Справа № 712/4945/14-а
Суддя: Троян Н.М.
Дата ухвалення: 2014-07-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
712/4945/14-а Головуючий
у 1-й інстанції: Мельник І.О.
Суддя-доповідач: Троян Н.М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 липня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

головуючого судді
- Троян Н.М.,

суддів
- Бужак Н.П., Твердохліб В.А.,

за участю секретаря
- Костюченка М.Є.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві апеляційну скаргу
Управління Пенсійного фонду України в
місті Черкасах на постанову
Соснівського районного суду міста
Черкаси від 17 квітня 2014 року у справі за
позовом ОСОБА_2 до Управління
Пенсійного фонду України в місті
Черкасах про визнання дій
протиправними та зобов'язання вчинити
певні дії,-

В С Т А Н О В И Л А:

Постановою Соснівського районного
суду міста Черкаси від 17 квітня 2014 року
адміністративний позов задоволено
частково.

Відповідач, не погоджуючись із
зазначеною постановою, подав
апеляційну скаргу, в якій, посилаючись
на порушення судом першої інстанції
норм матеріального та процесуального
права, просить суд скасувати постанову
та прийняти нову, якою у задоволенні
позову відмовити.

Згідно до частини четвертої ст. 196
Кодексу адміністративного судочинства
України, неприбуття у судове засідання
сторін або інших осіб, які беруть
участь у справі, належним чином
повідомлених про дату, час і місце
апеляційного розгляду, не перешкоджає
судовому розгляду справи.

Відповідно до частини першої ст. 41
Кодексу адміністративного судочинства
України, у разі неявки у судове
засідання всіх осіб, які беруть участь
у справі, чи якщо відповідно до
положень цього Кодексу розгляд справи
здійснюється за відсутності осіб, які
беруть участь у справі (у тому числі при
розгляді справи в порядку письмового
провадження), фіксування судового
засідання за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача,
розглянувши матеріали справи та
апеляційну скаргу, колегія суддів
вважає, що дана скарга не підлягає
задоволенню, виходячи з наступного.

Як свідчать обставини справи, позивач є
пенсіонером та отримує пенсію за віком
починаючи з 10.05.2011.

05 лютого 2014 року позивач звернулась до
Пенсійного фонду України в м. Черкасах
Черкаської області стосовно включення
в заробітну плату для обчислення
пенсії інших виплат, що включені до
довідки.

Однак, 11.02.2014 відповідач своїм листом №
75/Г-10 відмовив у задоволенні вище
вказаної заяви позивача.

Вважаючи свої права порушеними та з
метою їх відновлення, ОСОБА_2
звернулась за захистом до суду.

Суд першої інстанції, вирішуючи спір,
дійшов висновку, що заявлені позивачем
вимоги підлягають задоволенню,
оскільки чинне законодавство як
загальне, так і спеціальне, відносить
до складу заробітної плати також інші
виплати. При цьому слід врахувати, що
надбавки, запроваджені
нормативно-правовими актами,
матеріальна допомога належать до
додаткових видів грошового
забезпечення й приймаються в
розрахунок при нарахуванні пенсії лише
особам, які отримували такі надбавки
під час перебування на державній
службі та були звільнені зі служби
після їх запровадження.

Суд апеляційної інстанції
погоджується з висновком суду першої
інстанції з огляду на наступні
обставини.

Так, постановою Окружного
адміністративного суду м. Києва від
13.08.2010 постанову правління Пенсійного
фонду України «Про затвердження форм
довідок про заробітну плату, що
подаються для призначення
(перерахунку) пенсії відповідно до
Закону України «Про державну службу»
від 30.10.2008 №19-11 визнано такою, що не
відповідає правовим актам вищої
юридичної сили щодо не включення до
заробітної плати складових, які
передбачені чинним законодавством.

Вказаною постановою судом зроблено
висновок, що чинне законодавство як
загальне, так і спеціальне відносить до
складу заробітної плати також інші
виплати. При цьому слід врахувати, що
надбавки, запроваджені
нормативно-правовими актами,
матеріальна допомога належать до
додаткових видів грошового
забезпечення й приймаються в
розрахунок при нарахуванні пенсії лише
особам, які отримували такі надбавки
під час перебування на державній
службі та були звільнені зі служби
після їх запровадження.

Ухвалою Київського апеляційного
адміністративного суду від 09.11.2010
постанова Окружного адміністративного
суду м. Києва від 13.08.2010 у справі №
2а-4753/09/2670 залишена без змін.

Відповідно до п. 2 Постанови Правління
Пенсійного фонду України від 14.02.2011
року № 5-1 затверджено форму довідки про
складові заробітної плати, що
подається для призначення пенсії
відповідно до Закону України «Про
державну службу». В зазначеній довідці
в графі "Інші виплати" вказуються усі
інші види виплат, що були нараховані та
виплачені державному службовцю у
відповідний період, з обов'язковим
зазначенням найменування цих виплат в
рядку під назвою «Інші виплати».

Частиною пергою ст. 1 Закону України
«Про оплату праці» встановлено, що
заробітна плата - це винагорода,
обчислена, як правило, у грошовому
виразі, яку за трудовим договором
власник або уповноважений ним орган
виплачує працівникові за виконану ним
роботу.

Статтею 2 цього Закону визначено
структуру заробітної плати, до якої
входить: основна та додаткова
заробітна плата, а також заохочувальні
та компенсаційні виплати.

Згідно положень ст. 37 Закону України
«Про державну службу» пенсія державним
службовцям призначається в розмірі 80
відсотків заробітної плати працюючого
державного службовця відповідної
посади та рангу за останнім місцем
роботи на державній службі, з якої було
сплачено єдиний внесок на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування.

Відповідно до частини другої ст. 33
Закону України «Про державну службу»
передбачено, що заробітна плата
державних службовців складається з
посадових окладів, премій, доплати за
ранги, надбавки за вислугу років на
державній службі та інших надбавок.

Аналіз наведених положень дає підстави
для висновку, що матеріальна допомога
на оздоровлення та допомога для
вирішення соціально-побутових питань
входила до системи оплати праці
державного службовця.

Статтею 66 Закону України «Про пенсійне
забезпечення» від 05.11.1991 передбачено
види оплати праці, що враховуються при
обчисленні пенсії.

Так, відповідно до частини першої ст. 66
цього Закону до заробітку для
обчислення пенсії включаються всі види
оплати праці (виплат, доходу), на які
відповідно до Закону України «Про збір
на обов'язкове державне пенсійне
страхування» нараховується збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування, в межах максимальної
величини фактичних витрат на оплату
праці найманих працівників,
оподатковуваного доходу (прибутку),
сукупного оподатковуваного доходу
(граничної суми заробітної плати
(доходу), з яких справляються страхові
внески (збори) до соціальних фондів, що
діяла на день одержання зазначеного
заробітку (виплат, доходу).

Крім того, ст. 41 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» визначено виплати
(доходи), що враховуються в заробітну
плату (дохід) застрахованої особи для
обчислення пенсії. Так, зокрема до
такого доходу (заробітної плати)
враховуються: суми виплат, отримуваних
застрахованою особою після набрання
чинності цим Законом, з яких згідно з
цим Законом були фактично нараховані
(обчислені) та сплачені страхові
внески; суми виплат, отримуваних
застрахованою особою до набрання
чинності цим Законом, у межах сум, на
які відповідно до законодавства, що
діяло раніше, нараховувалися внески на
державне соціальне страхування або
збір на обов'язкове державне пенсійне
страхування.

Отже, чинне законодавство України, як
загальне, так і спеціальне, відносить
до складу заробітної плати також інші
виплати. При цьому слід врахувати, що
надбавки, запроваджені
нормативно-правовими актами,
матеріальна допомога належать до
додаткових видів грошового
забезпечення й приймаються в
розрахунок при нарахуванні пенсії лише
особам, які отримували такі надбавки
під час перебування на державній
службі та були звільнені зі служби
після їх запровадження.

Правова позиція по даному питанню
висловлена Вищим адміністративним
судом України в довідці «Про
узагальнення судової практики
розгляду справ, пов'язаних з
перерахунком пенсій деяким категоріям
державних службовців та науковим
(науково-педагогічним) працівникам».

З таких виплат державним службовцям,
зокрема, як допомога на оздоровлення,
матеріальна допомога для вирішення
соціально-побутових питань,
нараховуються страхові внески на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування.

Отже, колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції про те,
що неврахування складових заробітної
плати, на підставі якої встановлюється
пенсія, здійснюється перерахунок
пенсії, запроваджених
нормативно-правовими актами, які
фактично виплачувались державним
службовцям під час проходження ними
державної служби, не відповідає
правовим актам вищої юридичної сили
Закону України «Про державну службу»,
Постанові Кабінету Міністрів України
«Про деякі питання вдосконалення
визначення розмірів заробітку для
обчислення пенсії» від 31 травня 2000 року
№ 865.

З урахуванням викладеного, після
детального з'ясування обставин справи
та аналізу законодавчих норм, суд
апеляційної інстанції приходить до
переконання, що дії Управління
Пенсійного фонду України в
Солом'янському районі м. Києва щодо
не включення в розрахунок розміру
пенсії позивача складових оплати праці
«Інші виплати»: матеріальної допомоги
згідно зі ст. 33 та ст. 35 Закону України
«Про державну службу», на які
нараховувались страхові внески на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування є неправомірними.

На думку судової колегії, також, слід
зауважити, що аналогічна правова
позиція викладена в ухвалі Вищого
адміністративного суду України від
03.04.2014, у справі за № К/800/55540/13 (№
270/4326/13-а).

Згідно до частини першої ст. 159 Кодексу
адміністративного судочинства
України, судове рішення повинно бути
законним та обґрунтованим.

Відповідно до статті 200 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд апеляційної інстанції
залишає апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову або ухвалу
суду - без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Оскільки судове рішення ухвалене судом
першої інстанції відповідно до норм
матеріального права, при дотриманні
норм процесуального права, на підставі
повно і всебічно з'ясованих обставин в
справі, підтвердженими доказами, а
доводи апеляційної скарги висновків
суду не спростовують, суд апеляційної
інстанції підстав для його скасування
не вбачає.

Керуючись ст.ст. 41, 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254
КАС України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в місті
Черкасах - залишити без задоволення, а
постанову Соснівського районного суду
міста Черкаси від 17 квітня 2014 року - без
змін.

Ухвала апеляційної інстанції за
наслідками її перегляду, набирає
законної сили через п'ять днів після
направлення її копії особам, які беруть
участь у справі та може бути оскаржена
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили судовим рішенням суду
апеляційної інстанції.

Головуючий суддя:
Н.М. Троян

Судді:
Н.П. Бужак,

В.А. Твердохліб

Головуючий суддя
Троян Н.М.

Судді:
Бужак Н.П.

Твердохліб В.А.