Справа № 816/1650/14
Суддя: Л.О. Єресько
Дата ухвалення: 2014-07-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2014 року м. ПолтаваСправа №
816/1650/14

Полтавський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді - Єресько Л.О.,

за участю:

секретаря судового засідання -
Мекенченко М.А.,

представників позивача - ОСОБА_1,
ОСОБА_2,

представника відповідача - Паська Т.Г.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за адміністративним
позовом фізичної особи - підприємця
ОСОБА_4 до Кременчуцької об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Полтавській області про визнання
протиправними та скасування
податкових повідомлень - рішень, -

В С Т А Н О В И В:

05 травня 2014 року фізична особа -
підприємець ОСОБА_4 (надалі - позивач)
звернувся до Полтавського окружного
адміністративного суду з
адміністративним позовом до
Кременчуцької об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Полтавській
області (надалі - відповідач або КОДПІ)
про визнання протиправними та
скасування податкових повідомлень -
рішень від 18.12.2013:

- № , яким збільшено суму
грошового зобов'язання для фізичних
осіб - підприємців, у т.ч. які обрали
спрощену систему оподаткування та
осіб, які проводять незалежну
професійну діяльність в розмірі 23 941,07
грн, з яких за основним платежем - 22 801,02
грн та застосовано штрафні (фінансові)
санкції в розмірі 1 140,05 грн.;

- № , яким позивачу збільшено суму
грошового зобов'язання з податку на
доходи фізичних осіб за результатами
річного декларування за основним
платежем - 9 856,35 грн та застосовано
штрафні санкції в розмірі 2 464,09 грн;

- № , яким позивачу збільшено суму
грошового зобов'язання з податку на
додану вартість за основним платежем - 8
098 грн та застосовано штрафні санкції в
розмірі 4 049 грн.

В обґрунтування своїх позовних вимог
посилались на незгоду із висновками
планової виїзної перевірки позивача,
які набрали форму акту від 03.12.2013 №
5086/16-03-17-01-08/НОМЕР_4. Зазначали, що ФОП
ОСОБА_4 має основні засоби на балансі
підприємства та веде їх облік, а тому
відповідно до податкового
законодавства має право віднести до
складу витрат не більше 10 % сукупної
балансової вартості всіх груп основних
засобів, що і було зроблено позивачем у
2012 році. Пояснювали, що оскільки на
балансі позивача знаходиться
складське приміщення, потрібне для
господарської діяльності, воно
потребує поточного ремонту. Для цього у
2012 році ФОП ОСОБА_4 придбано у
використання будівельні матеріали та
роботи по поточному ремонту приміщення
було зроблено господарськими засобами
з використанням праці штатних
працівників підприємства.

Представники позивача в судовому
засіданні підтримали вимоги позовної
заяви та просили її задовольнити.

Представник відповідача в судовому
засіданні заперечував проти позову,
просив відмовити у його задоволенні,
посилаючись на висновки акту
перевірки.

Заслухавши представників позивача та
відповідача, вивчивши та дослідивши
матеріали справи, повно та всебічно
з'ясувавши всі фактичні обставини, на
яких ґрунтуються позовні вимоги,
об'єктивно оцінивши докази, які мають
юридичне значення для розгляду справи
і вирішення спору по суті, суд
приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_4
(ідентифікаційний номер НОМЕР_4)
зареєстрований фізичною особою -
підприємцем виконавчим комітетом
Комсомольської міської ради 23.12.2003, про
що видано свідоцтво серії НОМЕР_1.
Перебуває на податковому обліку в
Кременчуцькій ОДПІ (Комсомольське
відділення) з 20.01.2004 та є, зокрема,
платником податку на додану вартість
відповідно до Свідоцтва про реєстрацію
платника податку на додану вартість
НОМЕР_2, виданого Кременчуцькою ОДПІ
23.02.2004, індивідуальний податковий
номер НОМЕР_4(а.с. 7, 9 том 1).

Відповідно до Витягу з Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб -підприємців серії АВ №
468666 станом на 17.07.2013 (а.с. 8 том 1) основним
видом економічної діяльності позивача
є: 38.32 - відновлення відсортованих
відходів.

Посадовими особами Кременчуцької ОДПІ
відповідно до наказу від 07.11.2013 №1273
було проведено документальну планову
виїзну перевірку фізичної особи -
підприємця ОСОБА_4 щодо своєчасності,
достовірності, повноти нарахування та
сплати податків і зборів за період з
01.01.2012 по 31.21.2012, дотримання
заонодавства щодо укладення трудового
договору, оформлення трудових відносин
з працівниками, правильності
нарахування, обчислення та сплати
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування за
період з 01.01.2011 по 31.12.2012, виконання
вимог валютного та іншого
законодавства за період з 01.01.2012 по
31.12.2012.

Перевіркою встановлено, що згідно
договору купівлі - продажу від 29.12.2010
щодо продажу частини будівлі майнового
комплексу за адресою, АДРЕСА_1, площею
229,6 м2, вказане майно придбано
громадянином ОСОБА_4 у ТОВ
"Кременчуцьке РТП" за 174 268,0 грн. Тобто,
вказане приміщення складу належить
фізичній особі ОСОБА_4, а не суб'єкту
господарювання фізичній особі
-підприємцю ОСОБА_4

Однак, до складу валових витрат ФОП
ОСОБА_4 зайво віднесені сплачені суми
за придбані основні засоби (ваги, піч
Буллерян, стрічка транспортна з
планкою, шків) на суму 23 505 грн. Також
зайво віднесено до складу валових
витрат будівельні матеріали на
загальну суму 42 204 грн. Завищення
валових витрат склало 65 709 грн.

В акті перевірки зазначено, що
підприємець ОСОБА_4 не веде податковий
облік основних засобів та не нараховує
амортизаційні відрахування на їх
відновлення, на перевірку не було
надано відомості нарахування основних
фондів та підтверджуючі документи, про
використання будівельних матеріалів в
господарській діяльності: акти
виконаних робіт та кошторисів
сторонніх організацій на проведення
робіт або актів списання матеріалів на
виконання робіт власними засобами.

Відповідно до п.146.12 ст.146 Податкового
кодексу України сума витрат, що
пов'язана з ремонтом та поліпшенням
об'єктів основних засобів, у тому числі
орендованих або отриманих у концесію
чи створених (збудованих)
концесіонером у розмірі, що не
перевищує 10 відсотків сукупної
балансової вартості всіх груп основних
засобів на початок звітного року,
відноситься платником податку до
складу витрат.

Лише у випадку ведення обліку
балансової вартості груп основних
фондів відповідно до пп. 145.1.1 п. 145.1 ст. 145
Податкового кодексу України платником
податків можливо додатково збільшити
валові витрати виключно на суми витрат,
які підлягають амортизації та не
перевищують розмір амортизаційних
відрахувань, нарахованих шляхом
застосування норм амортизації до
балансової вартості груп основних
фондів.

За твердженням відповідача, ФОП ОСОБА_4
завищено валові витрати на суму 65 709 грн
та занижено податок на доходи фізичних
осіб в розмірі 9 856,35 грн (65 709 грн х 15%).

Крім того, актом перевірки зафіксовано,
що в періоді який перевірявся, ФОП
ОСОБА_4 завищено валові витрати та
занижено суму чистого доходу в розмірі
65 709 грн. В зв'язку цим встановлено
заниження єдиного внеску, оскільки
сума єдиного внеску, нарахованого з
чистого оподаткованого доходу у
розмірі 34,7% повинна становити 22 801,02 грн.
(65 709 грн х 34,7%).

До того ж, актом перевірки встановлено,
що ФОП ОСОБА_4 до складу податкового
кредиту не правомірно включив суму ПДВ
в розмірі 7 894 грн на придбання
будівельних матеріалів, що не були
використані в господарській
діяльності.

ОСОБА_4 на перевірку не було надано
відомості нарахування основних фондів
та підтверджуючі документи про
використання вище зазначених
будівельних матеріалів в
господарській діяльності: акти
виконаних робіт та кошторисів
сторонніх організацій на проведення
робіт або актів списання матеріалів на
виконання робіт власними засобами.

За результатами опрацювання відхилень
сум податкового кредиту з ПДВ,
виявлених системою автоматизованого
співставлення податкових зобов'язань і
податкового кредиту в розрізі
контрагентів, встановлено завищення
сум податкового кредиту на суму ПДВ: в
розмірі 204,00 грн у зв'язку з придбанням
насосу від ТОВ "Станкозапчастина"
36) на загальну суму 1 224,00 грн, в т.ч.
ПДВ - 204,00 грн, яка включена до реєстру
придбаних податкових накладних згідно
п/н від 10.12.12 за № 5 та до додатку №5
декларації з податку на додану
вартість за грудень 2012 року.

Згідно акту перевірки від 04.06.2013 за №
485/1520/35347315 про результати
документальної перевірки з питань
дотримання вимог податкового,
валютного та іншого законодавства, не
підтверджено наявність поставок
товарів у ТОВ "Станкозапчастина" за
грудень 2012 року, в зв'язку з чим
встановлено неправомірне формування
податкового кредиту по обсягу поставки
ТМЦ підприємця ОСОБА_4, що
підтверджується даними системи
автоматизованого співставлення
податкових зобов'язань та податкового
кредиту по ПДВ в розрізі контрагентів
"Контрагенти", тому перевіряючі дійшли
висновку, що право включення сум
податку на додану вартість по
отриманій податковій накладній за
грудень 2012 року у підприємця ОСОБА_4 до
складу податкового кредиту не виникає.

За результатами проведеної перевірки,
складений акт від 03.12.2013 №
5086/16-03-17-01-08/НОМЕР_4 (а.с. 10-45 том 1), яким
зафіксовано порушення:

- п.177.4 ст.177, п.п. 14.1.138 п.14.1 ст.14, п.п.139.1.5
п.139.1 ст.139, п. 146.11, п.146.12 ст.146
Податкового кодексу України в
результаті чого занижено податок на
доходи фізичних осіб за період з 01.01.2012
по 31.12.2012 у розмірі 9856,35 грн;

- п. 198.1 п. 198.3 ст198 Податкового кодексу
України, в результаті чого занижено
податок на додану вартість за період з
01.01.2012 по 31.12.2012 у розмірі 8 098,00 грн, в т.ч.
за квітень 2012 року в розмірі 774 грн, за
травень 2012 року в розмірі 768 грн, за
червень 2012 року в розмірі 555 грн, за
липень 2012 року в розмірі 2 976 грн, за
серпень 2012 року в розмірі 920 грн, за
вересень 2012 року в розмірі 226 грн, за
жовтень 2012 року в розмірі 67 грн, за
листопад 2012 року в розмірі 1 608 грн, за
грудень 2012 року в розмірі 204 грн;

- п. 2 ст. 7 Закону України "Про збір та
облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування" в результаті
чого занижено суму єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування за період 2012
року в розмірі 22 801,02 грн.

В матеріалах справи наявна копія
відповіді Кременчуцької ОДПІ на
заперечення ФОП ОСОБА_4 на акт
перевірки від 03.12.2013 №
5086/16-03-17-01-08/НОМЕР_4, за наслідками
розгляду якого висновки вказаного акту
залишені без змін (а.с. 52-56 том 1).

На підставі акту перевірки,
Кременчуцькою ОДПІ винесено податкові
повідомлення - рішення від 18.12.2013:

- № , яким позивачу збільшено суму
грошового зобов'язання з податку на
додану вартість за основним платежем - 8
098 грн та застосовано штрафні
(фінансові) санкції в розмірі 4 049 грн;

- № , яким збільшено суму
грошового зобов'язання для фізичних
осіб - підприємців, у т.ч. які обрали
спрощену систему оподаткування та
осіб, які проводять незалежну
професійну діяльність в розмірі 23 941,07
грн, з яких за основним платежем - 22 801,02
грн та застосовано штрафні (фінансові)
санкції в розмірі 1 140,05 грн;

- № , яким позивачу збільшено суму
грошового зобов'язання з податку на
доходи фізичних осіб за результатами
річного декларування за основним
платежем - 9 856,35 грн та застосовано
штрафні (фінансові) санкції в розмірі 2
464,09 грн.

Із даними податковими повідомленнями -
рішеннями позивач не погодився та
оскаржив їх в адміністративному
порядку до ГУ Міндоходів у Полтавській
області та Міністерства доходів і
зборів України.

Рішеннями ГУ Міндоходів у Полтавській
області про результати розгляду скарги
№112/3/16-31-10-04-12 від 05.02.2014 та Міністерства
доходів і зборів України про
результати розгляду скарги
№1892/3/99-99-10-01-03-14 від 31.03.2014 скарги
позивача на вказані податкові
повідомлення - рішення залишено без
задоволення, а податкові
повідомлення-рішення Кременчуцької
ОДПІ від 18.12.2013 № , № , №
- без змін (а.с. 58-73 том 1).

Не погодившись із вказаними
податковими повідомленнями -
рішеннями, позивач оскаржив їх до суду.

Відповідно до частини 3 статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
у справах щодо оскарження рішень, дій
чи бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); безсторонньо
(неупереджено); добросовісно;
розсудливо; з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
всім формам дискримінації;
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення;
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Надаючи оцінку податковому
повідомленню - рішенню від 18.12.2013 №
, яким позивачу збільшено суму
грошового зобов'язання з податку на
додану вартість за основним платежем - 8
098 грн та застосовано штрафні
(фінансові) санкції в розмірі 4 049 грн,
суд виходить із наступного.

З 01.01.2011 порядок обчислення і сплати
податку на додану вартість та податку
на прибуток врегульовано Податковим
кодексом України.

Підпунктом 14.1.181 пункту 14.1 статті 14
Податкового кодексу України
податковий кредит визначено як суму, на
яку платник податку на додану вартість
має право зменшити податкове
зобов'язання звітного (податкового)
періоду, визначена згідно з розділом V
цього Кодексу.

Згідно з пунктом 198.3 статті 198
Податкового кодексу України
податковий кредит звітного періоду
визначається виходячи з договірної
(контрактної) вартості товарів/послуг,
але не вище рівня звичайних цін,
визначених відповідно до статті 39
цього Кодексу, та складається з сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 193.1 статті 193
цього Кодексу, протягом такого
звітного періоду у зв'язку з:

- придбанням або виготовленням
товарів (у тому числі при їх імпорті) та
послуг з метою їх подальшого
використання в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності платника податку;

- придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Підставою для нарахування податкового
кредиту відповідно до п. 201.10 ст. 201
Податкового кодексу України є
податкова накладна, яка повинна
містити обов'язкові реквізити,
визначені цією ж нормою.

Згідно п. 198.6 статті 198 Податкового
кодексу України не відносяться до
податкового кредиту суми податку,
сплаченого (нарахованого) у зв'язку з
придбанням товарів/послуг, не
підтверджені податковими накладними
або оформлені з порушенням вимог чи не
підтверджені митними деклараціями
(іншими подібними документами згідно з
пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу).

Відповідно до пункту 201.4 статті 201
Податкового кодексу України податкова
накладна виписується у двох
примірниках у день виникнення
податкових зобов'язань продавця.
Оригінал податкової накладної
видається покупцю, копія залишається у
продавця товарів/послуг.

У пункті 201.10 статті 201 Податкового
кодексу України вказано, що податкова
накладна видається платником податку,
який здійснює операції з постачання
товарів/послуг, на вимогу покупця та є
підставою для нарахування сум податку,
що відносяться до податкового кредиту.

З огляду на викладене, необхідною
умовою для виникнення у платника
податків права на формування
податкового кредиту із сум ПДВ,
сплачених в ціні придбаного товару
(робіт, послуг) є факт придбання товарів
та послуг із метою їх використання в
господарській діяльності, за наявності
належно оформлених податкових
накладних.

Перевіркою встановлено, що позивач у
перевіряємому періоді мав фінансово -
господарські відносини по придбанню
будівельних матеріалів з ДП
"Комсомольський ВЦ 136", ПАТ "Нова лінія",
ТОВ "Кремелектро", ТОВ "Профнастіл", ТОВ
"Ратмір", ТОВ "Білий Амур", ПП "ВКФ
"Ізолітсервіс", ТОВ "ВКО "Кисень", ПП
"Поло-Інвестбуд", ТОВ
"Станкозапчастина".

Судом встановлено, що 22.04.2012 між ФОП
ОСОБА_4 (покупець) та ПП "Поло-Інвест"
(постачальник) укладений договір №283,
згідно якого постачальник
зобов'язується передати у власність
покупця товар, а покупець прийняти й
оплатити її в порядку та на умовах,
визначених цим Договором.

Як було пояснено представниками
позивача в ході судового розгляду,
письмові угоди із іншими контрагентами
на поставку будівельних матеріалів не
укладалися, що на думку позивача не
суперечить чинному законодавству.

Статтею 208 ЦК України встановлено
перелік правочинів, які належить
укладати в письмовій формі. Так,
частиною першою і другою даної статті
визначено, що в письмовій формі
належить укладати правочини між
юридичними особами та правочини між
фізичними та юридичними особами.

За змістом статті 207 цього ж Кодексу
такі правочини можуть бути укладені у
спрощений спосіб, яка визначає, що
правочин вважається таким, що вчинений
у письмовій формі, якщо його зміст
зафіксований в одному або кількох
документах, у листах, телеграмах, якими
обмінялися сторони, якщо воля сторін
виражена за допомогою телетайпного,
електронного або іншого технічного
засобу зв'язку.

На підтвердження реальності
проведених із вищевказаними
контрагентами операцій позивачем
надано видаткові накладні, рахунки -
фактури (том 1 а.с. 127-129, 172-219, 223-239, 243-248,
том 2 а.с. 1-21).

Перевіркою встановлено та не
заперечується сторонами, що позивачем
включено до складу податкового кредиту
суми: за квітень 2012 року в розмірі 774
грн, за травень 2012 року в розмірі 768 грн,
за червень 2012 року в розмірі 555 грн, за
липень 2012 року в розмірі 2976 грн, за
серпень 2012 року в розмірі 920 грн, за
вересень 2012 року в розмірі 226 грн, за
жовтень 2012 року в розмірі 67 грн, за
листопад 2012 року в розмірі 1 608 грн, за
грудень 2012 в розмірі 204 грн, на підставі
податкових накладних :

- від 28.04.2012 № 10 на загальну суму 2 847,72
грн, в т.ч. ПДВ - 474,62 грн, від 31.05.2012 № 17 на
загальну суму 4 964,47 грн, в т.ч. ПДВ - 827,41
грн, від 27.06.2012 № 21 на загальну суму 946,46
грн, в т.ч. ПДВ - 157,74 грн за результатами
фінансово господарських операцій з ДП
"Комсомольський ВЦ 136";

- від 19.04.2012 № 1317026 на загальну суму 1 198
грн, в т.ч. ПДВ - 199,67 грн, від 25.06.2012 № 1325012
на загальну суму 1 376,60 грн, в т.ч. ПДВ -
229,43 грн за результатами фінансово
господарських операцій з ПАТ "Нова
лінія";

- від 22.03.2012 № 100 на загальну суму 802,80
грн, в т.ч. ПДВ - 133,80 грн, від 15.05.2012 № 53 на
загальну суму 217,22 грн, в т.ч. ПДВ - 36,2 грн
за результатами фінансово
господарських операцій з ТОВ
"Кремелектро";

- від 08.10.2012 № 189 на загальну суму 9 647,48
грн, в т.ч. ПДВ - 1 607,91 грн за результатами
фінансово господарських операцій з ТОВ
"Профнастіл";

- від 20.08.2012 № 1011 на загальну суму 994,61
грн, в т.ч. ПДВ - 165,77 грн за результатами
фінансово господарських операцій з ТОВ
"Ратмір";

- від 23.07.2012 № 144 на загальну суму 1 214,10
грн, в т.ч. ПДВ - 202,35 грн за результатами
фінансово господарських операцій з ТОВ
"Білий Амур";

- від 31.07.2012 № 701 на загальну суму 3 695,76
грн, в т.ч. ПДВ - 615,96 грн за результатами
фінансово господарських операцій з ПП
"ВКФ "Ізолітсервіс";

- від 07.06.2012 № 29 на загальну суму 10 056 грн,
в т.ч. ПДВ - 1 676 грн за результатами
фінансово господарських операцій з ТОВ
"ВКО "Кисень";

- від 19.04.2012 № 215 на загальну суму 139,69
грн, в т.ч. ПДВ - 23,28 грн, від 19.04.2012 № 216 на
загальну суму 602,14 грн, в т.ч. ПДВ - 100,36
грн, від 27.04.2012 № 277 на загальну суму 1
049,37 грн, в т.ч. ПДВ - 174,90 грн, від 26.04.2012 №
313 на загальну суму 850,20 грн, в т.ч. ПДВ -
141,70 грн, від 10.05.2012 № 72 на загальну суму
329,24 грн, в т.ч. ПДВ - 54,87 грн, від 10.05.2012 № 73
на загальну суму 1745,72 грн, в т.ч. ПДВ - 290,95
грн, від 16.05.2012 № 149 на загальну суму 772,86
грн, в т.ч. ПДВ - 128,81 грн, від 15.05.2012 № 119 на
загальну суму 295,60 грн, в т.ч. ПДВ - 49,27
грн, від 17.05.2012 № 166 на загальну суму 42,12
грн, в т.ч. ПДВ - 7,02 грн, від 17.05.2012 № 167 на
загальну суму 134,90 грн, в т.ч. ПДВ - 22,48
грн, від 21.05.2012 № 198 на загальну суму 149,60
грн, в т.ч. ПДВ - 24,93 грн, від 23.05.2012 № 227 на
загальну суму 246,79 грн, в т.ч. ПДВ - 91,13
грн, від 23.05.2012 № 226 на загальну суму 189,50
грн, в т.ч. ПДВ - 31,58 грн, від 28.05.2012 № 318 на
загальну суму 136,63 грн, в т.ч. ПДВ - 22,77
грн, від 29.05.2012 № 364 на загальну суму 519,06
грн, в т.ч. ПДВ - 86,51 грн, від 31.05.2012 № 420 на
загальну суму 16,22 грн, в т.ч. ПДВ - 2,70 грн,
від 07.06.2012 № 64 на загальну суму 35,48 грн, в
т.ч. ПДВ - 5,91 грн, від 14.06.2012 № 163 на
загальну суму 89,23 грн, в т.ч. ПДВ - 14,88 грн,
від 14.06.2012 № 162 на загальну суму 117,80 грн,
в т.ч. ПДВ - 19,63 грн, від 30.08.2012 № 486 на
загальну суму 877 грн, в т.ч. ПДВ - 146,17 грн,
від 26.09.2012 № 386 на загальну суму 361,61 грн,
в т.ч. ПДВ - 60,27 грн, від 10.10.2012 № 145 на
загальну суму 399,80 грн, в т.ч. ПДВ - 66,63 грн
за результатами фінансово
господарських операцій з ПП
"Поло-Інвестбуд";

- від 10.12.2012 № 5 на загальну суму 1 224 грн,
в т.ч. ПДВ - 204 грн за результатами
фінансово господарських операцій з ТОВ
"Станкозапчастина".

Зазначені податкові накладні
відповідають вимогам п. 201.1 статті 201
Податкового кодексу України, підписані
та скріплені печатками ДП
"Комсомольський ВЦ 136", ПАТ "Нова лінія",
ТОВ "Кремелектро", ТОВ "Профнастіл", ТОВ
"Ратмір", ТОВ "Білий Амур", ПП "ВКФ
"Ізолітсервіс", ТОВ "ВКО "Кисень", ПП
"Поло-Інвестбуд", ТОВ "Станкозапчастина"
та включені до реєстру отриманих та
виданих податкових накладних за
березень-грудень 2012 року, що сторонами
у справі не заперечується.

Аналізуючи вищевказані первинні
бухгалтерські документи, суд дійшов
висновку, що вони мають всі необхідні
реквізити для встановлення змісту,
обсягу господарських операцій, осіб,
які безпосередньо приймали участь у їх
здійсненні, та інші встановлені
вимогами законодавства до первинних
документів для надання їм юридичної
доказовості, та повністю відображені в
бухгалтерському та податковому
обліках. Вся первинна документація
оглянута судом та в копіях приєднана до
матеріалів справи.

Судом встановлено, що будівельні
матеріали позивачем було придбано у
магазинах вказаних контрагентів, а
оплата придбаного товару
здійснювалась позивачем безготівковим
платежем шляхом перерахування коштів
на рахунок контрагентів, що
підтверджується банківськими
виписками про списання коштів з
рахунків позивача із відмітками банку
(а.с. 225-255 т.2).

Згідно пояснень представників
позивача перевезення придбаного
товару здійснювалося за рахунок
позивача, за допомогою автомобіля
MITSUBISHI НОМЕР_3, який належить ОСОБА_4, на
підтвердження чого надано копію
техпаспорта (а.с. 138-139 т.2).

Із пояснень, наданих представниками
позивача, судом встановлено, що
придбаний у березні - грудні 2012 року
товар доставлявся на склад, що
розташований за адресою: АДРЕСА_1.
Наявність у власності позивача складу
за даною адресою підтверджується
наявним у матеріалах справи договором
купівлі-продажу від 29.12.2010, витягом з
державного реєстру правочинів №9467446
від 29.12.2010, витягом про державну
реєстрацію прав №28740760 від 21.01.2011,
технічним паспортом на виробничий
будинок (том 1 а.с. 166-167).

Товар в повному обсязі був
оприбуткований на складі позивача, що
підтверджується прибутковими
накладними, витягами із журналів -
ордерів за лютий-грудень 2012 року.

Представниками позивача в ході
розгляду справи надані пояснення
стосовно використання придбаного у
вищевказаних контрагентів товару, у
господарській діяльності ФОП ОСОБА_4
Так, придбані будівельні матеріали та
насос НПл 40/6,3 позивачем були
використано на поточний ремонт будівлі
обмінного пункту майнового комплексу,
що розташована за адресою: АДРЕСА_1, що
підтверджується актами про списання
матеріалів на поточний ремонт
складського приміщення власними
силами за період квітень-грудень 2012
року (том 1 а.с. 130-165) та накладними -
вимогами на відпуск (внутрішнє
переміщення) матеріалів (том 2 а.с. 108-137).

Отже, придбання ФОП ОСОБА_4
товарно-матеріальних цінностей
відповідає меті та змісту
господарської діяльності позивача.

За висновками перевірки вище
перелічені операції не мали реального
характеру, а здійснювалося лише їх
документальне оформлення з метою
формування податкових показників та
збільшення податкового кредиту.

Разом з тим, як вбачається із змісту
акту, ревізори не досліджували
правочини, вчинені позивачем, не
здійснювали аналіз дійсної зміни
структури активів як позивача так і
його контрагентів на основі первинних
документів, його текст містить перелік
податкових накладних, виписаних
вищевказаними контрагентами, та виклад
норм податкового права.

Тверджень про невідповідність
законодавству первинної документації
в цій частині акт не містить. Складаючи
висновок про безтоварність операції,
ревізор не підтверджує його ані
зустрічними звірками по контрагентам,
ані будь-якими іншими фактичними
даними.

Заперечуючи право позивача на
формування податкового кредиту за
господарськими відносинами з ТОВ
"Станкозапчастина" перевіряючими
зроблено посилання на акт перевірки
від 04.06.2013 за № 485/1520/35347315 про результати
документальної перевірки з питань
дотримання вимог податкового,
валютного та іншого законодавства,
відповідно до якого не підтверджено
наявність поставок товарів у ТОВ
"Станкозапчастина" за грудень 2012 року.

Разом з тим, як вбачається зі змісту
акта перевірки від 03.12.2013 №
5086/16-03-17-01-08/НОМЕР_4, під час проведення
перевірки ФОП ОСОБА_4 первинні
документи, що підтверджують діяльність
підприємства не досліджувалися, оцінка
їх відповідності податковому обліку не
надавалась. Перевірка проводилася
згідно бази даних Кременчуцької ОДПІ.

Чинне податкове законодавство не
ставить в залежність право позивача на
формування податкового кредиту та
бюджетне відшкодування від
податкового обліку (стану) інших осіб і
фактичної сплати контрагентом до
бюджету. Якщо контрагент не виконав
свого обов'язку щодо забезпечення
належного ведення бухгалтерського та
податкового обліку, збереження
первинних бухгалтерських документів,
сплати податку до бюджету, то це тягне
відповідальність та негативні
наслідки саме щодо цієї особи.
Зазначені обставини не є підставою для
позбавлення платника податку права на
формування податкового кредиту у разі,
якщо останній виконав усі передбачені
законом умови стосовно отримання
такого відшкодування та має необхідні
документальні підтвердження розміру
свого податкового кредиту.

Судом також встановлено, що сплачений
позивачем ПДВ в ціні придбаних
матеріалів та запчастин не включалися
ним до збільшення балансової вартості
основних засобів.

Враховуючи вищевикладене, а також з
огляду на доведеність позивачем
зв'язку здійснених господарських
операцій із ДП "Комсомольський ВЦ 136",
ПАТ "Нова лінія", ТОВ "Кремелектро", ТОВ
"Профнастіл", ТОВ "Ратмір", ТОВ "Білий
Амур", ПП "ВКФ "Ізолітсервіс", ТОВ "ВКО
"Кисень", ПП "Поло-Інвестбуд", ТОВ
"Станкозапчастина" із своєю
господарською діяльністю та наявність
всіх необхідних первинних документів,
суд дійшов висновку про помилковість
висновків перевірки щодо допущених
позивачем порушень податкового
законодавства, зафіксованих
вищезгаданим актом перевірки, а відтак
позивачем правомірно сформовано
податковий кредит у відповідних
податкових періодах із врахуванням
результатів вищезазначених
господарських операцій із вказаними
контрагентами.

Таким чином, податкове повідомлення -
рішення від 18.12.2013 № , яким
позивачу збільшено суму грошового
зобов'язання з податку на додану
вартість за основним платежем - 8 098 грн
та застосовано штрафні (фінансові)
санкції в розмірі 4 049 грн є
протиправним та підлягає скасуванню.

Стосовно позовних вимог щодо визнання
протиправним та скасування
податкового повідомлення - рішення від
18.12.2013 № , яким позивачу збільшено
суму грошового зобов'язання з податку
на доходи фізичних осіб за
результатами річного декларування за
основним платежем - 9 856,35 грн та
застосовано штрафні (фінансові)
санкції в розмірі 2 464,09 грн, судом
встановлено наступне.

Перевіркою встановлено, що до складу
валових витрат ФОП ОСОБА_4 зайво
віднесені сплачені суми за придбані
основні засоби (ваги, піч Буллерян,
стрічка транспортна з планкою, шків) на
суму 23 505 грн. Також зайво віднесено до
складу валових витрат будівельні
матеріали на загальну суму 42 204 грн.
Завищення валових витрат склало 65 709
грн.

Згідно із визначенням поняття основні
засоби, що міститься в підпункті 14.1.138.
пункту 14.1. статті 14 Податкового
кодексу, основні засоби - матеріальні
активи, у тому числі запаси корисних
копалин наданих у користування ділянок
надр (крім вартості землі, незавершених
капітальних інвестицій, автомобільних
доріг загального користування,
бібліотечних і архівних фондів,
матеріальних активів, вартість яких не
перевищує 2500 гривень, невиробничих
основних засобів і нематеріальних
активів), що призначаються платником
податку для використання у
господарській діяльності платника
податку, вартість яких перевищує 2500
гривень і поступово зменшується у
зв'язку з фізичним або моральним зносом
та очікуваний строк корисного
використання (експлуатації) яких з дати
введення в експлуатацію становить
понад один рік (або операційний цикл,
якщо він довший за рік).

Методологічні засади формування в
бухгалтерському обліку інформації про
основні засоби, інші необоротні
матеріальні активи та незавершені
капітальні інвестиції в необоротні
матеріальні активи (далі - основні
засоби), а також розкриття інформації
про них у фінансовій звітності
визначає Положення (стандарт)
бухгалтерського обліку 7 "Основні
засоби", затверджене наказом
Міністерства фінансів України від 27
квітня 2000 р. № 92 (зареєстровано в
Міністерстві юстиції України 18 травня
2000 р. за N 288/4509).

Відповідно до пункту 4 Положення термін
«основні засоби» та «об'єкт основних
засобів» має таке значення:

- основні засоби - матеріальні активи,
які підприємство/установа утримує з
метою використання їх у процесі
виробництва/діяльності або постачання
товарів, надання послуг, здавання в
оренду іншим особам або для здійснення
адміністративних і
соціально-культурних функцій,
очікуваний строк корисного
використання (експлуатації) яких
більше одного року (або операційного
циклу, якщо він довший за рік);

- об'єкт основних засобів - це:
закінчений пристрій з усіма
пристосуваннями і приладдям до нього;
конструктивно відокремлений предмет,
призначений для виконання певних
самостійних функцій; відокремлений
комплекс конструктивно з'єднаних
предметів однакового або різного
призначення, що мають для їх
обслуговування загальні
пристосування, приладдя, керування та
єдиний фундамент, унаслідок чого кожен
предмет може виконувати свої функції, а
комплекс - певну роботу тільки в складі
комплексу, а не самостійно; інший актив,
що відповідає визначенню основних
засобів, або частина такого активу, що
контролюється
підприємством/установою. Якщо один
об'єкт основних засобів складається з
частин, які мають різний строк
корисного використання (експлуатації),
то кожна з цих частин може визнаватися
в бухгалтерському обліку як окремий
об'єкт основних засобів.

Згідно пояснень представників
позивача позивачем було проведено
оплату за ваги, отримані від ТОВ "Крок
Альянс", піч Буллерян, отриману від ПАТ
"Нова лінія", стрічку транспортну з
планкою, отриману від ФОП ОСОБА_5, шків,
отриманий від ТОВ "Белтімпорт" на суму 23
505 грн. та будівельні матеріали від ДП
"Комсомольський ВЦ 136", ПАТ "Нова лінія",
ТОВ "Кремелектро", ТОВ "Профнастіл", ТОВ
"Ратмір", ТОВ "Білий Амур", ТОВ
"Тріо-Трейд", ТОВ "ВКО "Кисень", ПП
"Поло-Інвестбуд", ТОВ "ТД Домовой" на
загальну суму 42 204 грн.

Згідно пункту 177.1 ст. 177 Податкового
кодексу України доходи фізичних осіб -
підприємців, отримані протягом
календарного року від провадження
господарської діяльності,
оподатковуються за ставками,
визначеними в пункті 167.1 статті 167 цього
Кодексу.

Пунктом 177.2 ст. 177 Податкового кодексу
України встановлено, що об'єктом
оподаткування є чистий
оподатковуваний дохід, тобто різниця
між загальним оподатковуваним доходом
(виручка у грошовій та негрошовій
формі) і документально підтвердженими
витратами, пов'язаними з господарською
діяльністю такої фізичної особи -
підприємця.

Відповідно до п. 177.4 ст. 177 Податкового
кодексу України до переліку витрат,
безпосередньо пов'язаних з отриманням
доходів, належать документально
підтверджені витрати, що включаються
до витрат операційної діяльності
згідно з розділом III цього Кодексу.

Із пунктів 177.1, 177.5, 177.11 ст. 177
Податкового кодексу України слідує, що
звітним періодом для фізичної
особи-підприємця є календарний рік.

Таким чином, витрати фізичної
особи-підприємця, пов'язані з
господарською діяльністю такої
фізичної особи - підприємця,
включаються до розрахунку визначення
об'єкту оподаткування за умови
документального підтвердження таких
витрат, а також отримання у тому ж
податковому періоді оподатковуваного
доходу (виручки у грошовій та не
грошовій формі), якого дані витрати
стосуються.

Згідно п.п. 139.1.5 п. 139.1 ст. 139 Податкового
кодексу України не включаються до
складу витрат витрати на придбання,
виготовлення, будівництво,
реконструкцію, модернізацію та інше
поліпшення основних засобів та
витрати, пов'язані з видобутком
корисних копалин, а також з придбанням
(виготовленням) нематеріальних
активів, які підлягають амортизації
згідно зі статтями 144 - 148 цього Кодексу,
з урахуванням пунктів 146.11 і 146.12 статті
146 та пункту 148.5 статті 148 цього Кодексу.

Пунктом 144.1 ст. 144 Податкового кодексу
України передбачено, що амортизації
підлягають витрати на проведення
ремонту, реконструкції, модернізації
та інших видів поліпшення основних
засобів, що перевищують 10 відсотків
сукупної балансової вартості всіх груп
основних засобів, що підлягають
амортизації, на початок звітного року.

Відповідно до п. 146.2 ст. 146 Податкового
кодексу України амортизація об'єкта
основних засобів нараховується
протягом строку корисного
використання (експлуатації) об'єкта,
установленого платником податку, але
не менше мінімально допустимого
строку, встановленого пунктом 145.1
статті 145 цього Кодексу, помісячно,
починаючи з місяця, що наступає за
місяцем введення об'єкта основних
засобів в експлуатацію і зупиняється
на період його реконструкції,
модернізації, добудови, дообладнання,
консервації та інших видів поліпшення
та консервації.

В акті перевірки зазначено, що
підприємець ОСОБА_4 не веде податковий
облік основних засобів та не нараховує
амортизаційні відрахування на їх
відновлення, на перевірку не було
надано відомості нарахування основних
фондів та підтверджуючі документи, про
використання будівельних матеріалів в
господарській діяльності: акти
виконаних робіт та кошторисів
сторонніх організацій на проведення
робіт або актів списання матеріалів на
виконання робіт власними засобами.

Разом з тим, судом встановлено, що
вказані висновки податкового органу не
відповідають дійсним обставинам
справи, оскільки суду надано
документальне підтвердження ведення
позивачем обліку основних засобів
(інвентарний список основних засобів,
інвентарні картки на основні засоби із
визначенням їх балансової вартості -
а.с. 148-162 т. 2).

Відповідно до п. 146.11 ст. 146 Податкового
кодексу України первісна вартість
основних засобів збільшується на суму
витрат, пов'язаних із ремонтом та
поліпшенням об'єктів основних засобів
(модернізація, модифікація, добудова,
дообладнання, реконструкція), що
приводить до зростання майбутніх
економічних вигод, первісно очікуваних
від використання об'єктів у сумі, що
перевищує 10 відсотків сукупної
балансової вартості всіх груп основних
засобів, що підлягають амортизації, на
початок звітного податкового року з
віднесенням суми поліпшення на об'єкт
основного засобу, щодо якого
здійснюється ремонт та поліпшення.

Відповідно до п.146.12 ст.146 Податкового
кодексу України сума витрат, що
пов'язана з ремонтом та поліпшенням
об'єктів основних засобів, у тому числі
орендованих або отриманих у концесію
чи створених (збудованих)
концесіонером у розмірі, що не
перевищує 10 відсотків сукупної
балансової вартості всіх груп основних
засобів на початок звітного року,
відноситься платником податку до
складу витрат.

Судом встановлено, що згідно договору
купівлі - продажу від 29.12.2010 ОСОБА_4
придбано у ТОВ "Кременчуцьке РТП"
частину будівлі майнового комплексу за
адресою, АДРЕСА_1, площею 229,6 м2.

Позивачем до матеріалів справи надано
інвентарні списки основних засобів
(том 2 а.с. 149-162, 169), відповідно до яких на
балансі ФОП ОСОБА_4 знаходиться
приміщення складу, балансова вартість
якого станом на 01.01.2012 складає 474 268,96
грн, а також гідравлічний візок,
автонавантажувач Балканкар 1,6 т,
автонавантажувач MITSUBISHI, ваги
автомобільні, преси гідравлічні,
загальна балансова вартість яких
складає 276 726,82 грн. Всього на загальну
суму 750 995,78 грн.

Із пояснень представників позивача
судом встановлено, що у зв'язку з
поточним ремонтом вказаного
приміщення протягом 2012 року ФОП ОСОБА_4
придбано будівельні матеріали на суму
42 203,91 грн.

За змістом пояснень представників
позивача піч Буллерян вартістю 5 236 грн,
придбана останнім для монтування в
систему опалення вказаного
складського приміщення, не включалася
позивачем до складу валових витрат, що
підтверджують витягом з Книги доходів
і витрат позивача (а.с.182-187 т.2), оригінал
якої було оглянуто судом в судовому
засіданні.

Як вбачається із матеріалів справи,
позивачем придбано транспортну
стрічку як запасну частину для преса
гідравлічного, який використовується
позивачем для транспортування
сировини і інших вантажів; ваги, як
пристрій для вимірювання ваги вантажу
та шків придбано та встановлено взамін
тих що вийшли із ладу, що є невід'ємною
частиною навантажувача.

Відповідно до Методичних рекомендацій
з формування собівартості продукції
(робіт, послуг) у промисловості,
затверджених наказом Мінпромполітики
України від 9 липня 2007 року № 373,
передбачено, що технічне
обслуговування - це комплекс операцій
або окрема операція, що підтримує
працездатність або справність
устаткування, цехового транспорту під
час використання його за призначенням
і не відноситься до поліпшення
основних засобів. Проведення
технічного обслуговування не
приводить до збільшення майбутніх
економічних вигод від використання
об'єкту, а направлено на можливість
використання об'єкту за призначенням і
здобуття колишніх економічних вигод.
Ремонт або капітальний ремонт
виробничого та підйомно -
транспортного устаткування, цехового
транспорту та інструментів і приладів
із складу основних виробничих засобів -
це ремонт, що виконується для
відновлення справності та повного або
близького до повного відновлення
ресурсу виробу і полягає у виконанні
робіт, пов'язаних із заміною або
ремонтом найважливіших і
відповідальних його частин або
основних конструкцій і відноситься до
поліпшення основних засобів.
Проведення ремонтів приводить до
збільшення майбутніх економічних
вигод від використання об'єкту.

Водночас, згідно пункту 32 Методичних
рекомендацій з бухгалтерського обліку
основних засобів, затверджених наказом
Міністерства фінансів України від 30
вересня 2003 року за № 561, витрати, що
здійснюються для підтримання об'єкта в
робочому стані та одержання первісно
визначеної суми майбутніх економічних
вигод від його використання (технічний
огляд, технічне обслуговування, ремонт
тощо), включаються до складу витрат
звітного періоду.

Поточний ремонт - комплекс
ремонтно-будівельних робіт, який
передбачає систематичне та своєчасне
підтримання експлуатаційних якостей
та попередження передчасного зносу
конструкцій і інженерного обладнання.
Поточний ремонт повинен провадитись з
періодичністю, що забезпечує ефективну
експлуатацію будівлі або об'єкта з
моменту завершення його будівництва
(капітального ремонту) до моменту
постановки на черговий капітальний
ремонт (реконструкцію).

Використання ТМЦ, вартість на
придбання яких віднесена до складу
витрат відповідних звітних періодів 2012
року, для поточного ремонту основних
засобів, що використовувались ФОП
ОСОБА_4 у власній господарській
діяльності, підтверджено наданими як
до перевірки, так і до матеріалів
справи, відповідними первинними
документами, а саме: податковими та
видатковими накладними, банківськими
виписками за 2012 рік, які підтверджують
придбання товарно-матеріальних
цінностей, актами списання їх на
поточний ремонт відповідних основних
засобів.

Крім того, суд зазначає, що балансова
вартість всіх груп основних засобів
ФОП ОСОБА_4 на початок звітного року
складає 750 995,78 грн, що із розрахунку 10
відсотків сукупної балансової
вартості сума витрат, яка пов'язана із
ремонтом та покращенням об'єктів
основних фондів, становить 75 099,58 грн.

Отже, суд приходить до висновку, що
оскільки вартість ТМЦ не перевищує 10
відсотків сукупної балансової
вартості всіх груп основних засобів на
початок звітного року, то позивачем
правомірно включено їх вартість до
складу валових витрат відповідного
звітного періоду.

Крім того, позивачем доведено, що
зазначені витрати понесені в зв'язку із
здійсненням ним господарської
діяльності.

Позивачем надано докази здійснення
оплати за зазначені вище товари,
витрати на придбання яких відображено
в декларації про майновий стан та
доходи за 2012 рік.

Позивачем надано суду докази ведення
ним у встановленому порядку обліку
основних засобів, відтак, витрати на
ремонт основних засобів підлягають
включенню до складу валових витрат
позивача.

З огляду на викладене, податкове
повідомлення-рішення від 18.12.2013 №
є протиправним та підлягає скасуванню.

Щодо позовних вимог ОСОБА_4 про
визнання протиправними та скасування
податкового повідомлення - рішення від
18.12.2013 № , яким збільшено суму
грошового зобов'язання для фізичних
осіб - підприємців, у т.ч. які обрали
спрощену систему оподаткування та
осіб, які проводять незалежну
професійну діяльність в розмірі 23 941,07
грн, з яких за основним платежем - 22 801,02
грн та застосовано штрафні (фінансові)
санкції в розмірі 1 140,05 грн, суд зазнає
наступне.

Пунктом 4 частини 1 статті 4 Закону
України "Про збір та облік єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування" визначено, що
платниками єдиного внеску є: фізичні
особи - підприємці, в тому числі ті, які
обрали спрощену систему оподаткування.

Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 7
Закону України "Про збір та облік
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування" єдиний
внесок нараховується: для платників,
зазначених у пункті 4 (крім фізичних
осіб - підприємців, які обрали спрощену
систему оподаткування) частини першої
статті 4 цього Закону, - на суму доходу
(прибутку), отриманого від їх
діяльності, що підлягає обкладенню
податком на доходи фізичних осіб. При
цьому сума єдиного внеску не може бути
меншою за розмір мінімального
страхового внеску за кожну особу за
місяць, у якому отримано дохід
(прибуток).

Частиною 11 статті 8 Закону України
"Про збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування" визначено, що
єдиний внесок для платників,
зазначених у пунктах 4 частини першої
статті 4 цього Закону, встановлюється у
розмірі 34,7 відсотка визначеної пунктом
2 частини першої статті 7 цього Закону
бази нарахування єдиного внеску.

Із письмових пояснень представника
відповідача, судом встановлено, що
висновок про заниження суми чистого
оподаткованого доходу, на який
нараховується єдиний внесок у розмірі
34,7 %: за 2012 рік на суму 65 709 грн та
відповідно заниження суми єдиного
соціального внеску на 22 801,02 грн.
грунтується на відомостях декларації з
податку на доходи фізичних осіб за
відповідний рік (2011 та 2012).

Відповідно до частини 3 статті 9 Закону
України "Про збір та облік єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування" обчислення
єдиного внеску органами доходів і
зборів у випадках, передбачених цим
Законом, здійснюється на підставі
актів перевірки правильності
нарахування та сплати єдиного внеску,
звітності, що подається платниками до
органів доходів і зборів,
бухгалтерських та інших документів, що
підтверджують суми виплат (доходу), на
суми яких (якого) відповідно до цього
Закону нараховується єдиний внесок.

Разом з тим, судом встановлено, що
всупереч приписам вказаної норми
обчислення єдиного внеску за 2011 рік
здійснювалося на підставі акту
перевірки дотримання вимог
податкового та іншого законодавства
від 03.12.2013, до предмету дослідження
якого правильність нарахування та
сплати єдиного внеску за 2011 рік не
входила. Бухгалтерські та інші
документи, що підтверджують суми
виплат (доходу), на суми яких (якого)
відповідно до цього Закону
нараховується єдиний внесок, за 2011 рік
ревізором під час проведення
перевірки, оформленої вказаним актом
не досліджувалися, що вбачається із
переліку документів, охоплених
перевіркою та не заперечувалося
представником відповідача в ході
розгляду справи.

Відносно донарахування позивачу
єдиного внеску за 2012 рік, то суд
враховує, що висновок про заниження
позивачем суми чистого доходу у
розмірі 65 709 грн, який слугував
підставою для визначення суми єдиного
соціального внеску, в ході розгляду
справи не підтвердився.

Невірне визначення відповідачем суми
заниженого позивачем оподаткованого
доходу призвело до помилкового
визначення суми єдиного соціального
внеску, що підлягає сплаті за 2012 рік.
При цьому суд позбавлений можливості
здійснити перерахунок єдиного внеску
відповідно до підтвердженої суми
заниження чистого доходу, оскільки
відсутні необхідні дані, якими
керувався ревізор під час розрахунку, а
також неможливо виділити частину
єдиного внеску, яка нарахована
безпідставно. Крім того, суд не може
підміняти державний орган, рішення
якого оскаржується, приймаючи замість
рішення, яке визнається протиправним,
інше рішення, яке б відповідало закону,
та давати вказівки, які б свідчили про
вирішення питань, які належать до
компетенції такого суб'єкта владних
повноважень.

За таких обставин суд приходить до
висновку, що податкове
повідомлення-рішення від 18.12.2013 №
підлягає визнанню протиправним та
скасуванню повністю.

Таким чином, висновки перевірки
позивача не знайшли свого
підтвердження в ході судового
розгляду.

З огляду на викладене, суд дійшов
висновку, що висновки акту не
відповідають дійсним обставинам
справи та не ґрунтуються на вимогах
закону, а оскаржувані податкові
повідомлення - рішення було винесено
відповідачем без урахування всіх
обставин, які мали значення для його
прийняття, тобто необґрунтовано, а тому
є протиправними та підлягають
скасуванню.

Отже, адміністративний позов фізичної
особи - підприємця ОСОБА_4 підлягає
задоволенню.

Згідно з частиною 1 статті 94 Кодексу
адміністративного судочинства
України, якщо судове рішення ухвалене
на користь сторони, яка не є суб'єктом
владних повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України (або
відповідного місцевого бюджету, якщо
іншою стороною був орган місцевого
самоврядування, його посадова чи
службова особа).

Частиною 3 статті 4 Закону України "Про
судовий збір" передбачено, що під час
подання адміністративного позову
майнового характеру сплачується 10
відсотків розміру ставки судового
збору. Решта суми судового збору
стягується з позивача або відповідача
пропорційно до задоволеної чи
відхиленої частини вимоги.

Як свідчить наявна у матеріалах справи
квитанція від 29.04.2014 №03010004, при
зверненні до суду з даним
адміністративним позовом ФО-П ОСОБА_4
сплачено 10 відсотків розміру ставки
судового збору, що становить 182,70 грн.

Підпунктом 3 частини 9 Прикінцевих та
перехідних положень Бюджетного
кодексу України встановлено, що у разі
безспірного списання коштів
державного бюджету (місцевих бюджетів)
центральний орган виконавчої влади, що
реалізує державну політику у сфері
казначейського обслуговування
бюджетних коштів, відображає в обліку
відповідні бюджетні зобов'язання
розпорядника бюджетних коштів, з вини
якого виникли такі зобов'язання.
Погашення таких бюджетних зобов'язань
здійснюється виключно за рахунок
бюджетних асигнувань цього
розпорядника бюджетних коштів.
Одночасно розпорядник бюджетних
коштів зобов'язаний привести у
відповідність з бюджетними
асигнуваннями інші взяті бюджетні
зобов'язання.

У зв'язку з цим, з Державного бюджету
України на користь ФО-П ОСОБА_4
підлягають стягненню судові витрати по
сплаті судового збору в розмірі 182,70 грн
шляхом їх безспірного списання з
рахунка суб'єкта владних повноважень -
Кременчуцької об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Полтавській
області.

В силу пункту 21 частини 1 статті 5 Закону
України "Про судовий збір" органи
доходів і зборів звільнені від сплати
судового збору, а тому судовий збір в
сумі, що становить 90 відсотків розміру
ставки судового збору, з відповідача до
державного бюджету не стягується.

На підставі викладеного, керуючись
статтями 7, 8, 9, 10, 11, 71, 160-163 Кодексу
адміністративного судочинства
України,-

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов фізичної особи
- підприємця ОСОБА_4 до Кременчуцької
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Полтавській області про
визнання протиправними та скасування
податкових повідомлень - рішень
задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати
податкові повідомлення - рішення від
18.12.2013:

- № , яким збільшено суму
грошового зобов'язання для фізичних
осіб - підприємців, у т.ч. які обрали
спрощену систему оподаткування та
осіб, які проводять незалежну
професійну діяльність в розмірі 23 941,07
грн, з яких за основним платежем - 22 801,02
грн та застосовано штрафні (фінансові)
санкції в розмірі 1 140,05 грн.

- № , яким позивачу збільшено суму
грошового зобов'язання з податку на
доходи фізичних осіб за результатами
річного декларування за основним
платежем - 9 856,35 грн та застосовано
штрафні санкції в розмірі 2 464,09 грн;

- № , яким позивачу збільшено суму
грошового зобов'язання з податку на
додану вартість за основним платежем - 8
098 грн та застосовано штрафні санкції в
розмірі 4 049 грн.

Стягнути з Державного бюджету України
в особі Кременчуцької об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Полтавській області (,
Полтавська область, м. Кременчук, вул.
Красіна, буд. 76) на користь фізичної
особи - підприємця ОСОБА_4
(ідентифікаційний код НОМЕР_4, АДРЕСА_2)
судовий збір в розмірі 182,70 грн (сто
вісімдесят дві гривні сімдесят
копійок), сплачений згідно квитанції №
03010004 від 29.04.2014.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги
судове рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до
Харківського апеляційного
адміністративного суду через
Полтавський окружний адміністративний
суд шляхом подання апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня отримання
копії постанови в повному обсязі.

Повний текст постанови складено 14
липня 2014 року.

Суддя
Л.О. Єресько