Справа № 2а-19392/11
Суддя: Кочан В.М.
Дата ухвалення: 2014-07-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

01 липня 2014 року
м. Київ В/800/2866/14

Вищий адміністративний суд України у
складі: суддя-доповідач Кочан В.М.,
судді Амєлін С.Є. , Кобилянський М.Г. ,
Лиска Т.О. , Малинін В.В. , перевіривши
заяву ПАТ "Державний ощадний банк
України" про перегляд Верховним Судом
України ухвали Вищого
адміністративного суду України від
20.03.2014р. у справі за позовом ПАТ
"Державний ощадний банк України" до
Відділу Державної виконавчої служби
Дніпровського районного управління
юстиції м. Києва про скасування
розпорядження,

В С Т А Н О В
И В:

ПАТ "Державний ощадний банк України"
звернулося до Верховного Суду України
через Вищий адміністративний суд
України із заявою про перегляд ухвали
Вищого адміністративного суду України
від 20.03.2014р., прийнятої у справі за
позовом ПАТ "Державний ощадний банк
України" до Відділу Державної
виконавчої служби Дніпровського
районного управління юстиції м. Києва
про скасування розпорядження.

Згідно з ч. 1 ст. 236 Кодексу
адміністративного судочинства України
сторони та інші особи, які беруть
участь у справі, мають право подати
заяву про перегляд судових рішень в
адміністративних справах після їх
перегляду в касаційному порядку.

Відповідно до ст. 239-1 Кодексу
адміністративного судочинства України
заява про перегляд судових рішень
подається до Верховного Суду України
через Вищий адміністративний суд
України, який відповідно до положень
ст.ст. 239-2, 240 Кодексу адміністративного
судочинства України перевіряє
відповідність заяви вимогам цього
Кодексу та вирішує питання про допуск
справи до провадження.

Згідно з положеннями ст. 237 Кодексу
адміністративного судочинства України
заява про перегляд судових рішень в
адміністративних справах може бути
подана виключно з мотивів:

1) неоднакового застосування судом
(судами) касаційної інстанції одних і
тих самих норм матеріального права, що
потягло ухвалення різних за змістом
судових рішень у подібних
правовідносинах;

2) встановлення міжнародною судовою
установою, юрисдикція якої визнана
Україною, порушення Україною
міжнародних зобов'язань при вирішенні
справи судом.

Як вбачається зі змісту заяви ПАТ
"Державний ощадний банк України" та
ухвали Вищого адміністративного суду
України від 20.03.2014р., про перегляд якої
подана заява, Вищий адміністративний
суд України залишив без змін постанову
Окружного адміністративного суду
міста Києва від 02.03.2012р. та ухвалу
Київського апеляційного
адміністративного суду від 20.06.2012р.

Ухвалюючи рішення у справі, суд
касаційної інстанції погодився із
висновками судів попередніх інстанцій,
що Закон України "Про виконавче
провадження" не місить заборони
стягнення виконавчого збору у випадку,
коли у виконавчому провадженні
реалізується предмет іпотеки (застави),
вимоги п. 5.3.1 Інструкції про проведення
виконавчих дій, затвердженої наказом
Міністерства юстиції України від
15.12.1999р. №74/5, згідно якого за постановою
державного виконавця про стягнення
виконавчого збору, винесеною у
виконавчому провадженні про звернення
стягнення на заставлене майно,
стягнення звертається на вільне від
застави майно боржника, не підлягає
застосуванню, оскільки не узгоджується
з вимогами Закону України "Про
виконавче провадження".

У заяві про перегляд Верховним Судом
України ухвали Вищого
адміністративного суду України від
20.03.2014р. ПАТ "Державний ощадний банк
України" порушує питання про її
скасування з мотивів неоднакового
застосування судом касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права, а саме ст.ст. 43, 52
Закону України "Про виконавче
провадження".

При цьому заявник посилається на
ухвалу Вищого адміністративного суду
України від 19.07.2012р. (справа №К/9991/10197/13),
в якій касаційний суд дійшов висновку,
що у випадку, коли суми грошових коштів,
отриманих від реалізації заставленого
майна, недостатньо для задоволення
вимог стягувача - заставодержателя
(іпотекодержателя), при розподілі
коштів стягнутих з боржника за рахунок
реалізації вказаного майна, що
перебуває в іпотеці позивача,
державний виконавець не мав права
стягувати виконавчій збір. При цьому
суд касаційної інстанції послався на
п.п. 5.3.1 Інструкції про проведення
виконавчих дій, затвердженої наказом
Міністерства юстиції України від
15.12.1999р. №74/5.

Вивчивши заяву ПАТ "Державний ощадний
банк України" та додані до неї
матеріали, колегія суддів Вищого
адміністративного суду України дійшла
висновку про наявність підстав для
допуску до перегляду Верховним Судом
України зазначеної справи, оскільки
судом касаційної інстанції неоднаково
застосовано одні і ті самі норми
матеріального права, що потягло
ухвалення різних за змістом судових
рішень у подібних правовідносинах.

Керуючись ст.ст. 235-240 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд

У Х В А Л И В:

Допустити до перегляду Верховним Судом
України справу за позовом ПАТ
"Державний ощадний банк України" до
Відділу Державної виконавчої служби
Дніпровського районного управління
юстиції м. Києва про скасування
розпорядження.

Ухвала є остаточною та оскарженню не
підлягає

Суддя-доповідач
Кочан В.М.

судді

Амєлін С.Є.

Кобилянський М.Г.

Лиска Т.О.

Малинін В.В.