Справа № 2а-14785/12
Суддя: Амельохін В.В.
Дата ухвалення: 2014-07-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
09 липня 2014 року 16:30
Окружний адміністративний суд міста
Києва у складі судді Амельохіна В.В.
розглянувши в порядку письмового
провадження адміністративну справу
за позовомТовариства з обмеженою
відповідальністю «Спортивно -
оздоровчий комплекс «Монітор»
доДержавної податкової інспекції у
Подільському районі Головного
управління Міндоходів у м. Києві
провизнання протиправними та
скасування податкових повідомлень -
рішень, ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
Приватне акціонерне товариство
«Спортивно - оздоровчий комплекс
«Монітор» (далі по тексту - позивач)
звернулось з позовом до Державної
податкової інспекції у Подільському
районі міста Києва Державної
податкової служби (далі по тексту -
відповідач) про визнання протиправними
та скасування податкових повідомлень -
Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
28.11.2012р., яка залишена без змін ухвалою
Київського апеляційного
адміністративного суду від 14.02.2013р.
позов задоволено повністю.
Ухвалою Вищого адміністративного суду
України від 04.06.2014р. постанову
Окружного адміністративного суду
міста Києва від 28.11.2012р. та ухвалу
Київського апеляційного
адміністративного суду від 14.02.2013р.
скасовано, а справу направлено до суду
першої інстанції на новий розгляд в
частині податкових повідомлень -
Ухвалою Окружного адміністративного
суду міста Києва від 13.06.2014р. справу
прийнято до розгляду.
В судовому засіданні 24.06.2014р. судом
замінено позивача на правонаступника -
ТОВ «Спортивно - оздоровчий комплекс
«Монітор», а також відповідача на ДПІ у
Подільському районі Головного
управління Міндоходів у м. Києві.
В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначив, що оскаржувані рішення
прийняті протиправно, а тому
підлягають скасуванню.
В судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги підтримав.
Відповідач проти заявленого позову
заперечив, посилаючись на те, що
оскаржувані рішення прийняті
В судовому засіданні 03.07.2014р. суд по
справі перейшов в письмове провадження
на підставі статті 128 Кодексу
адміністративного судочинства
Розглянувши подані документи і
матеріали, всебічно і повно з'ясувавши
всі фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши
докази, які мають юридичне значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, Окружний адміністративний суд
На виконання ухвали Вищого
адміністративного суду України від
04.06.2014р., Окружний адміністративний суд
міста Києва зазначає наступне.
Як було вже встановлено судами, в
період з 13.08.2012 по 24.09.2012 Державною
податковою інспекцією у Подільському
районі міста Києва відповідно до
наказів № 735 від 03.08.2012 та № 960 від 11.09.2012
проведено документальну планову
виїзну перевірку Приватного
акціонерного товариства
"Спортивно-оздоровчий комплекс
"Монітор" з питань дотримання вимог
податкового, валютного та іншого
законодавства за період з 01.01.2011 по
Перевіркою встановлено, зокрема,
- пункту 185.1 статті 185, пункту 187.1 статті
187, пункту 188.1 статті 188, пунктів 198.2, 198.3,
198.6 статті 198, пункту 201.1 статті 201
Податкового кодексу України внаслідок
чого занижено податок на додану
вартість на загальну суму 2 641 140 грн. та
завищено від'ємне значення податку на
додану вартість на суму 743 032 грн.;
- пункту 274.1 статті 274, підпункту 288.5.1
пункту 288.5 статті 288 Податкового
кодексу України внаслідок чого
занижено розмір орендної плати за
земельні ділянки державної і
комунальної власності на загальну суму
На виконання вимог ухвали Вищого
адміністративного суду України від
04.06.2014р., Окружним адміністративним
судом міста Києва встановлено.
11 березня 2010 року між ПП «Клімента»
«Богдан-Електротранс» (покупець)
укладений та нотаріально посвідчений
договір купівлі-продажу нежилого
Відповідно до п. 1 договору продавець
продав та передав у власність покупця,
а покупець прийняв у власність нежилий
будинок (літ. А) загальною площею 489,20
кв.м., який розташований по вул.
Володимирській, № 86 в м. Києві.
11.03.2010 р. між сторонами договору
купівлі-продажу укладений акт
передачі-приймання який засвідчив факт
передачі майна від продавця покупцю.
Право власності за ТОВ
«Богдан-Електотранс» на нежитловий
будинок зареєстровано Київським
міським бюро технічної інвентаризації
та реєстрації права власності на
об'єкти нерухомого майна 16.03.2010 р.
(реєстраційне посвідчення № 017578).
11.03.2010 р. ПП «Клімента» на адресу ТОВ
«Богдан-Електротранс» виписана
податкова накладна № 152 на суму 15 880 000,00
грн., в тому числі ПДВ - 2 646 666,67 грн.
В свою чергу, 26.09.2011 р. господарським
судом міста Києва винесено рішення у
справі № 48/380 за позовом заступника
прокурора м. Києва в інтересах держави
в особі Київської міської ради до ТОВ
«Бізнес Аксіома», ПП «Клімента», ТОВ
«Богдан-Електротранс» про визнання
недійсним договорів, визнання прав
власності та повернення майна, яке
залишено без змін постановою
Київського апеляційного
господарського суду від 10.11.2011 р., які в
свою чергу залишені без змін
постановою Вищого господарського суду
України від 13.03.2012 р.
Рішенням господарського суду міста
Києва від 26.09.2011 р. у справі № 48/380
провадження у справі в частині
позовних вимог до ПП «Клімента»
припинено у зв'язку із ліквідацією
останнього, в задоволені позовних
вимог до ТОВ «Бізнес Аксіома» та ТОВ
«Богдан - Електротрас» - відмовлено
повністю.

Як вбачається з рішення позовні вимоги
заявлені щодо визнання недійсним з
моменту укладення договору
купівлі-продажу нежилого будинку по
вул. Володимирській, 86 літ. А в м. Києві,
площею 489,20 кв.м., що був укладений 19.02.2010
р. між ТОВ «Бізнес Аксіома» та ПП
«Клімента», визнання недійсним з
моменту укладення договору
купівлі-продажу нежилого будинку по
вул. Володимирській, 86 літ. А в м. Києві,
площею 489,20 кв.м., що був укладений 11.03.2010
р. між ПП «Клімента» та ТОВ
«Богдан-Електротранс».

Згідно рішення господарського суду
міста Києва від 26.09.2011 р. у справі № 48/380,
ТОВ «Богдан-Електротранс» визнаний
добросовісним набувачем майна -
нежилого будинку(літера А), що
розташований в м. Києві по вул.
Володимирській, 86, загальною площею 489,20
кв.м.

28.04.2011 р. між ТОВ «Богдан-Електотранс»
(сторона-1) та ПрАТ «СОК «Монітор»
(сторона-2) укладений та нотаріально
посвідчений попередній договір
купівлі-продажу нежилого будинку,
зареєстрований в реєстрі за № 1148.

Відповідно до п.п. 1.1., 1.2. попереднього
договору його сторони зобов'язувалися,
в майбутньому в строк до 31.12.2011 р.,
укласти та нотаріально посвідчити
договір купівлі-продажу нежилого
будинку, за яким сторона-1 буде
продавцем, а сторона-2 - покупцем.

Предметом майбутнього договору
купівлі-продажу є нежилий будинок
(літера А), що розташований в м. Києві по
вул. Володимирській, 86, загальною
площею 489,20 кв.м.

Відповідно до п. 2.1. попереднього
договору сторони домовилися, що за
основним договором купівлі-продажу
будинок буде проданий за ціною 16 000 0000,00
грн., в тому числі ПДВ - 2 666 666,67 грн.

Відповідно до п. 3.3. попереднього
договору, на підтвердження дійсних
намірів про наступне укладення
основного договору купівлі-продажу
сторона-2 зобов'язувалася сплатити
стороні-1 грошові кошти в сумі 15 810 000,00
грн., в тому числі ПДВ - 2 635 000,00 грн. в
якості авансу.

На виконання умов п. 3.3. попереднього
договору купівлі-продажу позивачем
сплачено ТОВ «Богдан-Електротранс»
грошові кошти: в сумі - 15 810 000,00 грн., в
тому числі ПДВ - 2 635 000,00 грн., що
підтверджується:

- платіжним дорученням № 3 від 28.04.2011 р.
на суму - 925 000,00 грн., платіжним
дорученням № 4 від 28.04.2011 р. на суму - 2 650
000,00 грн., платіжним дорученням № 5 від
28.04.2011 р. на суму - 925 000,00 грн., платіжним
дорученням № 6 від 28.04.2012 р. на суму - 2 650
000,00 грн., платіжним дорученням № 7 від
28.04.2012 р. на уму - 1 750 000,00 грн., платіжним
дорученням № 8 від 28.04.2011 р. на суму - 2 000
000,00 грн., платіжним дорученням № 9 від
28.04.2011 р. на суму - 2 000 000,00 грн., платіжним
дорученням № 10 від 28.04.2011 р. на суму - 1 800
000,00 грн., платіжним дорученням № 11 від
28.04.2011 р. на суму - 1 100 000,00 грн., платіжним
дорученням № 12 від 28.04.2012 р. на суму - 10
000,00 грн.

У зв'язку із укладенням попереднього
договору та сплатою позивачем коштів
ТОВ «Богдан-Електротранс» на адресу
позивача виписана податкова накладна
від 28.04.2011 р. № 1. на суму - 15 810 000, в тому
числі ПДВ - 2 635 000,00 грн.

28.12.2011р. між ТОВ «Богдан-Електротранс»
та ПрАТ «СОК «Монітор» укладений
договір № 3789 про внесення змін до
попереднього договору № 1148.

Умовами цього договору про внесення
змін, сторони узгодили, що основний
договір купівлі-продажу має бути
укладений не пізніше 28.04.2012 р.

Листом від 25.04.2012 р. за № 37/1 ПрАТ «СОК
«Монітор» звернулося до ТОВ
«Богдан-Електротранс» з пропозицією
укласти основний договір
купівлі-продажу.

Листом від 26.04.2012 р. № 26/04-12/2 ТОВ
«Богдан-Електротранс» повідомило ПрАТ
«СОК «Монітор» про намір укласти
основний договір купівлі-продажу.
Проте, просило перенести термін
укладення основного договору
купівлі-продажу у зв'язку із чим
пропонувало укласти відповідний
додатковий договір до попереднього
договору про перенесення строку
укладення основного договору.

Листом від 29.04.2012 р. № 43/2 ПрАТ «СОК
«Монітор» погодилося на пропозицію ТОВ
«Богдан-Електротранс» щодо укладення
додаткового договору до попереднього
договору купівлі-продажу відповідно до
якого строк укладення основного
договору буде перенесений.

Листом від 25.06.2012 р. № 25/06-12/1 ТОВ
«Богдан-Електротранс» звернулося до
ПрАТ «СОК «Монітор» з пропозицією у
зручний час підписати додатковий
договір до попереднього договору
купівлі-продажу відповідно до якого
строк укладення основного договору
буде перенесений.

25.09.2012 р. між ТОВ «Богдан-Електротранс»
та ПрАТ «СОК«Монітор» був укладений
додатковий договір № 2743 до
попереднього договору № 1148.

Згідно п. 1 додаткового договору від
25.09.2012 р. № 2743, сторони домовилися
вважати поновленим з 28.04.2012 р.
попередній договір № 1148.

Пунктом 2 додаткового договору від
25.09.2012 р. № 2743, сторони внесли зміни до
попереднього договору, відповідно до
яких основний договір має бути
укладений сторонами до 28.04.2013 р.

Матеріалами справи не підтверджується,
що укладений 25.09.2012р. між позивачем та
ТОВ «Богдан-Електротранс» додатковий
договір №2743 до попереднього договору
№1148 був розірваний (припинений) чи в
судовому порядку визнаний недійсним.

Таким чином, висновки Акту
перевірки в частині взаємовідносин
позивача з ТОВ «Богдан-Електротранс»
не знайшли свого підтвердження в ході
судового розгляду справи.

В частині, що стосується податкового
повідомлення - рішення № від
17.10.2012р., суд зазначає наступне.

Відповідно до договорів оренди
земельної ділянки від 30.12.2003 ЗАТ "СОК
"Монітор" передано в оренду на 2 роки
земельні ділянки за адресою: м. Київ,
вул. Електриків, 29-а, розміром 21 868 кв. м. (
нормативна грошова оцінка - 13 485 519,02
грн.) та 225 кв.м. (нормативно грошова
оцінка - 138902,43 грн. ) для реконструкції з
розширенням, подальшої експлуатації та
обслуговування будівлі спортивного
комплексу з благоустроєм прилеглої
території.

Відповідно до умов зазначених
договорів річна орендна плата за
земельну ділянку встановлена у розмірі
1,5 % від її нормативної грошової оцінки
(п. 2.2 Договорів).

Згідно п. 2.6 Договорів оренди, розмір
орендної плати може змінюватися за
згодою сторін шляхом прийняття рішення
Київською міською радою та внесення
змін до договорів.

14.12.2006 р. між Київською міською радою та
ПрАТ «СОК «Монітор», на підставі
рішення Київської міської ради від
28.09.2006 р. № 82/139 було укладено два
договори про поновлення договорів
оренди від 30.12.2003 р. №№85-6-00100, 56-6-00099, які
були зареєстровані Головним
управлінням земельних ресурсів
виконавчого органу Київської міської
ради (Київської міської державної
адміністрації) 28.12.2006 р. за №№ 85-6-00304,
85-6-00303 (копії є наявними в матеріалах
справи).

Відповідно до умов договорів про
поновлення договорів оренди, то
договори-оренди були поновлені з 05.02.2004
р.

При цьому, як вбачається із п. 2
договорів про поновлення, то умови
договорів оренди, за винятком строку їх
дії залишаються без змін.

Відповідно до статті 2 Закону України
"Про плату за землю" використання землі
в Україні є платним, плата за землю
справляється у вигляді земельного
податку або орендної плати, що
визначається залежно від грошової
оцінки земель. За земельні ділянки,
надані в оренду, справляється орендна
плата.

Згідно з статті 13 зазначеного Закону
підставою для нарахування земельного
податку є дані державного земельного
кадастру, а орендної плати за земельну
ділянку, яка перебуває у державній або
комунальній власності, - договір оренди
такої земельної ділянки.

Статтею 19 Закону України "Про плату за
землю" встановлено, що розмір, умови і
строки внесення орендної плати за
землю встановлюються за угодою сторін
у договорі оренди між орендодавцем
(власником) і орендарем (крім строків
внесення орендної плати за земельні
ділянки державної та комунальної
власності).

Згідно з частиною першою статті 15
Закону України "Про оренду землі"
орендна плата із зазначенням її
розміру, індексації, форм платежу,
строків, порядку її внесення і
перегляду та відповідальності за її
несплату належить до істотних умов
договору оренди землі.

Відповідно до пункту 13 Типового
договору оренди землі, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 03.03.2004 № 220 в порядку статті 14 Закону
України "Про оренду землі", розмір
орендної плати переглядається у разі,
зокрема, зміни розмірів земельного
податку, підвищення цін і тарифів,
зміни коефіцієнтів індексації,
визначених законодавством, та в інших
випадках, передбачених законом.

Статтею 30 Закону України "Про оренду
землі" передбачено, що зміна умов
договору оренди землі здійснюється за
взаємною згодою сторін. У разі
недосягнення згоди щодо зміни умов
договору оренди землі спір вирішується
в судовому порядку.

Матеріалами справи не підтверджується,
що Київською міською радою приймалось
відповідне рішення про збільшення
розміру орендної плати, а також, що між
позивачем та Київською міською радою
укладалися відповідні договори якими б
вносилися зміни до договорів оренди в
частині збільшення розміру орендної
плати.

Згідно зі статтею 654 Цивільного кодексу
України зміна договору вчиняється в
такій самій формі, що й договір, що
змінюється, якщо інше не встановлено
договором або законом чи не випливає із
звичаїв ділового обороту.

Відповідно до підпункту 14.1.136 пункту 14.1
статті 14 Податкового кодексу України
орендна плата за земельні ділянки
державної та комунальної власності - це
обов'язковий платіж, який орендар
вносить орендодавцеві за користування
земельною ділянкою.

Згідно з пунктом 288.4 статті 288
Податкового кодексу України розмір та
умови внесення орендної плати
встановлюються у договорі оренди між
орендодавцем (власником) і орендарем.

Пунктом 288.5 статті 288 Податкового
кодексу України передбачено, що розмір
орендної плати встановлюється у
договорі оренди, але річна сума платежу
не може бути меншою: для земель
сільськогосподарського призначення -
розміру земельного податку, що
встановлюється цим розділом; для інших
категорій земель - трикратного розміру
земельного податку, що встановлюється
цим розділом.

Таким чином, Податковим кодексом
України передбачено, що питання щодо
встановлення розміру орендної плати за
земельні ділянки державної та
комунальної власності вирішується за
згодою сторін договору оренди
земельної ділянки із закріпленням
розміру орендної плати в такому
договорі оренди, тому саме умови
договору (включаючи і умову щодо
розміру орендної плати) є обов'язковими
для виконання сторонами і орендодавець
(відповідна рада) має право вимагати
сплати, а орендар зобов'язаний
сплачувати орендну плату за
користування земельною ділянкою, що є
предметом такого договору, у
визначеному договором розмірі.

При цьому вимоги підпункту 288.5.1 пункту
288.5 статті 288 Податкового кодексу
України щодо мінімального розміру
орендної плати стосуються узгодження
розміру орендної плати при укладенні
договору або ж при внесенні змін до
нього, але ніяк не можуть вважатися
зобов'язанням орендаря, встановленим
Податкового кодексу України, оскільки
у самому Податкового кодексу України
вказано, що підставою для нарахування
орендної плати є договір, а не кодекс.

Згідно з пунктом 288.1 статті 288
Податкового кодексу України підставою
для нарахування орендної плати за
земельну ділянку є договір оренди
такої земельної ділянки.

Отже, органи державної податкової
служби, як контролюючі органи з питань
правильності визначення та сплати
податків, мають право перевіряти
правильність визначення та сплати
орендної плати за земельні ділянки
державної та комунальної власності
лише на підставі договорів оренди
таких земельних ділянок.

Таким чином, Податковий кодекс України
не містить норм, які б зобов'язували
орендаря сплачувати орендну плату у
розмірі, що не відповідає розміру,
визначеному в договорі оренди, і
сплачувати її в більшому розмірі в разі
законодавчої зміни граничного розміру
цієї плати до внесення змін до самого
договору оренди.

Крім того, при прийняті рішення в даній
частині позовних вимог, суд враховує
постанову Верховного суду України по
справі №21-443а12 від 11.06.2013р., в якій
зазначено, що договір оренди землі є
цивільно-правовим, а отже, йому
притаманні такі ознаки, як свобода
договору, обов'язковість його
виконання сторонами тощо. Суб'єкт
владних повноважень, який не є
учасником договору, не може
здійснювати владні управлінські
функції шляхом втручання у відносини
сторін договору, але має право
контролювати належність виконання
договору та відповідність його умов
чинному законодавству України, зокрема
стежити, щоб такі умови не суперечили
інтересам суспільства. Якщо ж договір
пов'язаний зі сплатою податків і, на
думку суб'єкта владних повноважень,
спрямований на ухилення від їх сплати,
останній, за допомогою
адміністративних заходів,
уповноважений відновити публічний
порядок.

З огляду на викладене суд дійшов
висновку про те, що позивачем
правомірно розраховувався розмір
річної орендної плати відповідно до
розміру визначеного в договорах оренди
земельної ділянки за реєстровим № 1201
від 30.12.2003 та № 1202 від 30.12.2003, а
відповідач необґрунтовано дійшов
висновку про заниження позивачем
розміру річної орендної плати за
земельні ділянки державної та
комунальної власності.

З огляду на викладене, а також
враховуючи той факт, що інших доказів
та обґрунтувань, крім зазначених, на
підтвердження нікчемності договору
укладеного позивачем з ТОВ "Богдан -
Електротранс" та на спростування
реальності та товарності укладених з
ним договорів відповідачем не надано,
суд дійшов висновку про те, що
господарські операції між позивачем та
ТОВ "Богдан - Електротранс" мали
реальний товарний характер, а
правочини були безпідставно визнані
відповідачем нікчемними.

Підпунктом "а" пункту 198.1 статті 198
Податкового кодексу України
встановлено, що право на віднесення сум
податку до податкового кредиту виникає
у разі здійснення операцій з придбання
або виготовлення товарів (у тому числі
в разі їх ввезення на митну територію
України) та послуг.

Пунктом 198.2 статті 198 Податкового
кодексу України встановлено, що датою
виникнення права платника податку на
віднесення сум податку до податкового
кредиту вважається дата тієї події, що
відбулася раніше: дата списання коштів
з банківського рахунка платника
податку на оплату товарів/послуг; дата
отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною.

Відповідно до пункту 198.3 статті 198
Податкового кодексу України
податковий кредит звітного періоду
визначається виходячи з договірної
(контрактної) вартості товарів/послуг,
але не вище рівня звичайних цін,
визначених відповідно до статті 39
цього Кодексу, та складається з сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 193.1 статті 193
цього Кодексу, протягом такого
звітного періоду у зв'язку з:
придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку; придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку. Право на нарахування
податкового кредиту виникає незалежно
від того, чи такі товари/послуги та
основні фонди почали
використовуватися в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності платника податку протягом
звітного податкового періоду, а також
від того, чи здійснював платник податку
оподатковувані операції протягом
такого звітного податкового періоду.

Згідно із пунктом 198.6 статті 198
Податкового кодексу України не
відносяться до податкового кредиту
суми податку, сплаченого (нарахованого)
у зв'язку з придбанням товарів/послуг,
не підтверджені податковими
накладними (або підтверджені
податковими накладними, оформленими з
порушенням вимог статті 201 цього
Кодексу) чи не підтверджені митними
деклараціями, іншими документами,
передбаченими пунктом 201.11 статті 201
цього Кодексу. У разі коли на момент
перевірки платника податку органом
державної податкової служби суми
податку, попередньо включені до складу
податкового кредиту, залишаються не
підтвердженими зазначеними цим
пунктом документами, платник податку
несе відповідальність відповідно до
цього Кодексу.

Реальність та товарність
господарських операцій між позивачем
та ТОВ "Богдан - Електротранс" в ході
судового розгляду справи судом було
встановлено, у зв'язку з чим суд дійшов
висновку, що у позивача було право на
формування податкового кредиту по
операціях з ТОВ "Богдан - Електротранс".

Крім того, суд вважає за доцільне
зазначити, що відповідно до частини
другої статті 8 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд застосовує принцип
верховенства права з урахуванням
судової практики Європейського Суду з
прав людини.

Згідно з статтею 17 Закону України "Про
виконання рішень та застосування
практики Європейського Суду з прав
людини" суди застосовують при розгляді
справ Конвенцію та практику Суду як
джерело права.

У рішенні Європейського Суду з прав
людини від 22.01.2009 у справі "Булвес" проти
Болгарії (заява №3991/03) зазначено, що у
разі якщо національні органи за
відсутності будь-яких вказівок на
безпосередню участь фізичної або
юридичної особи у зловживанні,
пов'язаним зі сплатою ПДВ, який
нараховується у ланцюгу поставок, або
вказівок на обізнаність про таке
порушення, все ж таки застосовують
негативні наслідки для отримувача
оподатковуваної ПДВ поставки, який
повністю виконав свої зобов'язання, за
дії або бездіяльність постачальника,
який перебував поза межами контролю
отримувача і у відношенні якого у нього
не було засобів перевірки та
забезпечення його виконання, то такі
владні органи порушують справедливий
баланс, який має підтримуватися між
вимогами суспільних інтересів та
вимогами захисту права власності.

Відповідно до частин першої та другої
статті 71 Кодексу адміністративного
судочинства України, кожна сторона
повинна довести ті обставини, на яких
ґрунтуються її вимоги та заперечення,
крім випадків, встановлених статтею 72
цього Кодексу. В адміністративних
справах про протиправність рішень, дій
чи бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

З урахуванням наведеного суд дійшов
висновку про те, що позовні вимоги є
обґрунтованими та підлягають
задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись
статтями 7, 8, 9, 10, 11, 71, 128, 160-163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов Товариства з обмеженою
відповідальністю «Спортивно -
оздоровчий комплекс «Монітор»
задовольнити повністю.

Визнати протиправним та
скасувати податкове повідомлення -
рішення від 17.10.2012р. № .

Визнати протиправним та
скасувати податкове повідомлення -
рішення від 17.10.2012р. № .

Постанова може бути оскаржена до суду
апеляційної інстанції протягом десяти
днів за правилами, встановленими ст.
ст. 185-187 КАС України, шляхом подання
через суд першої інстанції апеляційної
скарги.

Повний текст постанови
виготовлений та підписаний 09.07.2014р.

Суддя
В.В. Амельохін