Справа № 826/9666/13-а
Суддя: Федотов І.В.
Дата ухвалення: 2014-07-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 826/9666/13-а
Головуючий у 1-й інстанції: Іконнікова
Суддя-доповідач: Федотов І.В.
У Х В А Л А

Іменем України

01 липня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

головуючого - судді Федотова І.В.,

суддів: Ісаєнко Ю.А. та Оксененка О.М.,

при секретарі - Трегубенко Є.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні, в приміщенні суду,
апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Сільськогосподарське підприємство
«Агродім» на постанову Окружного
адміністративного суду м. Києва від 11
липня 2013 року у справі за
адміністративним позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Сільськогосподарське підприємство
«Агродім» до Державної служби з питань
інвалідів та ветеранів України про
зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИЛА:

Товариство з обмеженою
відповідальністю
«Сільськогосподарське підприємство
«Агродім» (далі - позивач або ТОВ
«Сільськогосподарське підприємство
«Агродім») звернулося до суду з позовом
до Державної служби з питань інвалідів
та ветеранів України (далі - відповідач)
про зобов'язання останньої видати
наказ організаційно-розпорядчого
характеру про визнання не чинним акту
перевірки від 28.12.2012 № 139-П12 проведеної
Київським міським відділенням Фонду
соціального захисту інвалідів
відносно позивача на предмет виконання
нормативу робочих місць для
працевлаштування інвалідів,
реєстрації у відділенні Фонду, подання
звіту про зайнятість і
працевлаштування інвалідів,
своєчасного та повного надходження
адміністративно-господарських санкцій
до Державного бюджету України.

Постановою Окружного
адміністративного суду м. Києва від 11
липня 2013 року в задоволенні позову
відмовлено повністю.

Не погоджуючись із зазначеним судовим
рішенням позивач подав апеляційну
скаргу, в якій просить скасувати
постанову суду першої інстанції,
вважаючи, що вона прийнята з порушенням
норм матеріального та процесуального
права.

В судове засідання сторони не
з'явились, про день, час та місце
розгляду справи повідомлені належним
чином, у зв'язку із чим, колегія суддів,
на підставі ч. 6 ст.12, ч. 1 ст.41, ч. 4 ст.196
КАС України розглядає справу за їх
відсутності без фіксування судового
засідання за допомогою
звукозаписувального технічного
засобу.

Заслухавши суддю-доповідача,
дослідивши доводи апеляційної скарги
та перевіривши матеріали справи,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Згідно з п.1 ч.1 ст.198, ч.1 ст.200 КАС України,
суд апеляційної інстанції залишає
скаргу без задоволення, а постанову
суду - без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Як встановлено судом першої інстанції
та як свідчать матеріали справи, 28.12.2012
року за результатами перевірки ТОВ
«Сільськогосподарське підприємство
«Агродім» щодо виконання нормативу
робочих місць для працевлаштування
інвалідів, реєстрації у відділенні
Фонду, подання звіту про зайнятість і
працевлаштування інвалідів,
своєчасного та повного надходження
адміністративно-господарських санкцій
до Державного бюджету України
Київським міським відділенням Фонду
соціального захисту інвалідів
складено акт № 139-П12.

Також судом встановлено та позивачем
не спростовується, що позивач,
звернувшись до суду з даним позовом, за
висновком колегії суддів, має на меті
захистити свої права шляхом
встановлення відсутності у Київського
міського відділення Фонду соціального
захисту інвалідів компетенції щодо
проведення перевірки позивача на
предмет виконання нормативу робочих
місць для працевлаштування інвалідів,
реєстрації у відділенні Фонду, подання
звіту про зайнятість і
працевлаштування інвалідів,
своєчасного та повного надходження
адміністративно-господарських санкцій
до Державного бюджету України та, як
наслідок, зобов'язати відповідача
видати наказ про визнання нечинним
вказаного акту перевірки від 28.12.2012
року № 139-П12.

Водночас суд першої інстанції
відмовляючи в задоволенні позовних
вимог позивача дійшов висновку про
відсутність належних правових підстав
для зобов'язання відповідача видати
наказ організаційно-розпорядчого
характеру про визнання нечинним акту
перевірки від 28.12.2012 року № 139-П12
проведеної Київським міським
відділенням Фонду соціального захисту
інвалідів відносно позивача на предмет
виконання нормативу робочих місць для
працевлаштування інвалідів,
реєстрації у відділенні Фонду, подання
звіту про зайнятість і
працевлаштування інвалідів,
своєчасного та повного надходження
адміністративно-господарських санкцій
до Державного бюджету України.

Колегія суддів дослідивши матеріали
справи та здійснивши аналіз чинного
законодавства, погоджується з таким
висновком суду першої інстанції,
виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень, шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ.

Згідно до п. 1 ч. 1 ст. 17, ч. 1 ст. 2, ст. 104 КАС
України судовому захисту в порядку
адміністративного судочинства
підлягає лише порушене право. Так, до
адміністративного суду вправі
звернутися кожна особа, яка вважає, що
її право чи охоронюваний законом
інтерес порушено чи оспорюється.
Підставою для звернення особи за до
суду з позовом є її суб'єктивне
уявлення, особисте переконання в
порушенні прав чи свобод, однак
обов'язковою умовою здійснення такого
захисту судом є об'єктивна наявність
відповідного порушення права або
законного інтересу на момент звернення
до суду.

При цьому неодмінною ознакою порушення
права особи є зміна стану суб'єктивних
прав та обов'язків, тобто припинення
можливості чи неможливість реалізації
її законного права та/або виникнення
додаткового обов'язку.

А тому дії (бездіяльність) суб'єкта
владних повноважень є такими що
порушують права і свободи особи в тому
разі, якщо вони, по-перше, вчинені з
перевищенням визначених законом
повноважень, та, по-друге, є юридично
значимими, тобто мають безпосередній
вплив та стан суб'єктивних прав та
обов'язків особи. Аналогічна правова
позиція викладена, зокрема, в постанові
Вищого адміністративного суду України
від 13.03.2013 року у справі № К/9991/8341/11.

При цьому, спір між позивачем та
Державною службою з питань інвалідів
та ветеранів України виник внаслідок
порушення, на думку позивача, прав
останнього під час перевірки Київським
міським відділенням Фонду соціального
захисту інвалідів позивача щодо
виконання нормативу робочих місць для
працевлаштування інвалідів,
реєстрації у відділенні Фонду, подання
звіту про зайнятість і
працевлаштування інвалідів,
своєчасного та повного надходження
адміністративно-господарських санкцій
до Державного бюджету України.

За таких умов, колегія суддів вважає, що
суд першої інстанції дійшов вірного
висновку, що Державна служба з питань
інвалідів та ветеранів України у
рамках публічно-правових відносин з
ТОВ «Сільськогосподарське
підприємство «Агродім» не порушувала
права позивача під час перевірки
Київським міським відділенням Фонду
соціального захисту інвалідів
позивача щодо виконання нормативу
робочих місць для працевлаштування
інвалідів, реєстрації у відділенні
Фонду, подання звіту про зайнятість і
працевлаштування інвалідів,
своєчасного та повного надходження
адміністративно-господарських санкцій
до Державного бюджету України.

Згідно з пп. 19 п. 4 Положення про
Державну службу з питань інвалідів та
ветеранів України, зареєстрованого
Указом Президента України від 06.04.2011
року № 397/2011, служба відповідно до
покладених на неї завдань спрямовує,
координує та контролює діяльність
Фонду соціального захисту інвалідів.

Водночас, пунктом 12 Положення про Фонд
соціального захисту інвалідів,
затвердженого наказом Міністерства
соціальної політики України від 14.04.2011
року № 129 та зареєстрованого в
Міністерстві юстиції України 28.04.2011
року за № 528/19266, для реалізації
покладених на Фонд завдань за
погодженням з Міністерством
соціальної політики України та
Державною службою з питань інвалідів
та ветеранів України утворюються
територіальні відділення Фонду в
Автономній Республіці Крим, областях,
містах Києві та Севастополі в межах
граничної чисельності його
працівників.

За змістом п. 5 Положення про Фонд
соціального захисту інвалідів Фонд
відповідно до покладених на нього
завдань координує та контролює роботу
територіальних відділень Фонду
соціального захисту інвалідів.

Судом першої інстанції правильно
зауважено, що аналізу викладених норм
видно, що роботу територіального
відділення Фонду - Київського міського
відділення Фонду соціального захисту
інвалідів координує та контролює саме
Фонд соціального захисту інвалідів, а
не Державна служба з питань інвалідів
та ветеранів України.

Поряд з цим, відповідно до п. 8 Положення
про Державну службу з питань інвалідів
та ветеранів України Служба у межах
своїх повноважень, на основі і на
виконання Конституції та законів
України, актів Президента України,
Кабінету Міністрів України, наказів
Міністерства, інших актів
законодавства, а також доручень
Президента України та Міністра видає
накази організаційно-розпорядчого
характеру, які підписує Голова Служби.

Відтак, колегія суддів погоджується із
судом першої інстанції про те, що
Державна служба з питань інвалідів та
ветеранів України не наділена
повноваженнями визнавати акти
перевірки територіальних відділень
Фонду соціального захисту інвалідів
нечинними та в межах повноважень може
видавати накази
організаційно-розпорядчого характеру,
які не можуть нести правових наслідків
для територіального відділення Фонду
соціального захисту інвалідів.

З огляду на зазначене, доводи
апеляційної скарги спростовуються
встановленими судом першої інстанції
обставинами, наявними в матеріалах
справи доказами та нормами права,
зазначеними в мотивувальній частині
оскаржуваного рішення суду.

За таких обставин, оскільки суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та постановив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права,
судова колегія залишає його без змін.

Керуючись ст.ст. 41, 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254
КАС України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Сільськогосподарське підприємство
«Агродім» залишити без задоволення, а
постанову Окружного адміністративного
суду м. Києва від 11 липня 2013 року - без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена в
касаційному порядку протягом двадцяти
днів шляхом подачі касаційної скарги
до Вищого адміністративного суду
України.

Головуючий суддя:

Судді:

.

Головуючий суддя
Федотов І.В.

Судді:
Ісаєнко Ю.А.

Оксененко О.М.