Справа № 2а-867/11/1370
Суддя: Костецький Назар Володимирович
Дата ухвалення: 2014-07-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
№ 2а-867/11/1370
Львівський окружний адміністративний
суд у складі:
головуючого - судді
за участю секретаря судового засідання
представника позивача
представника відповідача
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Львові
адміністративну справу за позовом
Державної податкової інспекції у
Залізничному районі м.Львова Головного
управління Міндоходів у Львівській
області до ОСОБА_3, третя особа
реєстраційно-екзаменаційної роботи
Управління Державтоінспекції про
стягнення податку з власників
транспортних засобів, -
Державна податкова інспекція у
Залізничному районі м.Львова Головного
управління Міндоходів у Львівській
області звернулася до Львівського
окружного адміністративного суду з
позовною заявою до ОСОБА_3, третя особа
реєстраційно-екзаменаційної роботи
Управління Державтоінспекції про
стягнення податку з власників
транспортних засобів та інших
самохідних машин та механізмів в
розмірі 43 290, 00 грн.
Позовні вимоги мотивовані тим, що
громадянин ОСОБА_3 у 2010 році придбав та
зареєстрував автомобілі марки СITROEH та
VOLKSWAGEN, а відтак у відповідності до
ст.ст. 1, 5 Закону України «Про податок з
власників транспортних засобів та
інших самохідних машин і механізмів» в
редакції, чинній на час виникнення
спірних правовідносин, є платником
податку з власників транспортних
засобів при першій реєстрації в
Україні і зобов'язана сплатити
згаданий податок за 2010 рік перед
реєстрацією транспортного засобу в
уповноважених органах. Враховуючи те,
що сума податку за 2010 рік відповідачем
не сплачена, позивач просить суд
стягнути з ОСОБА_3 податок з власників
транспортних засобів в розмірі 43 290, 00
У зв'язку з проведенням реорганізації
Державної податкової інспекції у
Залізничному районі м.Львова судом
здійснено заміну позивача на належного
правонаступника - Державну податкову
інспекцію у Залізничному районі
м.Львова Головного управління
Міндоходів у Львівській області.
В судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги підтримала з
мотивів, викладених у позовній заяві,
просила позов задовольнити.
Представник відповідача у судовому
засіданні проти задоволення позовних
вимог заперечила у повному обсязі з
підстав, викладених в поданих суду
письмових запереченнях (а.с.27). Просила
суд відмовити у задоволенні позову
Представник третьої особи, яка не
заявляє самостійні вимоги на предмет
спору - Львівського відділу
реєстраційно-екзаменаційної роботи
Управління Державтоінспекції
Головного управління Міністерства
внутрішніх справ України у Львівській
області в судове засідання не з'явився,
хоча був повідомлений про розгляд
справи належним чином.
Заслухавши пояснення представників
сторін, розглянувши подані документи і
матеріали, з'ясувавши всі фактичні
обставини, на яких ґрунтується позов,
оцінивши докази, які мають юридичне
значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті, суд вважає, що
в задоволенні позову необхідно
відмовити з наступних підстав.
Завданням адміністративного
судочинства відповідно до ч.1 ст.2
Кодексу адміністративного судочинства
України (далі КАС України) є захист
прав, свобод та інтересів фізичних
осіб, прав та інтересів юридичних осіб
у сфері публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ.
Відповідно до п.5 ч.2 ст.17 Кодексу
адміністративного судочинства України
(далі КАС України) юрисдикція
адміністративних судів поширюється на
публічно-правові спори за зверненням
суб'єкта владних повноважень у
випадках, встановлених Конституцією та
Закріплений у ч. 1 ст.11 КАС України
принцип змагальності сторін
передбачає, що розгляд і вирішення
справ в адміністративних судах
здійснюється на засадах змагальності
сторін та свободи в наданні ними суду
своїх доказів і у доведенні перед судом
Вміщений у ч. 2 цієї ж статті принцип
диспозитивності визначає, що суд
розглядає адміністративні справи не
інакше як за позовною заявою, поданою
відповідного до цього Кодексу, і не
може виходити за межі позовних вимог.
Суд може вийти за межі позовних вимог
тільки в разі якщо це необхідно для
повного захисту прав, свобод та
інтересів сторін чи третіх осіб, про
захист яких вони просять.
Відповідно до ч. 1 ст. 138 Кодексу
адміністративного судочинства
України, предметом доказування є
обставини, якими обґрунтовуються
позовні вимоги чи заперечення або які
мають інше значення для вирішення
справи (причини пропущення строку для
звернення до суду тощо) та які належить
встановити при ухваленні судового
рішення у справі.

З огляду на зміст викладених норм
процесуального права та зважаючи на те,
що вимогами заявленого позову є
стягнення несплаченого податку з
власників транспортних засобів,
предметом доказування у даній справі є
обставини, які свідчать про наявність
підстав, з якими закон пов'язує
можливість стягнення податку з
власників транспортних засобів у
судовому порядку, обґрунтованість їх
розміру, встановлення факту їх сплати у
добровільному порядку або
встановлення відсутності такого факту
тощо.

Відповідно до розрахунку ДПІ у
Залізничному районі м.Львова сума
податку з власників транспортних
засобів та інших самохідних машин і
механізмів, яка підлягала сплаті
відповідачем при першій реєстрації
автомобіля марки СITROEH (державний
номерний знак НОМЕР_1) 1998 року випуску
та VOLKSWAGEN (державний номерний знак
НОМЕР_2) 2002 року становить 43 290,00
грн.(а.с.7).

З огляду на наведене позивач
звернувся до суду з позовом про
стягнення з відповідача коштів в
розмірі 43 290,00 грн. що є заборгованістю з
податку з власників транспортних
засобів та інших самохідних машин і
механізмів.

Принципи побудови системи
оподаткування в Україні, податки і
збори (обов'язкові платежі) до бюджетів
та до державних цільових фондів, а
також права, обов'язки та
відповідальність платників
визначається Законом України «Про
систему оподаткування» від 25.06.1991 року
№ 1251-ХІІ.

Відповідно до ст. 2 вказаного
Закону під податком і збором
(обов'язковим платежем) до бюджетів та
до державних цільових фондів слід
розуміти обов'язковий внесок до
бюджету відповідного рівня або
державного цільового фонду,
здійснюваний платниками у порядку і на
умовах, що визначаються законами
України про оподаткування.

Пункт 3 ч. 1 ст. 9 Закону України
«Про систему оподаткування» від 25.06.1991
року № 1251-ХІІ встановлює обов'язок
платника податків і зборів сплачувати
належні суми податків і зборів
(обов'язкових платежів) у встановлені
законами терміни. Відповідно до ч. 4
вказаної статті, обов'язок фізичної
особи щодо сплати податків і зборів
припиняється із сплатою податку і
збору або його скасуванням, а також у
разі смерті платника.

Згідно з п. 10 ч. 1 ст. 14 Закону
України «Про систему оподаткування»
від 25.06.1991 року № 1251-ХІІ, податок з
власників транспортних засобів та
інших самохідних машин і механізмів
належить до загальнодержавних
податків.

Податок з власників транспортних
засобів, самохідних машин і механізмів,
порядок його обчислення і сплати
встановлюються Законом України «Про
податок з власників транспортних
засобів та інших самохідних машин і
механізмів» від 11.12.1991 року № 1963-ХІІ
(надалі Закон від 11.12.1991 року №1963-ХІІ).

Стаття 1 Закону від 11.12.1991 року
№1963-ХІІ (чинного на момент виникнення
спірних правовідносин) передбачає, що
платниками податку з власників
транспортних засобів та інших
самохідних машин і механізмів є
підприємства, установи та організації,
які є юридичними особами, іноземні
юридичні особи, а також громадяни
України, іноземні громадяни та особи
без громадянства, які здійснюють першу
реєстрацію в Україні, реєстрацію,
перереєстрацію транспортних засобів
та/або мають зареєстровані в Україні
згідно з чинним законодавством власні
транспортні засоби, які відповідно до
ст. 2 цього Закону є об'єктами
оподаткування.

Згідно з положенням ст. 5 Закону
від 11.12.1991 року № 1963-ХІІ податок з
власників транспортних засобів та
інших самохідних машин і механізмів
сплачується фізичними особами перед
проведенням першої реєстрації в
Україні, реєстрацією, перереєстрацією
транспортних засобів, а також перед
технічним оглядом транспортних
засобів щорічно або один раз за два
роки, але не пізніше першого півріччя
року, в якому провадиться технічний
огляд. При цьому, фізичні особи -
платники податку зобов'язані
пред'являти органам, що здійснюють
першу реєстрацію в Україні, реєстрацію,
перереєстрацію, зняття з обліку або
технічний огляд транспортних засобів,
квитанції або платіжні доручення про
сплату податку за попередній (у разі
здійснення сплати) та за поточний роки,
а платники, звільнені від сплати цього
податку, - відповідний документ, що дає
право на користування цими пільгами.

Частиною 1 ст. 7 Закону від 11.12.1991 року
№1963-ХІІ передбачено, що у разі
приховування (заниження) об'єктів
оподаткування з власників
транспортних засобів стягуються сума
несплаченого податку, а також пеня або
штраф у порядку, передбаченому законом.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 звернувся
до суду з позовом до Львівського
відділу реєстраційно-екзаменаційної
роботи Управління Державтоінспекції
про скасування державної реєстрації
транспортного засобу(а.с.65).

Постановою Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 08.04.2014 року позовні вимоги ОСОБА_3 -
задоволено та анульовано державну
реєстрацію транспортних засобів СITROEH
(державний номерний знак НОМЕР_1) 1998
року випуску та VOLKSWAGEN (державний
номерний знак НОМЕР_2) 2002 року (а.с.90-91).

За правилами, встановленими ст. 71 КАС
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.69 КАС України
доказами в адміністративному
судочинстві є будь-які фактичні дані,
на підставі яких суд встановлює
наявність або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
осіб, які беруть участь у справі, та
інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи. Ці дані
встановлюються судом на підставі
пояснень сторін, третіх осіб та їхніх
представників, показань свідків,
письмових і речових доказів, висновків
експертів.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України,
обставини, встановлені судовим
рішенням в адміністративній, цивільній
або господарській справі, що набрало
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Такі обставини, (тобто ті, що
встановлені в судовому рішенні іншого
суду, яке набрало законної сили (ч.1, ч.4
ст.72 КАС України)) є преюдиційними.

Даючи правову оцінку спірним
правовідносинам, судом враховано
положення ст. 255 КАС України, відповідно
до якої постанова або ухвала суду, яка
набрала законної сили, є обов'язковою
для осіб, які беруть участь у справі,
для їхніх правонаступників, а також для
всіх органів, підприємств, установ та
організацій, посадових чи службових
осіб, інших фізичних осіб і підлягає
виконанню на всій території України.
Обставини, які були встановлені
постановою, що набрала законної сили, в
одній адміністративній справі не
можуть оспорюватися в іншій судовій
справі за участю тих самих сторін.

З огляду на скасування державної
реєстрації транспортних засобів СITROEH
(державний номерний знак НОМЕР_1) 1998
року випуску та VOLKSWAGEN (державний
номерний знак НОМЕР_2) 2002 року, суд
вважає, що відсутні підстави для
стягнення з відповідача податку з
власників транспортних засобів та
інших самохідних машин і механізмів за
державну реєстрацію вказаного
автомобіля у сумі 43 290,00 грн.

У відповідності до вимог ст. 94 КАС
України, судові витрати у формі
судового збору, з відповідача не
належить стягувати.

Керуючись ст. ст. 7-14, 50, 71, 86, 143, 158,
160-163, 167 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд -

п о с т а н о в и в :

1. У задоволенні позову відмовити
повністю.

Постанова може бути оскаржена до
Львівського апеляційного
адміністративного суду.

Апеляційна скарга подається до
адміністративного суду апеляційної
інстанції через Львівський окружний
адміністративний суд. Копія
апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
суду апеляційної інстанції. Апеляційна
скарга подається протягом десяти днів
з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги, якщо таку не було
подано.

В судовому засіданні проголошено
вступну та резолютивну частину
постанови.

Повний текст постанови складено 10
липня 2014 року.

Суддя
Костецький Н.В.