Справа № 367/2969/14-а
Суддя: Оладько С. І.
Дата ухвалення: 2014-06-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 367/2969/14-а
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2014 року Ірпінський міський суд
Київської області в складі:

головуючої судді
Оладько С.І.,

при секретарі
Слободянюк М.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Ірпінь справу за
адміністративним позовом ОСОБА_1 до
інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
м. Києві на постанову про накладення
адміністративного стягнення, -

встановив:

27 травня 2014 року позивач звернулася до
суду з вищевказаним адміністративним
позовом, обґрунтувавши свої вимоги тим,
що постановою заступника начальника
Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
місті Києві Алєксєєнко І.О. від 19 грудня
2013 року №1006 ОСОБА_1 визнано винною у
вчиненні адміністративного
правопорушення, передбаченого ч.1 ст.96
Кодексу України про адміністративні
правопорушення та накладено
адміністративне стягнення у вигляді
штрафу в розмірі 850 грн. Вважає дії
службових осіб Інспекції щодо
притягнення ОСОБА_1 до
адміністративної відповідальності
такими, що не відповідають вимогам
закону, постанову такою, що підлягає
скасуванню, а справа - закриттю,
виходячи з наступного.

На підставі акту позапланової
перевірки дотримання вимог
законодавства у сфері містобудівної
діяльності, будівельних норм,
державних стандартів і правил від 13
грудня 2013 року головним державним
інспектором Інспекції ДАБК у м. Києві
Панібратовим І.О. складений протокол
про адміністративне правопорушення
від 13 грудня 2013 року щодо громадянки
ОСОБА_1 за вчинення нею правопорушення,
передбаченого ч.1 ст.96 КУпАП.

На думку органу контролю,
правопорушення полягає у тому, що
ОСОБА_1, як власником нежилих приміщень
АДРЕСА_1 у Печерському районі м. Києва,
не забезпечено облаштування входу до
них необхідним обладнанням для потреб
маломобільних груп населення, чим
порушено вимоги п. 6.1.1 ДБН В.2.2- 17:2006
«Будинки і споруди. Доступність
будинків і споруд для маломобільних
груп населення».

Позивач не є власником будинку, не є
замовником будівництва, а є лише
власником частини нежитлових
приміщень та не здійснювала
будівництво, реконструкцію,
реставрацію або капітальний ремонт
будинку.

Тобто у разі наявності порушення
наведених в оскаржуваній постанові
будівельних норм, адміністративну
відповідальність має нести, ймовірно,
забудовник, при умові зведення споруди
з порушенням чинного законодавства.

Вказала, що взагалі не може бути
суб'єктом правопорушення,
передбаченого ч.1 ст. 96 КУпАП, виходячи з
наступного.

Відповідальність за правопорушення у
сфері містобудівної діяльності
встановлюється Законом України «Про
відповідальність за правопорушення у
сфері містобудівної діяльності», дія
якого розповсюджується виключно на
юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців (суб'єктів
містобудування) за вчинення таких
правопорушень, а не на громадян.

Відповідно до п.3 Порядку накладення
штрафів за правопорушення у сфері
містобудівної діяльності,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 6 квітня 1995 року
№ 244 (у редакції постанови КМУ від 2
жовтня 2013 року № 735), штрафи за
правопорушення у сфері містобудівної
діяльності, що передбачені Законом
України «Про відповідальність за
правопорушення у сфері містобудівної
діяльності» накладаються на суб'єктів
містобудування - юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців.

Таким чином, за вказаних вище обставин
громадянка ОСОБА_1 не є суб'єктом
адміністративного правопорушення,
передбаченого ч. 1 ст. 96 КУпАП, оскільки
вона не являється суб'єктом
містобудування, тому в даному випадку
склад такого правопорушення відсутній.

Згідно ст. 268 КУпАП справа про
адміністративне правопорушення
розглядається в присутності особи, яка
притягається до адміністративної
відповідальності. Під час відсутності
цієї особи справу може бути розглянуто
лише у випадках, коли є дані про
своєчасне її сповіщення про місце і час
розгляду справи і якщо від неї не
надійшло клопотання про відкладення
розгляду справи.

Проте, як свідчать матеріали справи про
адміністративне правопорушення,
лист-повідомлення про розгляд справи
про адміністративне правопорушення
від 13.12.2013 року № 7/26-56/1312/10, призначений
на 19.12.2013 року о 10-00, разом з актом
перевірки, приписом та протоколом про
адміністративне правопорушення від
13.12.2013 року направлені ОСОБА_1
рекомендованим відправленням лише
16.12.2013 року, тобто фактично за 2 дні до
початку розгляду справи (беручи до
уваги те, що в середньому строк
доставки поштової кореспонденції по м.
Києву становить 3-4 дні).

В порушення ст. 278 цього ж Кодексу,
відповідно до якої орган (посадова
особа) при підготовці до розгляду
справи про адміністративне
правопорушення вирішує, зокрема,
питання щодо сповіщення осіб, які
беруть участь у розгляді справи про
адміністративне правопорушення,
справу було розглянуто, незважаючи на
те, що на момент її розгляду були
відсутні відомості про отримання
особою повідомлення про розгляд
справи.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган
(посадова особа) при розгляді справи
про адміністративне правопорушення
зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено
адміністративне правопорушення, чи
винна особа в його вчиненні, чи
підлягає вона адміністративній
відповідальності тощо.

Всупереч наведених вимог закону
посадовою особою, що проводила розгляд
справи про адміністративне
правопорушення, не з'ясовано питання
щодо того, чи взагалі підлягає ОСОБА_1
адміністративній відповідальності за
ч. 1 ст. 96 КУпАП. Це призвело до
притягнення до адміністративної
відповідальності особи, в діях якої
відсутній склад правопорушення.

Скаргу на постанову по справі про
адміністративне правопорушення може
бути подано протягом десяти днів з дня
винесення постанови.

В разі пропуску зазначеного строку з
поважних причин цей строк за заявою
прокурора, особи, щодо якої винесено
постанову, може бути поновлено органом
(посадовою особою), правомочним
розглядати скаргу (ст. 289 КУпАП).

Слід вказати, що про факт притягнення
до адміністративної відповідальності
ОСОБА_1 дізналась лише 12 травня 2014 року
у зв'язку з отриманням поштою постанови
державного виконавця ВДВС Печерського
району РУЮ у м. Києві Гаєвського С.М. від
19 лютого 2014 року про відкриття
виконавчого провадження №42104741 щодо
виконання оскаржуваної постанови.

Просить визнати протиправною та
скасувати постанову №1006 від 19 грудня
2013 року в справі про адміністративне
правопорушення відносно ОСОБА_1,
провадження по справі - закрити.

Представник позивача в судовому
засіданні позовні вимоги підтримала,
просила суд їх задовольнити.

Представник відповідача в судове
засідання не з'явився, про час та місце
слухання справи повідомлений належний
належним чином, причини неявки суду не
повідомив.

Суд, дослідивши письмові докази по
справі, вважає позов таким, що підлягає
до задоволення.

В судовому засіданні встановлено, що
постановою заступника начальника
Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
місті Києві Алєксєєнко І.О. від 19 грудня
2013 року № 1006 ОСОБА_1 визнано винною у
вчиненні адміністративного
правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 96
Кодексу України про адміністративні
правопорушення та накладено
адміністративне стягнення у вигляді
штрафу в розмірі 850 грн.

Суд вважає дії службових осіб
Інспекції щодо притягнення ОСОБА_1 до
адміністративної відповідальності
такими, що не відповідають вимогам
закону, постанову такою, що підлягає
скасуванню, а справа - закриттю, з
огляду на наступне.

Відповідно до статті 19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, визначений Конституцією та
законами України.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може
бути підданий впливу в зв'язку з
адміністративним правопорушенням
інакше як на підставах і в порядку,
встановлених законом.

На підставі акту позапланової
перевірки дотримання вимог
законодавства у сфері містобудівної
діяльності, будівельних норм,
державних стандартів і правил від 13
грудня 2013 року головним державним
інспектором Інспекції ДАБК у м. Києві
Панібратовим І.О. складений протокол
про адміністративне правопорушення
від 13 грудня 2013 року щодо громадянки
ОСОБА_1 за вчинення нею правопорушення,
передбаченого ч. 1 ст. 96 КУпАП.

На думку органу контролю,
правопорушення полягає у тому, ОСОБА_1,
як власником нежилих приміщень АДРЕСА_1
у Печерському районі м. Києва, не
забезпечено облаштування входу до них
необхідним обладнанням для потреб
маломобільних груп населення, чим
порушено вимоги п. 6.1.1 ДБН В.2.2- 17:2006
«Будинки і споруди. Доступність
будинків і споруд для маломобільних
груп населення».

Відповідальність за ч. 1 ст. 96 Кодексу
України про адміністративні
правопорушення настає у разі порушення
особою вимог законодавства,
будівельних норм, державних стандартів
і правил та затверджених проектних
рішень під час нового будівництва,
реконструкції, реставрації,
капітального ремонту об'єктів і споруд.

Проте, дана норма розповсюджується на
умови проектування та будівництва
будинку, а не на випадки облаштування
окремих житлових чи нежитлових
приміщень у ньому.

Позивач не є власником будинку, не є
замовником будівництва, а є лише
власником частини нежитлових
приміщень та не здійснювала
будівництво, реконструкцію,
реставрацію або капітальний ремонт
будинку.

Крім того, ОСОБА_1 взагалі не може бути
суб'єктом правопорушення,
передбаченого ч.1 ст. 96 КУпАП, виходячи з
наступного.

Як свідчать матеріали справи про
адміністративне правопорушення,
перевірка здійснювалась контролюючим
органом на підставі ст. 41 Закону
України «Про регулювання
містобудівної діяльності» та згідно з
Порядком здійснення державного
архітектурно-будівельного контролю,
затвердженим постановою Кабінету
Міністрів України від 23 травня 2011 року
№ 553.

Разом з тим, постановою Кабінету
Міністрів України від 23 травня 2011 року
№ 553, яка розроблена на підставі ч. 2 ст.
41 Закону України «Про регулювання
містобудівної діяльності»,
встановлено порядок здійснення
державного архітектурно-будівельного
контролю, а саме визначено процедуру
здійснення заходів, спрямованих на
дотримання вимог законодавства у сфері
містобудівної діяльності, будівельних
норм, державних стандартів і правил,
ліцензійних умов провадження
господарської діяльності, пов'язаної з
будівництвом об'єкта архітектури, який
за складністю
архітектурно-будівельного рішення та
(або) інженерного обладнання належить
до IV і V категорії складності (п. 1
Порядку).

Відповідальність за правопорушення у
сфері містобудівної діяльності
встановлюється Законом України «Про
відповідальність за правопорушення у
сфері містобудівної діяльності», дія
якого розповсюджується на виключно на
юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців (суб'єктів
містобудування) за вчинення таких
правопорушень, а не на громадян.

Відповідно до п. 3 Порядку накладення
штрафів за правопорушення у сфері
містобудівної діяльності,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 6 квітня 1995 року
№ 244 (у редакції постанови КМУ від 2
жовтня 2013 року № 735), штрафи за
правопорушення у сфері містобудівної
діяльності, що передбачені Законом
України «Про відповідальність за
правопорушення у сфері містобудівної
діяльності» накладаються на суб'єктів
містобудування - юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців.

Таким чином, за вказаних вище обставин
громадянка ОСОБА_1 не є суб'єктом
адміністративного правопорушення,
передбаченого ч. 1 ст. 96 КУпАП, оскільки
вона не являється суб'єктом
містобудування, тому в даному випадку
склад такого правопорушення відсутній.

Згідно з ст. 268 КУпАП справа про
адміністративне правопорушення
розглядається в присутності особи, яка
притягається до адміністративної
відповідальності. Під час відсутності
цієї особи справу може бути розглянуто
лише у випадках, коли є дані про
своєчасне її сповіщення про місце і час
розгляду справи і якщо від неї не
надійшло клопотання про відкладення
розгляду справи.

Проте, як свідчать матеріали справи про
адміністративне правопорушення,
лист-повідомлення про розгляд справи
про адміністративне правопорушення
від 13.12.2013 року № 7/26-56/1312/10, призначений
на 19.12.2013 року о 10-00, разом з актом
перевірки, приписом та протоколом про
адміністративне правопорушення від
13.12.2013 року направлені ОСОБА_1
рекомендованим відправленням лише
16.12.2013 року, тобто фактично за 2 дні до
початку розгляду справи (беручи до
уваги те, що в середньому строк
доставки поштової кореспонденції по м.
Києву становить 3-4 дні).

У зв'язку з цим суд вважає поважною
причину пропуску строку на оскарження
постанови заступника начальника
Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
місті Києві Алєксєєнко І.О. від 19 грудня
2013 року № 1006, якою ОСОБА_1 визнано
винною у вчиненні адміністративного
правопорушення, передбаченого ч. 1 с. 96
Кодексу України про адміністративні
правопорушення та накладено
адміністративне стягнення у вигляді
штрафу в розмірі 850 грн.

В зв'язку з викладеним, керуючись ст. ст.
38, 251, 256, 287, 288, 289, КУпАП та ст. 10, п. 2 ч. 1 ст.
18, ст. ст. 51, 58, 59, 105, 106, 157-163 КАС України,
суд, -

постановив:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати
постанову заступника начальника
Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
місті Києві Алєксєєнко І.О. від 19 грудня
2013 року № 1006, якою ОСОБА_1 визнано
винною у вчиненні адміністративного
правопорушення, передбаченого ч. 1 с. 96
Кодексу України про адміністративні
правопорушення та накладено
адміністративне стягнення у вигляді
штрафу в розмірі 850 грн. та закрити
справу про адміністративне
правопорушення.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя Ірпінського міського суду

Київської області
С.І.
Оладько