Суддя: Сірош М.В.
Дата ухвалення: 2014-06-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"19" червня 2014 р. м. Київ
К/9991/16838/11

К/9991/16751/11

К/9991/16763/11

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

головуючого судді: Сіроша
М.В.,

суддів:
Блажівської Н.Є.,

Костенка М.І.,

секретар Бовкун В.В.,

за участю представників: Акціонерної
енергопостачальної компанії
«Київенерго» - Матвеєвої В.П.;
Виконавчого органу Київської міської
ради (Київської міської державної
адміністрації) - Кучерук К.В.; Відкрите
акціонерне товариство «Акціонерна
компанія «Київводоканал» -
Андрієвської О.В.; Національна комісія
регулювання електроенергетики України
- Пронози Г.С.; ОСОБА_10,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні касаційні скарги
Акціонерної енергопостачальної
компанії «Київенерго» (далі -
Київенерго), Виконавчого органу
Київської міської ради (Київської
міської державної адміністрації) (далі
- КМР), Закритого акціонерного
товариства «Екостандарт» (далі -
Товариство) на постанову
Шевченківського районного суду м.
Києва від 10 грудня 2010 року та постанову
Київського апеляційного
адміністративного суду від 9 березня 2011
року у справі за адміністративним
позовом ОСОБА_7 до КМР, Київського
міського голови Черновецького Леоніда
Михайловича (далі - Київський міський
голова), треті особи: Київенерго,
Відкрите акціонерне товариство
«Акціонерна компанія «Київводоканал»
(далі - Київводоканал), Товариство,
Національна комісія регулювання
електроенергетики України (далі -
Комісія), ОСОБА_10,

про визнання дій неправомірними,
розпоряджень нечинними та зобов'язання
вчинити дії, -

В С Т А Н О В
И Л А:

У червні 2010 року ОСОБА_7 звернувся до
суду з адміністративним позовом про
визнання неправомірними дій
Київського міського голови щодо
прийняття розпоряджень № 1332 від 30.11.2009
року (далі - Розпорядження № 1332) про
встановлення та погодження тарифів на
комунальні послуги з централізованого
постачання холодної води і
водовідведення холодної та гарячої
води для населення, № 1333 від 30.11.2009 року
(далі - Розпорядження № 1333) щодо
затвердження тарифів на теплову
енергію, встановлення та погодження
тарифів на комунальні послуги з
централізованого опалення і
постачання гарячої води для населення,
№ 1335 від 30.11.2009 року (далі -
Розпорядження № 1335) про подовження дії
розпоряджень виконавчого органу КМР №
978 та № 979 від 31.08.2009 року про
встановлення тарифів на послуги з
утримання будинків та прибудинкових
територій, № 191 від 30.03.2010 року (далі -
Розпорядження № 191) щодо подовження дії
розпоряджень КМР № 978 та № 979 від 31.08.2009
року, № 392 від 31.05.2010 року (далі -
Розпорядження № 392) про затвердження
тарифів на теплову енергію,
встановлення та погодження тарифів на
комунальні послуги з централізованого
опалення і постачання гарячої води для
населення; визнання зазначених
розпоряджень незаконними та нечинними
з моменту прийняття.

На обґрунтування позову зазначив, що
оскаржувані розпорядження прийняті
Київським міським головою із
порушенням принципу розподілу владних
повноважень, оскільки вони прийняті, як
нормативні акти місцевої державної
адміністрації і підлягають
обов'язковій реєстрації у органах
юстиції, відповідно до п. 1 Указу
Президента України № 493/92 від 3.10.1992 року
«Про державну реєстрацію
нормативно-правових актів міністерств
та інших органів виконавчої влади».

10 грудня 2010 року постановою
Шевченківського районного суду м.
Києва позов задоволений.

Дії Київського міського голови визнані
неправомірними; Розпорядження № 1332, №
1333, № 1335, № 191, № 392 визнані незаконними
та нечинними з моменту прийняття.

9 березня 2011 року постановою Київського
апеляційного адміністративного суду
постанова Шевченківського районного
суду м. Києва від 10 грудня 2010 року
скасована, у задоволені позову
відмовлено.

Не погоджуючись із судовими рішеннями
судів першої та апеляційної інстанції,
Київенерго, КМР та Товариство
звернулися з касаційними скаргами з
вимогою скасування постанови
Шевченківського районного суду м.
Києва та постанови Київського
апеляційного адміністративного суду і
ухвалення нової постанови про відмову
у задоволенні позову, посилаючись на
порушення судами норм матеріального та
процесуального права.

Перевіривши правильність застосування
судами норм матеріального і
процесуального права, обговоривши
доводи касаційних скарг, колегія
суддів вважає, що касаційні скарги
підлягають частковому задоволенню з
таких підстав.

Як встановлено судами попередніх
інстанцій, 30.11.2009 року КМР прийняла
Розпорядження № 1332 щодо встановлення
та погодження тарифів на комунальні
послуги з централізованого постачання
холодної води і водовідведення
холодної та гарячої води для населення,
№ 1333 про затвердження тарифів на
теплову енергію, встановлення та
погодження тарифів на комунальні
послуги з централізованого опалення і
постачання гарячої води для населення
та № 1335 про подовження дії
розпоряджень виконавчого органу КМР №
978 та № 979 від 31.08.2009 року.

30 березня 2010 року КМР прийняла
Розпорядження № 191 щодо подовження дії
розпоряджень КМР № 978 та № 979 від 31.08.2009
року.

31 травня 2010 року КМР прийняла
Розпорядження № 392 про затвердження
тарифів на теплову енергію,
встановлення та погодження тарифів на
комунальні послуги з централізованого
опалення і постачання гарячої води для
населення.

Колегія суддів, погоджується з
висновком суду першої інстанції про
задоволення позову з таких підстав.

Суд апеляційної інстанції при розгляді
адміністративної справи прийшов до
помилкового висновку, що позовні
вимоги ОСОБА_7 про визнання дій
Київського міського голови
неправомірними та визнання
оскаржуваних розпоряджень незаконними
та нечинними не підлягають
задоволенню, оскільки судом
встановлений факт, що оскаржувані
розпорядження не набрали чинності у
зв'язку з чим відпала необхідність
визнання їх нечинними.

Згідно з п.п. 1-3 Указу Президента
України №493/92 від 3.10.1992 року «Про
державну реєстрацію
нормативно-правових актів міністерств
та інших органів виконавчої влади»
(далі - Указу №493/92) нормативно-правові
акти, які видаються міністерствами,
іншими органами виконавчої влади,
органами господарського управління та
контролю і які зачіпають права, свободи
й законні інтереси громадян або мають
міжвідомчий характер, підлягають
державній реєстрації; реєстрацію
нормативно-правових актів обласних,
Київської та Севастопольської міських
державних адміністрацій, їх управлінь,
відділів, інших підрозділів, а також
місцевих органів господарського
управління та контролю здійснюють
обласні, Київське та Севастопольське
міські управління юстиції.

Відповідно до п. 2 Указу №493/92 державна
реєстрація нормативно-правових актів
проводиться в порядку, що визначається
Кабінетом Міністрів України.
Міністерство юстиції України та
управління юстиції складають державні
реєстри зареєстрованих ними
нормативно-правових актів.

Положенням про державну реєстрацію
нормативно-правових актів міністерств
та інших органів виконавчої влади,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України №731 від 28.12.1992 року
(далі - Положення №731), надано право
Міністерству юстиції України та іншим
органам, що здійснюють державну
реєстрацію відомчих
нормативно-правових актів, перевіряти
у міністерствах, інших органах
виконавчої влади, органах
господарського управління та контролю
додержання законодавства про державну
реєстрацію нормативно-правових актів,
у разі потреби вимагати подання
нормативно-правових актів на державну
реєстрацію та вносити пропозиції про
усунення виявлених порушень і
недоліків та притягнення до
відповідальності посадових осіб,
винних у допущених порушеннях.

Згідно з пунктом 1 Положення № 731
державна реєстрація
нормативно-правового акта полягає у
проведенні правової експертизи на
відповідність його Конституції та
законодавству України, Конвенції про
захист прав людини і основоположних
свобод 1950 року і протоколам до неї,
міжнародним договорам України, згоду
на обов'язковість яких надано
Верховною Радою України, а також з
урахуванням практики Європейського
суду з прав людини, прийнятті рішення
про державну реєстрацію цього акта,
присвоєнні йому реєстраційного номера
та занесенні до Єдиного державного
реєстру нормативно-правових актів.

Відповідно до пункту 2 Положення №493/92
державній реєстрації підлягають
нормативно-правові акти, що зачіпають
права, свободи й законні інтереси
громадян або мають міжвідомчий
характер.

Суд першої інстанції правильно
зазначив, що оскаржувані розпорядження
є нормативно-правовими актами і
підлягали державній реєстрації
відповідно до п. 3 Указу №493/92, оскільки
нормативно-правові акти, зазначені в
см. 1 цього Указу, набувають чинності
через 10 днів після їх реєстрації, якщо в
них не встановлено пізнішого строку
надання їм чинності.

Враховуючи вище викладене, Київський
міський голова був зобов'язаний подати
оскаржувані розпорядження до
Міністерства юстиції України для їх
відповідної реєстрації.

Відповідно до п. 15 Положення №731 органи
виконавчої влади направляють для
виконання нормативно-правові акти лише
після їх державної реєстрації та
офіційного опублікування.

У разі порушення зазначених вимог
нормативно-правові акти вважаються
такими, що не набрали чинності, і не
можуть бути застосовані.

Дії Київського міського голови суд
першої інстанцій обґрунтовано визнав
неправомірними у зв'язку з порушення
вимог Указу №493/92 та п. 15 Положення №731
та визнав незаконними та нечинними
оскаржувані розпорядження, оскільки
вони не були зареєстровані у
встановленому порядку.

Відповідно до статті 226 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд касаційної інстанції скасовує
судове рішення суду апеляційної
інстанції та залишає в силі рішення
суду першої інстанції, яке ухвалено
відповідно до закону і скасоване або
змінене помилково.

Колегія суддів дійшла висновку, що
постанова суду апеляційної інстанції
ухвалена з порушенням норм
матеріального права. Постанова
Шевченківського районного суду м.
Києва повинна бути залишена без змін,
як така, що відповідає вимогам чинного
законодавства.

Керуючись ст., ст. 220, 221, 226, 230, 231 Кодексу
адміністративного судочинства
України,

У Х В А Л И Л А :

Касаційні скарги Акціонерної
енергопостачальної компанії
«Київенерго», Виконавчого органу
Київської міської ради (Київської
міської державної адміністрації) та
Закритого акціонерного товариство
«Екостандарт» задовольнити частково.

Постанову Київського апеляційного
адміністративного суду від 9 березня 2011
року скасувати, а постанову
Шевченківського районного суду м.
Києва від 10 грудня 2010 року - залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і оскарженню не підлягає,
але може бути переглянута Верховним
Судом України з підстав, визначених
статтею 237 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Судді:
Сірош М.В.

Блажівська Н.Є.

Костенко М.І.