Справа № 761/15496/14-а
Суддя: Піхур О. В.
Дата ухвалення: 2014-07-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження №2-а/761/443/2014
П О С Т А Н О В А

іменем України

02 липня 2014 року Шевченківський
районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді: Піхур О.В.

при секретарі: Маліченко О.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом ОСОБА_1 до Управління
Пенсійного фонду України в
Шевченківському районі м. Києва про
визнання протиправним і скасування
рішення про відмову в перерахунку
пенсії та зобов'язання вчинити дії, -

в с т а н о в и в :

У травні 2014 року позивач звернувся до
Шевченківського районного суду м.
Києва з позовом до Управління
пенсійного фонду України в
Шевченківському районі м. Києва про
визнання протиправним і скасування
рішення про відмову в перерахунку
пенсії та зобов'язання вчинити дії.

Свої позовні вимоги позивач
обґрунтовує тим, що з 22.03.2014 року
позивач отримує пенсію за віком як
державний службовець. На підставі
наданих позивачем до УПФУ довідок від
20.03.2014р. № 13/2-45, № 13/2-46 позивачу була
призначена пенсія без врахування сум
матеріальної допомоги для вирішення
соціально-побутових питань,
матеріальної допомоги на оздоровлення
та індексації. 06.05.2014р. позивач
звернувся до відповідача з заявою щодо
перерахунку розміру пенсії з
урахуванням вищезазначених виплат,
проте, відповідач відмовив у
проведенні перерахунку. Тому, позивач
просив суд визнати неправомірними дії
відповідача щодо відмови в перерахунку
пенсії; зобов'язати відповідача
перерахувати та виплатити позивачу
пенсію державного службовця у розмірі
80 відсотків від розміру заробітної
плати, яка включає в себе: посадовий
оклад, премії, надбавку за ранг та інші
надбавки, матеріальну допомогу на
оздоровлення, матеріальну допомогу для
вирішення соціально-побутових питань
та індексацію, починаючи з 22 березня 2014
року.

У судовому засіданні представник
позивача підтримав вимоги позовної
заяви та просив їх задовольнити.

Представник відповідача в судовому
засіданні заперечував проти вимог
позову та просив суд відмовити в їх
задоволенні. Суду пояснив, що такі
виплати, як матеріальна допомога для
вирішення соціально-побутових питань,
допомога на оздоровлення та
компенсації не включаються до
заробітної плати при обчисленні
пенсії.

Заслухавши пояснення
представників сторін, повно, об'єктивно
та всебічно дослідивши матеріали
справи, суд приходить висновку, що
позов підлягає задоволенню з таких
підстав.

Відповідно до частини 2 статті 37
Закону України «Про державну службу»
На одержання пенсії державних
службовців мають право особи, які
досягли встановленого законодавством
пенсійного віку, за наявності
страхового стажу для чоловіків - не
менше 25 років, для жінок - не менше 20
років, у тому числі стажу державної
служби - не менше 10 років, та які на час
досягнення пенсійного віку працювали
на посадах державних службовців, а
також особи, які мають не менше 20 років
стажу роботи на посадах, віднесених до
категорій посад державних службовців, -
незалежно від місця роботи на час
досягнення пенсійного віку. Пенсія
державним службовцям призначається в
розмірі 80 відсотків від сум їх
заробітної плати, на які нараховуються
страхові внески на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування, а
особам, які на час звернення за
призначенням пенсії не є державними
службовцями, - у розмірі 80 відсотків
заробітної плати працюючого
державного службовця відповідної
посади та рангу за останнім місцем
роботи на державній службі.

Як вбачається із відповіді №
Т-154/09 від 15.05.2014 р. на звернення позивача
від 06.05.2014 р., до розрахунку пенсії
позивача не увійшли одноразові премії,
матеріальні допомоги, компенсації за
відпустку, оскільки, це не передбачено
ст. 33 ЗУ «Про державну службу» (а.с.6).

Заробітна плата державних
службовців складається з посадових
окладів, премій, доплати за ранги,
надбавки за вислугу років на державній
службі та інших надбавок. Державним
службовцям можуть установлюватися
надбавки за високі досягнення у праці і
виконання особливо важливої роботи,
доплати за виконання обов'язків
тимчасово відсутніх працівників та
інші надбавки і доплати, а також
надаватися матеріальна допомога для
вирішення соціально-побутових питань.
Умови оплати праці державних
службовців, розміри їх посадових
окладів, надбавок, доплат і
матеріальної допомоги визначаються
Кабінетом Міністрів України (ч.2,6,7 ст.33
Закону України «Про державну службу»).

До заробітку для обчислення
пенсії включаються всі види оплати
праці (виплат, доходу), на які
відповідно до Закону України "Про збір
на обов'язкове державне пенсійне
страхування" нараховується збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування, в межах максимальної
величини фактичних витрат на оплату
праці найманих працівників,
оподатковуваного доходу (прибутку),
сукупного оподатковуваного доходу
(граничної суми заробітної плати
(доходу), з яких справляються страхові
внески (збори) до соціальних фондів, що
діяла на день одержання зазначеного
заробітку (виплат, доходу) (ч.1 ст.66
Закону України «Про пенсійне
забезпечення»).

У ст. 41 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» визначено виплати
(доходи), що враховуються в заробітну
плату ( дохід ) застрахованої особи для
обчислення пенсії. Так, зокрема до
такого доходу (заробітної плати)
враховуються: суми виплат, отримуваних
застрахованою особою після набрання
чинності цим Законом, з яких згідно з
цим Законом були фактично нараховані
(обчислені) та сплачені страхові
внески; суми виплат, отримуваних
застрахованою особою до набрання
чинності цим Законом, у межах сум, на
які відповідно до законодавства, що
діяло раніше, нараховувалися внески на
державне соціальне страхування або
збір на обов'язкове державне пенсійне
страхування.

Також, в листі Пенсійного фонду
України №2929/03-30 від 08.02.2012р. зазначено,
що відповідно до підпункту 2.3.3.
Інструкції зі статистики заробітної
плати, затвердженої наказом Державного
комітету статистики України від
13.01.2004р. №5, зареєстрованої в
Міністерстві юстиції України 27.01.2004р.
за №114/8713, матеріальна допомога, що має
систематичний характер, надана всім
або більшості працівників, у розмірах,
передбачених нормативно-правовими
актами, або визначена у колективному
договорі підприємства, що надається
працівникам за умови подання заяви, так
і без неї (на оздоровлення, у зв'язку з
екологічним станом), відноситься до
заробітної плати, як інші
заохочувальні та компенсаційні
виплати, а отже, є базою для нарахування
та утримання єдиного внеску.

Отримувані застрахованою особою
суми виплат, з яких були фактично
нараховані та сплачені страхові внески
або збір на обов'язкове державне
пенсійне страхування, враховуються в
заробіток (дохід) застрахованої особи
для обчислення пенсії, незалежно від
того, чи входять вони до структури
заробітної плати. Перевагу мають
спеціальні норми, що визначають
виплати (доходи) для обчислення пенсії,
за наведених обставин - стаття 41 Закону
№ 1058-IV та стаття 66 Закону № 1788
(Постанова Верховного Суду України від
20.02.2012 по справі № 21-430а11).

Частиною 1 статті 11 Кодексу
адміністративного судочинства України
визначено, що розгляд і вирішення справ
в адміністративних судах здійснюється
на засадах змагальності сторін та
свободи в наданні ними суду своїх
доказів і у доведенні перед судом їх
переконливості, а частиною 1 статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України зазначено, що кожна сторона
повинна довести ті обставини, на яких
ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Частиною 2 статті 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
передбачено, що в адміністративних
справах про протиправність рішень, дій
чи бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову. Проте,
відповідачем не надано суду
беззаперечних доказів правомірності
його дій.

Виходячи з меж заявлених позовних
вимог, аналізу положень чинного
законодавства України та матеріалів
справи, суд дійшов висновку, що
викладені в позовній заяві посилання
позивача є обґрунтованими та такими, що
підлягають задоволенню.

На підставі вищевикладеного, керуючись
ст.ст. 2, 8, 10, 11, 13, 17-19, 69-71, 86, 99, 100,104, 158-163,
167, 185, 186, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, ст. 33, 37 Закону
України "Про державну службу", ст.41
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», ст.66 Закону України «Про
пенсійне забезпечення», суд-

п о с т а н о в и в:

Позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного
фонду Україхни в Шевченківському
районі м. Києва про визнання
протиправним і скасування рішення про
відмову в перерахунку пенсії та
зобов'язання вчинити дії -
задовольнити.

Визнати протиправними дії Управління
пенсійного фонду України у
Шевченківському районі м. Києва щодо
відмови ОСОБА_1 в перерахунку пенсії.

Зобов'язати Управління пенсійного
фонду України у Шевченківському районі
м. Києва здійснити перерахунок та
проводити виплату ОСОБА_1 пенсії
державного службовця у розмірі 80
відсотків від розміру заробітної
плати, яка включає в себе : посадовий
оклад, премії, надбавку за ранг та інші
надбавки, матеріальну допомогу на
оздоровлення, матеріальну допомогу для
вирішення соціально-побутових питань
та індексацію, починаючи з 22 березня 2014
року.

Постанова суду може бути оскаржена до
Київського апеляційного
адміністративного суду через
Шевченківський районний суд м. Києва
шляхом подання апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня її
проголошення. У разі застосування
судом частини третьої статті 160 Кодексу
адміністративного судочинства
України, а також прийняття постанови у
письмовому провадженні апеляційна
скарга подається протягом десяти днів
з дня отримання копії постанови.

Постанова суду набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги, встановленого
Кодексом адміністративного
судочинства України.

У разі подання апеляційної скарги
постанова суду, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили постановою
суду за наслідками апеляційного
провадження.

Суддя