Справа № 2а-9540/11/2670
Суддя: Степашко О.І.
Дата ухвалення: 2014-06-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 червня 2014 року
м. Київ К/9991/22505/12

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

Головуючого
Степашка О.І.

Суддів
Островича С.Е.

Федорова М.О.

розглянувши у попередньому судовому
засіданні касаційну скаргу Державної
податкової інспекції у Голосіївському
районі м. Києва Державної податкової
служби

на постанову Окружного
адміністративного суду м. Києва від
03.10.2011

та ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 14.03.2012

у справі № 2а-9540/11/2670

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «ТАС-М»

до Державної податкової
інспекції у Голосіївському районі м.
Києва

про скасування податкового
повідомлення-рішення

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю «ТАС-М» (далі по
тексту - позивач, ТОВ «ТАС-М»)
звернулося до суду з позовом до
Державної податкової інспекції у
Голосіївському районі м. Києва (далі по
тексту - відповідач, ДПІ у
Голосіївському районі м. Києва) про
скасування податкового
повідомлення-рішення.

Постановою Окружного
адміністративного суду м. Києва від
03.10.2011, яка залишена без змін ухвалою
Київського апеляційного
адміністративного суду від 14.03.2012,
позов задоволено.

В касаційній скарзі відповідач просить
скасувати рішення судів першої та
апеляційної інстанцій і прийняти нове
рішення, яким в задоволенні позову
відмовити, посилаючись на порушення
судами норм матеріального та
процесуального права.

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України вважає,
що касаційна скарга не підлягає
задоволенню з таких підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій
встановлено, що відповідачем було
проведено невиїзну документальну
перевірку ТОВ «ТАС-М» з питань
правильності нарахування та
своєчасності сплати податку на додану
вартість по взаємовідносинах з ТОВ
«Зетта-Фін», ТОВ «ВАККО», за
результатами якої складено акт від
14.10.2010 №867/1-23-40-32588567.

В акті перевірки зазначено порушення
позивачем вимог пп. 7.2.3, пп. 7.2.6 п. 7.2, пп.
7.4.1, пп. 7.4.5 п. 7.4 ст. 7 Закону України «Про
податок на додану вартість», а саме
заниження ПДВ на суму 173003,00 грн. та
зниження від'ємного значення в сумі
129978,00 грн.

На підставі акту перевірки,
відповідачем винесено податкове
повідомлення-рішення від 28.10.2010
№/0, яким позивачу визначено
податкове зобов'язання на суму 259505,00
грн. (з урахуванням штрафних санкцій).

За результатами адміністративного
оскарження, скаргу позивача задоволено
частково та скасовано податкове
повідомлення-рішення №/0 в
частині сплати 145476,00 грн. ПДВ та 72738,00
грн. штрафних санкцій, в іншій частині
податкове повідомлення-рішення
залишено без змін.

Задовольняючи позовні вимоги суди
попередніх інстанцій виходили з
наступного, з чим погоджується суд
касаційної інстанції.

Згідно з п. 1.7 Закону України «Про
податок на додану вартість» (в
редакції, чинній на момент виникнення
спірних правовідносин), податковий
кредит - це сума, на яку платник податку
має право зменшити податкове
зобов'язання звітного періоду.

Відповідно до положень пп. 7.4.1 п. 7.4 ст. 7
Закону України «Про податок на додану
вартість», податковий кредит звітного
періоду складається з сум податків,
сплачених (нарахованих) платником
податку у звітному періоді у зв'язку з
придбанням товарів (робіт, послуг),
вартість яких відносно ситься до
складу валових витрат виробництва
(обігу) та основних фондів чи
нематеріальних активів, що підлягають
амортизації. Як випливає з норм п. 7.5.1
цього Закону, датою виникнення права
платника податку на податковий кредит
вважається дата здійснення першої з
подій: або дата списання коштів з
банківського рахунку платника
податку в оплату товарів (робіт,
послуг), дата виписки відповідного
рахунку (товарного чека) -в разі
розрахунків з використанням кредитних
дебетових карток або комерційних
чеків; або дата отримання податкової
накладної, що засвідчує факт придбання
платником податку товарів (робіт,
послуг).

Згідно з пп. 7.4.5 п. 7.4 ст. 7 вказаного
Закону, не дозволяється включення до
податкового кредиту будь-яких витрат
зі сплати податку, що не підтверджені
податковими накладними чи митними
деклараціями, а при імпорті робіт
(послуг) - актом прийняття робіт (послуг)
чи банківським документом, який
засвідчує перерахування коштів в
оплату вартості таких робіт (послуг).

Відповідно до пп. 7.2.6 п. 7.2 ст. 7 Закону
України «Про податок на додану
вартість» податкова накладна
видається платником податку, який
поставляє товари (послуги), на вимогу їх
отримувача та є підставою для
нарахування податкового кредиту.

Нормами пп. 7.2.4 п. 7.2 ст. 7 цього ж Закону
визначено, що право на нарахування
податку та складання податкових
накладних надається виключно особам,
зареєстрованим як платник податку у
порядку, передбаченому ст. 9
зазначеного Закону.

Податкова накладна складається у
момент виникнення податкових
зобов'язань продавця у двох
примірниках. Оригінал податкової
накладної надається покупцю, копія
залишається у продавця товарів (робіт,
послуг). Податкова накладна є звітним
податковим документом і одночасно
розрахунковим документом.

Відповідно до положень пп. 7.5.1 п. 7.5 ст. 7
Закону України «Про податок на додану
вартість» датою виникнення права у
позивача на податковий кредит є дата
фактичного отримання ним податкових
накладних.

Судами встановлено, що 25.05.2010 між ТОВ
«ТАС-М» (замовник) та ТОВ «Зетта-Фін»
(виконавець) укладено договір №02/09 на
проведення рекламної кампанії, згідно
умов якого, виконавець зобов'язався
надати послуги по розміщенню реклами
та наданню дизайнерських послуг
замовнику, а замовник зобов'язався
прийняти вказані послуги та сплатити
за них в терміни і на умовах,
передбачених договором.

08.02.2009 між ТОВ «ТАС-М» та ТОВ «Зетта-Фін»
було також укладено додаток №1 до
договору згідно якого сторони
відібрали місця та площини рекламних
щитів для розміщення рекламних
сюжетів.

На виконання умов договору ТОВ
«Зетта-Фін» було видано ТОВ «ТАС-М»
рахунки-фактури, акти виконаних робіт,
податкові накладні. ТОВ «ТАС-М»
сплатило на користь ТОВ «Зетта-Фін»
947767,32 грн., що підтверджується копіями
банківських виписок.

Таким чином, в матеріалах справи
містяться податкові накладні виписані
ТОВ «Зетта-Фін» позивачу, які мають всі
необхідні реквізити та оформлені у
відповідності до вимог чинного (на той
момент) законодавства, а також
матеріалами справи підтверджується
реальне здійснення господарських
операцій, сплата позивачем ПДВ в ціні
товару.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивачем суми ПДВ були включені до
складу податкового кредиту у тому
звітному періоді, в якому були отримані
податкові накладні, оскільки включення
таких даних позивачем без наявності
податкових накладних було б
безпідставним.

Крім цього, судами вірно зазначено,
якщо контрагент не виконав свого
зобов'язання зі сплати податку до
бюджету, то це тягне відповідальність
та негативні наслідки саме щодо цієї
особи. Зазначена обставина не є
підставою для позбавлення платника
податку права на відшкодування податку
на додану вартість у разі, якщо
останній виконав усі передбачені
законом умови щодо отримання такого
відшкодування та має всі документальні
підтвердження розміру свого
податкового кредиту.

Отже, колегія суддів погоджується із
судами попередніх інстанцій, що
позовні вимоги позивача є
обґрунтованими, оскільки у
відповідача були відсутні правові
підстави для нарахування штрафних
санкцій та винесення податкового
повідомлення-рішення від 28.10.2010
№/0.

Враховуючи викладене, Вищий
адміністративний суд України дійшов
висновку про те, що судами першої та
апеляційної інстанцій належним чином
з'ясовані обставини справи та надано їм
правильну юридичну оцінку. Порушень
норм матеріального та процесуального
права, які могли б призвести до зміни чи
скасування рішень судів першої та
апеляційної інстанцій не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 220-1, 223, 224, 230 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Державної податкової
інспекції у Голосіївському районі м.
Києва Державної податкової служби
відхилити.

Постанову Окружного адміністративного
суду м. Києва від 03.10.2011 та ухвалу
Київського апеляційного
адміністративного суду від 14.03.2012
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
постановлення та може бути переглянута
Верховним Судом України у випадках,
встановлених Кодексом
адміністративного судочинства
України.

Головуючий(підпис)О.І. Степашко
Судді(підпис)С.Е. Острович (підпис)М.О.
Федоров