Справа № 802/1923/14-а
Суддя: Віятик Наталія Володимирівна
Дата ухвалення: 2014-07-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

08 липня 2014 р.
Справа № 802/1923/14-а

Вінницький окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді:
Віятик Наталії Володимирівни,

за участю:

секретаря судового засідання:
Бондаренка Ігоря Валерійовича

позивача:
Мельниченко С.С.

відповідача:
Штельмах Д.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні матеріали справи

за позовом: Козятинської об'єднаної
державної податкової інспекції ГУ
Міндоходів у Вінницькій області

до: державної виконавчої служби
Калинівського районного управління
юстиції, третя особа на стороні
відповідача, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору
Товариство з обмеженою
відповідальністю "Калинівський
експериментальний завод деревинних
матеріалів"

про: зняття арешту з частини майна, яке
знаходиться у податковій заставі, -

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного
адміністративного суду звернулась
Козятинська об'єднана державна
податкова інспекція ГУ Міндоходів у
Вінницькій області з адміністративним
позовом до державної виконавчої служби
Калинівського районного управління
юстиції про зняття арешту з частини
майна, яке знаходиться у податковій
заставі.

03.07.2014 року усною ухвалою суду до участі
у справі залучено третю особу на
стороні відповідача, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору -
ТОВ "Калинівський експериментальний
завод деревинних матеріалів".

На обґрунтування позову зазначено, що
станом на 27.11.2012р. за ТОВ "Калинівський
експериментальний завод деревинних
матеріалів" рахувався податковий борг
в сумі 1481,4 тис. грн. В подальшому, на
підставі відповідного рішення
начальника Козятинської ОДПІ,
оформлено акт опису майна та у
Державному реєстрі обтяжень рухомого
майна 17.05.2013р. зареєстровано податкову
заставу. Проте, постановою заступника
начальника відділу Державної
виконавчої служби Калинівського
районного управління юстиції від
08.05.2013р. накладено арешт на все майно та
внесено відповідні відомості до
Єдиного реєстру заборон відчуження
об'єктів нерухомого майна 08.05.2013р. За
таких обставин, податковий орган
просить суд, зняти арешт з частини
майна, яке знаходиться у податковій
заставі.

В судовому засіданні представник
позивача позов підтримав, посилаючись
на обставини, викладені у позовній
заяві.

Представник відповідача проти
заявлених вимог заперечив, посилаючись
на обставини викладені в письмових
запереченнях.

Розглянувши матеріали справи,
дослідивши надані докази, вислухавши
думку осіб, що беруть участь у справі,
суд встановив наступне.

Як свідчать матеріали справи В
провадженні відділу ДВС Калинівського
районного управління юстиції
перебуває зведене виконавче
провадження №37949987, в якому
знаходиться й виконавче провадження
відкрите за постановою серії ВП №37853151
від 08.05.2013р. У даному виконавчому
проваджені, 08 травня 2013 р. заступником
начальника відділу державної
виконавчої служби Калинівського
районного управління юстиції винесено
постанову серії ВП № 37853151 про арешт
майна боржника та оголошення заборони
на його відчуження. Згідно
інформаційної довідки з Державного
реєстру речових прав на нерухоме майно
щодо суб'єкта від 08.05.2013р. зареєстровано
обтяження: «арешт нерухомого майна»
згідно постанови ВДВС Калинівського
районного управління юстиції про арешт
майна боржника та оголошення заборони
на його відчуження від 08.05.2013р.».

21.02.2014р. відділ державної виконавчої
служби Калинівського РУЮ своїм листом
за №2-31/754 від 21.02.2014р. повідомив
Козятинську ОДПІ про перебуванні на
примусовому виконанні зведеного
виконавчого провадження про стягнення
боргу з ТОВ "Калинівський
експериментальний завод деревинних
матеріалів" та про арешт майна і
заборону його відчуження. Водночас
роз'яснено про право звернення до суду
з позовом про зняття арешту із
заставленого майна.

Не погоджуючись із арештом майна
боржника та оголошення заборони на
його відчуження позивач звернувся з
даним позовом до суду, обґрунтовуючи
свою позицію тим, що арешт накладено на
майно, що перебуває у податковій
заставі.

Визначаючись щодо позовних вимог, суд
керується та виходить з наступного.

Статтею 11 Закону України "Про виконавче
провадження" передбачений обов`язок
державного виконавця здійснювати
заходи, необхідні для своєчасного і в
повному обсязі виконання рішення,
зазначеного в документі на примусове
виконання рішення (далі - виконавчий
документ), у спосіб та в порядку,
встановленому виконавчим документом і
цим Законом.

Частиною 1 статті 52 Закону України "Про
виконавче провадження" визначено, що
звернення стягнення на майно боржника
полягає в його арешті, вилученні та
примусовій реалізації.

Як встановлено статтею 57 Закону
України "Про виконавче провадження",
арешт майна боржника застосовується
для забезпечення реального виконання
рішення.

Арешт на майно боржника може
накладатися державним виконавцем
шляхом: винесення постанови про арешт
коштів та інших цінностей боржника, що
знаходяться на рахунках і вкладах чи на
зберіганні у банках або інших
фінансових установах; винесення
постанови про арешт коштів, що
перебувають у касі боржника або
надходять до неї; винесення постанови
про арешт майна боржника та оголошення
заборони на його відчуження;
проведення опису майна боржника і
накладення на нього арешту.

Постановами, передбаченими частиною
другою цієї статті, може бути
накладений арешт у розмірі суми
стягнення з урахуванням виконавчого
збору, витрат, пов'язаних з
організацією та проведенням
виконавчих дій та застосованих
державним виконавцем штрафів, на все
майно боржника або на окремі предмети.
Копії постанови, якою накладено арешт
на майно боржника та оголошено
заборону на його відчуження, державний
виконавець надсилає органам, що
здійснюють реєстрацію майна або ведуть
реєстр заборони на його відчуження.

Про проведення опису майна боржника і
накладення на нього арешту державний
виконавець складає акт опису та арешту
майна боржника (частина 5 статті 57
Закону України "Про виконавче
провадження").

Згідно з положеннями частини 3 статті 60
Закону України "Про виконавче
провадження" з майна боржника може бути
знято арешт за постановою начальника
відповідного відділу державної
виконавчої служби, якому безпосередньо
підпорядкований державний виконавець,
якщо виявлено порушення порядку
накладення арешту, встановленого цим
Законом. Копія постанови начальника
відділу державної виконавчої служби
про зняття арешту з майна боржника не
пізніше наступного дня після її
винесення надсилається сторонам та
відповідному органу (установі) для
зняття арешту.

Відповідно до частини 1 статті 54 Закону
України "Про виконавче провадження"
звернення стягнення на заставлене
майно в порядку примусового виконання
допускається за виконавчими
документами для задоволення вимог
стягувача-заставодержателя.

Для задоволення вимог стягувачів, які
не є заставодержателями, стягнення на
заставлене майно боржника може бути
звернуто у разі: виникнення права
застави після винесення судом рішення
про стягнення з боржника коштів; якщо
вартість предмета застави перевищує
розмір заборгованості боржника
заставодержателю (частина 3 статті 54
Закону України "Про виконавче
провадження").

Суд зазначає, що відповідно до пункту
88.1 статті 88 Податкового кодексу
України з метою забезпечення виконання
платником податків своїх обов'язків,
визначених цим Кодексом, майно
платника податків, який має податковий
борг, передається у податкову заставу.

У відповідності до підпункту 89.1.2
пункту 89.1. статті 89 Податкового кодексу
України право податкової застави
виникає у разі, зокрема, несплати у
строки, встановлені цим Кодексом, суми
грошового зобов'язання, самостійно
визначеної контролюючим органом, - з
дня виникнення податкового боргу.

З урахуванням положень цієї статті
право податкової застави поширюється
на будь-яке майно платника податків,
яке перебуває в його власності
(господарському віданні або
оперативному управлінні) у день
виникнення такого права і балансова
вартість якого відповідає сумі
податкового боргу платника податків,
крім випадків, передбачених пунктом 89.5
цієї статті, а також на інше майно, на
яке платник податків набуде прав
власності у майбутньому (пункт 89.2
статті 89 Податкового кодексу України).

Згідно з пунктом 90.1 статті 90
Податкового кодексу України пріоритет
податкової застави щодо пріоритету
інших обтяжень (включаючи інші застави)
встановлюється відповідно до закону.

Як встановлено статтею 14 Закону
України "Про забезпечення вимог
кредиторів та реєстрацію обтяжень"
якщо інше не встановлено цим Законом,
зареєстроване обтяження має вищий
пріоритет над незареєстрованими
обтяженнями. Пріоритет зареєстрованих
обтяжень визначається у черговості їх
реєстрації, за винятками,
встановленими цим Законом. Обтяжувачі,
які зареєстрували обтяження одного і
того ж рухомого майна одночасно, мають
рівні права на задоволення своїх вимог.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті
37 Закону України "Про забезпечення
вимог кредиторів та реєстрацію
обтяжень" податкова застава належить
до публічних обтяжень.

Частиною 2 статті 39 Закону України "Про
забезпечення вимог кредиторів та
реєстрацію обтяжень" визначено, що
пріоритет публічного обтяження
встановлюється з моменту його
реєстрації. Зареєстровані публічні
обтяження не мають пріоритету над
обтяженнями того ж рухомого майна, які
були зареєстровані раніше моменту
реєстрації публічного обтяження, а
також обтяженнями, які мають вищий
пріоритет згідно з правилами,
встановленими розділом III цього Закону.

Як встановлено судом, що 08.05.2013р. ВДВС
Калинівського районного управління
юстиції зареєстровано арешт
нерухомого майна ТОВ «Калиніський
експерементальних завод деревинних
матеріалів» згідно постанови про арешт
майна боржника та оголошення заборони
на його відчуження від 08.05.2013р. Разом із
тим, податковим органом 17.05.2013 року
зареєстровано податкову заставу того ж
майна згідно акту опису майна №1 від
15.05.2013р. Козятинської ОДПІ.

З наведеного вбачається, що арешт на
майно боржника згідно постанови ВДВС
Калинівського РУЮ здійснено раніше
порівняно з обтяженням Козятинської
ОДПІ як податкова застава.

За сукупністю наведених вище обставин,
враховуючи, що мотивація та докази, на
які посилається позивач, не дають суду
підстав для постановлення висновків,
які б спростовували доводи
відповідача, а встановлені у справі
обставини не підтверджують позиції
позивача покладену в основу заявлених
вимог, суд дійшов висновку про відмову
в задоволені позову повністю.

Відповідно до статей 11, 71 Кодексу
адміністративного судочинства
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, при цьому
частина 2 статті 71 Кодексу передбачає,
що в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій,
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Згідно статті 86 цього Кодексу, суд
оцінює докази, які є у справі, за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні.

Оскільки в задоволенні позову
відмовлено, а також за відсутності
витрат позивача - суб'єкта владних
повноважень, пов'язаних із залученням
свідків та проведенням судових
експертиз, судові витрати (судовий
збір) стягненню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163,
167, 255, 257 КАС України, Вінницький
окружний адміністративний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного
позову відмовити повністю.

Постанова суду першої інстанції
набирає законної сили в порядку,
визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України,
апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 цього Кодексу, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови. Якщо
суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 цього
Кодексу, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Суддя
Віятик Наталія Володимирівна