Справа № К/9991/38386/11-С
Суддя: Штульман І.В.
Дата ухвалення: 2014-07-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"03" липня 2014 р. м. Київ
К/9991/38386/11

Вищий адміністративний суд України в
складі колегії суддів:

головуючого:Штульман І.В. (доповідач),
суддів:Заїки М.М., Стародуба О.П., -

розглянувши в касаційній інстанції в
порядку письмового провадження справу
за позовом ОСОБА_4 до Управління
Пенсійного фонду (далі - УПФ) України в
Лугинському районі Житомирської
області про визнання дій
неправомірними та стягнення
невиплаченої доплати до пенсії, за
касаційною скаргою УПФ України в
Лугинському районі Житомирської
області на постанову Лугинського
районного суду Житомирської області
від 27 грудня 2010 року та ухвалу
Житомирського апеляційного
адміністративного суду від 25 травня 2011
року, -

встановив:

ОСОБА_4 7 грудня 2010 року звернулася в суд
із позовом до УПФ України в Лугинському
районі Житомирської області про
визнання дій незаконними та
зобов'язання провести перерахунок
доплати до пенсії. Свої вимоги
мотивувала тим, що вона проживає у зоні
гарантованого добровільного
відселення і відповідно до статті 39
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» від 28 лютого 1991 року №
796-ХІІ (далі - Закон № 796-ХІІ) має право на
отримання доплати до пенсії в розмірі
двох мінімальних заробітних плат.
Оскільки така доплата їй провадиться у
розмірі значно нижчому від
встановленого вказаним Законом,
просила зобов'язати УПФ України в
Лугинському районі Житомирської
області здійснити їй перерахунок
вказаної доплати до пенсії за період з 1
червня 2010 року по 30 листопада 2010 року.

Постановою Лугинського районного суду
Житомирської області від 27 грудня 2010
року, залишеною без змін ухвалою
Житомирського апеляційного
адміністративного суду від 25 травня 2011
року, позов задоволено частково.
Визнано дії УПФ України в Лугинському
районі Житомирської області щодо
невиплати ОСОБА_4 у повному розмірі
доплати до пенсії, передбаченої
статтею 39 Закону № 796-ХІІ,
протиправними. Зобов'язано відповідача
провести нарахування та виплату ОСОБА_4
підвищення до пенсії як непрацюючому
пенсіонеру, який проживає на території
радіоактивного забруднення,
передбачене статтею 39 Закону № 796-ХІІ
із застосуванням відповідної
мінімальної заробітної плати згідно
статті 53 Закону України «Про Державний
бюджет України на 2010 рік» від 27 квітня
2010 року № 2154-VІ (далі - Закон № 2154-VІ), з
урахуванням фактично виплачених
коштів, за період з 7 червня 2010 року по 30
листопада 2010 року.

У касаційній скарзі УПФ України в
Лугинському районі Житомирської
області просить скасувати зазначені
рішення судів першої та апеляційної
інстанцій з мотивів порушення норм
матеріального і процесуального права.

Касаційна скарга задоволенню не
підлягає з наступних підстав.

Згідно частини 1 статті 220 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд касаційної інстанції перевіряє
правильність застосування судами
першої та апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
правової оцінки обставин у справі і не
може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу.

За змістом частини 2 статті 220 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд касаційної інстанції переглядає
судові рішення в межах касаційної
скарги.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, і це відповідає
матеріалам справи, що позивач ОСОБА_4
перебуває на обліку в УПФ України в
Лугинському районі Житомирської
області, як непрацюючий пенсіонер.
Позивач зареєстрована та постійно
проживає в АДРЕСА_1, яке відповідно до
постанови Кабінету Міністрів України
від 23 липня 1991 року № 106 віднесене до
зони гарантованого добровільного
відселення.

Згідно частини 1 статті 46 Конституції
України громадяни мають право на
соціальний захист, що включає право на
забезпечення їх у разі повної,
часткової або тимчасової втрати
працездатності, втрати годувальника,
безробіття з незалежних від них
обставин, а також у старості та в інших
випадках, передбачених законом.

Основні положення щодо реалізації
конституційного права громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи, на охорону їхнього життя і
здоров'я, створення єдиного порядку
визначення категорій зон радіоактивно
забруднених територій, умов проживання
і трудової діяльності на них,
соціального захисту потерпілого
населення визначені та закріплені в
Законі № 796-ХІІ.

За змістом положень частин 1, 2 статті 39
Закону № 796-ХІІ непрацюючим
пенсіонерам, які проживають на
територіях радіоактивного забруднення
у зоні гарантованого добровільного
відселення, до пенсії провадиться
доплата у розмірі двох мінімальних
заробітних плат.

Статтею 62 Закону № 796-ХІІ визначено, що
роз'яснення порядку застосування цього
Закону провадиться у порядку,
визначеному Кабінетом Міністрів
України, рішення якого є обов'язковими
для виконання міністерствами та іншими
центральними органами державної
виконавчої влади України, місцевими
органами державної виконавчої влади,
всіма суб'єктами господарювання,
незалежно від їх відомчої
підпорядкованості та форм власності.

Постановою Кабінету Міністрів України
«Про компенсаційні виплати особам, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» від 26 липня 1996 року № 836
було установлено громадянам, які
проживають на територіях
радіоактивного забруднення, щомісячну
грошову допомогу у фіксованому
розмірі, а не у кратному відношенні до
мінімальної заробітної плати, як це
передбачено статтею 39 Закону № 796-ХІІ.

Частиною 4 статті 9 Кодексу
адміністративного судочинства України
встановлено, що у разі невідповідності
нормативно-правового акта Конституції
України, закону України, міжнародному
договору, згода на обов'язковість якого
надана Верховною Радою України, або
іншому правовому акту суд застосовує
правовий акт, який має вищу юридичну
силу.

Статтею 70 Закону № 2154-VІ надано
право Кабінету Міністрів України у 2010
році встановлювати розміри соціальних
виплат, які відповідно до
законодавства визначаються залежно
від розміру мінімальної заробітної
плати, в абсолютних сумах у межах
асигнувань, передбачених за
відповідними бюджетними програмами.

Проте, Кабінетом Міністрів України у
відповідному році таке право
використано не було, а тому вказана
норма не підлягає застосуванню під час
визначення розміру виплати,
передбаченої статтею 39 Закону №796-ХІІ.

Вирішуючи цей спір, суди попередніх
інстанцій з огляду на загальні засади
пріоритету законів над підзаконними
нормативними актами обґрунтовано
визнали, що при визначенні розміру
згаданої виплати застосуванню
підлягає положення саме статті 39
Закону № 796-ХІІ, а не положення
постанови Кабінету Міністрів України,
якою керувався відповідач, оскільки
така істотно звужує обсяг установлених
законом прав позивача.

Органи державної влади не можуть
посилатися на відсутність коштів, як на
причину невиконання своїх зобов'язань,
які встановлені статтею 46 Конституції
України та статтею 39 Закону № 796-ХІІ.

Таким чином, суд касаційної інстанції
погоджується з висновком судів
попередніх інстанцій про часткове
задоволення позовних вимог ОСОБА_4

Доводи, викладені в касаційній скарзі,
не спростовують висновків судів та
встановлених обставин справи.

Відповідно до статті 224 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд касаційної інстанції залишає
касаційну скаргу без задоволення, а
судові рішення - без змін, якщо визнає,
що суди першої та апеляційної
інстанцій не допустили порушень норм
матеріального і процесуального права
при ухваленні судових рішень чи
вчиненні процесуальних дій. Не може
бути скасовано судове рішення з
мотивів порушення судом норм
процесуального права, якщо це не
призвело і не могло призвести до
неправильного вирішення справи.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд, -

у х в а л и в :

Касаційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в Лугинському
районі Житомирської області - залишити
без задоволення.

Постанову Лугинського районного суду
Житомирської області від 27 грудня
2010 року та ухвалу Житомирського
апеляційного адміністративного суду
від 25 травня 2011 року у справі за позовом
ОСОБА_4 до Управління Пенсійного фонду
України в Лугинському районі
Житомирської області про визнання дій
неправомірними та стягнення
невиплаченої доплати до пенсії -
залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий:
Штульман І.В.

Судді:
Заїка М.М.

Стародуб О.П.