Справа № 815/3291/14
Суддя: Вовченко О. А.
Дата ухвалення: 2014-07-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/3291/14
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 липня 2014 року
м. Одеса

Одеський окружний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді
Вовченко O.A.,

секретар судового засідання
Дубовик Г.В.,

за участі:

представника
позивача - ОСОБА_1 (за довіреністю),

представника
третьої особи - Попової О.В. (за
довідкою),

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду справу за
адміністративним позовом ОСОБА_3 до
Управління Держземагенства у
Біляївському районі Одеської області,
за участі третьої особи - товариства з
обмеженою відповідальністю «Річленд»
про зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_3 звернувся до Одеського
окружного адміністративного суду з
адміністративним позовом до
Управління Держземагенства у
Біляївському районі Одеської області
про зобов'язання здійснити дії по
реєстрації земельної ділянки за
адресою: АДРЕСА_1 площею 0, 19 га у
державному земельному кадастрі
відповідно до проекту землеустрою,
розробленому ТОВ "Річленд".

В судових засіданнях в якості третьої
особи, що не заявляє самостійні вимоги
на предмет спору, на стороні позивача,
залучено ТОВ "Річленд".

В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначив, що відповідно до державного
акту на право приватної власності на
землю серії I- ОД № 057005, йому належала
земельна ділянка площею 0,25 га за
адресою: Одеська область, Біляївський
район, АДРЕСА_1. Позивач зазначає, що в
2006 році ним здійснено продаж частини
земельної ділянки площею 0,06 га із даної
земельної ділянки. Згідно
адміністративного позову у 2013 році
позивачем з метою отримання свідоцтва
про право власності на земельну
ділянку нового зразка, було здійснено
звернення до ТОВ «Річленд», для
розробки проекту землеустрою щодо
впорядкування існуючого
землеволодіння земельної ділянки
площею 0,19 га для будівництва і
обслуговування житлового будинку,
господарських будівель і споруд за
адресою: АДРЕСА_1. Як вказано позивачем,
після підготовки проекту землеустрою,
ним здійснено звернення до Управління
Держземагенства у Біляївському районі
Одеської області, для проведення дій по
реєструванню земельної ділянки у
державному земельному кадастрі, однак
останнім надана відмова у реєструванні
земельної ділянки у державному
земельному кадастрі у зв'язку з
невідповідністю конфігурації
земельної ділянки, а саме, конфігурація
земельної ділянки, яка зазначена у
державному акті про право власності на
земельну ділянку з урахуванням
проданої частини земельної ділянки, не
співпадає з фактичними замірами
земельної ділянки, яка знаходиться у
власності позивача.

При цьому, позивач зазначає, що при
виготовленні проекту землеустрою, були
витримані всі норми законодавства,
зокрема норми ст. 198 ЗК України, але
відповідач безпідставно відмовив у
проведенні дій по реєструванню
земельної ділянки у державному
земельному кадастрі, оскільки
відповідно до ст. 21 Закону України «Про
Державний земельний кадастр»
відомості про земельну ділянку
вносяться зокрема на підставі проектів
землеустрою щодо впорядкування
існуючих землеволодінь.

В судовому засіданні представник
позивача підтримав позовні вимоги в
повному обсязі, посилаючись на
обґрунтування, викладені в позовній
заяві і просив задовольнити позовні
вимоги.

В судовому засіданні представник
третьої особи проти задоволення
позовних вимог не заперечувала.

Відповідач до суду не з'явився,
належним чином повідомлявся про час,
місце та дату судового засідання.

Вислухавши пояснення представника
позивача та третьої особи, розглянувши
подані документи та матеріали,
з'ясувавши фактичні обставини, на яких
ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши
докази, які мають юридичне значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, судом встановлено наступне.

Згідно державного акту на право
приватної власності на землю від 26.08.2003
року (а.с. 14) ОСОБА_3 на праві приватної
власності належала земельна ділянка
площею 0,250 га, що розташована на
території Усатівської сільської ради в
АДРЕСА_1 (а.с. 14).

У відповідності до договору
купівлі-продажу від 02.02.2006 року (а.с.29)
позивачем продано частину земельної
ділянки площею 0,060, розташованої за
адресою: Одеська область, Біляївський
район, АДРЕСА_1 (а.с. 29).

Рішенням Усатівської сільської ради №
769-VІ від 27.02.2013 року (а.с. 50) надано
дозвіл позивачу на розробку проекту
землеустрою щодо впорядкування
існуючих землеволодінь, земельної
ділянки площею 0,19 га, яка розташована
АДРЕСА_1 (а.с.50).

Згідно матеріалів справи ТОВ
«Річленд», що діє на підставі ліцензії
від 20.09.2012 року НОМЕР_1, розроблено
технічну документацію із землеустрою
щодо встановлення меж земельної
ділянки в натурі (на місцевості) гр.
ОСОБА_3 для будівництва та
обслуговування житлового будинку,
господарських будівель і споруд
(присадибна ділянка), розташована на
території Усатівської сільської ради в
АДРЕСА_1 (а.с. 6-40).

09.04.2014 року ТОВ «Річленд» до Управління
Держземагенства у Біляївському районі
Одеської області направлено
клопотання за № 19/04 (а.с. 65), згідно якого
товариство просило розглянути
матеріали та надати перелік обмежень
прав на земельну ділянку і наявні
земельні сервітути щодо погодження
технічної документації із землеустрою
щодо встановлення меж земельної
ділянки в натурі (на місцевості) для
будівництва та обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель і споруд (присадибна ділянка)
гр. ОСОБА_3 загальною площею 0,1900 га в
АДРЕСА_1 (а.с.65).

Розглянувши лист від 09.04.2014 року № 19/04,
Управління Держземагенства у
Біляївському районі Одеської області
надало ТОВ «Річленд» відповідь від
13.05.2014 року № 01-05-13/4709 (а.с. 42), в якому
повідомило, що в ході розгляду
технічної документації із землеустрою
щодо встановлення меж земельної
ділянки в натурі (на місцевості) гр.
ОСОБА_3 для будівництва та
обслуговування житлового будинку,
господарських будівель і споруд
(присадибна ділянка), розташовану на
території: АДРЕСА_1 Усатівська сільська
рада Біляївського району Одеської
області, розроблену ТОВ «Річленд»,
виявлено, що в наданих матеріалах
технічної документації, конфігурація
земельної ділянки, що відчужується
суперечить конфігурації ділянки, що
утворилася при поділі, згідно договору
купівлі-продажу за № 49 від 02.02.2006 року.
Враховуючи вищевикладене, Управління
Держземагентства у Біляївському
районі Одеської області повернуло
зазначену документацію із землеустрою
на доопрацювання.

Однак, не погоджуючись із даною
відповіддю Управління
Держземагентства у Біляївському
районі Одеської області, позивач
звернувся до суду з даним
адміністративним позовом.

Вирішуючи спір по суті заявлених
позовних вимог, суд виходить з
наступного.

Згідно ст.1 Земельного кодексу України
земля є основним національним
багатством, що перебуває під особливою
охороною держави.

Відповідно до ч. 2 статті 111 Земельного
кодексу України законом, прийнятими
відповідно до нього
нормативно-правовими актами,
договором, рішенням суду можуть бути
встановлені такі обмеження у
використанні земель:

а) умова розпочати і завершити забудову
або освоєння земельної ділянки
протягом встановлених строків;

б) заборона на провадження окремих
видів діяльності;

в) заборона на зміну цільового
призначення земельної ділянки,
ландшафту;

г) умова здійснити будівництво, ремонт
або утримання дороги, ділянки дороги;

ґ) умова додержання природоохоронних
вимог або виконання визначених робіт;

д) умови надавати право полювання,
вилову риби, збирання дикорослих
рослин на своїй земельній ділянці в
установлений час і в установленому
порядку.

Згідно статті 56 Закону України «Про
землеустрій» від 22.05.2003 № 858-IV технічна
документація із землеустрою щодо
поділу та об'єднання земельних ділянок
включає, зокрема, перелік обтяжень прав
на земельну ділянку, обмежень на її
використання та наявні земельні
сервітути.

Частинами 4, 5 статті ст. 111 Земельного
кодексу України передбачено, що
обмеження у використанні земель (крім
обмежень, безпосередньо встановлених
законом та прийнятими відповідно до
них нормативно-правовими актами)
підлягають державній реєстрації в
Державному земельному кадастрі у
порядку, встановленому законом, і є
чинними з моменту державної
реєстрації. Обмеження у використанні
земель, безпосередньо встановлені
законами та прийнятими відповідно до
них нормативно-правовими актами, є
чинними з моменту набрання чинності
нормативно-правовими актами, якими
вони були встановлені. Відомості про
обмеження у використанні земель
зазначаються у проектах землеустрою
щодо відведення земельних ділянок,
технічній документації із землеустрою
щодо встановлення (відновлення) меж
земельної ділянки, кадастрових планах
земельних ділянок, іншій документації
із землеустрою. Відомості про такі
обмеження вносяться до Державного
земельного кадастру.

Відповідно до ч.1 ст. 98 Земельного
кодексу України право земельного
сервітуту - це право власника або
землекористувача земельної ділянки на
обмежене платне або безоплатне
користування чужою земельною ділянкою
(ділянками).

Відповідно до статті 202 Земельного
кодексу України державна реєстрація
земельних ділянок здійснюється у
Державному земельному кадастрі в
порядку, встановленому Законом України
«Про Державний земельний кадастр».

Згідно зі статтею 2 Закону України «Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень»
державна реєстрація речових прав на
нерухоме майно (у т.ч. земельна ділянка)
це офіційне визнання і підтвердження
державою фактів виникнення, переходу
або припинення прав на нерухоме майно,
обтяження таких прав шляхом внесення
відповідного запису до Державного
реєстру речових прав на нерухоме майно.

Органом державної влади, що здійснює
ведення Державного земельного
кадастру та державну реєстрацію прав
на земельні ділянки є Державне
агентство земельних ресурсів України
(далі - Держземагентство України)
згідно указу Президента України від
08.04.2011 року № 445/2011).

Відповідно до Положення про Управління
(Відділ) Держземагентства у районі,
затверджене Наказом Міністерства
аграрної політики та продовольства
України 10.05.2012 № 258 управління (Відділ)
Держземагентства у районі (далі -
Управління (Відділ)) є територіальним
органом Державного агентства
земельних ресурсів України.

Управління (Відділ) відповідно до
покладених на нього завдань здійснює
державну реєстрацію земельних ділянок
та обмежень у їх використанні(п.4.18
Положення).

З моменту набрання чинності указу
Президента України від 05.10.2011 року №
965/2011, що відбулося 01.01.2013 року,
повноваження Держземагентства України
в частині державної реєстрації прав на
земельні ділянки припинено. Таким
чином, з 01.01.2013 року державну реєстрацію
прав на земельні ділянки, а відтак
ведення Державного реєстру речових
прав на нерухоме майно, здійснює
Державна реєстраційна служба України,
повноваження якої визначені в
Положенні, затвердженому Указом
Президента України від 06.04.2011 року
№401/2011.

При цьому, як вже було зазначено судом,
ТОВ «Річленд» зверталось до Управління
Держземагенства у Біляївському районі
Одеської області з проханням
розглянути матеріали та надати перелік
обмежень прав на земельну ділянку і
наявні земельні сервітути (а.с. 65) та
саме з цього приводу відповідачем
надано відповідь, що конфігурація
земельної ділянки, що відчужується
суперечить конфігурації ділянки, що
утворилася при поділі, згідно договору
купівлі-продажу за № 49 від 02.02.2006 року, у
зв'язку з чим документацію із
землеустрою направлено на
доопрацювання.

Водночас, суд акцентує увагу на тому, що
жодних доказів того, що позивач
звертався до Управління
Держземагенства у Біляївському районі
Одеської області з проханням здійснити
дії по реєстрації земельної ділянки за
адресою: АДРЕСА_1 площею 0, 19 га у
державному земельному кадастрі
відповідно до проекту землеустрою,
розробленому ТОВ "Річленд" до суду не
надано.

При цьому, суд зазначає, що у контексті
з положеннями частини першої статті 6
Кодексу адміністративного судочинства
України, яка передбачає право на
судовий захист, завдання
адміністративного судочинства полягає
у захисті саме порушених прав особи в
публічно-правових відносинах. При
цьому захист прав, свобод та інтересів
осіб передбачає наявність
встановленого судом факту їх
порушення.

Разом з цим, варто зазначити, що
юридична значимість для особи, на
захист прав, свобод та інтересів якої
подано адміністративний позов,
рішення, дії чи бездіяльність суб'єкта
владних повноважень, тобто
безпосередня залежність виникнення чи
припинення прав та обов'язків
зазначеної особи від таких рішень, дій
чи бездіяльності, є кваліфікуючою
ознакою змісту адміністративного
позову.

Однак, враховуючи, що позивачем не
надано до суду жодних доказів
звернення до відповідача саме щодо
реєстрації земельної ділянки, а при
цьому, позивач звернувся до суду щодо
зобов'язання здійснити дії по
реєстрації земельної ділянки, судом не
встановлено залежності порушених прав
позивача від рішень, дій чи
бездіяльності відповідача по справі, у
зв'язку з чим вважає, що заявлений
адміністративний позов не підлягає
задоволенню.

Відповідно до положень частини 2 статті
19 Конституції України органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі,
в межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Частиною 3 статті 2 КАС України
передбачено, що у справах щодо
оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони,
зокрема, на підставі, у межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України,
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії).

Частиною другою ст.71 КАС України,
встановлено, що в адміністративних
справах про протиправність рішень, дій
чи бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідно до ст. 86 КАС України суд
оцінює докази, які є у справі, за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні. Ніякі докази не мають для
суду наперед встановленої сили. Суд
оцінює належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності.

На підставі зазначеного, суд вважає, що
адміністративний позов не підлягає
задоволенню.

Керуючись ст.ст. 160-163 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного
позову ОСОБА_3 до Управління
Держземагенства у Біляївському районі
Одеської області, за участі третьої
особи - товариства з обмеженою
відповідальністю «Річленд», про
зобов'язання здійснити дії по
реєстрації земельної ділянки за
адресою: АДРЕСА_1 площею 0, 19 га у
державному земельному кадастрі
відповідно до проекту землеустрою,
розробленому ТОВ "Річленд" - відмовити.

Постанова набирає законної сили згідно
ст. 254 Кодексу адміністративного
судочинства України та може бути
оскаржена до суду апеляційної
інстанції за правилами, встановленими
ст. ст. 185 -187 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Повний текст постанови виготовлений
та підписаний суддею 14.07.2014 року.

Суддя
Вовченко O.A.

У задоволенні адміністративного
позову ОСОБА_3 до Управління
Держземагенства у Біляївському районі
Одеської області, за участі третьої
особи - товариства з обмеженою
відповідальністю «Річленд», про
зобов'язання здійснити дії по
реєстрації земельної ділянки за
адресою: АДРЕСА_1 площею 0, 19 га у
державному земельному кадастрі
відповідно до проекту землеустрою,
розробленому ТОВ "Річленд" - відмовити.

14 липня 2014 року.