Справа № 2а-44904/09/1670
Суддя: Спаскін О.А.
Дата ухвалення: 2014-07-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 липня 2014 р.Справа № 2а-44904/09/1670Колегія
суддів Харківського апеляційного
адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Спаскіна О.А.

Суддів: Сіренко О.І. , Любчич Л.В.

за участю секретаря судового засідання
Зливко І.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Товариства з обмеженою
відповідальністю"Автотехспорт" на
постанову Полтавського окружного
адміністративного суду від 19.05.2014р. по
справі № 2а-44904/09/1670

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю"Автотехспорт"

до Кременчуцької об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Полтавській області , Головного
управління Міндоходів у Полтавській
області

про скасування рішень про застосування
штрафних (фінансових) санкцій,

ВСТАНОВИЛА:

Постановою Полтавського окружного
адміністративного суду від 19.05.2014 року
в задоволенні адміністративного
позову Товариства з обмеженою
відповідальністю «Автотехспорт» до
Кременчуцької об»єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Полтавській
області, Головного управління
Міндоходів у Полтавській області про
скасування рішень про застосування
штрафних (фінансових) санкцій
відмовлено в повному обсязі.

В апеляційній скарзі позивач просить
скасувати вказану постанову суду
першої інстанції та постановити нове
рішення, яким повністю задовольнити
його позовні вимоги. Скаржник зазначає,
що приймаючи зазначену постанову суд
першої інстанції дійшов до помилкових
висновків, які призвели до
неправильного вирішення справи,
неповно з»ясував всі обставини справи,
що мають значення при вирішенні спору,
не вірно застосував до спірних
правовідносин вимоги Законів України
«Про патентування деяких видів
підприємницької діяльності», «Про
застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг», «Про бухгалтерський облік» та
вимоги ст.159 Кодексу адміністративного
судочинства України щодо повноти та
об»єктивності розгляду справи.

Суд апеляційної інстанції розглядає
справу в межах доводів апеляційної
скарги відповідно до вимог ст.195 КАС
України та у відповідності до ч.1 ст.41
КАС України.

Колегія суддів, вивчивши матеріали
справи, доводи апеляційної скарги,
приходить до висновку, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено,
що 12 лютого 2009 року ДПА у Полтавській
області проведено перевірку за
дотриманням порядку проведення
розрахунків за товари (послуги), вимог з
регулювання обігу готівки магазину
"Автотехспорт" ТОВ "Автотехспорт",
розташованого за адресою вул.
Московська, 8, м. Кременчук Полтавської
області.

Результати проведеної перевірки
відображені в акті від 12 лютого 2009 року
№ 00007426/0321/16/03/23/24563021 (а.с. 20), в якому
зафіксовано наступні порушення:

- незабезпечення проведення
розрахункової операції через РРО при
оформленні передоплати за автомобіль
ВАЗ 2107 на суму 4000,00 грн.;

- здійснення торгівлі без наявності
торгового патенту.

05 березня 2009 року Кременчуцькою ОДПІ
винесено рішення № /728 про
застосування до позивача штрафних
(фінансових) санкцій згідно із статтею
17 Закону України "Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг" на суму 20000,00 грн.
та № /729 про застосування штрафних
(фінансових) санкцій згідно статті 8
Закону України "Про патентування
деяких видів підприємницької
діяльності" на суму 3000,80 грн.

Зазначені рішення отримані позивачем 12
березня 2009 року, що підтверджується
повідомленням про вручення
рекомендованого поштового
відправлення, копія якого долучена до
матеріалів справи.

Позивач, вважаючи вказані рішення
такими, що прийняті безпідставно,
звернувся до суду з цим позовом з
вимогою про скасування спірних рішень
про застосування штрафних (фінансових)
санкцій.

Відмовляючи в задоволені позовних
вимог, суд першої інстанції виходив з
того, що відповідач при здійсненні
відповідних управлінських функцій
відносно позивача діяв в межах наданих
йому повноважень, у спосіб,
передбачений законом.

Колегія суддів погоджується з таким
висновком суду першої інстанції з
наступних підстав.

Судовим розглядом встановлено, що
підставою для висновків податкового
органа, що у свою чергу стали підставою
для застосування штрафних (фінансових)
санкцій в розмірі 3001,80 грн., стала
відсутність в пункті продажу товарів
торгового патенту.

Згідно частини 1 статті 3 Закону України
"Про патентування деяких видів
підприємницької діяльності"
патентуванню підлягає торговельна
діяльність, що здійснюється суб'єктами
підприємницької діяльності або їх
структурними (відокремленими)
підрозділами у пунктах продажу
товарів. При цьому, під пунктами
продажу товарів у цьому Законі слід
розуміти, зокрема, магазини та інші
торгові точки, які знаходяться в
окремих приміщеннях, будівлях або їх
частинах і мають торговельний зал для
покупців або використовують для
торгівлі його частин. У разі коли
суб'єкт підприємницької діяльності має
структурні (відокремлені) підрозділи,
торговий патент придбавається окремо
для кожного структурного
(відокремленого) підрозділу (торгової
точки) /частина 3 статті 3 Закону України
"Про патентування деяких видів
підприємницької діяльності"/.

За правилами частини 1 статті 7 Закону
України "Про патентування деяких видів
підприємницької діяльності" торговий
патент є чинним на території органу,
який здійснив реєстрацію суб'єкта
підприємницької діяльності чи з яким
погоджено місцезнаходження його
структурного (відокремленого)
підрозділу за місцем видачі торгового
патенту цьому суб'єкту. Передача
торгового патенту іншому суб'єкту
підприємницької діяльності або іншому
структурному (відокремленому)
підрозділу суб'єкта підприємницької
діяльності не дозволяється.

В ході розгляду справи судом
досліджено належним чином завірену
копію торгового патенту від 24 грудня 2008
року № 240809 та підтверджено факт його
видачі на адресу торгового місця,
відмінну від тієї, де фактично здійснює
свою господарську діяльність позивач.

Частиною 2 статті 2 Закону України "Про
патентування деяких видів
підприємницької діяльності" торговий
патент придбавається суб'єктами
підприємницької діяльності, предметом
діяльності яких є види, зазначені у
частині першій статті 1 цього Закону.
Підставою для придбання торгового
патенту є заявка, оформлена відповідно
до частини четвертої цієї статті.
Встановлення будь-яких додаткових умов
щодо придбання торгового патенту не
дозволяється.

Заявка на придбання торгового патенту
повинна містити такі реквізити:
найменування суб'єкта підприємницької
діяльності; витяг з установчих
документів щодо юридичної адреси
суб'єкта підприємницької діяльності, а
у випадках, якщо патент придбавається
для структурного (відокремленого)
підрозділу, - довідка органу, який
погодив місцезнаходження структурного
(відокремленого) підрозділу, із
зазначенням цього місця; вид
підприємницької діяльності,
здійснення якої потребує придбання
торгового патенту; найменування
документа про повну або часткову
сплату вартості торгового патенту (ч.4
ст. 2 Закону).

Форма торгового патенту та порядок
його заповнення встановлюються
центральним податковим органом
України (ч.3 ст. 2 Закону).

Наказом Головної державної податкової
інспекції України від 25 квітня 1996 року N
33, зареєстрованим в Міністерстві
юстиції України 7 травня 1996 р. за N 221/1246
затверджено форма торгового патенту та
порядок заповнення торгового патенту,
які передбачають зазначення
місцезнаходження структурного
(відокремленого) підрозділу (пункту
роздрібного продажу товарів).

Частиною 2 статті 7 Закону України "Про
патентування деяких видів
підприємницької діяльності" торговий
патент є чинним на території органу,
який здійснив реєстрацію суб'єкта
підприємницької діяльності чи з яким
погоджено місцезнаходження його
структурного (відокремленого)
підрозділу за місцем видачі торгового
патенту цьому суб'єкту. Передача
торгового патенту іншому суб'єкту
підприємницької діяльності або іншому
структурному (відокремленому)
підрозділу суб'єкта підприємницької
діяльності не дозволяється.

З урахуванням того, що під час
проведення перевірки позивачем надано
торговий патент, однак він фактично
виданий на інше торгове місце, суд
першої інстанції вірно зазначив, що
перевіряючими правомірно відображено
в акті перевірки вказане порушення.

Частиною 8 Закону України "Про
патентування деяких видів
підприємницької діяльності"
передбачена відповідальність
суб'єктів підприємницької діяльності
за порушення вимог цього Закону,
зокрема, за здійснення операцій,
передбачених цим Законом, без
одержання відповідних торгових
патентів або з порушенням порядку
використання торгового патенту,
передбаченого частиною другою статті 7
цього Закону, сплачують штраф у
подвійному розмірі вартості торгового
патенту за повний термін діяльності
суб'єктів підприємницької діяльності
із зазначеним порушенням.

Як встановлено матеріалами справи,
здійснення торгівельної діяльності
без одержання торгового патенту
відбувалося з 03 травня 2008 року по 12
лютого 2009 року (2008 рік-243 дні -
160х12/366х243х2=2 549,50 грн.; 2009 рік - 43 дні -
160х12/365х43х2=452,30 грн.) - 3 001 грн. 80 коп.

Таким чином, матеріалами справи
спростовуються доводи ТОВ
"Автотехспорт" про неправомірність
застосування до нього штрафних
(фінансових) санкцій за відсутність
торгового патенту в пункті продажу
товарів на підставі рішення про
застосування штрафних (фінансових)
санкцій від 05 березня 2009 року №
/729.

Матеріали справи також свідчать про те,
що підставою для висновків податкового
органа, що у свою чергу стали підставою
для застосування штрафних (фінансових)
санкцій в розмірі 20000,00 грн., стало
проведення ТОВ "Автотехспорт"
розрахункової операції не на повну
суму покупки.

Так, судовим розлядом встановлено, що
працівник магазину ОСОБА_1 отримала
кошти в сумі 4000,00 грн. у якості
передоплати за автомобіль ВАЗ, що
підтверджується копією прибуткового
касового ордеру від 12 лютого 2009 року.

При цьому, представник магазину ТОВ
"Автотехспорт" не забезпечила
проведення усієї суми покупки через
РРО, що не заперечувалось сторонами в
судовому засіданні.

Реєстратор розрахункових операцій -
пристрій або програмно-технічний
комплекс, в якому реалізовані
фіскальні функції і який призначений
для реєстрації розрахункових операцій
при продажу товарів (наданні послуг),
операцій з купівлі-продажу іноземної
валюти та/або реєстрації кількості
проданих товарів (наданих послуг). До
реєстраторів розрахункових операцій
відносяться: електронний
контрольно-касовий апарат, електронний
контрольно-касовий реєстратор,
комп'ютерно-касова система,
електронний таксометр, автомат з
продажу товарів (послуг) тощо /частина 2
статті 2 Закону України "Про
застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг"/.

Вимогами статті 3 Закону України "Про
застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг" передбачено, що суб'єкти
підприємницької діяльності, які
здійснюють розрахункові операції в
готівковій та/або в безготівковій
формі (із застосуванням платіжних
карток, платіжних чеків, жетонів тощо)
при продажу товарів (наданні послуг) у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг зобов'язані: 1)
проводити розрахункові операції на
повну суму покупки (надання послуги)
через зареєстровані, опломбовані у
встановленому порядку та переведені у
фіскальний режим роботи реєстратори
розрахункових операцій з
роздрукуванням відповідних
розрахункових документів, що
підтверджують виконання розрахункових
операцій, або у випадках, передбачених
цим Законом, із застосуванням
зареєстрованих у встановленому
порядку розрахункових книжок.

Як свідчать матеріали справи, на місці
проведення розрахунків позивачем було
складено опис готівкових коштів на
суму 4000 грн., а відповідно до Х-звіту №
1697 сума коштів в касі складала 0,00 грн.
(а.с.50).

Таким чином, наявними у матеріалах
справи доказами підтверджено, що
позивач не забезпечив проведення суми
в розмірі 4000,00 грн., отриманої у якості
передоплати за автомобіль ВАЗ, через
РРО.

За приписами частини 1 статті 17 Закону
України "Про застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг" за порушення вимог цього Закону
до суб'єктів підприємницької
діяльності, які здійснюють
розрахункові операції за товари
(послуги), за рішенням відповідних
органів державної податкової служби
України застосовуються фінансові
санкції у п'ятикратному розмірі
вартості проданих товарів (наданих
послуг), на які виявлено
невідповідність, - у разі проведення
розрахункових операцій на неповну суму
вартості проданих товарів (наданих -
послуг), у разі непроведення
розрахункових операцій через
реєстратори розрахункових операцій, у
разі нероздрукування відповідного
розрахункового документа, що
підтверджує виконання розрахункової
операції, або проведення її без
використання розрахункової книжки.

Таким чином, за допущене ТОВ
"Автотехспорт" правопорушення чинним
на дату виникнення вказаних
правовідносин законодавством
передбачено штрафні (фінансові)
санкції в п'ятикратному розмірі, що
становить 20000 грн. (4000 грн. х 5 = 20000).

Судом першої інстанції обґрунтовано не
прийняв до уваги доводи позивача, у
яких останній посилався на відсутність
укладеного в письмовій формі договору
купівлі-продажу, на відсутність
встановлених субдилерським договором
повноважень у ТОВ "Автотехспорт" на
здійснення операцій з продажу, на
фактичну відсутність в магазині
автомобіля, за який ОСОБА_1 отримано
кошти, в зв'язку з чим податковим
органом безпідставно застосовані
штрафні (фінансові) санкції.
Вищевказані посилання визнані такими,
що не спростовують висновків акта
перевірки та підтверджують факт
допущення порушення позивачем.

Посилання платника податків на те, що
ТОВ "Автотехспорт" звільнене від
обов'язку застосовувати РРО, оскільки
згідно умов пункту 2.2.2.7 агентського
договору від 28 січня 2009 року № 04/КМ , в
місці отримання товарів (магазин
позивача) операції з розрахунків у
готівковій формі не здійснюються,
тобто місце фактичного отримання
покупцями товару не збігається з
місцем, де останні проводять
розрахунки, суд вважає
необґрунтованими, виходячи з
наступного.

За правилами пункту 12 статті 9 Закону
України "Про застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг" реєстратори розрахункових
операцій та розрахункові книжки не
застосовуються, якщо в місці отримання
товарів (надання послуг) операції з
розрахунків у готівковій формі не
здійснюються (оптова торгівля тощо).

Аналіз наведеної норми дає підстави
констатувати неправомірність її
застосування позивачем до спірних
правовідносин, оскільки судом
встановлено та не заперечувалось
сторонами в ході судового засідання, що
реалізація товару здійснюється саме в
приміщенні магазину за адресою: вул.
Московська, 8, м. Кременчук. За цією
самою адресою в приміщенні магазину
відбулась і розрахункова операція з
отримання позивачем передоплати за
автомобіль.

Таким чином, відповідачем об'єктивно та
обґрунтовано застосовано до позивача
штрафні (фінансові) санкції в розмірі
20000,00 грн. за проведення розрахункової
операції не на повну суму покупки.

Що стосується посилань позивача на
наявність судового рішення, яким
визнано дії перевіряючих при
проведенні вищевказаної перевірки
протиправними та такими, що носили
провокативний характер, виходили за
межі повноважень та компетенції, в
зв'язку з чим це є підставою для
скасування рішень про застосування
штрафних (фінансових) санкцій, колегія
суддів зазначає наступне.

Порушення контролюючим органом вимог
закону щодо проведення перевірки
суб'єкта господарювання не може бути
самостійною підставою для визнання
рішення такого контролюючого органу
протиправним.

У разі, коли перевірка відбулась, про що
складено акт перевірки, на підставі
якого складено рішення про
застосування штрафних (фінансових)
санкцій, - правові наслідки
протиправних дій контролюючого органу
з проведення перевірки є вичерпаними,
оскільки після проведення перевірки
права суб'єкта господарювання
порушують наслідки її проведення -
застосування до суб'єкта
господарювання за рішенням
контролюючого органу штрафних
(фінансових) санкцій за встановлені
актом перевірки порушення.

У такому випадку предметом розгляду в
суді обов'язково має бути суть
виявлених порушень законодавства,
дотримання якого контролюється
контролюючими органами.

Крім того, суд вважає необхідним
зазначити, що посилання представника
позивача на наявність судових рішень,
якими встановлені протиправними дії
податкового органу щодо проведення
перевірки є недоцільним, оскільки
ухвалою ВАСУ від 19 квітня 2012 року
судові рішення першої та апеляційної
інстанції скасовані, а провадження у
справі закрито.

Таким чином, суд не вважає
обґрунтованими посилання позивача про
протиправність дій контролюючого
органа в ході проведення перевірки, як
на підставу для визнання протиправними
та скасування рішень про застосування
штрафних (фінансових) санкцій від 05
березня 2009 року № /728 та № /729.

Доводи апеляційної скарги позивача про
не вірне застосування до спірних
правовідносин вимог Законів України
«Про патентування деяких видів
підприємницької діяльності», «Про
застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг», «Про бухгалтерський облік» та
вимог ст.159 Кодексу адміністративного
судочинства України щодо повноти та
об»єктивності розгляду справи
висновків суду не спростовують,
оскільки при розгляді справи суд
першої інстанції , відповідно до вимог
ст. 159 КАС України повно і всебічно, в
межах заявлених вимог, з'ясував дійсні
обставини справи, дав належну оцінку
наявним у справі доказам, правильно
вирішив питання щодо правовідносин,
зумовлених встановленими фактами, та
вирішив справу на підставі норм
матеріального права, які регулюють ці
правовідносини.

Таким чином, постанова суду першої
інстанції ґрунтується на всебічному,
повному та об'єктивному розгляді всіх
обставин справи, які мають значення для
вирішення спору, відповідає нормам
матеріального та процесуального права,
у зв'язку з чим підстав для її
скасування не вбачається.

Відповідно до ч.1 ст. 200 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд апеляційної інстанції
залишає апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову чи ухвалу суду
- без змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п.1 ч.1 ст. 199,
ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою
відповідальністю"Автотехспорт"
залишити без задоволення.

Постанову Полтавського окружного
адміністративного суду від 19.05.2014р. по
справі № 2а-44904/09/1670 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
у касаційному порядку протягом
двадцяти днів з дня складання ухвали у
повному обсязі шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Спаскін О.А.Судді
Сіренко О.І. Любчич Л.В. Повний текст
ухвали виготовлений 07.07.2014 р.