Справа № 521/69/14-а
Суддя: Бобуйок І. А.
Дата ухвалення: 2014-06-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 521/69/14-а
Провадження № 2а/521/143/14
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2014 року Малиновський районний
суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - Бобуйок І.А.,

при секретарі судового засідання -
Зубковій Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Одесі справу
адміністративної юрисдикції за
адміністративним позовом ОСОБА_1 до
начальника управління Державної
автомобільної інспекції ГУМВС України
в Одеській області полковника міліції
Недільського Володимира
Володимировича про скасування
постанови серії ПС1 № 292137 у справі про
адміністративне правопорушення від
04.01.2014 року,

ВСТАНОВИВ:

10 січня 2014 року до Малиновського
районного суду м. Одеси звернувся
ОСОБА_1 з адміністративним позовом до
начальника управління Державної
автомобільної інспекції ГУМВС України
в Одеській області полковника міліції
Недільського Володимира
Володимировича про скасування
постанови серії ПС1 № 292137 у справі про
адміністративне правопорушення від
04.01.2014 року. В обґрунтування позову
послався на такі обставини.

04.01.2014 року близько 12 год. 55 хв. позивач
рухався у потоці разом з іншими
автомобілями з дозволеною швидкістю на
автомобілем «Mitsubishi Lancer», державний
номерний знак НОМЕР_1, у напрямку селища
Котовського по вул. Чорноморського
козацтва по автомобільній дорозі в м.
Одесі.

Приблизно в цей час позивача зупинив
інспектор ДАІ. Як виявилось причиною
зупинки, за думкою інспектора Шаларя
Леоніда Олександровича, та згідно його
слів за показниками приладу, стало
порушення ним вимог пункту 12.4 Правил
дорожнього руху України, за що
передбачена відповідальність згідно ч.
1 ст. 122 КУпАП.

Отже, постановою серії СП №292137 про
адміністративне правопорушення мене
було притягнуто до адміністративної
відповідальності та накладено на мене
адміністративне стягнення у вигляді
штрафу в сумі 255 гривень за порушення,
передбачене ч. 1 ст. 122 Кодексу України
про адміністративні правопорушення, за
перевищення максимально допустимої
швидкості в місті. Інспектор після
винесення протоколу відразу ж
«написав» і постанову про
адмінправопорушення. Однак розгляд
справи на місці, без підготовки та
надання мені часу для звернення за
правовою допомогою, подання
заперечення на протокол та постанову,
документів, які характеризують особу,
інших доказів по справі, порушує мої
права, передбачені ст. 268 КУпАП, якими
позивач не мав можливості
скористатися. При накладенні
конкретного розміру штрафу не
враховано особу, матеріальний стан та
інші обставини, які слід враховувати
при призначенні адміністративного
стягнення, на що вказує ст. 33 КУпАП. За
таких обставин мої процесуальні права
при такому «розгляді» справи грубо
порушено.

Позивач вказує, що інспектор склав
протокол та постанову з порушеннями, а
саме: в протоколі вказав дату та час
04.01.2014 о 13 год. 05 хв., а чомусь у постанові
по справі ПСІ №292137 від 04.01.2014 час 12 год.
48 хв.

На заперечення позивача стосовно того,
що він не вчиняв дій, які порушували б
Правила дорожнього руху України, а
рухався відповідно до цих Правил та
встановленої Правилами швидкості,
інспектор склав протокол про
адміністративне правопорушення від
04.01.2014р. Співробітником ДАІ, що склав
протокол, позивачу не було показано
показники вимірювального приладу. При
цьому зазначає, що у момент, близький до
вимірювання швидкості, в напрямку
селища Котовського поблизу його
автомобіля позаду рухався та
наздоганяв автомобіль. Свої
заперечення позивач виклав у
поясненнях інспектору. Встановити та
довести, що вимірювалася швидкість
саме його автомобіля неможливо, адже за
таких умов різниця навіть у кілька
секунд може означати, що насправді
вимірювана швидкість автомобіля, який
рухався збоку позивача і
проконтролювати напрям дії прибору в
руках інспектора, він, їдучи за кермом
свого автомобіля не міг. Коректне
показання прибору можливе тільки при
нерухомій його фіксації. Свідків того,
яким чином інспектором було здійснено
вимірювання і швидкість саме якого
автомобіля він вимірював не було.

Таким чином при складанні протоколу
про адміністративне правопорушення та
винесенні постанови по справі про
адміністративне правопорушення
відповідачем порушені вимоги ст. 251
Кодексу України про адміністративні
правопорушення.

Отже протокол від 04.01.2014 р. позивачеві
було надано на підпис після його
складання та підписання інспектором. У
протоколі позивачем зазначено
зауваження про незгоду з висновками
інспектора, адже Правила дорожнього
руху України він не порушував, а отже
виміряна швидкість може належить
будь-якому з автомобілів, що рухались в
цей час. Доказів про те, що швидкість на
фіксуючому приборі належить саме його
автомобілю, пред'явлено не було.
Враховуючи вищевикладене вважає, що
постанова серії ПСІ №292137 від 04.01.2014 р.
про адміністративне правопорушення
винесена з порушеннями його прав та
чинного законодавства України, є
необґрунтованою та незаконною, а тому
підлягає скасуванню.

Позивач у судове засідання заявлені
вимоги підтримав повністю та просив
позов задовольнити.

Представник відповідача у судове
засідання не з'явився, про час, дату та
місце проведення судового засідання
був належним чином повідомлений, надав
суду заперечення разом доказом
фіксування правопорушення позивача на
диску.

Суд, перевіривши матеріали справи,
оцінивши викладені позивачем доводи,
відмовляє у задоволені
адміністративного позову з наступних
підстав.

Судом встановлені наступні факти та
відповідні до них правовідносини.

Відповідно до вимог ст. 288 КУАП
постанова посадової особи про
накладення адміністративного
стягнення може бути оскаржена до
районного, районного у місті, міський,
міськрайонний суд у порядку,
визначеному Кодексом
адміністративного судочинства
України, з особливостями,
встановленими Кодексом про
адміністративні правопорушення
України.

Заявлений ОСОБА_1 позов підлягає
розгляду у судах на підставі п. 3 ч. 1 ст.
288 КпАП України, якою прямо передбачено
право особи оскаржити до районного
суду (прирівняного до нього) постанову
органів державної влади та посадових
осіб, до яких належать і органи ДАІ та
їх посадові особи.

На підставі матеріалів
адміністративної справи судом
встановлено, що 04.01.2014 року позивач
керував автомобілем «Mitsubishi Lancer»,
державний номерний знак НОМЕР_1, у
напрямку селища Котовського по вул.
Чорноморського козацтва по
автомобільній дорозі в м. Одесі.
Позивач був зупинений інспектором ДПС
у зв'язку із допущенням перевищення
допустимої швидкості руху (швидкість
руху була зафіксована на рівні 98
км/год.), яка вимірювалась лазерним
вимірювачем «Визир 0711236». На підставі
чого інспектором було складено
протокол про адміністративне
правопорушення серії АГ2 № 781829 і
винесена постанова у справі про
адміністративне правопорушення серії
ПС1 № 292137, якою на позивача було
накладено адміністративне стягнення у
вигляді штрафу в розмірі 255 гривень.

У строк, передбачений ст. 289 КпАП
України ОСОБА_1 звернувся із позовом
про скасування вищезазначеної
постанови про притягнення його до
адміністративної відповідальності.

Положеннями ст. 9 КпАП України
встановлено, що адміністративним
правопорушенням визнається
протиправна, винна дія чи
бездіяльність, яка посягає на
громадський порядок, власність, права і
свободи громадян, на встановлений
порядок управління і за яку законом
передбачено адміністративну
відповідальність.

Згідно зі ст. 86 КАС України суд оцінює
докази, які є у справі, за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні. Ніякі докази не мають для
суду наперед встановленої сили. Суд
оцінює належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності.

В судовому засіданні було оглянуто
матеріали відео-зйомки від 04.01.2014 року,
яку надав представник відповідача,
разом з запереченнями на позов в якій
вбачається порушення позивачем пункту
12.4 Правил дорожнього руху України, за
що передбачена відповідальність
згідно ч. 1 ст. 122 КУпАП, а саме під його
керування автомобілем«Mitsubishi Lancer»,
державний номерний знак НОМЕР_1 було
перевищено швидкість руху у місті
більш ніж на 38 км./г., а саме 98 км./г.

Таким чином, обставини
адміністративного правопорушення,
викладені в оскаржуваній постанові,
відповідають дійсності.

Відповідно до ст. 71 КАС України в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову. Таким чином
з врахуванням процесуальних
особливостей адміністративного
судочинства доведення факту
неправомірності дій позивачки,
покладається на відповідача. Суд
вважає, що відповідачем було доведено
факт вчинення позивачкою порушень
правил дорожнього руху, оскільки він
надав матеріали (відео-зйомки), які
визнані судом як докази (ст. 69 КАС
України) про вчинення
адміністративного правопорушення.

Згідно зі ст. 66 КАС України суд оцінює
докази, які є у справі, за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні. Ніякі докази не мають для
суду наперед встановленої сили. Суд
оцінює належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності.

Згідно зі ст. 8 КАС України суд при
вирішенні справи керується принципом
верховенства права, відповідно до
якого зокрема людина, її права та
свободи визнаються найвищими
цінностями та визначають зміст і
спрямованість діяльності держави.
Судом враховується положення ст. 55
Конституції України, згідно з якою
права і свободи людини і громадянина
захищаються судом. Відповідно до ст. 11
КАС України суд розглядає
адміністративні справи не інакше як за
позовною заявою, поданою відповідно до
цього Кодексу, і не може виходити за
межі позовних вимог. Способи захисту
прав та законних інтересів позивачів
(невичерпний перелік) передбачені ст. 105
КАС України. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 162
КАС України суд може прийняти
постанову про визнання протиправними
рішення суб'єкта владних повноважень
чи окремих його положень, дій чи
бездіяльності і про скасування або
визнання нечинним рішення чи окремих
його положень, про поворот виконання
цього рішення чи окремих його положень
із зазначенням способу його
здійснення. Відповідно до ст. 293 КУпАП
орган (посадова особа) при розгляді
скарги або протесту на постанову по
справі про адміністративне
правопорушення перевіряє законність і
обґрунтованість винесеної постанови і
приймає одне з таких рішень: 1) залишає
постанову без зміни, а скаргу або
протест без задоволення; 2) скасовує
постанову і надсилає справу на новий
розгляд; 3) скасовує постанову і
закриває справу; 4) змінює захід
стягнення в межах, передбачених
нормативним актом про
відповідальність за адміністративне
правопорушення, з тим, однак, щоб
стягнення не було посилено. Таким
чином, враховуючи викладене, суд
приходить до висновку, що позов не
підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 8-11, 69, 71, 105, 158-169, 171-2 КАС
України, ст.ст. 9, 122, 247, 251, 288, 289, 293 КпАП
України, суд -

ПОСТАНОВИВ :

У задоволенні адміністративного
позову ОСОБА_1 до начальника управління
Державної автомобільної інспекції
ГУМВС України в Одеській області
полковника міліції Недільського
Володимира Володимировича про
скасування постанови серії ПС1 №292137 у
справі про адміністративне
правопорушення від 04.01.2014 року -
відмовити.

Постанова є остаточною і оскарженню не
підлягає.

СУДДЯ:
І.А. Бобуйок