Справа № 802/2351/14-а
Суддя: Томчук Андрій Валерійович
Дата ухвалення: 2014-07-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

07 липня 2014 р.
Справа № 802/2351/14-а

Вінницький окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді:
Томчука А.В.,

секретаря судового засідання:
Кошевого Б.А.

позивача: ОСОБА_3

відповідача: не
з'явився,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу

за позовом: ОСОБА_2

до: державного інспектора сільського
господарства Державної інспекції
сільського господарства у Вінницькій
області Мельника Дмитра Вікторовича

про: визнання незаконними дій

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного
адміністративного суду звернулася
ОСОБА_2 з адміністративним позовом до
державного інспектора сільського
господарства Державної інспекції
сільського господарства у Вінницькій
області Мельника Дмитра Вікторовича
про визнання незаконними дій.

Позовні вимоги мотивовано тим, що за
результатами проведеної перевірки
відповідачем складено акт перевірки
дотримання вимог земельного
законодавства, яким встановлено, що
позивач не використовує земельну
ділянку сільськогосподарського
призначення площею 0,6 га. з земель
наданих для особистого селянського
господарства на території Гніванської
міської ради в межах населеного пункту
АДРЕСА_1.

У судовому засіданні представник
позивача підтримала заявлені позовні
вимоги у повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не
з'явився, з невідомих суду причин. Про
дату, час та місце розгляду справи
повідомлений належним чином, що
підтверджується наявною в матеріалах
справи розпискою про отримання судової
повістки (а.с. 24).

Заслухавши пояснення представника
позивача, повно, всебічно, об'єктивно
дослідивши надані у справу докази,
надавши їм юридичну оцінку, суд прийшов
до висновку, що позовні вимоги
підлягають задоволенню з наступних
підстав.

Судом встановлено, що 25 березня 2014 року
державним інспектором сільського
господарства у Вінницькій області
Мельником Д.В. за адресою АДРЕСА_1,
відповідно до вимог частини 1 статті 5,
статей 6 і 10 Закону України "Про
державний контроль за використанням та
охороною земель", частини 1 статті 19
Закону України "Про охорону земель",
пунктів 4 та 5 Положення про Державну
інспекцію сільського господарства
України, затвердженого Указом
Президента України від 13.04.2011 року № 459,
проведена позапланова перевірка з
питання дотримання вимог земельного
законодавства громадянкою ОСОБА_2 при
використані земельної ділянки.

За результатами перевірки складено Акт
від 25.03.2014 року, у якому встановлено, що
громадянка ОСОБА_2 не використовує
земельну ділянку
сільськогосподарського призначення
площею 0,6 га. з земель наданих для
особистого селянського господарства
на території Гніванської міської ради
в межах населеного пункту АДРЕСА_1
(а.с.4).

Згадана земельна ділянка належить
ОСОБА_2 на підставі державного акту на
право власності на земельну ділянку
серії ЯЖ №917911 (а.с. 6).

На згаданій земельній ділянці
розміщено будівельні відходи.
Перевіркою встановлено, що земельна
ділянка, яка є у власності ОСОБА_2 на
підставі державного акту на право
власності на земельну ділянку, не
використовується, посів
сільськогосподарських культур не
проводить, заходи щодо боротьби з
бур'янами не вживались, що призвело до
псування сільськогосподарських
земель, та невжиття заходів по боротьбі
з бур'янами, що є порушенням пункту "г"
частини 1 статті 91 Земельного кодексу
України.

Як вбачається з матеріалів справи
16.05.2013 року складено акт комісією у
складі секретаря ради, голови комісії,
начальника відділу з питань у сфері
земельних відносин та будівництва,
депутатів міської ради: голови
постійної депутатської комісії з
діяльності в сфері містобудування,
архітектури, землеустрою та охорони
навколишнього природного середовища
та членів постійної депутатської
комісії за зверненням ОСОБА_2 проведено
обстеження та встановлено, що земельна
ділянка розташована в АДРЕСА_1 та має
площу 0,6 га., цільове призначення - для
ведення особистого селянського
господарства. Ділянка частково
обгорожена залізобетонними плитами.
Суміжний землекористувач з південної
сторони - приватна фірма "Яско", яка
проводить будівництво нафтобази.

В перевірці суміжних меж приватна фірм
"Яско" комісії відмовила. Обстеживши
межі земельної ділянки ОСОБА_2
виявлено, що частина її приєднана до
земельної ділянки приватної фірми
"Яско" шляхом відгородження
залізобетонними плитами та побудовано
залізничну колію, та трубопровід
підприємством по всій території
земельної ділянки.

Надаючи правову оцінку діям державного
інспектора сільського господарства,
суд зважає на таке.

Правові засади здійснення державного
контролю за використанням та охороною
земель в Україні врегульовано
Земельним кодексом України, Законами
України "Про основні засади державного
нагляду (контролю) у сфері
господарської діяльності", "Про
державний контроль за використанням та
охороною земель", "Про охорону земель"
та Положенням про Державну інспекцію
сільського господарства України,
затвердженого Указом Президента
України №459 від 13 квітня 2011 року (далі -
Положення).

Відповідно до частини 1 статті 79
Земельного кодексу України, земельна
ділянка - це частина земної поверхні з
установленими межами, певним місцем
розташування, з визначеними щодо неї
правами.

Відповідно до статті 125 Земельного
кодексу України право власності на
земельну ділянку, а також право
постійного користування та право
оренди земельної ділянки виникають з
моменту державної реєстрації цих прав.

Згідно статті 1 Закону України "Про
державний контроль за використанням та
охороною земель" знищення межових
знаків - дії громадян, які призвели
до втрати в натурі (на місцевості) меж
земельної ділянки, внаслідок чого
виникає потреба у проведенні
додаткових геодезичних робіт з їх
відновлення.

Статтею 5 Закону України "Про державний
контроль за використанням та охороною
земель" встановлено, що державний
контроль за використанням та охороною
земель усіх категорій та форм
власності здійснює центральний орган
виконавчої влади, який забезпечує
реалізацію державної політики у
сфері нагляду (контролю) в
агропромисловому комплексі. Державний
контроль за дотриманням вимог
законодавства України про охорону
земель здійснює центральний орган
виконавчої влади, який забезпечує
реалізацію державної політики із
здійснення державного нагляду
(контролю) у сфері охорони
навколишнього природного середовища,
раціонального використання,
відтворення і охорони природних
ресурсів.

Статтею 6 вказаного закону закріплено,
що до повноважень центрального
органу виконавчої влади, який
забезпечує реалізацію державної
політики у сфері нагляду (контролю) в
агропромисловому комплексі, належать
здійснення державного контролю за
використанням та охороною земель.

Повноваження державних інспекторів у
сфері державного контролю за
використанням та охороною земель та
дотриманням вимог законодавства
України про охорону земель визначенні
статтею 10 Закону України "Про державний
контроль за використанням та охороною
земель". Так, державні інспектори у
сфері державного контролю за
використанням та охороною земель і
дотриманням вимог законодавства
України про охорону земель мають право:

- безперешкодно обстежувати в
установленому законодавством порядку
земельні ділянки, що перебувають у
власності та користуванні юридичних і
фізичних осіб, перевіряти документи
щодо використання та охорони земель;

- давати обов'язкові для виконання
вказівки (приписи) з питань
використання та охорони земель і
дотримання вимог законодавства
України про охорону земель відповідно
до їх повноважень, а також про
зобов'язання приведення земельної
ділянки у попередній стан у випадках,
установлених законом, за рахунок особи,
яка вчинила відповідне
правопорушення, з відшкодуванням
завданих власнику земельної ділянки
збитків;

- складати акти перевірок чи
протоколи про адміністративні
правопорушення у сфері використання та
охорони земель і дотримання вимог
законодавства про охорону земель та
розглядати відповідно до
законодавства справи про
адміністративні правопорушення, а
також подавати в установленому
законодавством України порядку до
відповідних органів матеріали
перевірок щодо притягнення винних осіб
до відповідальності.

Згідно із пунктом 4 Положення про
Державну інспекцію сільського
господарства України
Держсільгоспінспекція України
відповідно до покладених на неї
завдань організовує та здійснює
державний нагляд (контроль) в частині
дотримання земельного законодавства,
використання та охорони земель усіх
категорій та форм власності, в тому
числі за дотриманням органами
державної влади, органами місцевого
самоврядування, юридичними та
фізичними особами вимог земельного
законодавства та встановленого
порядку набуття і реалізації права на
землю.

Повноваження Держсільгоспінспекції
України та її посадових осіб визначені
пунктом 5 Положення, серед яких
складати акти перевірок, протоколи про
адміністративні правопорушення та
розглядати відповідно до
законодавства справи про
адміністративні правопорушення,
давати обов'язкові для виконання
приписи (розпорядження), а також
подавати в установленому
законодавством порядку до відповідних
органів матеріали перевірок для
притягнення винних осіб до
відповідальності.

Статтею 103 Земельного кодексу України
визначено зміст добросусідства, а саме,
встановлено, що власники та
землекористувачі земельних ділянок
зобов'язані не використовувати
земельні ділянки способами, які не
дозволяють власникам,
землекористувачам сусідніх земельних
ділянок використовувати їх за цільовим
призначенням (неприпустимий вплив).

Аналізуючи вищевикладене, суд
приходить до висновку, що відповідач
провів перевірку 25.03.2014 року з питань
дотримання вимог земельного
законодавства громадянкою ОСОБА_2 при
використані земельної ділянки з
порушенням порядку проведення
перевірки. А саме, в акті перевірки не
вказані відомості про направлення на
перевірку державного інспектора
сільського господарства Мельника Д.В.,
з чого суд робить висновок про їх
відсутність взагалі.

Крім того, перевірку проведено без
присутності власника земельної
ділянки - ОСОБА_2, а отже, інспекторами
не перевірено взагалі наявності
документів, що посвідчують право
власності чи право користування
земельною ділянкою, яка перевірялась.

Також, громадянці ОСОБА_2 не було
вручено (надіслано) акт перевірки
взагалі, чим обмежено право позивача у
можливості ознайомлення з
результатами контрольного заходу, а
також у можливості надання заперечень
до акту перевірки.

Варто відзначити, що акт перевірки від
25.03.2014 року складений відповідно до
пункту 5.1 Порядку планування та
проведення перевірок з питань
здійснення державного контролю за
використанням та охороною земель
(Додаток 1), затвердженого наказом
Державного комітету України по
земельних ресурсах 12.12.2003 року № 312,
який на момент складення акту
перевірки втратив чинність (Наказ
втратив чинність на підставі Наказу
Міністерства аграрної політики та
продовольства № 132 від 25.02.2013).

Акт перевірки є носієм доказової
інформації про виявлені контролюючим
органом порушення вимог земельного
законодавства і є підставою для
прийняття рішення контролюючим
органом, а тому суд надає оцінку діям
державного інспектора сільського
господарства у Вінницькій області
Мельника Д.В. щодо складання акту
перевірки, і, зважаючи на
вищевикладене, визнає дії державного
інспектора щодо проведення 25.03.2014 року
перевірки дотримання вимог земельного
законодавства ОСОБА_2 під час
користування земельною ділянкою по
АДРЕСА_1 - незаконними.

Перевіривши юридичну та фактичну
обґрунтованість доводів, оцінивши
докази, суд приходить до переконання
про наявність підстав для визнання
незаконними дії державного інспектора
сільського господарства Державної
інспекції сільського господарства у
Вінницькій області Мельника Дмитра
Вікторовича щодо проведення 25.03.2014 року
перевірки дотримання вимог земельного
законодавства ОСОБА_2 під час
користування земельною ділянкою по
АДРЕСА_1., а тому адміністративний позов
ОСОБА_2 належить задовольнити у повному
обсязі.

Частиною 4 статті 70 Кодексу
адміністративного судочинства України
встановлено, що обставини, які за
законом повинні бути підтверджені
певними засобами доказування, не
можуть підтверджуватися ніякими
іншими засобами доказування, крім
випадків, коли щодо таких обставин не
виникає спору.

Зі змісту частини 1 статті 11 КАС України
вбачається, що розгляд і вирішення
справ в адміністративних судах
здійснюються на засадах змагальності
сторін та свободи в наданні ними суду
своїх доказів і у доведенні перед судом
їх переконливості.

Частиною 3 статті 2 КАС України
встановлено, що у справах щодо
оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); безсторонньо
(неупереджено); добросовісно;
розсудливо; з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації;
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення;
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Відповідно до статті 19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

За змістом частини 1 статті 71 КАС
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з частиною 2 статті 71 КАС України
в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Питання про розподіл судових витрат у
справі вирішується судом відповідно до
вимог частини 1 статті 94 КАС України та
частини 3 статті 4 Закону України "Про
судовий збір".

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163,
167, 255, 257 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити
повністю.

Визнати незаконними дії державного
інспектора сільського господарства
Державної інспекції сільського
господарства у Вінницькій області
Мельника Дмитра Вікторовича щодо
проведення 25.03.2014 року перевірки
дотримання вимог земельного
законодавства ОСОБА_2 під час
користування земельною ділянкою по
АДРЕСА_1.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь ОСОБА_2 судовий збір в
розмірі 73 (сімдесят три) грн. 08 (вісім)
коп. шляхом його безспірного списання
органом Державної казначейської
служби України із рахунку Державної
інспекції сільського господарства у
Вінницькій області.

Постанова набирає законної сили в
порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України
апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 цього Кодексу, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови. Якщо
суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 цього
Кодексу, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Суддя Томчук Андрій Валерійович