Справа № 2а-18741/11/2670
Суддя: Бабенко К.А
Дата ухвалення: 2014-06-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий у 1-й інстанції:
Суддя-доповідач: Бабенко К.А
У Х В А Л А

Іменем України

16 червня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді Бабенка К.А.,
суддів: Борисюк Л.П., Собківа Я.М.,
секретаря Чепурко Н.М., розглянувши у
відкритому судовому засіданні
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Спеціалізованої державної
податкової інспекції у м. Києві по
роботі з великими платниками податків
на Постанову Окружного
адміністративного суду м.Києва від 26
січня 2012 року у справі за
адміністративним позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю «Порше
Україна» до Спеціалізованої державної
податкової інспекції у м. Києві по
роботі з великими платниками податків
про визнання протиправною та
скасування податкової Консультації, -

В С Т А Н О В И В:

Постановою Окружного
адміністративного суду м.Києва від 26
січня 2012 року адміністративний позов
задоволено частково.

Не погоджуючись із зазначеним судовим
рішення, Відповідачем подано
апеляційну скаргу, в якій він просить
судове рішення суду першої інстанції в
частині задоволення позовних вимог
скасувати та прийняти в цій частині
нове судове рішення, яким в задоволенні
позовних вимог відмовити повністю.

Частиною першою ст.195 Кодексу
адміністративного судочинства
України, зокрема визначено, що суд
апеляційної інстанції переглядає
судові рішення суду першої інстанції в
межах апеляційної скарги, в зв'язку з
чим, суд апеляційної інстанції
переглядає судове рішення суду першої
інстанції саме в межах його
апеляційної скарги, тобто в частині.

Постановою Київського апеляційного
адміністративного суду від 06 лютого 2013
року Постанову Окружного
адміністративного суду м.Києва від 26
січня 2012 скасовано та прийняту нову,
якою в задоволенні позовних вимог
Позивача відмовлено. Як зазначено в
Постанові суду апеляційної інстанції,
податкова консультація, яка надана
податковим органом, не підпадає під
предмет адміністративного позову, адже
кваліфікуючої ознакою змісту такого,
відповідно до положень ст.105 Кодексу
адміністративного судочинства
України, є юридична значущість для
особи рішення суб'єкта владних
повноважень, тобто безпосередня
залежність виникнення зміни чи
припинення прав та обов'язків особи від
такого рішення. Суд апеляційної
інстанції дійшов висновку, що в даному
випадку оспорювана податкова
консультація не має наведеної ознаки,
оскільки не носить обов'язкового
характеру, не породжує для Позивача
жодних правових наслідків та не
порушує його прав, свобод та інтересів,
а у разі донарахування Позивачу
додаткового зобов'язання останній не
позбавлений можливості оскаржити
відповідне податкове рішення до суду.

Ухвалою Вищого адміністративного суду
України від 07 квітня 2014 року Постанову
Київського апеляційного
адміністративного суду від 06 лютого 2013
року скасовано та направлено справу на
новий розгляд до суду апеляційної
інстанції, з вказівкою розглянути
вимоги по суті з урахуванням предмету
заявленого позову та здійснити
дослідження спірної податкової
консультації на предмет відповідності
її змісту нормам чинного податкового
законодавства та на предмет її
належності суті питань, поставлених
платником податку, оскільки з'ясування
цих фактичних обставин справи має
суттєве значення для встановлення
наявності підстав для задоволенні чи
відмови у задоволенні позову.

Відповідно до частини п'ятої ст.227
Кодексу адміністративного судочинства
України, висновки і мотиви, з яких
скасовані рішення, є обов'язковими для
суду першої чи апеляційної інстанції
при розгляді справи.

Заслухавши суддю-доповідача,
представників сторін, перевіривши
доводи апеляційної скарги, колегія
суддів дійшла висновку, що апеляційну
скаргу слід залишити без задоволення, а
Ухвалу суду першої інстанції - без змін
з наступних підстав.

Як вбачається з Листа від 19.05.2011р. № 538,
копія якого наявна в матеріалах справи
(Т.1,а.с.11-13), Позивач звернувся до
Відповідача за наданням йому
податкової консультації з наступних
питань: чи має право Позивач віднести
до складу податкового кредиту суми ПДВ,
сплачені у вартості послуг з
гарантійного ремонту (обслуговування)
автомобілів, наданих за договорами
підряду?; чи має право Позивач з метою
оподаткування віднести до інших витрат
суми сплачені (нараховані) за послуги з
гарантійного ремонту (обслуговування),
надані відповідно до договорів
підряду?

Листом Відповідача «Про надання
консультації» від 17.06.2011р. № 87014/10/31-048
(отримано Позивачем 21.06.2011р. вх. № 737),
копія якого також наявна в матеріалах
справи (Т.1,а.с.14-17), Позивачу надано
податкову консультацію, а саме, що при
здійсненні операцій з постачання
товарів/послуг, які є об'єктом
оподаткування ПДВ, податкова накладна
виписується у день виникнення
податкового зобов'язання у продавця та
є підставою для включення до
податкового кредиту покупця згідно зі
ст.198 Податкового кодексу України та, що
витрати на гарантійний ремонт і
гарантійне обслуговування, як витрати,
пов'язані з реалізацією товарів,
включаються до складу інших витрат (пп.
"є" пп. 138.10.3 п. 138.10 ст. 138 Податкового
кодексу України) і визнаються
витратами того звітного періоду, в
якому вони були здійснені. Не можуть
бути враховані при визначенні об'єкта
оподаткування витрати на гарантійний
ремонт (обслуговування) або гарантійні
заміни товарів, проданих платником
податку юридичним особам, оскільки на
таку категорію покупців не поширюються
норми законодавства з питань захисту
прав споживачів.

Проте, колегія суддів не погоджується
із зазначеними висновками Відповідача,
оскільки вони суперечать нормам
чинного податкового законодавства.

Так, відповідно до пп. 14.1.172 п. 14.1 ст. 14
Податкового кодексу України,
податкова консультація - допомога
контролюючого органу конкретному
платнику податків стосовно
практичного використання конкретної
норми закону або нормативно-правового
акта з питань адміністрування
нарахування та сплати податків чи
зборів, контроль за справлянням яких
покладено на такий контролюючий орган;

Згідно з п.п. 52.1., 52.2 ст. 52 Податкового
кодексу України, за зверненням
платників податків контролюючі органи
надають безоплатно консультації з
питань практичного використання
окремих норм податкового
законодавства протягом 30 календарних
днів, що настають за днем отримання
такого звернення даним контролюючим
органом; податкова консультація має
індивідуальний характер і може
використовуватися виключно платником
податків, якому надано таку
консультацію.

Пунктом 138.1 статті 138 Податкового
кодексу України, зокрема, визначено, що
витрати, які враховуються при
обчисленні об'єкта оподаткування,
складаються із інших витрат,
визначених згідно з пунктом 138.5,
підпунктами 138.10.5, 138.10.6 пункту 138.10,
пунктами 138.11, 138.12 цієї статті, пунктом
140.1 статті 140 і статтею 141 цього Кодексу.

А як вбачається з п.п. 140.1.4 п. 140.1 ст. 140
Податкового кодексу України, при
визначенні об'єкта оподаткування
враховуються будь-які витрати на
гарантійний ремонт (обслуговування)
або гарантійні заміни товарів,
проданих платником податку, вартість
яких не компенсується за рахунок
покупців таких товарів, у розмірі, що
відповідає рівню гарантійних замін,
прийнятих/оприлюднених платником
податку.

Згідно з п. 140.5., ст.140 Податкового
кодексу України, установлення
додаткових обмежень щодо складу витрат
платника податку, крім тих, що
зазначені в цьому розділі, не
дозволяється.

Відповідно до п. 1 Порядку гарантійного
ремонту (обслуговування) або
гарантійної заміни дорожніх
транспортних засобів (надалі - Порядок),
затвердженого Наказом Міністерства
промислової політики України від
29.12.2004р. № 721, зареєстрованого в
Міністерстві юстиції України 20.01.2005р.
за № 72/10352, він визначає відносини між
власниками (далі - Споживач) дорожніх
транспортних засобів (далі - ДТЗ) та
суб'єктами господарювання, в тому числі
тими, що здійснюють роздрібну торгівлю
ДТЗ (далі - Продавець),
підприємствами-виробниками ДТЗ (далі -
Виробник) та виконавцями робіт із
технічного обслуговування і
гарантійного ремонту ДТЗ (далі -
Виконавець).

На підставі вищевикладеного, колегія
суддів дійшла висновку, що ані
Податковий кодекс України, ані Порядок
не диференціюють споживачів, які
одержують гарантійну заміну товарів чи
послуги з ремонту (обслуговування), на
фізичних чи юридичних осіб і не містять
жодних обмежень чи застережень щодо
врахування платником витрат на
гарантійний ремонт (обслуговування)
або гарантійні заміни товарів, наданих
як фізичним так і юридичним особам.

Колегія суддів не погоджується з
посиланням Відповідача на п. 22 ст. 1
Закону України «Про захист прав
споживачів» від 12.05.1991р. № 1023-ХІІ, який
визначає, що споживач - фізична особа,
яка придбаває, замовляє, використовує
або має намір придбати чи замовити
продукцію для особистих потреб,
безпосередньо не пов'язаних з
підприємницькою діяльністю або
виконанням обов'язків найманого
працівника, як на підставу відмови в
задоволенні адміністративного позову
в зв'язку з тим, що у розумінні цього
Закону юридична особа не є споживачем.
Проте, зазначений Закон регулює саме
захист фізичних осіб, як споживачів, а
не податкові відносини, і не визначає
об'єкт оподаткування податком на
прибуток.

Відповідно до ст. 200 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд апеляційної інстанції
залишає скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

В зв'язку з вищевикладеним, колегія
суддів дійшла висновку, що судом першої
інстанції правильно встановлено
обставини справи, судове рішення
ухвалено з додержанням норм
матеріального та процесуального права,
за таких підстав, апеляційна скарга
залишається без задоволення, а
Постанова суду першої інстанції - без
змін.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Спеціалізованої
державної податкової інспекції у м.
Києві по роботі з великими платниками
податків залишити без задоволення, а
Постанову Окружного адміністративного
суду м.Києва від 26 січня 2012 року - без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів з дня складення
її в повному обсязі безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України

Ухвалу складено у повному обсязі 23.06.2014
року.

Головуючий суддя
Бабенко
К.А.

Судді: Борисюк Л.П.

Собків Я.М.

.

Головуючий суддя
Бабенко К.А

Судді:
Собків Я.М.

Борисюк Л.П.