) та премій
(обчислених як середньомісячна сума за
попередні повні дванадцять
календарних місяців), крім одноразових
додаткових видів грошового
забезпечення, що були їм нараховані в
останньому повному календарному
місяці служби перед звільненням.

Зазначеними вище положеннями
нормативно-правових актів, які не
визнавались у встановленому
законодавством порядку
неконституційними чи незаконними,
чітко визначено розміри та підстави
виплати одноразової грошової допомоги
у зв'язку із звільненням зі служби, а
також види грошового забезпечення, які
враховуються при обчисленні розміру
такої допомоги.

ОСОБА_1 проходив службу в органах
Державної кримінально-виконавчої
служби України.

Наказом начальника Управління
Державного департаменту України з
питань виконання покарань у
Тернопільській області від 28.04.2010 року
№ 25о/с ОСОБА_1 з 30.04.2010 року було
звільнено з посади начальника сектору
охорони здоров'я - лікаря Управління в
запас за власним бажанням згідно з п. 64
«ж» Положення про проходження служби
рядовим і начальницьким складом
органів внутрішніх справ,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 29.07.1991 року № 114.

Пізніше на підставі проведеного
військово-лікарською комісією
Управління Міністерства внутрішніх
справ у Тернопільській області
медичного огляду було встановлено, що
позивач непридатний за станом здоров'я
до служби в правоохоронних органах, у
зв'язку з чим наказом начальника
Управління Державного департаменту
України з питань виконання покарань у
Тернопільській області від 31.05.2010 року
№ 32 о/с внесено зміни до попереднього
наказу в частині підстави звільнення, а
саме звільнено позивача за п. 64 «б»
Положення про проходження служби
рядовим і начальницьким складом
органів внутрішніх справ - через
хворобу.

Позивачу проведено нарахування та
виплату одноразової грошової допомоги
в зв'язку із звільненням (з врахуванням
перерахунку, проведеного в зв'язку із
зміною підстави звільнення) в
загальному розмірі 20407,20 грн., тобто в
розмірі 50 відсотків місячного
грошового забезпечення за кожний
повний календарний рік служби.

Як вбачається із наданого відповідачем
розрахунку одноразової грошової
допомоги при звільненні зі служби
ОСОБА_1, для обчислення такої допомоги
було враховано посадовий оклад 1100,00
грн., оклад за спеціальним званням 130,00
грн., надбавку за вислугу років 307,50 грн.,
надбавку за особливі умови служби 768,75
грн., надбавку за проведення
оперативно-розшукової діяльності 550,00
грн., надбавку за кваліфікаційну
категорію 55,00 грн., надбавку за роботу в
нічний час 09,01 грн., середньомісячну
премію за останні 12 календарних
місяців перед звільненням 790,14 грн.,
всього 40814,40 грн., а також 11 років
вислуги років.

Тобто при визначенні розміру спірної
грошової допомоги були враховані всі
види грошового забезпечення позивача,
передбачені п. 18.2 Інструкції про
порядок виплати грошового
забезпечення особам рядового і
начальницького складу Державної
кримінально-виконавчої служби України.

Спору про стаж служби позивача, який
повинен враховуватись при визначенні
розміру спірної допомоги, між
сторонами немає.

Таким чином, враховуючи положення
наведених вище правових норм,
встановлені обставини та наявні в
матеріалах справи письмові докази,
колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції про те,
що Управління Державного департаменту
України з питань виконання покарань у
Тернопільській області правильно
здійснило розрахунок розмір
одноразової грошової допомоги ОСОБА_1
при звільненні за станом здоров'я.

Також суд першої інстанції дійшов
правильного висновку, що на спірні
правовідносини не поширюються норми
Кодексу законів про працю України, а
також постанови Кабінету Міністрів
України від 08.02.1995 року № 100 «Про
затвердження Порядку обчислення
середньої заробітної плати», якою,
зокрема, передбачено, що розрахунок
середньомісячної заробітної плати при
звільненні обчислюється, виходячи з
виплат за останні два календарні
місяці роботи.

За наведених обставин колегія суддів
дійшла висновку, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та прийняв постанову
з додержанням норм матеріального і
процесуального права, а доводи
апеляційної скарги не спростовують
висновків суду, тому оскаржувану
постанову слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 196, п. 1 ч. 1 ст. 198,
ст. 200, п. 1 ч. 1 ст. 205, ст. ст. 206, 254 КАС
України, суд -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без
задоволення.

Постанову Тернопільського
міськрайонного суду Тернопільської
області від 11 січня 2011 року у справі №
2а-158/11/1915 за позовом ОСОБА_1 до
Управління Державного департаменту
України з питань виконання покарань у
Тернопільській області про визнання
дій неправомірними, зобов'язання
вчинити дії, стягнення коштів -
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий
О.М. Довгополов

Судді
М.А. Пліш

В.В. Святецький