Справа № 820/11079/14
Суддя: Самойлова В.В.
Дата ухвалення: 2014-07-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

08 липня 2014 р.
№ 820/11079/14

Харківський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого - судді
Самойлової В.В.

за участю
секретаря судового засідання -
Таранової О.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Харкові адміністративну
справу за позовом приватного
акціонерного товариства "Новий Стиль"
до Харківської митниці Міндоходів про
скасування рішення та картки відмови,

П О С Т А Н
О В И В:

Приватне акціонерне товариство "Новий
Стиль" звернулось до Харківського
окружного адміністративного суду з
адміністративним позовом, в якому
просить:

- скасувати рішення Харківської
митниці Міндоходів про коригування
митної вартості товарів № 807000003/2013/002404/2
від 09.12.2013 року, № 807000003/2013/002386/2 від
12.12.2013 року, які прийняті відносно
нього;

- скасувати картки відмови Харківської
обласної митниці в прийнятті митної
декларації, митному оформленні випуску
чи пропуску товарів, транспортних
засобів комерційного призначення №
807100000/2013/01553 від 09.12.2013 року, №
807100000/2013/01571 від 13.12.2013 року, які прийняті
стосовно нього.

В обгрунтування своїх вимог, позивач
посилається на наступне.

Так, на підставі контракту з фірмою Nowy
Styl Sp. z.o.o. (Польща) № 25012011 від 25.01.2011 p. він
ввіз на територію України товар
(пластикові конструкції частини
меблів) та надав відповідачеві митну
декларацію, в якій зазначив митну
вартість, що дорівнює ціні товару за
контрактом.

Проте, відповідач не прийняв до митного
оформлення зазначений товар за ціною
договору, про що ним були прийняти
рішення про коригування митної
вартості товарів №807000003/2013/002404/2 від
09.12.2013 року, № 807000003/2013/002386/2 від 12.12.2013
року. Митну вартість відповідно до
даних рішень відповідачем скориговано
та, відповідно, збільшено, що на його
думку є незаконним, необґрунтованим та
таким, що порушує його права та законні
інтереси, які потребують судового
захисту.

Представник позивача за довіреністю
Цвікевіч О.А. у судовому засіданні
заявлені позовні вимоги підтримала та
просила задовольнити їх у повному
обсязі.

Представник відповідача за
довіреністю Зозуля М.М. у судовому
засіданні проти позову заперечував,
вважаючи оскаржувані рішення та картки
відмови у прийнятті митної декларації
законними та обґрунтованими, а
визначення митної вартості митним
органом - правомірним.

Заслухавши представників сторін,
дослідивши матеріали справи, суд
приходить висновку про задоволення
позову, з огляду на наступне.

Встановлено, що приватне акціонерне
товариство "Новий Стиль" у грудні 2013 р.
ввезло на територію України товар -
пластикові конструкції частини меблів
(кришка спинки MASTER пл. - 880 шт., основа
спинки ОВ - 05 пл.- 620 шт., кришка сидіння
пл. .SS 59- 1050 шт. кришка сидіння mi..SS 59- 1050
шт., кришка спинки ОВ -05 пл. - 600 шт.,
кришка спинки ОВ -05 пл. - 1 200 шт.),
кронштейн металевий NEO CFP BL W1 - 300 шт.,
дерев'яні (дер.) частини меблів для
сидіння (дер. підлокітник RAPSODY 1.031 прав. -
4шт., дер. підлокітник RAPSODY 1.031 лів.- 4шт.),
заглушка пл. 25*25- 800 шт. та стіл письмовий
лівий ES 1400*1400*720 ВІ ВІ - 10 шт., стіл
письмовий правий ES 1400*1400*720 ВІ ВІ - 11 шт.,
мобільний конференційний стіл FLIB - 1 шт.,
тумба офісна CADDY- 2 шт., шафа офісна для
одежі - 12 шт., стілець рамний АХО 100 - 12
шт., комплект металевих з'єднувачів для
столів - 2 шт.)

Так, ввезення товару здійснювалось на
підставі нижче вказаних документів:

- контракту з фірмою Nowy Styl Sp. z.o.o. (Польща)
№ 25012011 от 25.01.2011 p.;

- специфікації № 667 від 26.11.2013 p., 666 від
26.11.2013р. до Контракту;

- інвойсу № ЕХР від 26.11.2013 p.; №
ЕХР від 26.11.2013 p. до контракту.

Пунктом 1 розділу 1 вказаного вище
контракту передбачено, що товаром, який
продавець передає покупцю є, у тому
числі, меблі для сидіння, корпусні
меблі, металічні, пластикові та
дерев'яні частини меблів та інше.
Відповідно до п. 4.1 розділу 4 контракту
ціна на товар, що поставляється,
вказується в інвойсах на конкретну
партію товару.

Таким чином, керуючись умовами
укладеного контракту, продавець
поставив позивачу відповідно до:
інвойсу № ЕХР від 26.11.2013 р. товар
на загальну суму 6 138, 32 євро, що за
курсом валюти 10,88 складало 66 780, 45 грн.,
витрати на транспортування склали 1 512,
07 грн., інвойсу № ЕХР від 26.11.2013 р.
товар на загальну суму 4 365, 48 євро, що за
курсом валюти 10, 88 складало 47 493, 24 грн.
Витрати на транспортування склали 1 076,
33 грн.

Отже, з матеріалів справи вбачається,
що для митного оформлення товару
позивач 02.12.2013 р. надав відповідачу
митну декларацію ІМ № 807100000/2013/059981 і
вказав митну вартість: 66 780, 45 грн. + 1 512, 07
грн. = 68 292, 52 грн. (шістдесят вісімдесят
тисяч двісті дев'яносто дві гривні, 52
копійки) та ІМ № 807100000/2013/060034 і вказав
митну вартість: 47 493, 24 грн. + 1 076, 33 грн. = 48
569, 57 грн. (сорок вісім тисяч п'ятсот
шістдесят дев'ять гривні, 57 копійок).

Як свідчать докази у справі, на
підтвердження митної вартості товару
позивач відповідно до ч. 2 ст. 53 МК
України надав до Харківської обласної
митниці обов'язкові документи, а саме:

- декларації митної вартості;

- контракт з фірмою Nowy Styl Sp. z.o.o. (Польща)
№ 25012011 от 25.01.2011 p., додаткові угоди від
11.07.2011 p., від 13.05.2013 р.;

- інвойси № ЕХР від 26.11.2013 p.; №
ЕХР від 26.11.2013 p. до контракту.

- міжнародні товарно-транспортні
накладні: CMR А № 0466787 від 26.11.2013р., CMR А
№0466785 від 26.11.2013р. документи, які
підтверджують факт перевезення товару
та інші документи, що підтверджують
вартість перевезення (контракт № 2010/443
від 19.02.2010 p.)

Окрім того, на підставі ч. 6 статті 53 МК
України позивач надав до митниці
додаткові документи, а саме:

- специфікації № 667 від 26.11.2013 p., 666 від
26.11.2013р. до контракту;

- сертифікати походження товару PL/MF/AK
0163339 від 26.11.20013р., PL/MF/AK 0163336 від 26.11.2013
р.;

- лист про відсутність
взаємозалежності між позивачем та
постачальником в розумінні ст. 58 МКУ;

- звіт про оцінку майна № 06/12/2013/01(03) від
06.12.2013 р. № 06/12/2013/01 від 06.12.2013 р.

Так, під час контролю митної вартості
товару, відповідачем 02.12.2013 р. та 06.12..2013
р. був наданий запит до позивача щодо
надання пояснень та додаткових
документів за декларацією ІМ №
807100000/2013/059981 .

Листом вих. № 2013/12-06-1 від 06 грудня 2013 р.
та № 2013/12-11-1 від 11 грудня 2013 р. позивач
надав митному органу пояснення та
документи щодо поставки товару та
попросив здійснити митне оформлення
товару за першим методом.

Позивачем також були надані митному
органу додаткові документи, а саме:
калькуляція від 03.12.2013 р., прайс - лист
виробника 01.10.2013 р., звіт про оцінку
майна № 06/12/2013/01 (03) від 06.12.2013 р., лист від
02.12.2013 р.

Також, за декларацією ІМ № 807100000/2013/060034
відповідачем 06.12.2013 р. до позивача був
наданий запит від 04.11.2013 р. щодо надання
пояснень та додаткових документів.

Листом вих. № 2013/11-05-6 від 05 листопада 2013
р. позивач надав митному органу
пояснення та документи щодо поставки
товару та попросив здійснити митне
оформлення товару за першим методом.

Позивачем були надані митному органу
додаткові документи, а саме:
калькуляція від 03.12.2013 р., прайс - лист
виробника 01.10.2013 р., звіт про оцінку
майна № 06/12/2013/01(03) від 06.12.2013 р., лист від
02.12.2013 р., лист 11.12.2013 р.

Не враховуючи вище надані документи,
відповідачем було відмовлено
позивачеві у митному оформленні товару
за ціною контракту та прийнято:

- рішення про коригування митної
вартості товарів № 807000003/2013/002404/2 від
09.12.2013 р. за 3 методом, збільшення митної
вартості товару призвело до збільшення
розміру податку на додану вартість,
який повинен був сплачувати позивач, на
підставі рішення про визначення митної
вартості товарів відповідачем видана
картка відмови в прийнятті митної
декларації, митному оформленні випуску
чи пропуску товарів, транспортних
засобів комерційного призначення №
807100000/2013/01553 від 09.12.2013 р.;

- рішення про коригування митної
вартості товарів № 807000003/2013/002386/2 від
12.12.2013 р. за 6 методом, збільшення митної
вартості товару призвело до збільшення
розміру податку на додану вартість,
який повинен був сплачувати позивач. на
підставі рішення про визначення митної
вартості товарів Відповідачем видана
картка відмови в прийнятті митної
декларації, митному оформленні випуску
чи пропуску товарів, транспортних
засобів комерційного призначення №
807100000/2013/01571 від 12.12.2013р.

Таким чином, з метою уникнення простою
транспорту та виробничою необхідністю
повивач вимушений був оформити
товар за ціною, визначеною митним
органом: МД ІМ 40 807100000/2013/061093 від
09.12.2013 р. за третім методом, №
807100000/2013/062342 від 16.12.2013р. за другим
методом.

Із зазначеними рішеннями суб'єкта
владних повноважень суд не
погоджується, враховуючи наступне.

Відповідно до ст. 51 МК України митна
вартість товарів, що переміщуються
через митний кордон України,
визначається декларантом відповідно
до норм цього Кодексу. Митна вартість
товарів, що ввозяться на митну
територію України відповідно до
митного режиму імпорту, визначається
відповідно до глави 9 цього Кодексу.

Відповідно до приписів ч. ч. 1, 2 ст. 53 МК
України у випадках, передбачених цим
Кодексом, одночасно з митною
декларацією декларант подає митному
органу документи, що підтверджують
заявлену митну вартість товарів і
обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну
вартість товарів, є:

1) декларація митної вартості, що
подається у випадках, визначених у
частинах п'ятій і шостій статті 52 цього
Кодексу, та документи, що підтверджують
числові значення складових митної
вартості, на підставі яких проводився
розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір
(контракт) або документ, який його
замінює, та додатки до нього у разі їх
наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або
рахунок-проформа (якщо товар не є
об'єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські
платіжні документи, що стосуються
оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або
бухгалтерські документи, що
підтверджують вартість товару та
містять реквізити, необхідні для
ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи,
якщо за умовами поставки витрати на
транспортування не включені у вартість
товару, а також документи, що містять
відомості про вартість перевезення
оцінюваних товарів;

7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт
товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, -
страхові документи, а також документи,
що містять відомості про вартість
страхування.

Суд зазначає, що ч. 1 та ч. 2 ст. 53 МК
України визначено вичерпний перелік
документів, що подається декларантом
митному органу для підтвердження
заявленої митної вартості товарів та
обраного методу її визначення.

Вказана норма закону кореспондує з
положеннями статті 318 Митного кодексу
України, якою встановлено, що митний
контроль має передбачати виконання
митними органами мінімуму митних
формальностей, необхідних для
забезпечення додержання законодавства
України з питань державної митної
справи.

Вказане також відповідає стандартним
правилам, встановленим пунктами 3.16 та
6.2 Загального додатку до Міжнародної
конвенції про спрощення та
гармонізацію митних процедур, до якої
Україна приєдналась згідно із Законом
України від 15.02.2011 року №3018-VI "Про
внесення змін до Закону України "Про
приєднання України до Протоколу про
внесення змін до Міжнародної конвенції
про спрощення та гармонізацію митних
процедур", якими запроваджено
стандартні правила: на підтвердження
декларації на товари митна служба
вимагає тільки ті документи, які є
необхідними для проведення контролю за
даною операцією та забезпечення
виконання усіх вимог щодо застосування
митного законодавства; митний контроль
обмежується мінімумом, необхідним для
забезпечення дотримання митного
законодавства.

Крім того, вказане узгоджується з
проголошеними у статті 8 МК України
принципами здійснення державної
митної справи на засадах законності та
презумпції невинуватості, єдиного
порядку переміщення товарів,
транспортних засобів через митний
кордон України, спрощення законної
торгівлі; заохочення доброчесності.

Частиною 3 ст. 53 МК України передбачено,
що у разі, якщо документи, зазначені у
частині другій цієї статті, містять
розбіжності, наявні ознаки підробки
або не містять всіх відомостей, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості товарів, чи
відомостей щодо ціни, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті за ці
товари, декларант або уповноважена ним
особа на письмову вимогу митного
органу зобов'язані протягом 10
календарних днів надати (за наявності)
додаткові документи, визначені у ч. 3 ст.
53 МК України.

Пунктами 3.16, 3.17 Загального додатку до
Міжнародної конвенції про спрощення та
гармонізацію митних процедур
встановлено стандартне правило, що на
підтвердження декларації на товари
митна служба вимагає тільки ті
документи, які є необхідними для
проведення контролю за даною операцією
та забезпечення виконання усіх вимог
щодо застосування митного
законодавства. У випадках, коли окремі
підтверджуючі документи не можуть бути
представлені разом з декларацією на
товари з причин, які визнані митною
службою обґрунтованими, вона дозволяє
подачу таких документів протягом
визначеного періоду часу.

Послідовність дій посадових осіб
митного органу при здійсненні контролю
за правильністю визначення митної
вартості товарів під час здійснення їх
митного контролю та митного оформлення
також визначено Методичними
рекомендаціями щодо роботи посадових
осіб митних органів з аналізу,
виявлення та оцінки ризиків при
здійсненні контролю правильності
визначення митної вартості товарів,
які переміщуються через митний кордон
України, затвердженими наказом
Державної митної служби України від
13.07.2012 р. № 362.

Згідно з приписами пункту 6 розділу 2
Методичних рекомендацій, при перевірці
розрахунку, здійсненого декларантом
або уповноваженою ним особою при
визначенні митної вартості товарів за
основним методом, та чисельного
значення заявленої митної вартості,
зокрема, аналізується: включення всіх
складових митної вартості; включення
всіх платежів, які відповідають
вимогам, встановленим частинами п'ятою
- восьмою статті 58 Кодексу, до ціни, що
була фактично сплачена або підлягає
сплаті; наявність помилок при
перенесенні відомостей з документів,
які підтверджують митну вартість
товарів, до митної декларації та/або до
декларації митної вартості; наявність
арифметичних помилок в митній
декларації, декларації митної вартості
або документах, які підтверджують
митну вартість товарів; наявність
помилок при перерахунку сум в
іноземній та/або національній валютах;
наявність помилок при здійсненні
нарахувань (наприклад, знижок);
наявність помилок при перерахуванні
одиниць виміру оцінюваного товару на
одиниці виміру товару відповідно до
Митного тарифу України.

При перевірці розрахунку та числового
значення заявленої митної вартості
товарів здійснюється перевірка
наявності у підтверджуючих документах
всіх відомостей в кількісному виразі,
використаних при обчисленні митної
вартості, а саме: ДМВ (якщо ДМВ
подається); митній декларації графи 12,
20, 22, 31 (у частині зазначення
характеристик товару, які впливають
виключно на рівень його митної
вартості), 42, 43, 44 (у частині наявності
реквізитів документів, які
підтверджують митну вартість товарів),
45, 46; документах, поданих для здійснення
митного контролю та митного оформлення
товарів, для декларування яких не
застосовується митна декларація (в
частині зазначення характеристик
товару, які впливають виключно на
рівень його митної вартості);
рахунку-фактурі або іншому документі,
який визначає вартість товару (пункт 7
розділу 2 Методичних рекомендацій).

Відповідно до ч. 6 ст. 54 МК України
митний орган може відмовити у митному
оформленні товарів за заявленою
декларантом або уповноваженою ним
особою митною вартістю виключно за
наявності обґрунтованих підстав
вважати, що заявлено неповні та/або
недостовірні відомості про митну
вартість товарів, у тому числі невірно
визначено митну вартість товарів, у
разі:

1) невірно проведеного декларантом або
уповноваженою ним особою розрахунку
митної вартості;

2) неподання декларантом або
уповноваженою ним особою документів
згідно з переліком та відповідно до
умов, зазначених у частинах другій -
четвертій статті 53 цього Кодексу, або
відсутності у цих документах всіх
відомостей, що підтверджують числові
значення складових митної вартості
товарів, чи відомостей щодо ціни, що
була фактично сплачена або підлягає
сплаті за ці товари;

3) невідповідності обраного
декларантом або уповноваженою ним
особою методу визначення митної
вартості товару умовам, наведеним у
главі 9 цього Кодексу;

4) надходження до митного органу
документально підтвердженої офіційної
інформації митних органів інших країн
щодо недостовірності заявленої митної
вартості.

Згідно з ч. 2 ст. 54 МК України контроль
правильності визначення митної
вартості товарів за основним методом -
за ціною договору (контракту) щодо
товарів, які ввозяться на митну
територію України відповідно до
митного режиму імпорту (вартість
операції), здійснюється митним органом
шляхом перевірки розрахунку,
здійсненого декларантом, за
відсутності застережень щодо
застосування цього методу, визначених
у частині першій статті 58 цього
Кодексу.

За результатами аналізу положень
частини 3 ст. 53, частин. 2, 4 - 6 ст. 54, ст. 58
МК України та пунктів 6, 7 розділу 2
Методичних рекомендацій суд вважає за
можливе дійти висновку про те, що
митний орган при здійсненні контролю
за правильністю визначення митної
вартості зобов'язаний перевірити
складові числового значення митної
вартості, правильність розрахунку,
здійсненого декларантом, упевнитись у
достовірності та точності заяв,
документів чи розрахунків, поданих
декларантом, а також відсутності
обмежень для визначення митної
вартості за ціною договору, наведених у
статті 58 МК України.

При цьому, митний орган має право
відійти від наведених вище
законодавчих обмежень, пов`язаних з
перевіркою основного переліку
документів, які підтверджують митну
вартість товарів, та витребувати від
декларанта додаткові документи лише у
тому випадку, коли надані декларантом
документи містять розбіжності, наявні
ознаки підробки або ці документи не
містять усіх відомостей, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості товарів, чи
відомостей щодо ціни, тобто не
дозволяють митному органу законно
здійснити визначений законом мінімум
митних формальностей, необхідних для
забезпечення додержання законодавства
України з питань державної митної
справи для розмитнення
задекларованого товару.

Суд зазначає, що частиною 3 ст. 53 МК
України передбачене надання
декларантом додаткових документів
тільки за наявності певних умов, а саме:
у разі якщо документи, зазначені у
частині другій цієї статті, містять
розбіжності, наявні ознаки підробки
або не містять всіх відомостей, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості товарів, чи
відомостей щодо ціни, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті за ці
товари.

За результатами аналізу вищевказаних
положень Митного кодексу України суд
зазначає, що відповідач прийняв
рішення про коригування митної
вартості товарів та оформив картки
відмови в прийнятті митної декларації,
митному оформлені чи пропуску товарів
і транспортних засобів комерційного
призначення з порушенням статей глави 8
та 9 Митного Кодексу України, наказу
Міністерства фінансів України "Про
затвердження форми рішення про
коригування митної вартості товарів,
Правил заповнення рішення про
коригування митної вартості товарів,
Переліку додаткових складових до ціни
договору" від 24.05.2012 р. № 598 та наказу
Мінфіна України "Про затвердження
Порядку виконання митних
формальностей при здійсненні митного
оформлення товарів із застосуванням
митної декларації на бланку єдиного
адміністративного документа" від 30.05.2012
р. № 63, а саме - за відсутністю
обґрунтованих підстав вважати, що
заявлено неповні та/або недостовірні
відомості про митну вартість товарів, у
тому числі без обґрунтування причин
того, що позивачем невірно визначено
митну вартість товарів. Отже,
відповідач під час здійснення митного
контролю правильності визначення
позивачем митної вартості товарів і
митного оформлення діяв у спосіб, який
не відповідає вимогам Митного кодексу
України.

Крім того, відмовляючи позивачеві в
митному оформленні товару за основним
(першим) методом, митний орган послався
на те, що використані декларантом
відомості не підтверджені в повній
мірі документально, декларантом не
надано додаткових документів, надання
яких передбачено ч. 3 ст. 53 Митного
кодексу України.

Проте такий висновок відповідача не
ґрунтується на фактичних обставинах
справи та суперечить нормам діючого
законодавства, оскільки відповідно до
ч. 2 ст. 54 Митного кодексу України
контроль правильності визначення
митної вартості товарів за основним
методом - за ціною договору (контракту)
щодо товарів, які ввозяться на митну
територію України відповідно до
митного режиму імпорту (вартість
операції), здійснюється митним органом
шляхом перевірки розрахунку,
здійсненого декларантом, за
відсутності застережень щодо
застосування цього методу, визначених
у ч.1 ст. 58 цього Кодексу.

Згідно із ч. 1 ст. 58 Митного кодексу
України метод визначення митної
вартості за ціною договору (контракту)
щодо товарів, які ввозяться на митну
територію України відповідно до
митного режиму імпорту, застосовується
у разі, якщо: 1) немає жодних обмежень
щодо прав покупця (імпортера) на
використання оцінюваних товарів, за
винятком тих, що: а) встановлюються
законом чи запроваджуються органами
державної влади в Україні; б) обмежують
географічний регіон, у якому товари
можуть бути перепродані (відчужені
повторно); в) не впливають значною мірою
на вартість товару; 2) щодо продажу
оцінюваних товарів або їх ціни
відсутні будь-які умови або
застереження, які унеможливлюють
визначення вартості цих товарів; 3)
жодна частина виручки від будь-якого
подальшого перепродажу, розпорядження
або використання товарів покупцем не
надійде прямо чи опосередковано
продавцеві, якщо тільки не буде
зроблено відповідне коригування з
урахуванням положень ч.10 цієї статті; 4)
покупець і продавець не пов'язані між
собою особи або хоч і пов'язані між
собою особи, однак ці відносини не
вплинули на ціну товарів.

Суд зазначає, що відповідач у спірних
рішення про коригування митної
вартості товарів, запереченнях
проти позову, поясненнях у судовому
засіданні не вказав, які саме існували
обмеження щодо прав позивача на
використання оцінюваних товарів,
передбачені ч. 1 ст. 58 Митного кодексу
України.

Суд не приймає до уваги доводи
відповідача про те, що ненадання
позивачем додаткових документів,
передбачених ч. 3 ст. 53 Митного кодексу
України, не дало йому змоги визнати
заявлену декларантом митну вартість,
оскільки це спростовується вище
зазначеними обставинами.

Відповідно до приписів ч. 2 ст. 71 КАС
України в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

В даному випадку, відповідачем, як
суб'єктом владних повноважень, не
надано доказів законності та
обґрунтованості оскаржуваних рішень.

Згідно з ч. 3 ст. 2 КАС України у справах
щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); безсторонньо
(неупереджено); добросовісно;
розсудливо; з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
всім формам дискримінації;
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення;
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Так, перевіривши оскаржувані рішення
та картки відмови у прийнятті митної
декларації, суд дійшов висновку, що
відповідачем при їх прийнятті невірно
застосовано норми чинного
законодавства при неповному та
неправильному установленні дійсних
обставин справи, у зв'язку з чим вони
підлягають скасуванню.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України
позивачу підлягають поверненню судові
витрати зі сплати судового збору в
розмірі 73.08 грн.

Керуючись ст. ст. 2, 9, 11, 94, 159, 160, 162 КАСУ,
суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Позов задовольнити.

Скасувати рішення Харківської митниці
Міндоходів про коригування митної
вартості товарів № 807000003/2013/002404/2 від
09.12.2013 року, № 807000003/2013/002386/2 від 12.12.2013
року, прийняті відносно приватного
акціонерного товариства "Новий Стиль".

Скасувати картки відмови Харківської
обласної митниці в прийнятті митної
декларації, митному оформленні випуску
чи пропуску товарів, транспортних
засобів комерційного призначення №
807100000/2013/01553 від 09.12.2013 року, №
807100000/2013/01571 від 13.12.2013 року, прийняті
стосовно приватного акціонерного
товариства "Новий Стиль".

Стягнути з Державного бюджету України
(УДКСУ в Червонозаводському районі м.
Харкова, код: 37999628, р/р 4011, МФО 851011)
на користь приватного акціонерного
товариства "Новий Стиль" (юридична
адреса: 61020, м. Харків, Комсомольське
шосе, буд. 88, ) судові
витрати зі сплати судового збору в
розмірі 73,08 (сімдесят три) грн. 08 коп.

Постанова може бути оскаржена до
Харківського апеляційного
адміністративного суду через
Харківський окружний адміністративний
суд протягом 10 днів з дня її
проголошення, а в разі складання
постанови у повному обсязі відповідно
до ст. 160 КАСУ - з дня отримання копії
постанови, шляхом подачі апеляційної
скарги, з направленням її копії до
апеляційної інстанції.

Повний текст постанови виготовлено
09.07.2014 року.

Суддя
Самойлова В.В.