Справа № 815/5926/13-а
Суддя: Єщенко О.В.
Дата ухвалення: 2014-07-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 липня 2014 р. Справа № 815/5926/13-а

Категорія: 12.2 Головуючий в 1 інстанції:
Завальнюк І. В.

Одеський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючого судді - Єщенка О.В.,

суддів - Димерлія О.О.,

- Романішина В.Л.

за участю секретаря судового
засідання - Вишневської А.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на
постанову Одеського окружного
адміністративного суду від 23 вересня
2013 року в адміністративній справі за
позовом ОСОБА_2 до управління Служби
Безпеки України в Одеській області про
визнання протиправним та скасування
наказу, -

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2013 року ОСОБА_2 звернувся
до суду з позовом до управління Служби
Безпеки України в Одеській області, в
якому просив визнати та скасувати
наказ начальника Управління СБУ в
Одеській області від 15 березня 2013 року
№ 82-ос про притягнення позивача до
дисциплінарної відповідальності.

Позовні вимоги обґрунтовані тим,
що наказом від 15.03.2013 року № 82-ос
позивача було притягнуто до
дисциплінарної відповідальності у
вигляді догани за порушення військової
дисципліни, що виразилось у
відсутності на службі без поважних
причин 4 та 5 березня 2013 року, проте з
27.02.2013 року по 05.03.2013 року позивач
знаходився на лікарняному та був
звільнений від виконання службових
обов'язків. Крім того, про оскаржуваний
наказ позивач дізнався лише 18.07.2013 року
від майора ОСОБА_3, який займає нижчу
посаду, має нижче звання, що суперечить
забороні оголошення стягнень
командирам у присутності підлеглих.
Зважаючи на протиправність
притягнення до дисциплінарної
відповідальності, позивач звернувся за
судовим захистом.

Представник відповідача в
судовому засіданні позовні вимоги не
визнав у повному обсязі та просив
відмовити у задоволенні позову,
зазначивши, що в періоді з 4 по 5 березня
2013 року позивач від виконання
обов'язків не звільнявся, однак в ці дні
був відсутній на службі в секторі
архівного забезпечення, у зв'язку із
чим дисциплінарне стягнення накладено
обґрунтовано. Крім того зазначив, що
наказом від 04.07.2013 року № 742-ОС позивача
звільнено за пп. «а» п.61 та пп. «б» п.63
Положення про проходження військової
служби військовослужбовцями Служби
безпеки України та наказом від 09.08.2013
року № 232-ос позивача виключено зі
списків особового складу в запас
Служби безпеки України, у зв'язку із чим
спірний наказ втратив чинність.

Постановою Одеського окружного
адміністративного суду від 23 вересня
2013 року відмовлено у задоволенні
адміністративного позову.

Не погодившись з зазначеним
рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_2
подав апеляційну скаргу, в якій
посилаючись на порушення судом першої
інстанції норм матеріального права,
просить скасувати постанову суду
першої інстанції та прийняти нову, якою
задовольнити адміністративний позов.

Заслухавши доповідача,
представників сторін, дослідивши
доводи апелянта в межах доводів
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Судом першої інстанції
встановлено, що ОСОБА_2 проходив
кадрову військову службу в органах
Служби безпеки України з вересня 1991
року. На період жовтень 2012 року позивач
проходив службу в Управління СБ
України в Одеській області за посадою
начальника головного відділу.

У зв'язку з проведенням організаційних
заходів та на підставі розпорядження
СБ України № 13 ДСК та рапорта
начальника Управління СБ України в
Одеській області генерал-майора Туриці
В.В., 24 жовтня 2012 року наказом СБУ №
1321-ос ОСОБА_2 зарахований у
розпорядження начальника Управління
СБ України за посадою начальника
відділу на підставі пп. «б» п.48
Положення про проходження військової
служби військовослужбовцями Служби
безпеки України, затвердженого Указом
Президента України від 27.12.2007 року №
1262/2007 терміном перебування у
розпорядження з 12.10.2012 року по 12.01.2013
року.

Наказом Управління СБ України в
Одеській області від 15.03.2013 року № 82-ос
за порушення військової дисципліни, що
виразилось у відсутності на службі без
поважних причин 04 та 05 березня 2013 року,
що не містить ознак злочину, на
підставі п. «б» ст.68 Дисциплінарного
статуту Збройних Сил України на
позивача накладено дисциплінарне
стягнення у вигляді догани.

У періоді перебування в розпорядженні
позивач, знаходився на лікарняному,
зокрема, з 27.02.2013 року по 05.03.2013 року, що
підтверджується довідкою про випадок
тимчасової непрацездатності
військовослужбовця № 445, виданою 27.03.2013
року лікарем Теплинською Т.В., та
копіями витягу з медичної книжки
військовослужбовця.

Із рапорту начальника ВМС ВМУ СБУ в УСБ
України в Одеській області полковника
м/с І.А. Тарасова від 30.03.2013 року (а.с. 20)
вбачається, що у службовій записці від
29.03.2013 року допущена помилка в терміні
довідки про тимчасову
непрацездатність військовослужбовця
ОСОБА_2, зокрема, позивач був
непрацездатним у термін з 27.02.2013 року по
01.03.2013 року. Довідка № 445 помилково
видана дільничним лікарем Теплинською
Т.В., у зв'язку із чим є недійсною.
Замість недійсної довідки видана
довідка № 584 (а.с. 21), яка підписана
начальником ВМС ВМУ СБУ в УСБ України в
Одеській області полковника м/с І.А.
Тарасовим та дільничним лікарем
Теплинською Т.В., про що зроблені
відповідні засоби в журналі видачі
довідок про тимчасову
непрацездатність військовослужбовця.

Згідно пояснювальної записки
дільничного лікаря Теплинської Т.В. від
30.03.2013 року (а.с. 22), ОСОБА_2 був відкритий
лікарняний лист 27.02.2013 року,
контрольний огляд пацієнта був
назначений на 01.03.2013 року, на який
позивач не з'явився.

Проте судом першої інстанції
встановлено, що вищезазначені рапорт
та пояснення дільничного лікаря були
складені 30.03.2013 року, після винесення
оскаржуваного наказу від 15.03.2013 року, у
зв'язку із чим не могли бути покладені в
його основу. Крім того, згідно копії
медичної книжки військовослужбовця,
позивач прибув на контрольний огляд
01.03.2013 року та був оглянутий, в
результаті чого діагностовано стан
«після гіпертонічного кризу».

Апеляційний суд погоджується із
висновком суду першої інстанції щодо
неправомірність спірного наказу, яким
на позивача накладено дисциплінарне
стягнення, оскільки судом обґрунтовано
взято до уваги доводи та докази
позивача про те, що він перебував 4 та 5
березня 2013 року на лікарняному та був
непрацездатним знайшли своє
підтвердження в ході судового розгляду
справи. Факт відсутності позивача без
поважних причин 4 та 5 березня 2013 року
відповідачем не доведено.

Проте, судом першої інстанції
встановлено, що наказом «По особовому
складу» від 09.08.2013 року № 232-ос ОСОБА_2,
звільненого наказом Голови Служби
безпеки України від 04.07.2013 року № 742-ос
за пп. «а» п.61 та пп. «б» п.63 (за станом
здоров'я - непридатний до військової
служби в мирний час, обмежено придатний
у воєнний час) Положення про
проходження військової служби
військовослужбовцями Служби безпеки
України виключено зі списків особового
складу в запас Служби безпеки України.

Відповідно до ст.45 Дисциплінарного
статуту Збройних Сил України усі
дисциплінарні стягнення, крім
позбавлення військового звання,
накладені на військовослужбовця і не
скасовані до дня їх звільнення у запас
чи відставку, втрачають чинність з дня
звільнення.

Згідно з п.1 ч.4 ст.105 адміністративний
позов може містити вимоги про
скасування або визнання нечинним
рішення відповідача - суб'єкта владних
повноважень повністю чи окремих його
положень, тобто судовій перевірці
підлягає лише чинне рішення суб'єкта
владних повноважень.

Оскільки станом на час розгляду справи
оскаржуваний наказ т.в.о. начальника
Управління СБ України в Одеській
області від 15.03.2013 року № 82-ос про
накладення на позивача
дисциплінарного стягнення витратив
чинність, підстави для визнання
протиправним та скасування
зазначеного наказу відсутні, що вірно
встановлено судом першої інстанції.

При розгляді справи судом правильно
застосовані норми матеріального та
процесуального права, вірно
встановлено фактичні обставини справи
та дана правова оцінка.

Враховуючи наведене, колегія суддів
вважає, що суд першої інстанції повно
та всебічно дослідив обставини справи
та дав їм належну правову оцінку.

Апеляційна скарга не спростовують
висновків суду першої інстанції.
Апеляційний суд погоджується з
доводами апелянта, що оскаржений наказ
певний час порушував його права, проте
законом не передбачені правові
підставі для скасування нечинного
рішення суб'єкта владних повноважень.

Згідно з ст. 200 КАС України, суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову суду - без змін, якщо визнає,
що суд першої інстанції правильно
встановив обставини справи та ухвалив
судове рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 195, 196, п.1 ч.1 ст. 198, п.1 ч.1
ст. 200, ст. 206, ст. 254 КАС України, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без
задоволення, постанову Одеського
окружного адміністративного суду від 23
вересня 2013 року без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили негайно після її
проголошення, але може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили судовим рішенням суду
апеляційної інстанції.

Головуючий суддя /підпис/ Єщенко О.В.

суддя /підпис/ Димерлій О.О.

суддя/підпис/
Романішин В.Л.