Справа № 815/238/14
Суддя: Танасогло Т.М.
Дата ухвалення: 2014-07-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
У Х В А Л А

08 липня 2014 р.м.ОдесаСправа № 815/238/14

Категорія: 2.2 Головуючий в 1 інстанції:
Катаєва Е. В.

Судова колегія Одеського апеляційного
адміністративного суду

у складі:

головуючого - Танасогло Т.М.,

суддів - Бойка А.В.,

- Яковлєва О.В.,

розглянувши в порядку письмового
провадження в м. Одесі адміністративну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2
на постанову Одеського окружного
адміністративного суду від 30 січня 2014
року у справі за адміністративним
позовом ОСОБА_2 до начальника
Овідіопольського районного управління
Головного управління
Держсанепідеслужби в Одеській області,
Головному державному санітарному
лікарю Овідіопольського району Бабич
Ірині Вікторівни про визнання
протиправною бездіяльності та
зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И Л А :

У січні 2014 року ОСОБА_2 звернувся до
суду з адміністративним позовом до
начальника Овідіопольського районного
управління Головного управління
Держсанепідеслужби в Одеській області,
Головному державному санітарному
лікарю Овідіопольського району Бабич
І.В., у урахуванням уточнення позовних
вимог, про визнання протиправною
бездіяльності щодо невиконання норм
Закону України «Про доступ до
публічної інформації» при розгляді
його запиту від 03 грудня 2013 року в
частині п.1, п.2 цього запиту та
зобов'язання надати позивачу
інформацію, яка міститься у п.1,п.2
вказаного запиту.

Постановою Одеського окружного
адміністративного суду від 30 січня 2014
року у задоволенні адміністративного
позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 ставиться
питання про скасування судового
рішення в зв'язку з тим, що воно
постановлено з порушенням норм
матеріального права, а також що у
зв'язку з тим, що висновки суду не
відповідають обставинам справи.

Відповідно до приписів ст. 197 КАС
України встановлено, що суд
апеляційної інстанції, може розглянути
справу в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами, якщо справу може бути
вирішено на основі наявних у ній
доказів, у разі відсутності клопотань
від усіх осіб, які беруть участь у
справі, про розгляд за їх участю, а
також у разі неприбуття жодної з осіб,
які беруть участь у справі, у судове
засідання, хоча вони належним чином
повідомлені про дату, час і місце
судового засідання.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши доповідача, доводи
апеляційної скарги ОСОБА_2, перевіривши
законність і обґрунтованість судового
рішення в межах позовних вимог і
доводів апеляційної скарги, судова
колегія вважає, що апеляційна скарга
не підлягає задоволенню з таких
підстав.

Судом першої інстанції встановлені
наступні обставини справи.

ОСОБА_2 є фізичною особою-підприємцем,
який здійснює підприємницьку
діяльність, зокрема, у магазині
«ІНФОРМАЦІЯ_1», якій належить йому на
праві приватної власності та
розташований у житловому будинку по
АДРЕСА_1.

У зв'язку зі зверненням гр. ОСОБА_4 на
незадовільні умови мешкання пов'язані
з шумом від функціонування
технологічного обладнання магазину
«ІНФОРМАЦІЯ_1» санепідеслужбою
отримана згода ГУ Держсанепідслужби
України в Одеській області на
проведення позапланового заходу -
перевірки магазину «ІНФОРМАЦІЯ_1» по
питанням, зазначеним в зверненні.

Вирішуючи справу, суд першої інстанції
виходив з того, що відповідач, який
надав відповідь позивачу на його запит
від 03 грудня 2013 року, як на звернення,
діяв правомірно, оскільки зміст
вказаного запиту ОСОБА_2 не відповідав
змісту запиту про надання публічної
інформації у розумінні Закону України
«Про доступ до публічної інформації».

Судова колегія вважає ці висновки суду
першої інстанції правильними і такими,
що відповідають вимогам Кодексу
адміністративного судочинства
України, Закону України «Про доступ до
публічної інформації».

В апеляційній скарзі ОСОБА_2
вказується, що рішення суду першої
інстанції є неправильним, підлягає
скасуванню з прийняттям нового
рішення, яким задовольнити позовні
вимоги повністю, оскільки за посадою
Бабич І.В. є суб'єктом владних
повноважень, а запитувана інформація,
на думку позивача, є публічною у зв'язку
з тим, що вона створюється, збирається,
обробляється та зберігається за
рахунок бюджетних коштів призначених
на забезпечення діяльності
відповідного органу влади, тому не
надаючи позивачу запитувану
інформацію відповідачем порушені
права ОСОБА_2, передбачені Законом
України «Про доступ до публічної
інформації».

Судова колегія не приймає до уваги ці
доводи апелянта, виходячи з наступного.

Закон України «Про доступ до публічної
інформації» визначає порядок
здійснення та забезпечення права
кожного на доступ до інформації, що
знаходиться у володінні суб'єктів
владних повноважень, інших
розпорядників публічної інформації,
визначених цим Законом, та інформації,
що становить суспільний інтерес.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про
доступ до публічної інформації»
публічна інформація - це відображена та
задокументована будь-якими засобами та
на будь-яких носіях інформація, що була
отримана або створена в процесі
виконання суб'єктами владних
повноважень своїх обов'язків,
передбачених чинним законодавством,
або яка знаходиться у володінні
суб'єктів владних повноважень, інших
розпорядників публічної інформації,
визначених цим Законом.

Частиною 2 ст. 2 Закон України «Про
доступ до публічної інформації»
встановлено, що цей Закон не
поширюється на відносини щодо
отримання інформації суб'єктами
владних повноважень при здійсненні
ними своїх функцій, а також на
відносини у сфері звернень громадян,
які регулюються спеціальним законом.

Відповідно до ч.1 ст. 1 Закон України
«Про звернення громадян» громадяни
України мають право звернутися до
органів державної влади, місцевого
самоврядування, об'єднань громадян,
підприємств, установ, організацій
незалежно від форм власності, засобів
масової інформації, посадових осіб
відповідно до їх функціональних
обов'язків із зауваженнями, скаргами
та пропозиціями, що стосуються їх
статутної діяльності, заявою або
клопотанням щодо реалізації своїх
соціально-економічних, політичних та
особистих прав і законних інтересів та
скаргою про їх порушення.

З аналізу вказаних правових норм
випливає, що Закон України «Про доступ
до публічної інформації» та Закон
України «Про звернення громадян»
регламентують різні правовідносини,
тому, суб'єкти владних повноважень, які
є також розпорядниками публічної
інформації, опрацьовуючи запити,
повинні визначати порядок їх розгляду
зі змісту запиту.

Як вбачається з матеріалів справи, 03
грудня 2013 року ОСОБА_2 звернувся із
запитом на інформацію до відповідача, у
якому просив, крім іншого, надати копії
документів: заяву гр. ОСОБА_4, яка
слугувала підставою для проведення
перевірки та результат проведеного
лабораторно-інструментального
дослідження спеціалістами ГУ
«ООЛЦДСЕСУ» від 08 листопада 2013 року.

Таким чином, колегія суддів вважає, що
позивач пред'явив вимогу щодо
оскарження бездіяльності відповідача
як розпорядника публічної інформації,
проте фактично зажадав у відповідача
інформацію відповідно до Закону
України «Про звернення громадян»,
тобто право ОСОБА_2 на отримання саме
публічної інформації не порушено.

З матеріалів справи вбачається, що 05
грудня 2013 року відповідачем
повідомлено позивача про підстави
проведення перевірки магазину
«ІНФОРМАЦІЯ_1» - згода ГУ
Держсанепідслужби України в Одеській
області від 26 лютого 2013 року по
зверненню ОСОБА_4, лист ГУ
Держсанепідслужби України в Одеській
області від 07 березня 2013 року, а також
повідомлено про результати вимірювань
шуму згідно протоколу від 08 листопада
2013 року.

Враховуючи зазначене, колегія суддів
вважає, що відповідач, який надав
відповідь позивачу на його запит від 03
грудня 2013 року, як на звернення, діяв
правомірно, оскільки зміст запиту
ОСОБА_2 не відповідав змісту запиту про
надання публічної інформації у
розумінні Закону України «Про доступ
до публічної інформації». У
відповідача були наявності підстави
для опрацювання його відповідно до
Закону України «Про звернення
громадян», оскільки правовідносини між
сторонами регулюються саме цим Законом
України.

Крім того, слід зазначити, що 08 січня 2014
року позивач звернувся до відповідача
з запитом про надання копій документів,
які послужили підставою для
призначення позапланової перевірки та
09 січня 2014 року ОСОБА_2 особисто отримав
копії листів ГУ Держсанепідслужби
України в Одеській області про згоду на
проведення перевірки з копіями
звернень ОСОБА_5, копію протоколу
проведення досліджень шумових
характеристик від 08 листопада 2013 року.

Таким чином, колегія суду погоджується
з висновком суду першої інстанції щодо
відмови у задоволенні позовних вимог,
оскільки при розгляді запиту ОСОБА_2
від 03 грудня 2013 року начальник
Овідіопольського районного управління
Головного управління
Держсанепідеслужби в Одеській області,
Головний державний санітарний лікар
Овідіопольського району Бабич І.В.,
діяв на підставі, у межах повноважень
та у спосіб, що передбачені
законодавством України.

Виходячи з всього вищевикладеного,
судова колегія вважає, що суд першої
інстанції порушень матеріального і
процесуального права при вирішенні
справи не допустив, а наведені в скарзі
доводи правильність висновків суду не
спростовують, відповідно, апеляційна
скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 195, 197; п.1 ч.1 ст. 198; ст. 200;
п.1 ч.1 ст. 205; ст. 206; ч.5 ст. 254 КАС України,
судова колегія, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без
задоволення, а постанову Одеського
окружного адміністративного суду від 30
січня 2014 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили через п'ять днів після
направлення її копій особам, які брали
участь у справі, але може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого Адміністративного Суду України
протягом двадцяти днів з дня набрання
законної сили судовим рішенням суду
апеляційної інстанції.

Головуючий:
Т.М. Танасогло

Суддя:
А.В. Бойко

Суддя:
О.В. Яковлєв