Справа № 2а-5244/11/1070
Суддя: Вівдиченко Т.Р.
Дата ухвалення: 2014-06-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
Головуючий у 1-й інстанції: Лиска І.Г.
Суддя-доповідач:
У Х В А Л А

Іменем України

19 червня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

Головуючого судді:
Вівдиченко Т.Р.

Суддів:
Гром Л.М.

Мішука М.С.

За участю секретаря:
Свириди Н.П.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
апеляційною скаргою Броварської
об"єднаної державної податкової
інспекції в Київській області на
постанову Київського окружного
адміністративного суду від 20 лютого 2012
року у справі за адміністративним
позовом фізичної особи-підприємця
ОСОБА_3 до Броварської об"єднаної
державної податкової інспекції в
Київській області про зобов"язання
вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач - фізична особа-підприємець
ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до
Броварської об"єднаної державної
податкової інспекції в Київській
області, просив, з урахуванням
уточнених позовних вимог, визнати
протиправними дії відповідача щодо
нарахування пені на суму розстроченого
податкового боргу, зобов'язати
відповідача здійснити зарахування
сплачених сум відповідно до платіжних
квитанцій в рахунок сплати податкового
боргу.

Постановою Київського окружного
адміністративного суду від 20 лютого 2012
року адміністративний позов
задоволено.

Не погодившись з постановою суду,
відповідач - Броварська об"єднана
державна податкова інспекція в
Київській області звернувся з
апеляційною скаргою, просить скасувати
постанову суду першої інстанції та
прийняти нове рішення, яким у
задоволенні адміністративного позову
відмовити.

Сторони, будучи належним чином
повідомлені про дату, час та місце
апеляційного розгляду справи, в судове
засідання не з'явилися. Про причини
своєї неявки суд не повідомили.

Враховуючи, що в матеріалах справи
достатньо письмових доказів для
правильного вирішення апеляційної
скарги, а особиста участь сторін в
судовому засіданні - не обов'язкова,
колегія суддів у відповідності до ч. 4
ст. 196 КАС України визнала можливим
проводити апеляційний розгляд справи
за відсутності представників сторін.

Згідно ст. 41 КАС України фіксування
судового засідання за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача,
дослідивши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга
задоволенню не підлягає, з наступних
підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України,
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом першої інстанції,
постановою Київського окружного
адміністративного суду від 13 липня 2009
року у справі № 2-а-6655/09/1070 стягнуто з
фізичної особи підприємця ОСОБА_3 до
Державного бюджету України 166 728
гривень 25 коп. Розстрочено виконання
рішення суду на термін 24 місяці
починаючи з серпня 2009 року з оплатою
щомісяця рівними долями.

Так, в місяць фізична особа-підприємець
ОСОБА_3 зобов'язаний сплачувати 6947,01
грн.

З серпня місяця 2009 року позивач
сплачував по 7 000 гривень у місяць, та
сплатив повністю розстрочений борг, що
підтверджується відповідними
квитанціями.

17 серпня 2011 року позивач звернувся до
відповідача із заявою, в якій просив
письмово підтвердити про надходження
та зарахування зазначених коштів в
рахунок виконання постанови
Київського окружного
адміністративного суду від 13 липня 2009
року у справі № 2-а- 6655/09/1070 та
відсутність у нього податкового боргу.
У разі невідповідності даних по
зазначених розрахунках, просив надати
детальні письмові роз'яснення щодо
причин їх виникнення з посиланням на
чинне законодавство.

25 жовтня 2011 року відповідачем надано
відповідь позивачу за № 8564/10/24 та
зазначено, що станом на 25 жовтня 2011 року
за позивачем значиться податкова
заборгованість в сумі 49 900,09 гривень, з
яких основний платіж по ПДВ складає 12
112,34 грн. (в тому числі нараховані
штрафні санкції у сумі 3500 гривень
згідно податкового
повідомлення-рішення № /0 від 29
вересня 2009 року) та пеня за несвоєчасну
сплату - 37787,75 гривень.

Не погоджуючись з діями відповідача
щодо нарахування пені на суму
розстроченого податкового боргу,
позивач звернувся до суду з позовом.

Надаючи правову оцінку встановленим
обставинам справи та висновкам суду
першої інстанції, колегія суддів
зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції
України, органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно п.п. 7.1.1 п. 7.7 ст. 7 Закону України
"Про порядок погашення зобов'язань
платників податків перед бюджетами та
державними цільовими фондами" від 21
грудня 2000 року № 2181-III (чинного на
момент виникнення спірних
правовідносин), джерелами самостійної
сплати податкових зобов'язань або
податкового боргу платника податку є
будь-які власні кошти такого платника
податку.

Тобто, грошовий платіж є єдиною формою
сплати податкових зобов'язань і
погашення податкового боргу.

Пунктом 6 статті 7 Закону України «Про
Національний банк України» від 20
травня 1999 року № 679-XIV визначено, що
Національний банк України визначає
систему, порядок і форми платежів.

Відповідно до п. 1.7 Інструкції про
безготівкові розрахунки в Україні в
національній валюті, затвердженої
постановою Правління Національного
банку України від 21 січня 2004 року № 22,
зареєстрованої в Міністерстві юстиції
України 29 березня 2004 року за № 377/89/76,
кошти з рахунків клієнтів банки
списують лише за дорученнями власників
цих рахунків (включаючи договірне
списання коштів згідно з главою 6 цієї
Інструкції) або на підставі платіжних
вимог стягувачів у разі примусового
списання коштів згідно з главою 5 цієї
Інструкції. При цьому згідно з пунктом
3.8 зазначеної Інструкції, реквізит
«Призначення платежу»платіжного
доручення заповнюється платником так,
щоб надавати повну інформацію про
платіж та документи, на підставі яких
здійснюється перерахування коштів
отримувачу. Повноту інформації
визначає платник з урахуванням вимог
законодавства України. Платник
відповідає за дані, що зазначені в
реквізиті платіжного доручення
«Призначення платежу». Банк перевіряє
заповнення цього реквізиту на
відповідність установленим вимогам
лише за зовнішніми ознаками.

Тобто, право визначати призначення
платежу відповідно до чинного
законодавства України належить
виключно платнику. Тому суми
податкових зобов'язань або податкового
боргу з урахуванням підпункту 16.5.2
пункту 16.5 статті 16 Закону № 2181 слід
вважати сплаченими у день реєстрації
банківською установою платіжного
документа із зазначеним у ньому
призначенням платежу на сплату
відповідних податкових зобов'язань або
податкового боргу, визначених
платником податків.

Відповідно до п. 1.3 ст. 1 Закону № 2181-III,
податковий борг (недоїмка) - податкове
зобов'язання (з урахуванням штрафних
санкцій за їх наявності), самостійно
узгоджене платником податків або
узгоджене в адміністративному чи
судовому порядку, але не сплачене у
встановлений строк, а також пеня,
нарахована на суму такого податкового
зобов'язання.

Статтею 32 Податкового кодексу України
визначено, що зміна строку сплати
податку та збору здійснюється шляхом
перенесення встановленого податковим
законодавством строку сплати податку
та збору або його частини на більш
пізній строк. Зміна строку сплати
податку здійснюється у формі:
відстрочки; розстрочки; податкового
кредиту. Зміна строку сплати податку не
скасовує діючого і не створює нового
податкового обов'язку.

Водночас, статтею 100 Податкового
кодексу України передбачено, що
розстроченням, відстроченням грошових
зобов'язань або податкового боргу є
перенесення строків сплати платником
податків його грошових зобов'язань або
податкового боргу під проценти, розмір
яких дорівнює розміру пені,
визначеному пунктом 129.4 статті 129 цього
Кодексу. Якщо до складу розстроченої
(відстроченої) суми входить пеня, то для
розрахунку процентів береться сума за
вирахуванням суми пені.

Платник податків має право звернутися
до контролюючого органу із заявою про
розстрочення та відстрочення грошових
зобов'язань або податкового боргу.
Платник податків, який звертається до
контролюючого органу із заявою про
розстрочення, відстрочення грошових
зобов'язань, вважається таким, що
узгодив суму такого грошового
зобов'язання.

Рішення про розстрочення та
відстрочення грошових зобов'язань чи
податкового боргу у межах одного
бюджетного року приймається у такому
порядку: стосовно загальнодержавних
податків та зборів - керівником
контролюючого органу (його
заступником); стосовно місцевих
податків і зборів - керівником органу
державної податкової служби (його
заступником) та затверджується
фінансовим органом місцевого органу
виконавчої влади, до бюджету якого
зараховуються такі місцеві податки чи
збори.

Як вбачається з матеріалів справи,
постановою Київського окружного
адміністративного суду від 13 липня 2009
року у справі № 2-а-6655/09/1070 стягнуто з
фізичної особи підприємця ОСОБА_3 до
Державного бюджету України 166 728
гривень 25 коп. Розстрочено виконання
рішення суду на термін 24 місяці
починаючи з серпня 2009 року з оплатою
щомісяця рівними долями.

Судом встановлено, що з серпня місяця
2009 року позивач сплачував по 7 000
гривень у місяць, та сплатив повністю
розстрочений борг, зокрема: від 28
серпня 2009 року - 7000,00 грн., 27 листопада 2009
року - 21 000,00 грн., 22 грудня 2009 року - 7000,00
грн., 05 січня 2010 року - 7000,00 грн., 22 лютого
2010 року - 7000,00 грн., 20 березня 2010 року -
7000,00 грн., 14 квітня 2010 року - 7000,00 грн., 18
травня 2010 року - 7000,00 грн. , 22 червня 2010
року - 7000,00 грн., 16 липня 2010 року - 7000,00
грн., 17 серпня 2010 року - 7000,00 грн., 18
вересня 2010 року - 7000,00 грн., 19 жовтня 2010
року - 7000,00 грн., 19 листопада 2010 року -
7000,00 грн., 07 грудня 2010 року - 7000,00 грн., 12
січня 2011 року - 7000,00 грн., 10 лютого 2011
року - 7000,00 грн., 19 березня 2011 року - 7000,00
грн., 15 квітня 2011 року - 7000,00 грн., 17
травня 2011 року - 7000,00 грн., 15 серпня 2011
року - 7000,00 грн., 21 липня 2011 року - 5728,25
грн.

Так, згідно зазначених вище квитанцій,
позивачем було вказано в кожній
квитанції призначення платежу
«погашення податкового боргу згідно
рішення суду - постанови №2а-6655/09/1070».

Тобто, матеріали справи підтверджують,
що позивач виконав рішення суду та
сплатив повністю суму податкового
зобов'язання у визначеному порядку та
строки.

25 жовтня 2011 року позивач отримав лист
від Броварської об"єднаної державної
податкової інспекції в Київській
області № 8564/10/24, де зазначено, що за
позивачем значиться податкова
заборгованість в сумі 49 900,09 гривень, з
яких основний платіж по ПДВ складає 12
112,34 грн. (в тому числі нараховані
штрафні санкції у сумі 3500 гривень
згідно податкового
повідомлення-рішення № /0 від 29
вересня 2009 року) та пеня за несвоєчасну
сплату - 37787,75 гривень.

Разом з тим, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції про те, що Податковим
кодексом України не передбачено
порядку розстрочення податкового
боргу судом, а тому таке розстрочення
не підпадає під дію статті 100
Податкового кодексу України та на
нього не може нараховуватись пеня чи
проценти.

Враховуючи вищенаведене, колегія
суддів дійшла висновку про те, що
позивач виконав рішення суду
відповідно до встановленого порядку
розстрочення згідно постанови суду,
яка набрала чинності та є обов'язковою
для осіб, які беруть участь у справі і
підлягає виконанню на всій території
України.

З огляду на вищевказане, відповідно до
Закону України "Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед
бюджетами та державними цільовими
фондами", у відповідача відсутні
підстави для нарахування пені та
штрафів, а тому нарахування пені за
сплату розстроченого боргу згідно з
постановою Київського окружного
адміністративного суду від 13 липня 2009
року є неправомірним.

Аналізуючи обставини справи та норми
чинного законодавства, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції про обґрунтованість
позовних вимог фізичної
особи-підприємця ОСОБА_3 та задоволення
позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України,
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

При цьому, доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду першої
інстанції та не знайшли свого
належного підтвердження в суді
апеляційної інстанції.

Відповідно до ст. 159 КАС України,
обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин у адміністративній
справі, підтверджених такими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

З підстав вищенаведеного, колегія
суддів дійшла висновку, що суд першої
інстанції вірно встановив фактичні
обставини справи, дослідив наявні
докази, надав їм належну оцінку та
прийняв рішення, з дотриманням норм
матеріального і процесуального права,
а тому підстав для його скасування не
вбачається.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Керуючись ст. ст. 160, 167, 198, 200, 205, 206, 212, 254
КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Броварської
об"єднаної державної податкової
інспекції в Київській області -
залишити без задоволення.

Постанову Київського окружного
адміністративного суду від 20 лютого 2012
року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів з дня складення
в повному обсязі шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя:
Вівдиченко Т.Р.

Судді:
Гром Л.М.

Міщук М.С.

Повний текст ухвали виготовлено 25.06.2014
року.

.

Головуючий суддя
Вівдиченко Т.Р.

Судді:
Гром Л.М.