Справа № 810/3507/14
Суддя: Виноградова О.І.
Дата ухвалення: 2014-07-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 липня 2014 року № 810/3507/14

Суддя Київського окружного
адміністративного суду Виноградова
О.І., розглянувши у порядку письмового
провадження адміністративну справу за
позовом ОСОБА_1 до Вишгородської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Київській області про
визнання протиправними дій та
зобов'язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

6 червня 2014 р. до Київського окружного
адміністративного суду звернулася
ОСОБА_1 (далі - позивач) з
позовом до Вишгородської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Київській області (далі - відповідач)
про визнання протиправними дій про
відмову в зменшенні оподаткованого
доходу за 2013 р. на суму податкової
знижки в розмірі 23 913 грн 13 коп. та
зобов'язання підготувати висновок про
повернення на користь позивача надміру
утриманої (сплаченої) суми податку з
доходів фізичних осіб.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
відмова відповідача в наданні
податкової знижки позивачу, викладена
в листі від 22 квітня 2014 р. № 484/Г/17-01-46/1893
відповідачем, є протиправною та не
відповідає вимогам чинного
законодавства України.

Відповідач позов не визнав, подав до
суду заперечення, в яких просив у
задоволенні позову відмовити,
посилаючись на те, що позивачем кредит
було використано на придбання будинку
та земельної ділянки, на якій він
розташований.

Проте, вважає, що позивач не мав права
використовувавти житловий кредит на
купівлю земельної ділянки. Водночас не
заперечував, що протягом трьох років
(2009-2011 р.р.) приймав рішення
стосовно зменшення загального річного
оподаткованого доходу позивача за
наслідками звітніх періодів на суму
відповідної податкової знижки.

9 липня 2014 р. представниками
сторін були подані суду клопотання, у
яких вони просили розглянути справу
без участі їх представників.

Розглянувши матеріали справи,
клопотання сторін, суд не знаходить
перешкод для розгляду справи та вважає
за можливе розглянути справу в порядку
письмового провадження, без участі
повноважних представників сторін
відповідно до приписів ч.
4 ст. 122 КАС України за наявними в ній
матеріалами.

Суд у судовому засіданні,
дослідивши наявні матеріали справи,
встановив таке.

4 квітня 2014 р. позивачем було подано до
відповідача податкову декларацію про
майновий стан і доходи за звітний 2013
рік, в якій, зокрема, було зазначено
суму власного доходу, який включається
до загального річного
оподатковуваного доходу за 2013 рік -
160 448 грн. 60 коп. та суму податку,
утриманого (сплаченого) податковим
агентом - 23 913 грн. 43 коп. Крім
того, позивачем в рядку 11 декларації
зазначено суму податку, на яку
зменшуються податкові зобов'язання у
зв'язку з використанням права на
податкову знижку відповідно до
приписів ст. 166 розділу IV Податкового
кодексу України - 23 913 грн. 43
коп. Названу суму позивачем було
зазначено також у рядку 13 вказаної
декларації як таку, що підлягає
поверненню з бюджету.

Податкова знижка, визначена позивачем,
складалась з витрат у виді сплаченої за
користування іпотечним житловим
кредитом частини суми процентів.

З метою підтвердження права на
отримання податкової знижки позивачем
до декларації долучено копії наступних
документів: кредитного договору від 19
вересня 2008 р. № ML-005/156/2008,
додатку №1 до кредитного договору
(графік платежів на 2013 рік), договору
іпотеки від 19 вересня 2008 р. № РML-005/156/2008,
довідки про доходи за 2013 р., договору
купівлі-продажу будинку від 19 вересня
2008 р., меморіальних ордерів щодо
погашення відсотків по кредиту згідно
договору від 19 вересня 2008 р. № ML-005/156/2008,
паспорту, реєстраційного номеру
облікової картки платника податків,
банківської виписки, договір
купівлі-продажу земельної ділянки,
державний акт на право власності на
земельну ділянку (а.с. 5-14, 19-47).

Листом відповідача від 22 квітня 2014 р. №
484/г/17-01-46/1893 позивачу було відмовлено в
отриманні податкової знижки за
кредитним договором.

У зв'язку з тим, що позивач вважає
названу відмову протиправною, ним було
подано даний позов до суду.

Спірні правовідносини врегульовано
Податковим Кодексом України від
2 грудня 2010 р. № 2755-IV (далі
- ПК України)

Відповідно до вимог п.п. 9.1.2 п. 9.1 ст. 9 та
п.п. 14.1.166 п. 14.1 ст. 14 ПК України податок
на доходи фізичних осіб належить до
загальнодержавних податків, який
нараховується та утримується
(сплачується) відповідно до норм IV
цього Кодексу.

Згідно з вимогами п. 164.1. ст. 164 ПК
України базою оподаткування є
загальний оподатковуваний дохід, з
урахуванням особливостей, визначених
цим розділом.

У разі використання права на податкову
знижку базою оподаткування є чистий
річний оподатковуваний дохід, який
визначається шляхом зменшення
загального оподатковуваного доходу з
урахуванням п. 164.6 цієї статті на суми
податкової знижки такого звітного
року.

Як вбачається з вимог п.п. 14.1.170 п. 14.1 ст.
14 ПК України, податкова знижка для
фізичних осіб, які не є суб'єктами
господарювання, - документально
підтверджена сума (вартість) витрат
платника податку - резидента у зв'язку з
придбанням товарів (робіт, послуг) у
резидентів - фізичних або юридичних
осіб протягом звітного року, на яку
дозволяється зменшення його
загального річного оподатковуваного
доходу, одержаного за наслідками
такого звітного року у вигляді
заробітної плати, у випадках,
визначених цим Кодексом.

Податковим кодексом України
встановлені певні обмеження щодо права
на нарахування податкової знижки, а
саме: податкова знижка може бути надана
виключно резиденту, який має
реєстраційний номер облікової картки
платника податку, а також резиденту -
фізичній особі, яка через свої
релігійні переконання відмовилась від
прийняття реєстраційного номера
облікової картки платника податків та
офіційно повідомила про це відповідний
орган державної податкової служби і
має відмітку у паспорті.

Загальна сума податкової знижки,
нарахована платнику податку в звітному
податковому році, не може перевищувати
суми річного загального
оподатковуваного доходу платника
податку, нарахованого як заробітна
плата, зменшена з урахуванням положень
пункту 164.6 статті 164 цього Кодексу
(підпункт 166.4.2 пункту 166.4 статті 164
Податкового кодексу України).

Відповідно до вимог п. 164.6 ст. 164 ПК
України під час нарахування доходів у
формі заробітної плати база
оподаткування визначається як
нарахована заробітна плата, зменшена
на суму єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, страхових
внесків до Накопичувального фонду, а у
випадках, передбачених законом, -
обов'язкових страхових внесків до
недержавного пенсійного фонду, які
відповідно до закону сплачуються за
рахунок заробітної плати працівника, а
також на суму податкової соціальної
пільги за її наявності.

Згідно з вимогами п.п. 166.1.1 п. 166.1 ст. 166 ПК
України платник податку має право на
податкову знижку за наслідками
звітного податкового року.

До податкової знижки включаються
фактично здійснені протягом звітного
податкового року платником податку
витрати, підтверджені відповідними
платіжними та розрахунковими
документами, зокрема квитанціями,
фіскальними або товарними чеками,
прибутковими касовими ордерами,
копіями договорів, що ідентифікують
продавця товарів (робіт, послуг) і їх
покупця (отримувача) (п.п. 166.2.1 п. 166.2 ст.
166 ПК України).

Перелік витрат, дозволених до
включення до податкової знижки,
визначено п. 166.3 ст. 166 ПК України.

До таких витрат, з поміж іншого,
законодавство дозволяє включити
частину суми процентів, сплачених
таким платником податку за
користування іпотечним житловим
кредитом, що визначається відповідно
до ст. 175 цього Кодексу (п.п. 166.3.1 п. 166.3 ст.
166 ПК України).

Як вбачається з п.п. 14.1.87 п. 14.1 ст. 14 ПК
України, іпотечний житловий кредит -
фінансовий кредит, що надається
фізичній особі банківською чи іншою
фінансовою установою відповідно до
закону строком не менш як на п'ять
повних календарних років для
фінансування витрат, пов'язаних з
придбанням квартири (кімнати) чи
житлового будинку (його частини) або
будівництвом житлового будинку (його
частини), що надаються у власність
позичальника, з прийняттям кредитором
такого житла (землі, що знаходиться під
таким житловим будинком, у тому числі
присадибної ділянки) у заставу.

Згідно з вимогами п. 172.1 ст. 172 ПК України
дохід, отриманий платником податку від
продажу (обміну) не частіше одного разу
протягом звітного податкового року
житлового будинку, квартири або їх
частини, кімнати, садового (дачного)
будинку (включаючи земельну ділянку, на
якій розташовані такі об'єкти, а також
господарсько-побутові споруди та
будівлі, розташовані на такій
земельній ділянці), а також земельної
ділянки, що не перевищує норми
безоплатної передачі, визначеної
статтею 121 Земельного кодексу України
залежно від її призначення, та за умови
перебування такого майна у власності
платника податку понад три роки, не
оподатковується.

Відповідно до вимог п. 175.1 ст. 175 цього
Кодексу платник
податку - резидент має право включити
до податкової знижки частину суми
процентів за користування іпотечним
житловим кредитом, наданим
позичальнику в національній або
іноземній валютах, фактично сплачених
протягом звітного податкового року.

Як вбачається з п. 175.2 ст. 175 ПК України,
якщо будинок (квартира, кімната)
купується за рахунок іпотечного
житлового кредиту, частина суми
процентів, що включається до
податкової знижки платника податку -
позичальника іпотечного житлового
кредиту, дорівнює добутку суми
процентів, фактично сплачених
платником податку протягом звітного
податкового року в рахунок його
погашення, і коефіцієнта, що враховує
мінімальну площу житла для визначення
податкової знижки, розрахованого
відповідно до п. 175.3 цієї
статті.

При цьому, правом на таку податкову
знижку в силу приписів п. 175.1 ст. 175 ПК
України виникає лише у особи, яка за
рахунок іпотечного кредиту придбала чи
побудувала житловий будинок (квартиру,
кімнату), який визначено як її основне
місце проживання. Цей факт має бути
документально підтвердженим.

Згідно з вимогами п. 175.5 ст. 175 ПК України
якщо сума одержаного фізичною особою
іпотечного житлового кредиту
перевищує суму, витрачену на придбання
(будівництво) предмета іпотеки, до
складу витрат включається сума
відсотків, сплачена за користування
іпотечним кредитом у частині,
витраченій за цільовим призначенням.

Відповідно до вимог п. 179.7 ст. 179 ПК
України, фізична особа зобов'язана
самостійно до 1 серпня року, що настає
за звітним, сплатити суму податкового
зобов'язання, зазначену в поданій нею
податковій декларації.

Як вбачається з п. 179.8 ст. 178 ПК України,
сума, що має бути повернена платнику
податку, зараховується на його
банківський рахунок, відкритий у
будь-якому комерційному банку, або
надсилається поштовим переказом на
адресу, зазначену в декларації,
протягом 60 календарних днів після
надходження такої податкової
декларації.

Відповідно до вимог п. 43.3 ст. 43 ПК
України обов'язковою умовою для
здійснення повернення сум грошового
зобов'язання є подання платником
податків заяви про таке повернення
(крім повернення надміру утриманих
(сплачених) сум податку з доходів
фізичних осіб, які розраховуються
контролюючим органом на підставі
поданої платником податків податкової
декларації за звітний календарний рік
шляхом проведення перерахунку за
загальним річним оподатковуваним
доходом платника податку) протягом 1095
днів від дня виникнення помилково
та/або надміру сплаченої суми.

Цією ж статтею передбачено, що
контролюючий орган не пізніше ніж за
п'ять робочих днів до закінчення
двадцятиденного строку з дня подання
платником податків заяви готує
висновок про повернення відповідних
сум коштів з відповідного бюджету та
подає його для виконання відповідному
органові, що здійснює казначейське
обслуговування бюджетних коштів.

На підставі отриманого висновку орган,
що здійснює казначейське
обслуговування бюджетних коштів,
протягом п'яти робочих днів здійснює
повернення помилково та/або надміру
сплачених грошових зобов'язань
платникам податків у порядку,
встановленому центральним органом
виконавчої влади, що забезпечує
формування та реалізує, державну
податкову і митну політику.

Наявні матеріали справи свідчать

19 вересня 2008 р. між позивачем та
закритим акціонерним товариством "ОТП
Банк" (далі - ЗАТ "ОТП Банк") укладено
кредитний договір № ML-005/156/2008 (а.с. 11-14).

Відповідно до умов наведеного вище
договору сторонами погоджено цільове
використання кредиту - придбання
нерухомого майна та визначено строк
остаточного його повернення - 19 вересня
2035 р.

За рахунок кредитних коштів, наданих
позивачу ЗАТ "ОТП Банк", позивачем на
підставі договору купівлі-продажу
будинку від 19 вересня 2008 р. придбано
житловий будинок № 1-А по вул. Леніна. с.
Осещина Вишгородського району
Київської області, а на підставі
договору купівлі-продажу частини
земельної ділянки від 19 вересня 2008 р. -
земельну ділянку за цією ж адресою (а.с.
42-44, 45 відповідно).

У цей же день ЗАТ "ОТП Банк" відповідно
до договору іпотеки № РML-005/156/2008
зазначений будинок та земельну
ділянку, що знаходиться під будинком
було прийнято в іпотеку.

Житловий будинок № 1-А розташований по
вул. Леніна. с. Осещина Вишгородського
району Київської області є основним
місцем проживання позивача, що
підтверджується відміткою у паспорті
про реєстрацію місця проживання (а.с. 61).

Витрати на оплату частини суми
процентів за користування іпотечним
житловим кредитом протягом 2013 року
підтверджено позивачем документально
під час подання до податкового органу
декларації про майновий стан і доходи
за 2013 рік у спосіб долучення до цієї
звітності копій меморіальних ордерів
від 21 січня, 19 лютого, 19 березня, 19
квітня, 20 травня, 19 червня, 19
липня, 19 серпня, 19 вересня, 18 та 21 жовтня,
19 листопада, 19 грудня 2013
р. № № 1915200, 1904460, 1750996, 1737996, 1623937, 1593125,
1930299, 1934689, 1390983, 1407721, 1997930, 2010291, 4314672, 4314676,
4314683, 3746208, 3745229, 3744772, 3720553, 3721869, 3618701, 3902160,
3902387, 3455722, 3436472, 3436143, 3788561, 3774516, 3773400, 3788561,
3455722, 3788561 (а.с. 21-41), а також наведених
вище договорів та додатків до них.

На підтвердження суми податку на
доходи фізичних осіб, утриманого
роботодавцем з нарахованої протягом 2013
року заробітної плати та наявності
відкритого рахунку у банківській
установі, позивачем надано довідку про
доходи за період січень-грудень
2013року та виписку з банківського
рахунку в національній валюті (а.с. 19, 20).

Наведене свідчить про відсутність,
визначених, п. 166.4 ст. 166 та ст. 175 ПК
України обмежень, що не дають позивачу
права на нарахування податкової знижки
у зв'язку з понесенням витрат на оплату
частини суми процентів за користування
кредитними коштами, що витрачені на
придбання житлового будинку,
податковим органом в ході судового
розгляду справи спростовані не були.

При цьому, жодних належних та
допустимих доказів того, що позивачем
до складу цих витрат включено частину
суми відсотків за користування
кредитними коштами не за цільовим
призначенням або не підтверджено
документально витрачену суму коштів на
придбання житлового будинку, а також
розміру процентів, що нараховані на цю
суму, відповідачем суду не надано.

Наведене свідчить, що позивачем
правомірно визначено податкову знижку
у сумі 23 913 грн 13 коп.

Водночас, судом не можуть бути взяті до
уваги посилання відповідача на те, що
позивачем протиправно включено до
податкової знижки купівлю земельної
ділянки, оскільки положення визначені
ст. 175 ПК України повинні
застосовуватись з урахуванням вимог
зазначених в п. 172.1 ст 172 ПК України,
якими встановлено, що дохід, отриманий
платником податку від продажу (обміну)
не частіше одного разу протягом
звітного податкового року житлового
будинку, квартири або їх частини,
кімнати, садового (дачного) будинку
(включаючи земельну ділянку, на якій
розташовані такі об'єкти, а також
господарсько-побутові споруди та
будівлі, розташовані на такій
земельній ділянці), а також земельної
ділянки, що не перевищує норми
безоплатної передачі, визначеної ст. 121
Земельного кодексу України залежно від
її призначення, та за умови перебування
такого майна у власності платника
податку понад три роки, не
оподатковується.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 71 КАС України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. КАС України
в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Проте, відповідачем не доведено
належними та достатніми доказами
фактів порушення позивачем
податкового законодавства та не надано
суду доказів, які б спростовували
надані позивачем докази.

З урахуванням викладеного суд дійшов
висновку, що позовні вимоги є
обґрунтованими та такими, що
підлягають задоволенню.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 94 КАС України,
якщо судове рішення ухвалене на
користь сторони, яка не є суб'єктом
владних повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України (або
відповідного місцевого бюджету, якщо
іншою стороною був орган місцевого
самоврядування, його посадова чи
службова особа).

Керуючись ст. ст. 11, 14, 70, 71, 72, 86, 94, 159 - 163,
167, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд

п о с т а н о в и в:

1. Позов задовольнити.

2. Визнати дії Вишгородської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Київській області стосовно відмови
ОСОБА_1 в отриманні податкової знижки
для зменшення оподаткованого доходу за
наслідками 2013 р. на суму 23 913 грн. 13 коп.,
з підстав, викладених у листі
Вишгородської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Київській
області від 22 квітня 2014 р. №
484/г/17-01-46/1893 - протиправними.

3. Зобов'язати Вишгородську об'єднану
державну податкову інспекцію
Головного управління Міндоходів у
Київській області підготувати
висновок про повернення на користь
ОСОБА_1 надміру утриманої (сплаченої)
суми податку з доходів фізичних осіб,
що розраховується податковим органом
на підставі поданої ОСОБА_1 декларації
про майновий стан і доходи за 2013 рік, та
подати такий висновок для виконання
відповідному органу Державної
казначейської служби України.

4. Стягнути з Державного бюджету
України на користь ОСОБА_1 сплачений
судовий збір у сумі 1900 (одну тисячу
дев'ятсот) грн 08 коп.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо скаргу не було подано в
установлені строки. У разі подання
апеляційної скарги постанова, якщо її
не скасовано, набирає законної сили
після повернення апеляційної скарги,
відмови у відкритті апеляційного
провадження або набрання законної сили
рішенням за наслідками апеляційного
провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду
подається до Київського апеляційного
адміністративного суду через
Київський окружний адміністративний
суд протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Суддя
Виноградова О.І.