Справа № 813/4132/14
Суддя: Костецький Назар Володимирович
Дата ухвалення: 2014-07-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
№ 813/4132/14
Львівський окружний адміністративний
суд у складі:
головуючого-судді
за участю секретаря судового засідання
представника відповідача
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Львові
адміністративну справу за позовом
Управління пенсійного фонду України в
м. Стрию та Стрийському районі
Львівської області до Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в м. Стрию та
Стрийському районі Львівської області
про спонукання до вчинення дій, -
Управління пенсійного фонду України в
м. Стрию та Стрийському районі
Львівської області звернулося до
Львівського окружного
адміністративного суду з позовною
заявою до Відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в м. Стрию та
Стрийському районі Львівської області
в якому просить суд зобов'язати
відповідача включити в акти звірки
суму виплачених пенсій - 715, 08 грн. по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві, що трапився за
межами України, які отримують ОСОБА_2,
Позовні вимоги обґрунтовує тим, що
Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України в м. Стрию та
Стрийському районі Львівської області
в порушення вимог Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності» від 23.09.1999 року № 1105-XIV
та Порядку відшкодування Фондом
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України Пенсійному фонду
витрат, пов'язаних з виплатою пенсій по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсій у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, затвердженого
постановами Правління Пенсійного
фонду України та Правління Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України від 04.03.2003 року
№5-4/4, зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України 16.05.2003 року за №376/7697
(надалі - Порядок №5-4/4) не прийнято до
відшкодування пенсії в сумі 715, 08 грн.
виплачені позивачем по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві та професійного
захворювання ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 у
зв'язку з тим, що нещасні випадки
трапилися з цими громадянами за межами
України. Відповідно до ст.1 Угоди країн -
учасниць СНД про гарантії прав
громадян держав-учасниць
Співдружності Незалежних Держав у
галузі пенсійного забезпечення,
підписаної 13.03.1992 року, пенсійне
забезпечення громадян держав-учасниць
цієї Угоди та членів їхніх сімей
здійснюється за законодавством
держави, на території якої вони
проживають. Всі витрати, пов'язані із
здійсненням пенсійного забезпечення
за цією Угодою несе держава, що надає
забезпечення. Взаємні розрахунки не
проводяться, якщо інше не передбачено
двосторонніми угодами (ст. 3
Угоди).Стаття 5 вказаної Угоди
передбачає, що остання поширюється на
всі види пенсійного забезпечення
громадян, які встановлені або будуть
встановлені законодавством
держав-учасниць Угоди. Тому, на думку
позивача, не включення Фондом
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України витрат, здійснених
органом Пенсійного фонду України на
пенсійне забезпечення громадян, які
отримали каліцтво, до акту звірки
унеможливлює відшкодування цих витрат
Управлінню.

Позивач явки уповноваженого
представника в судове засідання не
забезпечив, надіслав на адресу суду
клопотання про розгляд справи без
участі представника.

Представник відповідача позов не
визнала, просила суд відмовити у
задоволенні позовних вимог з підстав,
наведених у письмових запереченнях.

Заслухавши думку представника
відповідача, дослідивши подані
документи, об'єктивно оцінивши докази,
які мають юридичне значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, суд дійшов висновку, що позов не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

З наявних в матеріалах справи списків
осіб, пенсії яких пред'явлені для
відшкодування управлінням Пенсійного
фонду України в м. Стрий і не прийняті
до відшкодування Відділенням
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в Стрийському
районі Львівської області за
квітень-травень 2014 року та розрахунку
суми боргу вбачається, що суми пенсій
по інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві, що трапився за
межами України, які виплачувалися
Управлінням пенсійного фонду України в
м. Стрию та Стрийському районі
Львівської області ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4 за період квітень-травень 2014
року становлять 715, 08 грн. Дані суми не
були включені відповідачем в акти
щомісячної звірки витрат по особових
справах потерпілих, яким виплачено
пенсії по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсії у
зв'язку з втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання.

Законом України «Про
загальнообов'язкове соціальне
страхування від нещасного випадку на
виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності» від 23.09.1999 року № 1105-ХVI
(далі - Закон України №1105-XIV) визначено,
що Фонд соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України
зобов'язаний своєчасно щомісяця та в
повному обсязі відшкодувати витрати,
понесені управлінням Пенсійного фонду
у зв'язку із виплатою пенсій по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку.

Відповідно до ст. 2 цього Закону особи,
право яких на отримання відшкодування
раніше було встановлено згідно із
законодавством СРСР про відшкодування
шкоди, завданої працівниками внаслідок
травмування на виробництві, мають
право на забезпечення по страхуванню
від нещасного випадку на виробництві.

Відповідно до Угоди про гарантії прав
громадян держав - учасниць СНД в галузі
пенсійного забезпечення від 13.03.1992 року
(далі Угода), держави - учасниці
Співдружності мають зобов'язання щодо
непрацездатних осіб, які отримали
право на пенсійне забезпечення на
їхній території або на території інших
республік за період їх входження до
складу СРСР і реалізують це право на
території держав - учасниць Угоди.

Згідно з ст. 5 Угоди про гарантії прав
громадян держав - учасниць СНД у галузі
пенсійного забезпечення від 13.03.1992 року
ця Угода поширюється на всі види
пенсійного забезпечення громадян, які
встановлені або будуть встановлені
законодавством держав - учасниць Угоди.

Відповідно до статті 3 Угоди, усі
витрати, пов'язані із здійсненням
пенсійного забезпечення за цією
Угодою, несе держава, що надає
забезпечення.

Відповідно до п. 1 Постанови Кабінету
Міністрів України від 26.03.2008 року № 265
«Про деякі питання пенсійного
забезпечення громадян», у разі коли
щомісячний розмір пенсійних виплат (з
урахуванням надбавок, підвищень,
додаткових пенсій, цільової грошової
допомоги, сум індексації та інших
доплат до пенсій, встановлених
законодавством), крім пенсій за
особливі заслуги перед Україною та
щомісячної доплати до пенсії у зв'язку
з втратою годувальника членам сімей
шахтарів, смерть яких настала
внаслідок нещасного випадку на
виробництві - в осіб, яким
призначено пенсію у зв'язку із втратою
годувальника, інвалідів з дитинства,
дітей інвалідів, інвалідів не досягає
прожиткового мінімуму, встановленого
законом для осіб, які втратили
працездатність, таким особам надається
щомісячна державна адресна допомога до
пенсії розмірі, що не вистачає до
зазначеного прожиткового мінімуму.

Згідно п. 6 Прикінцевих положень Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» від 9
липня 2003 року № 1058-IV до прийняття
відповідного закону до пенсій,
передбачених цим Законом,
установлюються надбавки та
здійснюється їх підвищення згідно із
Законом України «Про пенсійне
забезпечення». Зазначені надбавки та
підвищення встановлюються в розмірах,
що фактично виплачувалися на день
набрання чинності цим Законом з
наступною індексацією відповідно до
законодавства про індексацію грошових
доходів населення. Виплата їх
здійснюється за рахунок коштів
Державного бюджету України.

Пунктом 16 ст. 34 Закону України №1105-XIV
передбачено, що виплата пенсії по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання провадиться
потерпілому відповідно до
законодавства про пенсійне
забезпечення, крім випадків,
передбачених пунктом 2 статті 8 та
статтею 9 цього Закону.

Статтею 8 Закону України «Про пенсійне
забезпечення» від 5 листопада 1991 року №
1788-XII, з наступними змінами та
доповненнями, виплата пенсій
здійснюється з коштів Пенсійного фонду
України.

Отже, виплата щомісячної державної
адресної допомоги здійснюється за
рахунок коштів Пенсійного фонду
України та Державного бюджету, а не з
коштів Фонду соціального страхування
від нещасних випадків на виробництві
та професійних захворювань України.

Пунктом 5 Порядку відшкодування Фондом
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України Пенсійному фонду
України витрат, пов'язаних з виплатою
пенсій по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсій у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, затвердженого
постановою правління Пенсійного фонду
України, правління Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України від 04.03.2003 року №
5-4/4, визначено, що територіальні органи
Пенсійного фонду України щомісяця, до 10
числа місяця, наступного за звітним, на
підставі списку осіб, яким виплачено
пенсії по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсії у
зв'язку із втратою годувальника,
проводять з відділеннями виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків
звірку витрат за особовими справами
потерпілих, складають акт щомісячної
звірки витрат за особовими справами
потерпілих, та до 15 числа місяця,
наступного за звітним, подають його
відповідно головним управлінням
Пенсійного фонду і управлінням
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків.

Пунктом 6 вищевказаного Порядку
передбачено, що головні управління
Пенсійного фонду та управління
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
підставі акта щомісячної звірки витрат
за особовими справами потерпілих,
узагальнюють і узгоджують довідку про
відшкодування Фондом соціального
страхування від нещасних випадків
Пенсійному фонду України витрат,
пов'язаних з виплатою пенсій по
інвалідності та пенсій у зв'язку із
втратою годувальника, та до 20 числа
місяця, наступного за звітним, подають
її відповідно до Пенсійного фонду
України та Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України.

На підставі акту звірки витрат
проводиться відшкодування виплачених
сум пенсій на централізованому рівні.

Таким чином, вищевказаний Порядок не
врегульовує спірних відносин, які
виникли в даному випадку, оскільки
встановлене ним правило підписання
актів звірки розрахунків розраховано
на відсутність спору.

Акти щомісячних звірок не є рішеннями
суб'єкта владних повноважень, не
спричиняють виникнення будь-яких прав
і обов'язків осіб чи суб'єктів владних
повноважень, а, отже, не породжують
правовідносин, що можуть бути
предметом спору.

Аналогічна правова позиція зазначена в
постановах Верховного Суду України у
спорах цієї категорії (постанови 20
березня 2007 року № 21-1087во06, від 6 червня
2011 року № 21-116а11, від 20 червня 2011 року №
21-76а11, від 28 листопада 2011 року).

У разі наявності спору та незгоди на
підписання актів звірки розрахунків з
боку Фонду вимоги про стягнення таких
сум мають вирішуватись у судах
адміністративної юрисдикції шляхом
пред'явлення органами ПФУ позову про
стягнення цих сум, а не шляхом
пред'явлення вимог про підписання
актів звірки.

З огляду на викладене суд не вбачає
підстав для задоволення заявленого
позивачем адміністративного позову.

Оскільки у задоволенні вимог позивача,
звільненого від сплати судових витрат,
відмовлено, питання про розподіл
судових витрат у справі не вирішується.

Керуючись ст. ст. 7-14, 17, 18, 49, 51, 158, 160-163, 167
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд, -

п о с т а н о в и в :

1. У задоволенні позову відмовити
повністю.

Постанова може бути оскаржена до
Львівського апеляційного
адміністративного суду.
Апеляційна скарга подається до
адміністративного суду апеляційної
інстанції через Львівський окружний
адміністративний суд. Копія
апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
суду апеляційної інстанції. Апеляційна
скарга подається протягом десяти днів
з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги, якщо таку не було
подано.

В судовому засіданні проголошено
вступну та резолютивну частину
постанови.

Повний текст постанови складено 14
липня 2014 року.

Суддя
Костецький Н.В.