Справа № 2а-12780/10/2670
Суддя: Моторний О.А.
Дата ухвалення: 2014-07-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"07" липня 2014 р. м. Київ
К/800/25284/13

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

Головуючого
Моторного О.А.,

Суддів
Борисенко І.В.,

Кошіля В.В.,

розглянувши у попередньому судовому
засіданні касаційну скаргу Державної
податкової інспекції у Оболонському
районі м. Києва Державної податкової
служби

на постанову Київського апеляційного
адміністративного суду від 13.09.2012

у справі № 2а-12780/10/2670

за позовом Приватного акціонерного
товариства "ВДМ"

до Державної податкової інспекції у
Оболонському районі м. Києва Державної
податкової служби

про визнання протиправними та
скасування податкових
повідомлень-рішень,-

ВСТАНОВИВ:

Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
08.05.2012, позов про визнання
протиправними та скасування
податкових повідомлень-рішень
Державної податкової інспекції у
Оболонському районі м. Києва від 19.08.2010
№ /0, № /0 та №/0,
задоволено частково: визнано
протиправним та скасовано податкове
повідомлення-рішення від 19.08.2010 №
/0 в частині нарахування штрафних
санкцій у сумі 5 045,43 грн. В задоволенні
решти позову відмовлено.

Постановою Київського апеляційного
адміністративного суду від 13.09.2012
скасовано постанову Окружного
адміністративного суду міста Києва від
08.05.2012 та прийнято нову, якою позов
задоволено в повному обсязі.

В касаційній скарзі відповідач просить
скасувати постанову суду апеляційної
інстанції та прийняти нове рішення,
яким в повному обсязі відмовити в
задоволенні позовних вимог.

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України вважає,
що касаційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що ДПІ у Оболонському
районі м. Києва 12.08.2009 було прийняте
податкове повідомлення-рішення №
/0, яким ПАТ «ВДМ» були нараховані
податкові зобов'язання із земельного
податку на загальну суму 21 068, 32 грн.

Зазначене податкове
повідомлення-рішення позивач оскаржив
у судовому порядку, у зв'язку з чим
визначені у ньому податкові
зобов'язання не сплачувались.

Згодом, ПАТ «ВДМ», в межах
встановленого строку, сплачувало
поточні зобов'язання із земельного
податку, що не заперечується
податковим органом. Проте, частина
коштів, які сплачувалися ПАТ «ВДМ» в
якості поточних податкових зобов'язань
відповідачем була зарахована на
погашення податкового боргу, що
визначений у податковому
повідомленні-рішенні від 12.08.2009 №
/0.

З огляду на вказані дії ДПІ у
Оболонському районі м. Києва, починаючи
з вересня 2009 року, частина суми
поточних податкових зобов'язань ПАТ
«ВДМ» у період з серпня 2009 року по лютий
2010 року зараховувалася до бюджету
несвоєчасно, у зв'язку із чим
відповідачем були винесенні податкові
повідомлення-рішення від 19.08.2010 №
/0, № /0 та № /0, якими до
ПАТ «ВДМ» були застосовані штрафні
(фінансові) санкції за порушення
строків сплати узгоджених податкових
зобов'язань.

Частково задовольняючи позовні вимоги,
суд першої інстанції виходив з того, що
податкове повідомлення-рішення від
12.08.2009 №/0 було скасоване в
судовому порядку, у зв'язку з чим розмір
застосованих штрафних (фінансових)
санкції слід зменшити на 5045 грн. 43 коп.,
тобто на суму санкцій, нарахованих за
несвоєчасну сплату коштів, визначних у
вказаному податковому
повідомленні-рішенні.

Відмовляючи в задоволенні іншої
частини позовних вимог суд першої
інстанції виходив з того, що податкові
зобов'язання, визначені в податковому
повідомленні-рішенні від 12.08.2009
№/0 були узгодженими та набули
статусу податкового боргу, у зв'язку з
чим визначені у вказаному рішенні суми
коштів позивач зобов'язаний був
перерахувати до бюджету, а у випадку
задоволення позову такі кошти були б
зараховані в рахунок погашення
майбутніх платежів.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції та задовольняючи позовні
вимоги, суд апеляційної інстанції
виходив з наступного, з чим
погоджується суд касаційної інстанції.

Відповідно до пп. 5.2.1 та пп. 5.2.2 п. 5.2 ст. 5
Закону України «Про порядок погашення
зобов'язань перед бюджетами та
державними цільовими фондами» (в
редакції, чинній на момент виникнення
спірних правовідносин), податкове
зобов'язання платника податків,
нараховане контролюючим органом
вважається узгодженим у день отримання
платником податків податкового
повідомлення, за винятком випадків,
коли платник податків вважає, що
контролюючий орган невірно визначив
суму податкового зобов'язання або
прийняв будь-яке інше рішення, що
суперечить законодавству з питань
оподаткування або виходить за межі
його компетенції, встановленої
законом, такий платник податків має
право звернутися до контролюючого
органу із скаргою про перегляд цього
рішення, яка подається у письмовій
формі та може супроводжуватися
документами, розрахунками та доказами,
які платник податків вважає за
потрібне надати. Скарга повинна бути
подана контролюючому органу протягом
десяти календарних днів, наступних за
днем отримання платником податків
податкового повідомлення або іншого
рішення контролюючого органу, що
оскаржується. У разі коли контролюючий
орган надсилає платнику податків
рішення про повне або часткове
незадоволення його скарги, такий
платник податків має право звернутися
протягом десяти календарних днів,
наступних за днем отримання відповіді,
з повторною скаргою до контролюючого
органу вищого рівня, а при повторному
повному або частковому незадоволенні
скарги - до контролюючого органу вищого
рівня із дотриманням зазначеного
десятиденного строку для кожного
випадку оскарження та зазначеного
двадцятиденного строку для відповіді
на нього.

Згідно із пп. 5.2.5 п. 5.2 ст. 5 зазначеного
Закону, з урахуванням строків давності,
платник податків має право оскаржити
до суду рішення контролюючого органу
про нарахування податкового
зобов'язання у будь-який момент після
отримання відповідного податкового
повідомлення. У цьому випадку
зазначене рішення контролюючого
органу не підлягає адміністративному
оскарженню.

Отже, скарга на рішення контролюючого
органу може бути подана протягом 10 днів
наступних за днем отримання платником
податків податкового повідомлення або
іншого рішення контролюючого органу,
що оскаржується, а з позовом до суду
платник податків має право звернутися
протягом року (строк, встановлений ст. 99
КАС України, в редакції, чинній на
момент виникнення спірних
правовідносин).

У відповідності до пп. 5.2.4 п. 5.2 ст. 5
Закону України «Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед
бюджетами та державними цільовими
фондами», процедура адміністративного
оскарження закінчується: останнім днем
строку, передбаченого підпунктом 5.2.2
цього пункту для подання заяви про
перегляд рішення контролюючого органу,
у разі коли така заява не була подана у
зазначений строк; днем отримання
платником податків рішення
контролюючого органу про повне
задоволення скарги, викладеної у заяві;
днем отримання платником податків
рішення контролюючого органу, що не
підлягає подальшому адміністративному
оскарженню.

День закінчення процедури
адміністративного оскарження
вважається днем узгодження
податкового зобов'язання платника
податків. При зверненні платника
податків до суду з позовом щодо
визнання недійсним рішення
контролюючого органу податкове
зобов'язання вважається неузгодженим
до розгляду судом справи по суті та
прийняття відповідного рішення.

Однак, оскарження рішення
контролюючого органу про нарахування
податкового зобов'язання не в
будь-якому випадку має наслідком
надання податковому зобов'язанню
статусу неузгодженого.

Так, у разі звернення платника податку
до суду з позовом про скасування
рішення контролюючого органу у межах
строку, встановленого для застосування
процедури адміністративного
оскарження, податкове зобов'язання
вважається неузгодженим до розгляду
судом справи по суті та прийняття
відповідного рішення.

Однак, якщо протягом 10 днів наступних
за днем отримання платником податків
податкового повідомлення або іншого
рішення контролюючого органу, що
оскаржується до контролюючого органу
не надходить скарга чи повідомлення
про судове оскарження (абз. 2 пп. 2.5 п. 5.2
ст. 5 Закону України «Про порядок
погашення зобов'язань платників
податків перед бюджетами та державними
цільовими фондами»), податковому
зобов'язанню у відповідності до пп. 5.2.4
п. 5.2 ст. 5 Закону України «Про порядок
погашення зобов'язань платників
податків перед бюджетами та державними
цільовими фондами» надається статус
податкового боргу, тобто узгодженого
податкового зобов'язання.

У випадку надходження до податкового
органу відомостей про судове
оскарження рішення контролюючого
органу після закінчення строку,
встановленого 5.2.5 п. 5.2 ст. 5 Закону
України «Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед
бюджетами та державними цільовими
фондами», надання податковому
зобов'язанню статусу неузгодженого
вказаним Законом не передбачено.

Як свідчать матеріали справи,
адміністративний позов про скасування
податкового повідомлення-рішення від
12.08.2009 № /0 було подано після
закінчення строку, встановленого для
адміністративного оскарження, у
зв'язку із чим, вірним є висновок судів
обох інстанцій про те, що визначена в
ньому сума податкових зобов'язань
набула статусу податкового боргу.

У разі виявлення факту несплати
узгодженого податкового зобов'язання
податковий орган, згідно п. 6.2 ст. 6
Закону України «Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед
бюджетами та державними цільовими
фондами», норми якого були чинними на
час виникнення спірних правовідносин,
зобов'язаний направити такому платнику
першу та другу податкові вимоги.

Проте, зараховувати кошти, які
сплачувалися платником податків на
погашення поточних податкових
зобов'язань на погашення боргу
відповідач у спірний період
повноважень не мав.

Пунктом 7.7 ст. 7 Закону України «Про
порядок погашення зобов'язань
платників податків перед бюджетом та
державними цільовими фондами»
встановлено, що податковий борг
погашається попередньо погашенню
податкових зобов'язань, які не є
податковим боргом, у порядку
календарної черговості його
виникнення, а в разі одночасного його
виникнення за різними податками,
зборами (обов'язковими платежами) -у
рівних пропорціях.

У відповідності до п. 1.7 Інструкції про
безготівкові розрахунки в Україні в
національній валюті, затвердженої
постановою Правління Національного
банку України № 22 від 21 січня 2004 року,
кошти з рахунків клієнтів банки
списують лише за дорученнями власників
цих рахунків (включаючи договірне
списання коштів згідно з главою 6 цієї
Інструкції) або на підставі платіжних
вимог стягувачів у разі примусового
списання коштів згідно з главою 5 цієї
Інструкції.

При цьому, згідно з п. 3.8 зазначеної
Інструкції реквізит «Призначення
платежу» платіжного доручення
заповнюється платником так, щоб
надавати повну інформацію про платіж
та документи, на підставі яких
здійснюється перерахування коштів
отримувачу. Повноту інформації
визначає платник з урахуванням вимог
законодавства України. Платник
відповідає за дані, що зазначені в
реквізиті платіжного доручення
«Призначення платежу». Банк перевіряє
заповнення цього реквізиту на
відповідність установленим вимогам
лише за зовнішніми ознаками.

Таким чином, право визначати
призначення платежу відповідно до
чинного законодавства України
належить виключно платнику. Тому, суми
податкових зобов'язань або податкового
боргу з урахуванням пп. 16.5.2 п. 16.5 ст. 16
Закону України «Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед
бюджетами та державними цільовими
фондами» слід вважати сплаченими у
день реєстрації банківською установою
платіжного документа із зазначеним у
ньому призначенням платежу на сплату
відповідних податкових зобов'язань або
податкового боргу, визначених
платником податків.

Слід зазначити, що Законом України «Про
порядок погашення зобов'язань
платників податків перед бюджетами та
державними цільовими фондами», який є
спеціальним законом з питань
оподаткування і який установлює
порядок погашення зобов'язань
юридичних або фізичних осіб перед
бюджетами та державними цільовими
фондами з податків і зборів
(обов'язкових платежів), нарахування і
сплати пені та штрафних санкцій, що
застосовуються до платників податків,
визначено вичерпний перелік заходів,
які вживаються контролюючим органом з
метою погашення платниками податків
податкового боргу. Серед таких заходів
немає зміни призначення платежу,
самостійно визначеного платником
податків.

Аналізуючи наведене, апеляційним судом
вірно зазначено, що у разі недотримання
платником податків порядку погашення
податкового боргу та виконання
податкових зобов'язань, передбаченого
п. 7.7 ст. 7 Закону України «Про порядок
погашення зобов'язань платників
податків перед бюджетами та державними
цільовими фондами», податковий орган
не наділений правом чи обов'язком
змінювати призначення платежу,
визначене платником податків.

З урахуванням того, що несвоєчасне
зарахування до бюджету коштів,
сплачених ПАТ «ВДМ» в якості
податкових зобов'язань за серпень 2009
року - березень 2010 року, відбулося
внаслідок неправомірних дій
податкового органу, вірним є висновок
суду апеляційної інстанції про
відсутність у Державної податкової
інспекції у Оболонському районі м.
Києва Державної податкової служби
підстав для прийняття спірних
податкових повідомлень-рішень від
19.08.2010 № /0, № /0 та № /0.

Доводи, наведені скаржником в
касаційній скарзі, колегією суддів
відхиляються, оскільки вони не
спростовують обставин, що на підставі
належних та допустимих доказів
встановлені судом апеляційної
інстанції.

Враховуючи викладене, Вищий
адміністративний суд України дійшов
висновку, що судом апеляційної
інстанцій належним чином з'ясовані
обставини справи та дано їм відповідну
правову оцінку. Порушень норм
матеріального чи процесуального права,
які могли призвести до зміни чи
скасування рішення апеляційного суду
не встановлено.

Керуючись статтями 2201, 223, 224, 230 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Державної податкової
інспекції у Оболонському районі м.
Києва Державної податкової служби -
відхилити.

Постанову Київського апеляційного
адміністративного суду від 13.09.2012
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути переглянута
Верховним Судом України з підстав і в
порядку, установленому статтями 237, 238,
239-1 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Головуючий суддя: (підпис) О.А.
МоторнийСудді(підпис) І.В. Борисенко
(підпис) В.В. Кошіль