Справа № 2а-0304/50/12, 0304/821/12
Суддя: Гінда О.М.
Дата ухвалення: 2014-07-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 липня 2014 року
№ 9104/107195/12

Львівський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді:
Гінди О.М.

суддів:
Курильця А.Р., Ніколіна В.В.

за участю секретаря судових засідань:
Щерби С.Б.

представника відповідача - Гарбарчука
О.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові апеляційну скаргу
ОСОБА_3 на постанову Камінь-Каширського
районного суду Волинської області від
16 травня 2012 року у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_3 до
Відділу державної виконавчої служби
Камінь-Каширського районного
управління юстиції Волинської області,
старшого державного виконавця Відділу
державної виконавчої служби
Камінь-Каширського районного
управління юстиції Волинської області
Літвіна С.В. про визнання протиправними
дій та скасування постанов, -

встановив:

ОСОБА_3 звернувся в суд із
адміністративним позовом у якому
просить визнати незаконними дії
державного виконавця та скасувати
постанови від 21.03.2011 про стягнення з
боржника виконавчого збору та витрат
на проведення виконавчих дій, а також
постанову від 22.04.2011 про накладення
штрафу.

В обґрунтування позовних вимог позивач
посилається на те, що постанова про
відкриття виконавчого провадження
вчасно не доведена до його відома, а
тому він був позбавлений можливості
сплатити штраф у строк визначений для
добровільного виконання виконавчого
документа, тобто до 10.03.2011. Також,
позивач вказує на те, що 17.03.2011 ним
сплачено штраф в сумі 2600 грн, що
підтверджується відповідною
квитанцією, яка 18.03.2011 подана
державному виконавцю. Крім того, згідно
постанови про притягнення до
адміністративної відповідальності, на
позивача штраф накладено у розмірі 2600
грн, а тому безпідставним є стягнення
виконавчого збору в сумі 520 грн,
оскільки такий відповідно до ст. 45
Закону України «Про виконавче
провадження» від 21 квітня 1999 року N 606-XIV
(далі - Закон N 606-XIV) нараховується від
фактично стягнутої суми у розмірі 10%.

Постановою Камінь-Каширського
районного суду Волинської області від
16.05.2012 у задоволені позову відмовлено.

Із цією постановою не погодився
позивач та оскаржив її в апеляційному
порядку. Вважає, що така є незаконною та
необґрунтованою, оскільки прийнята з
порушенням норм матеріального і
процесуального права, а тому просить її
скасувати та позов задовольнити. Крім
вимог заявлених у суді першої
інстанції, апелянт також просить
зобов'язати відповідача закрити
виконавче провадження.

В обґрунтування апеляційних вимог,
окрім доводів викладених у позовній
заяві, апелянт посилається на
відсутність у державного виконавця
підстав для відкриття виконавчого
провадження на суму штрафу у
подвійному розмірі 5200 грн, оскільки
постановою Камінь-Каширського
районного суду Волинської області на
нього штраф накладено у розмірі 2600 грн.
Вважає, що у подвійному розмірі штраф
стягується тільки після спливу 15-ти
днів з дня відкриття виконавчого
провадження, якщо протягом цього
строку такий не був сплачений
добровільно. Також зазначає, що
постанова про відкриття виконавчого
провадження не була доведена до його
відома, а про її існування позивачу
стало відомо 15.03.2011, у зв'язку з чим
штраф сплачено 17.03.2011 у сумі 2600 грн, а
квитанцію 18.03.2011 подано державному
виконавцю.

Апелянт у судове засідання не прибув,
хоча належним чином повідомлений про
дату, час та місце судового розгляду, що
підтверджується наявним у матеріалах
справи повідомленням про вручення
повістки, а тому у відповідності до ч. 4
ст. 196 КАС України його неприбуття не
перешкоджає апеляційному розгляду
справи.

Представник відповідача у судовому
засіданні апеляційну скаргу заперечив
та просить залишити її без задоволення,
з підстав викладених у запереченні на
неї.

Суд апеляційної інстанції, заслухав
доповідь судді-доповідача, пояснення
представника відповідача, перевірив
матеріали справи та обговорив підстави
і межі апеляційної скарги, вважає, що
таку належить задовольнити частково.

Судом першої інстанції встановлено, що
постановою Камінь-Каширського
районного суду Волинської області від
10.02.2011 ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні
адміністративного правопорушення,
передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та
накладено на нього стягнення у виді
штрафу в розмірі 2600 грн (а.с. 80). Разом з
тим, на підставі ч. 2 ст. 308 Кодексу
України про адміністративні
правопорушення (далі - КУпАП)
постановлено, що у разі несплати штрафу
протягом 15 днів, з метою примусового
виконання постанови органами
державної виконавчої служби, стягнути
з правопорушника штраф у подвійному
розмірі - 5200 грн.

03.03.2011 вказану постанову подано для
примусового виконання до ВДВС
Камінь-Каширського районного
управління юстиції, за якою 04.03.2011
відкрито виконавче провадження № 24957155
про стягнення з ОСОБА_3 5200 грн та
встановлено строк для добровільного
виконання до 10.03.2011 (а.с. 140).

21.03.2011 старшим державним виконавцем
Літвіном С.В. винесено постанову про
стягнення виконавчого збору в сумі 520
грн, у зв'язку з тим, що боржником штраф
у добровільному порядку не сплачено.

Також цього дня, на підставі ст. 45
Закону N 606-XIV винесено постанову про
стягнення з боржника витрат на
провадження виконавчих дій в сумі 23,4
грн.

Крім того, 22.04.2011 на підставі ст. 89
Закону N 606-XIV на боржника накладено
штраф в розмірі 170 грн у зв'язку з
невиконанням рішення суду.

Суд першої інстанції дійшов висновку,
що позов задоволеним бути не може,
оскільки протягом 15-ти днів, після
отримання постанови про накладення
адміністративного стягнення, позивач
не сплатив штраф, а тому така,
відповідно до ст. 308 КУпАП, була
пред'явлена до примусового виконання
до ДВС у подвійному розмірі, за якою
відкрито виконавче провадження та
встановлено строк для добровільного
виконання до 10.03.2011. Так як, станом на
вказану дату боржник штраф не сплатив,
то державним виконавцем правомірно
21.03.2011 винесено постанови про стягнення
виконавчого збору в сумі 520 грн та
витрат на проведення виконавчих дій в
сумі 23,4 грн, а також 22.04.2011 постанову про
накладення штрафу в сумі 170 грн.

Однак, суд апеляційної інстанції з
такими висновками суду першої
інстанції не погоджується, з огляду на
таке.

Суд першої інстанції вирішуючи цю
справу по суті на врахував того, що цей
спір предметно не підсудний місцевому
загальному суду як адміністративному,
оскільки такий виник щодо оскарження
рішень органу ДВС, який є державним
органом, з приводу виконання постанови
про накладення адміністративного
стягнення, що з огляду на приписи
частини 2 ст. 18 КАС України та ст. 82
Закону N 606-XIV, свідчить про підсудність
цієї справи окружному
адміністративному суду.

Вирішуючи цей спір по суті, суд
апеляційної інстанції вважає, що позов
належить задовольнити.

Згідно ч. 1 ст. 307 КУпАП (у редакції
чинній на час виникнення спірних
відносин) штраф має бути сплачений
порушником не пізніш як через
п'ятнадцять днів з дня вручення йому
постанови про накладення штрафу, а в
разі оскарження або опротестування
такої постанови - не пізніш як через
п'ятнадцять днів з дня повідомлення про
залишення скарги або протесту без
задоволення.

У разі несплати правопорушником штрафу
у строк, установлений частиною першою
статті 307 цього Кодексу, постанова про
накладення штрафу надсилається для
примусового виконання до відділу
державної виконавчої служби за місцем
проживання порушника, роботи або за
місцезнаходженням його майна в
порядку, встановленому законом. У
порядку примусового виконання
постанови про стягнення штрафу за
вчинення адміністративного
правопорушення з правопорушника
стягується подвійний розмір штрафу,
визначеного у відповідній статті цього
Кодексу.

З аналізу наведених вище правових
положень можна дійти висновку, що
накладений на правопорушника судом
штраф підлягає сплаті протягом 15 днів,
якщо постанова не була оскаржена або
опротестована. У разі не сплати штрафу
у визначений строк, такий у примусовому
порядку стягується органами ДВС в
подвійному розмірі.

Позивачем не надано доказів сплати у
15-денний строк штрафу в розмірі 2600 грн
накладеного на нього постановою
Камінь-Каширського районного суду
Волинської області від 10.02.2011 по справі
№ 3-37/11 чи оскарження цієї постанови, а
тому судом таку скеровано для
примусового виконання до ВДВС
Камінь-Каширського районного
управління юстиції про стягнення з
позивача штрафу в подвійному розмірі -
5200 грн.

При цьому, слід зазначити, що на вимогу
суду апеляційної інстанції,
відповідачем надано копії матеріалів
виконавчого провадження та оригінали
для їх огляду, з яких вбачається, що
ОСОБА_3 15.03.2011 року представлено
державному виконавцю квитанцію № 66/87
від 15.02.2011 про сплату ним штрафу в сумі
2600 грн. Однак, як вбачається з листа
Камінь-Каширського ТВБВ № 10002/036 ВАТ
«Ощадбанк» від 05.04.2011 № 33, цього ж дня,
тобто 15.02.2011, позивач відмовився від
здійснення вказаного платежу і йому
були повернуті кошти у сумі 2600 грн.

Враховуючи відсутність доказів сплати
штрафу у визначений ст. 307 КУпАП строк,
безпідставним є посилання позивача
(апелянта) на неправомірність дій
державного виконавця щодо примусового
стягнення штрафу у розмірі 5200 грн.
Разом з тим, позивачем у цій справі
постанова про відкриття виконавчого
провадження не оскаржується, а тому суд
позбавлений можливості давати їй
правову оцінку.

Умови і порядок виконання рішень судів
та інших органів (посадових осіб), що
відповідно до закону підлягають
примусовому виконанню у разі
невиконання їх у добровільному порядку
визначені Законом N 606-XIV (у редакції
чинній на час виникнення спірних
відносин).

Згідно ч. 1 ст. 11 цього Закону державний
виконавець зобов'язаний вживати
передбачених цим Законом заходів
примусового виконання рішень,
неупереджено, своєчасно і в повному
обсязі вчиняти виконавчі дії.

Частинами 2, 5 ст. 24 Закону N 606-XIV (у
редакції чинній до 09.03.2011) визначено, що
державний виконавець у 3-денний строк з
дня надходження до нього виконавчого
документа виносить постанову про
відкриття виконавчого провадження. У
постанові державний виконавець
встановлює строк для добровільного
виконання рішення, який не може
перевищувати семи днів, а рішень про
примусове виселення - п'ятнадцяти днів,
та попереджає боржника про примусове
виконання рішення після закінчення
встановленого строку зі стягненням з
нього виконавчого збору і витрат,
пов'язаних з провадженням виконавчих
дій, передбачених цим Законом. Копія
постанови про відкриття виконавчого
провадження не пізніше наступного дня
надсилається стягувачу, боржнику та
органу (посадовій особі), який видав
виконавчий документ.

Відповідно до ч. 1, 4 ст. 30 Закону N 606-XIV (у
редакції чинній до 09.03.2011) державний
виконавець, починаючи виконувати
рішення, повинен пересвідчитися, чи
отримана боржником копія постанови про
відкриття виконавчого провадження і чи
здійснені ним дії, спрямовані на
добровільне виконання рішення у
встановлений постановою строк
відповідно до статті 24 цього Закону. У
разі повного добровільного виконання
рішення боржником у встановлений для
добровільного виконання строк
державний виконавець складає про це
акт, який є підставою для закінчення
виконавчого провадження.

Приписами ч. 2 ст. 32 Закону N 606-XIV (у
редакції чинній до 09.03.2011) визначено, що
за наявності обставин, що
перешкоджають провадженню виконавчих
дій або несвоєчасного одержання
сторонами документів виконавчого
провадження, внаслідок чого вони були
позбавлені можливості використати
надані їм цим Законом права, державний
виконавець може відкласти виконавчі
дії за заявою стягувача або за заявою
боржника, або з власної ініціативи на
строк до 10 днів. Про відкладення
провадження виконавчих дій державний
виконавець виносить відповідну
постанову, про що повідомляє сторони,
суд або інший орган, який видав
виконавчий документ.

Аналогічні положення наведені у Законі
N 606-XIV (ст.ст. 25, 27, 35), після викладення
його у новій редакції Законом України
«Про внесення змін до Закону України
«Про виконавче провадження» та деяких
інших законодавчих актів України щодо
вдосконалення процедури примусового
виконання рішень судів та інших
органів (посадових осіб)» від 04.11.2010 N
2677-VI, який набрав чинності 09.03.2011.

З аналізу наведених вище правових
положень можна дійти висновку, що
виконавчий збір та витрати на
проведення виконавчих дій стягується з
боржника лише у тому разі, якщо ним не
виконано виконавчий документ у строк
встановлений для добровільного
виконання. При цьому, постанова про
відкриття виконавчого провадження, у
якій зазначається строк для
добровільного виконання виконавчого
документа, має бути доведена до відома
боржника, а починаючи виконувати
рішення, державний виконавець повинен
пересвідчитися, чи отримана боржником
копія постанови про відкриття
виконавчого провадження, якщо ні, то
державний виконавець повинен
відкласти провадження виконавчих дій
та поновити строк для добровільного
виконання.

Ухвалою Львівського апеляційного
адміністративного суду від 06.05.2014
відповідача зобов'язано надати суду
матеріали виконавчого провадження, а
також докази надіслання боржнику
постанови про відкриття виконавчого
провадження.

Однак, із наданих відповідачем
матеріалів виконавчого провадження не
вбачається, що постанова про відкриття
виконавчого провадження була доведена
до відома боржника до закінчення
строку для добровільного виконання
рішення суду.

Відповідно до п.п. 2.10-2.12 Порядку роботи
з документами в органах державної
виконавчої служби затвердженого
постановою Наказом Міністерства
юстиції України від 25.12.2008 N 2274/5,
реєстрація документів вихідної
кореспонденції здійснюється Журналі
реєстрації вихідної кореспонденції.
Якщо кореспонденція передається іншим
установам, організаціям через
розсильного, вона також записується в
Розносну книгу для місцевої
кореспонденції. У разі направлення
документів виконавчого провадження
рекомендованими листами діловодом
складаються реєстри на відправлення
рекомендованої кореспонденції.

Ухвалою Львівського апеляційного
адміністративного суду від 10.06.2014,
відповідача зобов'язано надати
оригінал журналу вихідної
кореспонденції за березень - квітень
2011.

На виконання цієї ухвали суду
представником відповідача
представлено у судове засідання журнал
вихідної кореспонденції за 2011 рік, який
розпочато 04.01.2011 та закінчено 11.07.2011.

Після дослідження вказаного журналу,
судом апеляційної інстанції
встановлено, що постанова про
відкриття виконавчого провадження не
була своєчасно доведена до відома
ОСОБА_3, оскільки запис № 1007 від 04.03.2011
(аркуш журналу 64 зворот), заповнений між
9 та 10 березня 2011.

Таким чином, суд апеляційної інстанції
дійшов висновку, що постанова про
відкриття виконавчого провадження
боржнику направлена 9 або 10 березня 2011
року, а тому він був позбавлений
можливості виконати судове рішення у
строк встановлений державним
виконавцем для добровільного
виконання, тобто до 10.03.2011.

Державний виконавець не пересвідчився
у своєчасності надіслання боржнику
постанови про відкриття виконавчого
провадження, у зв'язку з чим
безпідставним є стягнення з боржника
виконавчого збору та витрат на
проведення виконавчих дій згідно
постанов від 21.03.2011, а тому такі
підлягають скасуванню.

Разом з тим, як вбачається із
матеріалів виконавчого провадження те
це зазначає позивач, після отримання
постанови про відкриття виконавчого
провадження, боржником сплачено
частину суми стягнення в розмірі 2600
грн, що підтверджується квитанцією від
17.03.2011 № 160/226 (а.с. 194), а згідно ст. 28
Закону N 606-XIV виконавчий змір
нараховується у розмірі 10 відсотків
суми, що підлягає стягненню.

Щодо постанови про накладення штрафу
на боржника, суд апеляційної інстанції
зазначає наступне.

Пунктом 13 ч. 3 ст. 11 N 606-XIV (тут та далі у
редакції чинній на час винесення
постанови про накладення штрафу)
визначено, що державний виконавець у
процесі здійснення виконавчого
провадження має право накладати
стягнення у вигляді штрафу на фізичних,
юридичних та посадових осіб у випадках,
передбачених законом.

Право державного виконавця на
накладення штрафу визначене статтями
75, 89 Закону N 606-XIV. Згідно ч. 1 ст. 89 цього
Закону у разі невиконання без поважних
причин у встановлений державним
виконавцем строк рішення, що зобов'язує
боржника виконати певні дії, та рішення
про поновлення на роботі державний
виконавець виносить постанову про
накладення штрафу на боржника - фізичну
особу від десяти до двадцяти
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян; на посадових осіб - від
двадцяти до сорока неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян; на
боржника - юридичну особу - від сорока
до шістдесяти неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян та
встановлює новий строк виконання.

З аналізу цієї норми вбачається, що
штраф може бути накладений лише у разі
невиконання без поважних причин у
встановлений державним виконавцем
строк рішення, що зобов'язує боржника
виконати певні дії, та рішення про
поновлення на роботі.

Однак, як вбачається із матеріалів
справи, спірне виконавче провадження №
24957155 стосується виконання постанови
суду про стягнення з боржника штрафу, а
не виконавчого документа за яким
боржник зобов'язаний особисто вчинити
певні дії або утриматися від їх
вчинення, що свідчить про
протиправність винесення державним
виконавцем постанови від 22.04.2011 про
накладення на позивача штрафу у
порядку визначеному ст. 89 Закону N 606-XIV.

З огляду на те, що оскаржувана
постанова прийнята неповноважним
судом, з неповним з'ясуванням обставин,
що мають значення для справи та з
порушенням норм матеріального і
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи, суд
апеляційної інстанції дійшов висновку
про її скасування з прийняттям нової
постанови про задоволення позову.

При цьому, не підлягає розгляду
апеляційна вимога про зобов'язання
державного виконавця закрити
виконавче провадження, оскільки така
не заявлялася у суді першої інстанції,
а згідно ч. 4 ст. 195 КАС України, суд
апеляційної інстанції не може
розглядати позовні вимоги, що не були
заявлені у суді першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 181, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 212,
254 КАС України, суд -

постановив:

апеляційну скаргу ОСОБА_3 -
задовольнити частково.

Постанову Камінь-Каширського
районного суду Волинської області від
16 травня 2012 року у справі № 0304/821/12
(2-а/0304/50/12) - скасувати.

Позов ОСОБА_3 - задовольнити.

Визнати дії старшого державного
виконавця Відділу державної
виконавчої служби Камінь-Каширського
районного управління юстиції
Волинської області Літвіна С.В. -
протиправними.

Скасувати постанови ВП № 24957155 від
22.04.2011 про накладення штрафу на ОСОБА_3 в
розмірі 170 грн, від 21.03.2011 про стягнення
з боржника виконавчого збору в сумі 520
грн та від 21.03.2011 про стягнення з
боржника витрат на проведення
виконавчих дій в сумі 23,40 грн, які
винесені старшим державним виконавцем
Відділу державної виконавчої служби
Камінь-Каширського районного
управління юстиції Волинської області
Літвіном С.В.

Постанова набирає законної сили з
моменту її проголошення.

На постанову протягом двадцяти днів з
дня складення її у повному обсязі може
бути подана касаційна скарга
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий:
О.М. Гінда

Судді:
А.Р. Курилець

В.В. Ніколін

Постанова у повному обсязі складена та
підписана 4 липня 2014 року.