Справа № 180/3268/13
Суддя: Білуга С.В.
Дата ухвалення: 2014-07-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"03" липня 2014 р. м. Київ
К/800/29090/14

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

головуючого Білуги
С.В.,

суддів Гаманка
О.І.

Загороднього А.Ф.,

розглянувши в порядку письмового
провадження касаційну скаргу ОСОБА_2 на
постанову Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 24 квітня 2014 року у справі за позовом
ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду
України в м. Марганці
Дніпропетровської області про
визнання бездіяльності протиправною
та зобов'язання вчинити певні дії,

встановила:

У жовтні 2013 року ОСОБА_2 звернулась з
позовом до Управління Пенсійного фонду
України в м. Марганці
Дніпропетровської області про
визнання бездіяльності протиправною
та зобов'язання призначити пенсію як
матері дитини-інваліда.

Постановою Марганецького міського
суду Дніпропетровської області від 13
грудня 2013 року позовні вимоги ОСОБА_2
задоволено. Визнано протиправними дії
Управління Пенсійного фонду України в
м. Марганці Дніпропетровської області
щодо відмови в призначенні пенсії
позивачу відповідно до статті 17 Закону
України «Про пенсійне забезпечення» та
зобов'язано Управління Пенсійного
фонду України в м. Марганці
Дніпропетровської області призначити
позивачу пенсію відповідно до статті 17
Закону України «Про пенсійне
забезпечення», як матері
дитини-інваліда з дитинства з 8 травня
2013 року.

Постановою Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 24 квітня 2014 року, постанову
Марганецького міського суду
Дніпропетровської області від 13 грудня
2013 року скасовано та прийнято нову
постанову про відмову в задоволенні
позову.

ОСОБА_2 подала касаційну скаргу, в якій,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права,
просить постанову Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 24 квітня 2014 року скасувати та
залишити в силі рішення суду першої
інстанції.

Заслухавши доповідь судді -доповідача,
колегія суддів вважає, що касаційна
скарга задоволенню не підлягає,
оскільки рішення суду апеляційної
інстанції постановлено з додержанням
норм матеріального та процесуального
права, правова оцінка обставинам у
справі дана вірно, а доводи касаційної
скарги є необґрунтованими і не дають
підстав, які передбачені статтями 225 - 229
Кодексу адміністративного судочинства
України для зміни чи скасування
судового рішення.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що ОСОБА_2 виховує доньку
ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1, яка згідно
медичного висновку №625 на дитину
(підлітка) - інваліда з дитинства в віці
до 16 років від 2 квітня 1998 року визнана
хворою на цукровий діабет
інсулінозалежної форми. Висновок
дійсний до 3 квітня 2005 року.

Згідно медичного висновку №591286 серії 10
ААА від 13 квітня 2012 року ОСОБА_3
ІНФОРМАЦІЯ_1 встановлено другу групу
інвалідності з 01 квітня 2012 року з датою
переогляду 10 березня 2014 року.

Відповідно до посвідчення серії НОМЕР_1
ОСОБА_3, як інваліду з дитинства
виплачується державна соціальна
допомога.

В квітні 2013 року позивач звернулась до
відповідача із заявою про призначення
дострокової пенсії за віком, як матері
дитини-інваліда з дитинства, на яку від
17 травня 2013 року було отримано
відповідь про відмову в призначенні
пенсії відповідно до статті 17 Закону
України «Про пенсійне забезпечення» та
пункту 25 Порядку подання та оформлення
документів для призначення
(перерахунку) пенсій відповідно до
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», оскільки доньку позивача
ОСОБА_3 визнано інвалідом з дитинства
у 8-річному віці.

Факт досягнення позивачем 50-річного
віку на час звернення із заявою про
призначення пенсії та наявність у неї
стажу роботи не менше 15 років
відповідачем не оскаржується.

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції виходив з того, що відмова
Управління Пенсійного фонду України в
м. Марганці Дніпропетровської області
в достроковому призначенні пенсії не
ґрунтується на вимогах закону,
оскільки наведені правові норми абзацу
4 пункту 3 розділу XV «Прикінцеві
положення» Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» та статті 17 Закону
України "Про пенсійне забезпечення" не
містять в якості обов'язкової умови для
призначення такого виду пенсії
встановлення дитині інвалідності до
досягнення нею 6-річного віку.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції та приймаючи нове рішення
про відмову в задоволенні позову, суд
апеляційної інстанції виходив з того,
що Управлінням Пенсійного фонду
України в м. Марганці
Дніпропетровської області було
правомірно відмовлено позивачу у
призначенні дострокової пенсії за
віком, оскільки статус дитини-інваліда
з дитинства, встановлено доньці
позивача за межами віку, з яким
законодавство пов'язує право на пенсію
матерям інвалідів з дитинства.

Колегія суддів погоджується з
висновками суду апеляційної інстанції
з огляду на наступне.

Статтею 1 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» передбачено, що пенсія -
це щомісячна пенсійна виплата в
солідарній системі
загальнообов'язкового державного
пенсійного страхування, яку отримує
застрахована особа в разі досягнення
нею передбаченого цим Законом
пенсійного віку чи визнання її
інвалідом, або отримують члени її сім'ї
у випадках, визначених цим Законом.

Згідно з частиною першою статті 26
зазначеного Закону особи мають право
на призначення пенсії за віком після
досягнення чоловіками 60 років, жінками
- 55 років та наявності страхового стажу
не менше п'яти років.

Відповідно до пункту 3 розділу XV
Прикінцевих положень Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування" в редакції,
чинній на час виникнення спірних
відносин, жінки, які народили п'ятеро
або більше дітей і виховали їх до
шестирічного віку, і матері інвалідів з
дитинства, які виховали їх до цього
віку, мають право на призначення
дострокової пенсії за віком, але не
раніше ніж за 5 років до досягнення
пенсійного віку, передбаченого статтею
26 цього Закону, за наявності не менше 15
років страхового стажу. При цьому до
числа інвалідів з дитинства належать
також діти-інваліди віком до 16 років.

Статтею 17 Закону України «Про пенсійне
забезпечення» у редакції, чинній на час
звернення позивача із заявою про
призначення пенсії передбачено, що
жінки, які народили п'ятеро або більше
дітей і виховали їх до восьмирічного
віку, і матері інвалідів з дитинства,
які виховали їх до цього віку, мають
право на пенсію за віком після
досягнення 50 років і при стажі роботи
не менше 15 років із зарахуванням до
стажу часу догляду за дітьми (пункти "є"
і "ж" статті 56). При цьому до числа
інвалідів з дитинства належать також
діти-інваліди віком до 16 років, які
мають право на одержання соціальної
пенсії.

Водночас, відповідно до пункту 25
Порядку подання та оформлення
документів для призначення
(перерахунку) пенсій відповідно до
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», затвердженого
постановою правління Пенсійного фонду
України № 22-1 від 25.11.2005, з урахуванням
змін і доповнень, визнання особи
інвалідом з дитинства або
дитиною-інвалідом засвідчується
випискою з акта огляду в МСЕК, медичним
висновком установи охорони здоров'я,
посвідченням одержувача допомоги,
довідкою органу, що призначає допомогу,
про період призначення допомоги. У разі
якщо дитина визнана дитиною-інвалідом
після досягнення шестирічного віку,
або інвалідом з дитинства після
досягнення вісімнадцятирічного віку
надається висновок
лікарсько-консультаційної комісії про
те, що вона мала медичні показання для
визнання її дитиною-інвалідом до
досягнення шестирічного віку.

Таким чином, мати дитини-інваліда має
право на призначення дострокової
пенсії за віком, але не раніше ніж за 5
років до досягнення пенсійного віку,
передбаченого статтею 26 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування», у тому разі,
якщо дитина, яку вона виховує, визнана
дитиною-інвалідом до досягнення
шестирічного віку. Якщо дитина визнана
дитиною-інвалідом після досягнення нею
шестирічного віку, або інвалідом з
дитинства після досягнення
вісімнадцятирічного віку, мати цієї
дитини має право на отримання
зазначеної пенсії лише у разі
наявності висновку
лікарсько-консультативної комісії про
те, що дитина мала медичні показання
для визнання її дитиною-інвалідом до
досягнення шестирічного віку.

Аналогічна правова позиція викладена
у постанові Верховного Суду України
від 17 травня 2014 року №21-133а14.

Судами встановлено, що зазначений вище
висновок лікарсько-консультативної
комісії позивачем до Управління
Пенсійного фонду України в м. Марганці
Дніпропетровської області не
надавався.

Крім того, 4 квітня 2013 року Управлінням
Пенсійного фонду України в м. Марганці
Дніпропетровської області направлено
запит про надання довідки до
комунального закладу «Марганецький
центр первинної медико-санітарної
допомоги». Згідно відповіді на який
відповідача повідомлено про те, що 29
березня 2013 року було проведено
засідання лікарсько-консультативної
комісії за рішенням якого було
відмовлено в довідці про визнання
ОСОБА_3 інвалідом дитинства по
досягненню шестирічного віку.

Враховуючи вищевикладене колегія
суддів погоджується з висновками суду
апеляційної інстанції про
необґрунтованість позовних вимог
ОСОБА_2

Доводи касаційної скарги не дають
підстав для висновку, що судом при
розгляді справи допущені порушення
норм матеріального та процесуального
права. Оскаржуване судове рішення є
законним та обґрунтованим, а тому
підстави для його зміни чи скасування
відсутні.

Відповідно до частини 1 статті 220
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
перевіряє правильність застосування
судами першої та апеляційної інстанцій
норм матеріального та процесуального
права, правової оцінки обставин у
справі і не може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу.

Керуючись ст.ст. 220, 222, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів,

ухвалила:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 залишити без
задоволення, а постанову
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду від 24 квітня 2014
року у справі за позовом ОСОБА_2 до
Управління Пенсійного фонду України в
м. Марганці Дніпропетровської області
про визнання бездіяльності
протиправною та зобов'язання вчинити
певні дії - без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
С.В. Білуга

Судді
О.І. Гаманко

А.Ф. Загородній