Справа № 808/3518/14
Суддя: Прасов Олександр Олександрович
Дата ухвалення: 2014-07-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 липня 2014 року о/об 15 год. 39 хв.Справа
№ 808/3518/14 м.ЗапоріжжяЗапорізький
окружний адміністративний суд у складі
головуючого судді Прасова О.О. при
секретарі Гудименко Я.А., розглянувши у
місті Запоріжжі у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу

за позовом Управління Пенсійного фонду
України в Комунарському районі
м.Запоріжжя

до Відділення виконавчої дирекції
Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України в
м.Запоріжжі

про стягнення суми допомоги на
поховання та суму витрат на її
доставку,

ВСТАНОВИВ:

Управління Пенсійного фонду України в
Комунарському районі м.Запоріжжя (далі
- позивач або УПФУ в Комунарському
районі м.Запоріжжя) звернулось з
адміністративним позовом до
Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України в м.Запоріжжі (далі
- відповідач) в якому просить суд:
визнати, що суми допомоги на поховання,
виплачені сім'ї померлого або особі,
яка здійснила поховання особи, яка
отримувала пенсію по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання та суми витрат з виплати і
доставки цих пенсій, підлягають
відшкодуванню відповідачем; стягнути з
відповідача на користь позивача суму
допомоги на поховання ОСОБА_1 та суму
витрат на її доставку у розмірі 302 грн. 37
коп.

У позові позивачем зазначено, що 08.01.2014
між позивачем і відповідачем були
підписані Акти щомісячної звірки
витрат по особових справах потерпілих,
яким виплачено пенсії по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання та список померлих осіб,
які вибули з інших причин, які
отримували пенсію по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання та пенсії у зв'язку із
втратою годувальника, який помер
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання за грудень 2013 року.
Позивач посилаючись на приписи ст.ст.1,
4, 26 «Основ законодавства України про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування», ч.2 ст.7 Закону
України «Про страхові тарифи на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності», ч.2 ст.2 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності», п.4 «Порядку
відшкодування Фондом соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України Пенсійному фонду
України витрат, пов'язаних з виплатою
пенсій по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсій у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання», затвердженого 04.03.2003
постановою Правління Пенсійного фонду
України та Правління Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України №5-4/4,
зареєстрованого 16.05.2003 в Міністерстві
юстиції України за №376/7697 (надалі -
Порядок №5-4/4), наполягає на тому, що
відповідач повинен прийняти до заліку
суму допомоги на поховання ОСОБА_1,
виплаченої сім'ї померлого та витрат з
виплати і доставки пенсій в частині
витрат і доставки допомоги на
поховання, яка була виплачена
Пенсійним фондом особі, яка здійснила
поховання ОСОБА_1 У зв'язку з тим, що
ОСОБА_1 отримував пенсію по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві, то відповідач,
на думку позивача, має відшкодовувати
суму допомоги на поховання ОСОБА_1 та
суму витрат на її доставку у розмірі 302
грн. 37 коп.

Позивач, повідомлений належним чином
про дату, час і місце судового розгляду
справи у судове засідання - не прибув,
доказів, які витребовувались ухвалою
суду від 02.06.2014 у повному обсязі - не
надав. Подав до суду заяву про розгляд
справи без участі його представника.

Відповідачем подано до суду письмові
заперечення проти позову. Відповідач
аргументує свої заперечення приписами
ст.34 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності», «Порядком
розслідування та ведення обліку
нещасних випадків, професійних
захворювань і аварій на виробництві
НПАОП 0.00-6.02-04», затвердженого 25.08.2004
постановою Кабінету Міністрів України
№1112 (яка 01.01.2012 втратила чинність на
підставі постанови Кабінету Міністрів
України №1232 від 30.11.2011), п.4 Порядку №5-4/4
і наполягає, що в зобов'язання Фонду
входить відшкодування Пенсійному
фонду витрат на поховання (в тому числі
і допомоги на поховання), а також
відшкодування пенсій, виплачених
відповідно до ст.ст.91-92 Закону України
«Про пенсійне забезпечення» на
поховання, якщо смерть потерпілого
настала за обставин, за яких настав
страховий випадок. Причинний зв'язок
смерті з наслідками раніше отриманого
каліцтва чи професійним захворюванням
встановлюється медико-соціальними
експертними комісіями, на підставі
довідок яких відділення Фонду і
проводить відшкодування виплачених
Пенсійним фондом пенсій на поховання
потерпілого. Через ненадання позивачем
висновків про причинний зв'язок смерті
потерпілого з одержаним каліцтвом сума
допомоги на поховання ОСОБА_1 та
витрати на її доставку не були прийняті
до заліку.

У письмових запереченнях відповідач
просить розглянути справу у порядку
письмового провадження.

Розглянувши матеріали справи,
з'ясувавши обставини справи та
перевіривши їх доказами, суд приходить
до висновку, що позов не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судом досліджено «Акт щомісячної
звірки витрат по особових справами
потерпілих, яким виплачено пенсії по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсії у
зв'язку з втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання за грудень 2013 року».

У наданій позивачем «Таблиці
розбіжностей до довідки про
відшкодування Фондом соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України Пенсійному фонду
України витрат, пов'язаних з виплатою
пенсій по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсій у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання за грудень 2013 року по УПФУ
в Комунарському районі м.Запоріжжя»
обліковується різниця між сумами
виставленими УПФУ та прийнятими
виконавчою дирекцією Фонду - 302 грн. 37
коп.

Ця ж сума зазначена й у «Довідці про
суму допомоги на поховання, виплачену
сім'ї померлого, який отримував пенсію
по інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсію у
зв'язку із втратою годувальника, або
особі, яка здійснила поховання, в
частині, що підлягає відшкодуванню
Фондом соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України у
грудні 2013 року».

Згідно наданого позивачем Витягу із
Акту огляду у МСЕК серії АГ №050733 ОСОБА_1
первинно оглянутий 27.02.2003, йому
призначена ІІІ група інвалідності,
причиною якої є трудове каліцтво. Витяг
виданий безстроково.

Судом досліджено Розпорядження №175137
від 09.12.2013 про призначення ОСОБА_1
пенсії по інвалідності та її
розрахунок.

Відповідно до п.1, п.2 ч.1 ст.21 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності» у
разі настання страхового випадку Фонд
соціального страхування від нещасних
випадків зобов'язаний у встановленому
законодавством порядку: 1) своєчасно та
в повному обсязі відшкодовувати шкоду,
заподіяну працівникові внаслідок
ушкодження його здоров'я або в разі
його смерті, виплачуючи йому або
особам, які перебували на його
утриманні: а) допомогу у зв'язку з
тимчасовою непрацездатністю до
відновлення працездатності або
встановлення інвалідності; б)
одноразову допомогу в разі стійкої
втрати професійної працездатності або
смерті потерпілого; в) щомісяця грошову
суму в разі часткової чи повної втрати
працездатності, що компенсує
відповідну частину втраченого
заробітку потерпілого; г) пенсію по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання; д) пенсію у
зв'язку з втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання; є) допомогу дитині
відповідно до статті 9 цього Закону; 2)
організувати поховання померлого,
відшкодувати вартість пов'язаних з цим
ритуальних послуг відповідно до
місцевих умов.

У разі смерті потерпілого від
нещасного випадку або професійного
захворювання витрати на його поховання
несе Фонд соціального страхування від
нещасних випадків згідно з порядком,
визначеним Кабінетом Міністрів
України (ч.8 ст.34 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності»).

Відповідно до п.2 «Порядку проведення
витрат на поховання у разі смерті
потерпілого від нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання», затвердженого 11.07.2001
постановою Кабінету Міністрів України
№826, витрати на поховання провадяться у
разі смерті потерпілого, що настала за
обставин, за яких настає страховий
випадок державного соціального
страхування громадян від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, перелік яких визначено
Кабінетом Міністрів України.

Як зазначено у п.6. «Порядку проведення
витрат на поховання у разі смерті
потерпілого від нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання», розмір і процедура
проведення та обліку витрат на
поховання та пов'язаних з цим
ритуальних послуг встановлюються
правлінням Фонду для обласних
управлінь його виконавчої дирекції на
диференційній основі відповідно до
фінансових можливостей та місцевих
умов за поданням виконавчої дирекції
Фонду. При цьому проводяться витрати
на: саме поховання; придбання одягу,
взуття, інших предметів для похорону;
організацію поминального обіду;
релігійні обряди; виготовлення і
встановлення пам'ятників та огорож
тощо.

Як зазначено у ч.9 ст.34 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності», у разі смерті
потерпілого суми страхових виплат
особам, які мають на це право,
визначаються із середньомісячного
заробітку потерпілого за вирахуванням
частки, яка припадала на потерпілого та
працездатних осіб, що перебували на
його утриманні, але не мали права на ці
виплати. У разі смерті потерпілого,
який одержував страхові виплати і не
працював, розмір відшкодування шкоди
особам, зазначеним у статті 33 цього
Закону, визначається виходячи із суми
щомісячних страхових виплат і пенсії,
які одержував потерпілий на день його
смерті, з відповідним коригуванням
щомісячних страхових виплат згідно із
статтею 29 цього Закону. Причинний
зв'язок смерті потерпілого з одержаним
каліцтвом або іншим ушкодженням
здоров'я має підтверджуватися
висновками відповідних медичних
закладів.

Таким чином, Фонд соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань законодавчо зобов'язано
відшкодувати виплачені іншими
страховиками суми допомоги на
поховання лише тих осіб, які померли
від нещасного випадку на виробництві
або професійного захворювання, тобто
за умови наявності причинного зв'язку
їх смерті з одержаним каліцтвом або
іншим ушкодженням здоров'я.

Судом не встановлено та позивачем не
доведено причинного зв'язку смерті
ОСОБА_1 з одержаним каліцтвом або іншим
ушкодженням здоров'я, професійним
захворюванням. Звідси, у задоволенні
позовних вимог має бути відмовлено.

Відповідно до ч.4 ст.26 «Основ
законодавства України про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» якщо після
призначення застрахованій особі
матеріальної допомоги чи надання
соціальних послуг між страховиками
виник спір щодо понесених витрат,
виплата здійснюється страховиком, до
якого звернулася застрахована особа.
При цьому неналежний страховик має
право звернутися до належного
страховика щодо відшкодування
понесених ним витрат.

У п.4 «Порядку відшкодування Фондом
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України Пенсійному фонду
України витрат, пов'язаних з виплатою
пенсій по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсій у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання» (Прядку №5-4/4) зазначено,
що відшкодуванню підлягають суми, що
виплачуються відповідно до Законів
України «Про пенсійне забезпечення»,
«Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності» та інших
нормативно-правових актів, а саме:
допомога на поховання сім'ї померлого
або особі, яка здійснила поховання
особи, яка отримувала вищезазначену
пенсію; сума витрат Пенсійного фонду з
виплати і доставки вищезазначених
пенсій.

На думку суду, виходячи із визначених у
ч.4 ст.9 КАС України загальних засад
пріоритетності законів над
підзаконними актами слід
застосовувати не Порядок №5-4/4, а Закон
України «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності»,
який має вищу юридичну силу.

Подібна правова позиція викладена й у
судових рішеннях Вищого
адміністративного суду України у
справах №К/9991/70140/12 від 06.02.2014,
№К/9991/62005/12 від 27.03.2014, №К/800/32529/13 від
06.03.2014 прийнятих з аналогічних спорів.
Аналогічних висновків з вказаного
питання дійшов і Верховний Суд України
у постанові від 23.05.2011 у справі №21-48а11.

Як зазначено у ч.1 ст.11 КАС України,
розгляд і вирішення справ в
адміністративних судах здійснюються
на засадах змагальності сторін та
свободи в наданні ними суду своїх
доказів і у доведенні перед судом їх
переконливості.

У ст.19 Конституції України зазначено,
що органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до ст.71 КАС України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення. В адміністративних
справах про протиправність рішень, дій
чи бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

З огляду на викладене вище, позовні
вимоги є не обґрунтованими і не
підлягають задоволенню. Доводи
позивача не приймаються судом до уваги
виходячи з вище зазначеного.

З підстав викладеного, керуючись
ст.ст.11, 17, 71, 94, 159-163 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні позову відмовити у
повному обсязі.

Постанова суду першої інстанції
набирає законної сили у строк та
порядок визначений ст.ст.167, 186, 254 КАС
України.

Постанова суду першої інстанції
оскаржується у строк та порядок
встановлений ст.ст.167, 186 КАС України.

Постанову виготовлено у повному
обсязі 09.07.2014.

Суддя
О.О. Прасов