Справа № 825/1885/14
Суддя: Кашпур О.В.
Дата ухвалення: 2014-07-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 липня 2014 року
м. Чернігів
Справа № 825/1885/14

Чернігівський окружний
адміністративний суд у складі:

головуючої судді
- Кашпур О.В.,

при секретарі
- Пушенко О.І.,

за участі представника
відповідача - Дубрової О.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду справу за
адміністративним позовом Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2 до Державної
податкової інспекції у м. Чернігові
Головного управління Міндоходів у
Чернігівській області про визнання
незаконними дій, визнання протиправною
та скасування вимоги, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач 02.06.2014 року звернувся з позовом
до Державної податкової інспекції у
м.Чернігові Головного управління
Міндоходів у Чернігівській області і
просить визнати дії відповідача щодо
нарахування ФОП ОСОБА_2, яка, обрала
спрощену систему оподаткування,
пенсіонеру, яка вийшла на пенсію за
віком, які призначена пенсія за віком
довічно, яка отримує пенсію за віком
довічно і яка не укладала з УПФУ в м.
Чернігові договір на добровільну
участь у системі загальнообов'язкового
державного соціального страхування,
боргу (недоїмки) зі сплати єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування станом на 30.04.2014
року в сумі 11673,12 грн. - незаконними;
визнати протиправною та скасувати
вимогу про сплату боргу (недоїмки),
винесену відповідачем № Ф-667 від 21.05.2014
року про сплату суми заборгованості
(недоїмки) зі сплати єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування станом на 30.04.2014
року в сумі 11673,12 грн.

Свої позовні вимоги мотивує тим, що п. 4
ч. 1 ст. 4 Закону України «Про збір та
облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» передбачено, що
платниками єдиного внеску є фізичні
особи - підприємці, в тому числі ті, які
обрали спрощену систему оподаткування,
та члени сімей цих осіб, які беруть
участь у провадженні ними
підприємницької діяльності. Особи,
зазначені у п. 4 ч. 1 цієї статті, які
обрали спрощену систему оподаткування,
звільняються від сплати за себе
єдиного внеску, якщо вони є
пенсіонерами за віком або інвалідами
та отримують відповідно до закону
пенсію або соціальну допомогу. Такі
особи можуть бути платниками єдиного
внеску виключно за умови їх
добровільної участі у системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування (частина
четверта статті 4 даного Закону,
набрала чинності 06.08.2011 року). Таким
чином, за вказаних обставин позивач як
фізична особа-підприємець, що є
пенсіонером за віком та є платником
єдиного податку, не повинен сплачувати
єдиний внесок. Крім того, позивачем вже
оскаржувались вимоги про сплату
недоїмки від 18.11.2013 №Ф-667 та від 18.02.2014
№Ф-667, які були визнано протиправними
та скасовано постановами
Чернігівського окружного
адміністративного суду, що залишені
без змін Київським апеляційним
адміністративним судом.

Позивач в письмовому клопотанні просив
розглянути справу за його відсутності,
позовні вимоги підтримав в повному
обсязі.

Представник відповідача позовні
вимоги не визнав та зазначив, що дата
народження ФОП ОСОБА_2 - 28.03.1958р. Згідно
п.1 ст.26 «Умови призначенню пенсії за
віком» Розділу III Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" встановлено, що особи
мають право на призначення пенсії за
віком після досягнення віку 60 років та
наявності страхового стажу не менше 15
років. До досягнення віку,
встановленого абзацом першим цієї
статті, право на пенсію за віком мають
жінки 1961 року народження і старші після
досягнення ними, зокрема, такого віку: 56
років 6 місяців - які народилися з 1
жовтня 1957 року по 31 березня 1958 року.
Згідно даної норми законодавства
позивач буде звільнений від сплати
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування після
досягнення віку, що дає право на
призначення пенсії за віком відповідно
до ст.. 26 Закону України"Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування". Враховуючи зазначене,
відповідач вважає, що ФОП ОСОБА_2 не
звільняється від сплати єдиного внеску
на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, як це
передбачено ст.. 4 Закону України «Про
збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування». ДПІ в м.
Чернігові зазначає, що у позивача існує
заборгованість із сплати єдиного
внеску, а тому вимога від 21.05.2014 року №
Ф-667 є законною. Враховуючи наведене,
відповідач просить відмовити ФОП
ОСОБА_2 в задоволенні позову.

Заслухавши пояснення представника
відповідача, дослідивши матеріали
справи, суд вважає, що позовні вимоги
підлягають задоволенню, виходячи з
наступного:

Встановлено, що ОСОБА_2 (код НОМЕР_1)
зареєстрована в якості фізичної
особи-підприємця 12.10.2009 року Виконавчим
комітетом Чернігівської міської ради,
що підтверджується Свідоцтвом про
державну реєстрацію фізичної
особи-підприємця серії НОМЕР_2 ( а.с. 15)
та знаходилась протягом 2009-2012 років на
спрощеній системі оподаткування, що
підтверджується Свідоцтваси серії
НОМЕР_3, серії НОМЕР_4,, серії НОМЕР_5,
серії НОМЕР_6 (а.с.16-20). і перебуває на
обліку в ДПІ у м. Чернігові, як платник
єдиного соціального внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування.

Відповідно до пенсійного посвідчення
серії НОМЕР_7, позивач з 06.12.2011 року є
пенсіонером за віком довічно (а.с. 25).

В судовому засіданні встановлено, що
ДПІ в м. Чернігові складено та
направлено ФОП ОСОБА_2 вимогу про
сплату боргу (недоїмки) зі сплати
єдиного внеску № Ф-667 від 21.05.2014 року
(а.с. 27). Відповідно до зазначеної вимоги
сума заборгованості позивача зі сплати
єдиного внеску станом на 30.04.2014 року
складає 11673,12 грн., в тому числі недоїмка
11673,12 грн.

Згідно пункту 2 частини першої статті 1
Закону України "Про збір та облік
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування" єдиний
внесок на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування - консолідований
страховий внесок, збір якого
здійснюється до системи
загальнообов'язкового державного
соціального страхування в
обов'язковому порядку та на регулярній
основі з метою забезпечення захисту у
випадках, передбачених законодавством,
прав застрахованих осіб та членів
їхніх сімей на отримання страхових
виплат (послуг) за діючими видами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування.

Пунктом 4 частини першої статті 4 Закону
України "Про збір та облік єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування" передбачено, що
платниками єдиного внеску є фізичні
особи - підприємці, в тому числі ті, які
обрали спрощену систему оподаткування,
та члени сімей цих осіб, які беруть
участь у провадженні ними
підприємницької діяльності.

Відповідно до ч. 4 ст. 4 Закону України
"Про збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування" особи,
зазначені у пункті 4 частини першої
цієї статті, які обрали спрощену
систему оподаткування, звільняються
від сплати за себе єдиного внеску, якщо
вони є пенсіонерами за віком або
інвалідами та отримують відповідно до
закону пенсію або соціальну допомогу.
Такі особи можуть бути платниками
єдиного внеску виключно за умови їх
добровільної участі у системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування.

Враховуючи зазначені норми Закону
України "Про збір та облік єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування", суд приходить
до висновку, що за умови, якщо фізична
особа-підприємець, що обрала спрощену
систему оподаткування є пенсіонером за
віком або інвалідом та отримує
відповідно до закону пенсію або
соціальну допомогу , то вона
звільняється від сплати єдиного
соціального внеску.

Відповідно до ст.. 1 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" пенсіонер - особа, яка
відповідно до цього Закону отримує
пенсію, довічну пенсію, або члени її
сім'ї, які отримують пенсію в разі
смерті цієї особи у випадках,
передбачених цим Законом.

Статтею 9 вказаного Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" визначено, що за рахунок
коштів Пенсійного фонду в солідарній
системі призначаються такі пенсійні
виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по
інвалідності внаслідок загального
захворювання (у тому числі каліцтва, не
пов'язаного з роботою, інвалідності з
дитинства); 3) пенсія у зв'язку з втратою
годувальника.

Відповідно до статті 26 Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування" особи мають
право на призначення пенсії за віком
після досягнення віку 60 років та
наявності страхового стажу не менше 15
років. До досягнення віку,
встановленого абзацом першим цієї
статті, право на пенсію за віком мають
жінки 1961 року народження і старші після
досягнення ними такого віку, зокрема, 56
років 6 місяців - які народилися з 1
жовтня 1957 року по 31 березня 1958 року; 57
років - які народилися з 1 квітня 1958 року
по 30 вересня 1958 року.

Згідно із ч. 1 ст. 21 Закону України «Про
основні засади соціального захисту
ветеранів праці та інших громадян
похилого віку в Україні» особам,
трудовий договір з якими розірвано за
півтора року до досягнення пенсійного
віку, встановленого статтею 26 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування", або
віку, що дає право на призначення
пенсії відповідно до законів України
"Про державну службу", "Про статус
народного депутата України", "Про
прокуратуру", "Про наукову і
науково-технічну діяльність" (за
наявності відповідних умов), з
ініціативи власника або
уповноваженого ним органу у зв'язку із
змінами в організації виробництва і
праці, в тому числі ліквідацією,
реорганізацією, перепрофілюванням
підприємств, установ та організацій,
скороченням чисельності або штату
працівників, а також виявленою
невідповідністю працівника займаній
посаді за станом здоров'я, гарантується
право на достроковий вихід на пенсію за
півтора року до встановленого
законодавством строку, якщо вони мають
страховий стаж, необхідний для
призначення пенсії за віком у
мінімальному розмірі, передбачений
абзацом першим частини першої статті 28
Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування".

Позивачем до матеріалів справи додано
витяг з трудової книжки ОСОБА_2 (а.с. 21),
відповідно до якого ОСОБА_2 була
звільнена з останнього місця роботи в
Київській філії ПАТ «Миронівський
хлібопродукт» в зв'язку з виявленою
невідповідністю працівника займаній
посаді за станом здоров'я яка
перешкоджає продовженню даної роботи
згідно із п. 2 ст. 40 КЗпП України. Позивач
є ветераном праці, що підтверджується
посвідченням Серії НОМЕР_8 (а.с. 26).

За наведених обставин, суд приходить до
висновку про те, що оскільки позивач
був звільнений з останнього місця
роботи через те, що було виявлено його
невідповідність займаній посаді за
станом здоров'я, а тому відповідно до
зазначеної вище норми Закону України
«Про основні засади соціального
захисту ветеранів праці та інших
громадян похилого віку в Україні»
ОСОБА_2, маючи загальний та страховий
стаж, має гарантоване право на
достроковий вихід на пенсію за півтора
року до досягнення пенсійного віку,
встановленого ст.. 26 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування".

Таким чином, суд вважає, що позивач є
пенсіонером за віком у розумінні
наведених норм права.

Судом не приймаються до уваги
посилання відповідача на те, що до
позивача не може бути застосовано
положення частини четвертої статті 4
Закону України "Про збір та облік
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування", в
зв'язку з не досягненням позивачем
пенсійного віку згідно статті 26 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування",
оскільки вказана норма не пов'язує
звільнення від сплати єдиного внеску
із досягненням особою певного віку, а
передбачає звільнення від сплати
внеску всіх пенсіонерів за віком.
Також, зазначеною нормою законодавець
не виключив осіб, які є пенсіонерами,
проте отримують пенсію за віком на
вищезазначених умовах.

Крім того, суд зазначає, що ФОП ОСОБА_2
на підставі акта від 06.08.2013 року № 3027 та
даних картки особового рахунку
позивача Управлінням Пенсійного фонду
України в м. Чернігові 06.08.2013 року було
сформовано вимогу № Ф-2629 про сплату
недоїмки зі сплати єдиного внеску в
розмірі 7992,47 грн. (а.с. 28,29).

Також ДПІ в м. Чернігові на підставі
даних картки особового рахунку станом
на 31.10.2013 року було направлено ФОП
ОСОБА_2 вимогу про сплату недоїмки зі
сплати єдиного внеску від 18.11.2013 року №
Ф-667 в розмірі 9186,50 грн.

Крім того, ДПІ в м. Чернігові на
підставі даних картки особового
рахунку станом на 31.01.2014 року було
направлено ФОП ОСОБА_2 вимогу про
сплату недоїмки зі сплати єдиного
внеску від 18.02.2014 року № Ф-667 в розмірі
10405,17 грн.

Позивачем оскаржувались зазначені
вимоги до суду. Постановами
Чернігівського окружного
адміністративного суду від 03.10.2013 року
по справі № 825/3541/13-а , від 03.12.2013 року по
справі № 825/4377/13-а та від 01.04.2014 року по
справі № 825/821/14 вимогу УПФУ в м.
Чернігові № Ф-2629 від 06.08.2013 року та
вимоги ДПІ в м. Чернігові від 18.11.2013 року
№ Ф-667, від 18.02.2014 року № Ф-667 визнано
протиправними та скасовано.

Згідно ухвал Київського апеляційного
адміністративного суду від 12.12.2013 року,
від 25.03.2014 року та від 24.06.2014 року
постанови Чернігівського окружного
адміністративного суду залишені без
змін, тобто вони набрали законної сили.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України
обставини, встановлені судовим
рішенням в адміністративній, цивільній
або господарській справі, що набрало
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Таким чином, наявні постанови суду, що
вступили в законну сили, якими
встановлено протиправність винесених
вимог і УПФУ в м. Чернігові, і ДПІ в м.
Чернігові, що свідчить про
протиправність вимоги № Ф-667 від 21.05.2014
року, оскільки сума заборгованості в
цих вимог виставляється є однією і тією
самою, тільки розмір її зростає із
зміною періоду, за який стягується
єдиний внесок.

Враховуючи наведене, а саме те що судом
встановлено право ФОП ОСОБА_2 на
звільнення від сплати єдиного
соціального внеску, через наявність в
неї статусу пенсіонера за віком та
фізичної особи-підприємця, яка
перебуває на спрощеній системі
оподаткування, а також те що судом вже
встановлювалась протиправність вимог
до ОСОБА_2 про стягнення недоїмки зі
сплати єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, суд приходить
до висновку про обґрунтованість
позовних вимог про визнання
протиправними дій ДПІ в м. Чернігові
щодо нарахування ФОП ОСОБА_2 боргу із
сплати єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування та про визнання
протиправною та скасування вимоги ДПІ
в м. Чернігові № Ф-667 від 21.05.2014 року.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України у
справах щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
1) на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; 2) з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; 3) обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); 4) безсторонньо
(неупереджено); 5) добросовісно; 6)
розсудливо; 7) з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
всім формам дискримінації; 8)
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); 9) з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення; 10)
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

На думку суду позивачем доведено ті
обставини, на яких ґрунтуються вимоги
про визнання протиправним дій,
визнання протиправною та скасування
вимоги від 21.05.2014 року № Ф-667, а
відповідачем не доказана
правомірність своїх дій.

Враховуючи наведене, суд вважає, що
оскаржувана вимога ДПІ в м. Чернігові
винесена протиправно з порушенням
вимог чинного законодавства, без
врахування усіх обставин, що мають
значення для її прийняття, а тому
позовні вимоги про визнання
протиправними дій ДПІ в м. Чернігові
щодо нарахування позивачу недоїмки зі
сплати єдиного соціального внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, а також позовні
вимоги про визнання протиправною та
скасування вимоги про стягнення
недоїмки з ФОП ОСОБА_2 підлягають
задоволенню.

Керуючись статтями 160-163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Позов задовольнити в повному обсязі.

Визнати протиправними дії Державної
податкової інспекції м. Чернігова
Головного управління Міндоходів в
Чернігівській області щодо
нарахування Фізичній особі-підприємцю
ОСОБА_2 (код НОМЕР_1) боргу (недоїмки) із
сплати єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування станом на 30.04.2014
року в сумі 11673,12 грн.

Визнати протиправною та скасувати
вимогу Державної податкової інспекції
м. Чернігова Головного управління
Міндоходів в Чернігівській області від
21.05.2014 року № Ф-667 про сплату боргу
(недоїмки) єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування в сумі 11673,12 грн.

Стягнути з Державного бюджету України
182 грн. 70 коп. судових витрат на користь
Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (код
НОМЕР_1)..

Постанова суду набирає законної сили в
порядку статей 167,186 Кодексу
адміністративного судочинства України
та може бути оскаржена до Київського
апеляційного адміністративного суду
протягом десяти днів з дня отримання її
копії.

Апеляційна скарга подається до
адміністративного суду апеляційної
інстанції через суд першої інстанції,
який ухвалив оскаржуване судове
рішення.

Суддя
О.В. Кашпур