Справа № 810/1999/14
Суддя: Степанюк А.Г.
Дата ухвалення: 2014-07-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: № 810/1999/14
Головуючий у 1-й інстанції: Василенко
Суддя-доповідач:
У Х В А Л А

Іменем України

08 липня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

головуючого судді -
Степанюка А.Г.,

суддів - Кузьменка В.В, Шурка
О.І.,

при секретарі -
Ліневській В.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу Державної
екологічної інспекції у Київській
області на постанову Київського
окружного адміністративного суду від 04
квітня 2014 року у справі за
адміністративним позовом приватного
підприємства «Еріс» до Державної
екологічної інспекції у Київській
області про визнання протиправним та
скасування припису, -

ВСТАНОВИЛА:

У березні 2014 року приватне
підприємство «Еріс» (далі - Позивач, ПП
«Еріс») звернулося до Київського
окружного адміністративного суду з
позовом до Державної екологічної
інспекції у Київській області про
визнання протиправним та скасування
припису від 25.03.2014 року.

Постановою Київського окружного
адміністративного суду від 04.04.2014 року
позов задоволено повністю. При цьому
суд першої інстанції виходив з того, що
оскільки Позивач не включений до
реєстру об'єктів утворення, оброблення
та утилізації відходів, Відповідач
неправомірно поклав на нього обов'язок
отримати дозвіл і ліміти на розміщення
відходів на 2014 рік.

Не погоджуючись із прийнятим судовим
рішенням, Відповідач подав апеляційну
скаргу, в якій просить скасувати
оскаржувану постанову та прийняти нове
рішення, яким у задоволенні позовних
вимог відмовити у повному обсязі. При
цьому посилається на порушення судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права. Зазначає у своїй
скарзі про невідповідність висновків
суду першої інстанції фактичним
обставинам справи.

У судовому засіданні повноважний
представник Апелянта доводи
апеляційної скарги підтримав та просив
суд вимоги останньої задовольнити
повністю.

Представник Позивача наполягав на
залишенні апеляційної скарги без
задоволення, а рішення суду першої
інстанції - без змін.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, заслухавши
пояснення повноважних представників
сторін, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає залишенню
без задоволення, а постанова суду
першої інстанції - без змін з наступних
підстав.

Відповідно до статті 198 КАС України за
наслідками розгляду апеляційної
скарги на постанову суду першої
інстанції суд апеляційної інстанції
має право, зокрема, залишити апеляційну
скаргу без задоволення, а постанову
суду - без змін.

Як вбачається з матеріалів справи та
було встановлено судом першої
інстанції, у лютому 2014 року державним
інспектором з ОНПС Київської області
Грабовським С.А. та державним
інспектором з ОНПС Київської області
Ярмолою С.В. згідно з наказом Державної
екологічної інспекції в Київській
області від 18.02.2014 року №98 та на
підставі направлень на перевірку від
18.02.2014 року №000553, №000554, №000555 проведено
позапланову перевірку АЗС ПП «Еріс» по
вул. Сухоярській, 11 у м. Білій Церкві
Київської області, по вул. Піщана, 7-А у
м. Білій Церкві Київської області, по
вул. Леніна, 110 у с. Фурси
Білоцерківського району Київської
області. У ході перевірки було
встановлено, що відсутні дозволи та
ліміти на утворення, розміщення
відходів на 2014 рік для усіх класів
небезпеки, чим порушено вимоги ст. ст. 32,
33 Закону України «Про відходи».
Зазначені порушення зафіксовані в
актах від 20.02.2014 року перевірки
дотримання вимог природоохоронного
законодавства в галузі охорони
атмосферного повітря, водних і
земельних ресурсів щодо поводження з
відходами та небезпечними хімічними
речовинами, складених по кожному
об'єкту перевірки окремо.

На підставі викладених в акті
перевірки висновків, державним
інспектором з ОНПС Київської області
Грабовським С.А. та державним
інспектором з ОНПС Київської області
Ярмолою С.В. винесено припис від 25.02.2014
року №б/н, яким зобов'язано ПП «Еріс»
отримати дозволи та ліміти на
утворення, розміщення відходів на 2014
рік для АЗС по вул. Сухоярська, 11, АЗС по
вул. Піщана, 7-а в м. Білій Церкві та АЗС
по вул. Леніна, 110 в с. Фурси
Білоцерківському району до 01.04.2014 року
у відповідності до вимог ст. ст. 32, 33
Закону України «Про відходи».

Не погоджуючись з покладеними
оскаржуваним приписом зобов'язання,
Позивач оскаржив його до суду.

На підставі встановлених вище
обставин, суд першої інстанції,
здійснивши системний аналіз приписів
ст. ст. 1, 32, 33 Закону України «Про
відходи», а також п.п. 10, 11 затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 03.08.1998 року №1218 Порядку
розроблення, затвердження і перегляду
лімітів на утворення та розміщення
відходів та п. 8 затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 31.08.1998 року №1360 Порядку ведення
реєстру об'єктів утворення, оброблення
та утилізації, прийшов до висновку, що
оскілки Позивач не був включений до
реєстру об'єктів утворення, оброблення
та утилізації, твердження Відповідача
про необхідність отримання дозволу та
лімітів на розміщення відходів на 2014
рік є необґрунтованим.

З такими висновками суду першої
інстанції колегія суддів не може не
погодитися з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 55 Закону України «Про
охорону навколишнього природного
середовища» суб'єкти права власності
на відходи повинні вживати ефективних
заходів для зменшення обсягів
утворення відходів, а також для їх
утилізації, знешкодження або
розміщення. Розміщення відходів
дозволяється лише за наявності
спеціального дозволу на визначених
місцевими радами територіях у межах
установлених лімітів з додержанням
санітарних і екологічних норм
способом, що забезпечує можливість їх
подальшого використання як вторинної
сировини і безпеку для навколишнього
природного середовища та здоров'я
людей.

Приписами статті 1 Закону України «Про
відходи» визначено, що відходи -
будь-які речовини, матеріали, предмети,
що утворилися у процесі виробництва чи
споживання, а також товари (продукція),
що повністю або частково втратили свої
споживчі властивості і не мають
подальшого використання за місцем їх
утворення чи виявлення і від яких їх
власник позбувається, має намір або
повинен позбутися шляхом утилізації чи
видалення; зберігання відходів -
тимчасове розміщення відходів у
спеціально відведених місцях чи
об'єктах (до їх утилізації чи
видалення); відведені місця чи об'єкти -
місця чи об'єкти (місця розміщення
відходів, сховища, полігони, комплекси,
споруди, ділянки надр тощо), на
використання яких отримано дозвіл
уповноважених органів на видалення
відходів чи здійснення інших операцій
з відходами; розміщення відходів -
зберігання та захоронення відходів у
спеціально відведених для цього місцях
чи об'єктах.

Відповідно до п. «а» ч. 1 ст. 32 Закону
України «Про відходи» з метою
обмеження та запобігання негативному
впливу відходів на навколишнє природне
середовище та здоров'я людини
забороняється вести будь-яку
господарську діяльність, пов'язану з
утворенням відходів, без одержання від
уповноважених органів виконавчої
влади у сфері поводження з відходами
лімітів на обсяги утворення та
розміщення відходів. Ліміти на обсяги
утворення і розміщення побутових
відходів не встановлюються.

Виходячи зі змісту положень ст. 33
вказаного Закону вбачається, що
зберігання та видалення відходів
здійснюється відповідно до вимог
екологічної безпеки та способами, що
забезпечують максимальне використання
відходів чи передачу їх іншим
споживачам (за винятком захоронення).
На кожне місце чи об'єкт зберігання або
видалення відходів складається
спеціальний паспорт, в якому
зазначаються найменування та код
відходів (згідно з державним
класифікатором відходів), їх
кількісний та якісний склад,
походження, а також технічні
характеристики місць чи об'єктів
зберігання чи видалення і відомості
про методи контролю та безпечної
експлуатації цих місць чи об'єктів.
Зберігання та видалення відходів
здійснюються в місцях, визначених
органами місцевого самоврядування з
врахуванням вимог земельного та
природоохоронного законодавства, за
наявності спеціальних дозволів, у яких
визначені види та кількість відходів,
загальні технічні вимоги, заходи
безпеки, відомості щодо утворення,
призначення, методів оброблення
відповідно до встановлених лімітів та
умови їх зберігання.

З огляду на викладене колегія суддів
погоджується з висновками суду першої
інстанції про те, що розміщення
відходів включає їх зберігання та
захоронення. При цьому, зберігання
здійснюється в місцях, визначених
органами місцевого самоврядування, за
наявності спеціальних дозволів, у яких
визначені види та кількість відходів,
загальні технічні вимоги, заходи
безпеки, відомості щодо утворення,
призначення, методів оброблення
відповідно до встановлених лімітів та
умови їх зберігання; захоронення
відходів - остаточне розміщення
відходів при їх видаленні у спеціально
відведених місцях чи на об'єктах.

Пунктами 10, 11 Порядку розроблення,
затвердження і перегляду лімітів на
утворення та розміщення відходів,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 03.08.1998 року №1218
(далі - Порядок №1218), передбачено, Рада
міністрів Автономної Республіки Крим,
обласні, Київська та Севастопольська
міські держадміністрації за поданням
райдержадміністрацій до 1 лютого
поточного року визначають перелік
власників відходів, яким необхідно
одержати ліміти на утворення та
розміщення відходів на наступний рік
(крім власників, які звільняються від
одержання таких лімітів).

Мінприроди, Рада міністрів Автономної
Республіки Крим, обласні, Київська та
Севастопольська міські
держадміністрації до 1 березня
поточного року надсилають на адреси
власників відходів повідомлення про
необхідність подання на погодження
проектів лімітів на утворення та
розміщення відходів на наступний рік.

Разом з тим, як було вірно встановлено
судом першої інстанції та вбачається з
матеріалів справи, жодних повідомлень
про необхідність подання на погодження
проектів лімітів на утворення та
розміщення відходів Позивачу від
уповноважених органів не надходило.
Дана обставина не була спростована
Апелянтом в ході розгляду справи як в
суді першої, так і апеляційної
інстанцій.

При цьому, Київський окружний
адміністративний суд обґрунтовано
звернув увагу на те, що на запит суду
першої інстанції Київська обласна
державна адміністрація направила лист
від 02.04.2014 року №01-15-68/1/1 з переліком
підприємств, яким необхідно одержати
ліміти на утворення та розміщення
відходів, серед яких Позивач відсутній.

Крім того, відповідно до п. 8 Порядку
№1218 до категорій власників, які
звільняються від одержання лімітів на
утворення та розміщення відходів,
належать: власники відходів як
вторинної сировини, які провадять
статутну діяльність із збирання і
заготівлі таких відходів; власники
відходів, які не підлягають включенню
до реєстру об'єктів утворення,
оброблення та утилізації відходів
відповідно до постанови Кабінету
Міністрів України від 31 серпня 1998 р. №
1360 «Про затвердження Порядку ведення
реєстру об'єктів утворення, оброблення
та утилізації відходів».

Згідно п. 8 затвердженого постановою КМ
України від 31.08.1998 року №1360 Порядку
ведення реєстру об'єктів утворення,
оброблення та утилізації відходів, до
реєстру включаються об'єкти, для яких
показник загального утворення
відходів перевищує граничне значення
(Пгз), що дорівнює 1000 умовних одиниць на
рік. Критерієм включення об'єктів
оброблення чи утилізації відходів до
реєстру є показник загального обсягу
оброблення чи утилізації відходів,
який не може бути меншим 100 тонн на рік.

Зі змісту укладених Позивачем з ПрАТ
«КАТП-1028» договорів про надання послуг
на вивезення побутових відходів від
01.01.2013 року №272-13 та від 01.01.2014 року №272-14,
вбачається, що загальний обсяг
перевезення та захоронення твердих
відходів у період з 01.01.2013 року по 31.12.2013
року та з 01.01.2014 року по 31.12.2014 року
складає 72,00 куб. м.

При цьому Відповідачем як суб'єктом
владних повноважень не доведено, що
обсяг вивезених протягом 2013 року
твердих побутових відходів перевищує
визначені п. 8 Порядку № 1360 граничні
показники.

Таким чином, оскільки у ході перевірки
Відповідачем не було встановлено
необхідності включення ПП «Еріс» до
реєстру об'єктів утворення, оброблення
та утилізації відходів на підставі
критеріїв, визначених Порядком №1360, а
також зважаючи на встановлені вище
обставини, суд апеляційної інстанції
приходить до висновку про
необґрунтованість доводів апеляційної
скарги.

Враховуючи викладене, колегія суддів
приходить до висновку, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 159 КАС України судове
рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин в адміністративній
справі, підтверджених такими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

У відповідності до ст. 200 КАС України
суд апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Колегія суддів із наведеними
висновками суду першої інстанції
погодилась, оскільки вони знайшли своє
підтвердження в ході апеляційного
розгляду справи. Судом було вірно
встановлено фактичні обставини справи,
надано належну оцінку дослідженим
доказам, прийнято законне та
обґрунтоване рішення у відповідності з
вимогами матеріального та
процесуального права. У зв'язку з цим
колегія суддів вважає необхідним
апеляційну скаргу - залишити без
задоволення, а постанову суду - без
змін.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 198, 200, 205, 206, 212,
254 КАС України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Державної
екологічної інспекції в Київській
області - залишити без задоволення, а
постанову Київського окружного
адміністративного суду від 04 квітня 2014
року у справі за адміністративним
позовом приватного підприємства
«Еріс» до Державної екологічної
інспекції у Київській області про
визнання протиправним та скасування
припису - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, а якщо її було прийнято
за наслідками розгляду у письмовому
провадженні, - через п'ять днів після
направлення їх копій особам, які беруть
участь у справі. Касаційна скарга на
судові рішення подається у порядку та
строки, визначені ст.ст. 211, 212 КАС
України.

Головуючий суддя
А.Г. Степанюк

Судді
В.В. Кузьменко

О.І. Шурко

Головуючий суддя
Степанюк А.Г.

Судді:
Кузьменко В. В.

Шурко О.І.