Справа № 14/172
Суддя: Заїка М.М.
Дата ухвалення: 2014-06-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"26" червня 2014 р. м. Київ
К/800/34531/13

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

головуючого
Заїки М.М,

суддів
Бутенка В.І.,

Штульман І.В.

розглянувши в порядку письмового
провадження касаційну скаргу
Державної податкової інспекції у
Солом'янському районі м. Києва на
постанову Київського апеляційного
адміністративного суду від 30 вересня
2010 року у справі за позовом ОСОБА_2 до
Державної податкової інспекції у
Солом'янському районі м. Києва,
Державної податкової адміністрації
України про зобов'язання вчинити певні
дії,

встановила:

У серпні 2011 року ОСОБА_2 звернувся до
суду з позовом до Державної податкової
інспекції у Солом'янському районі м.
Києва, Державної податкової
адміністрації України про
зобов'язання вчинити певні дії. У
вказаному позові ОСОБА_2 просив
зобов'язати ДПА України виключити
ідентифікаційний номер, присвоєний
йому та всю інформацію про нього з
інформаційного фонду Державного
реєстру фізичних осіб-платників
податків та інших обов'язкових
платежів; зобов'язати ДПІ у
Солом'янському районі м. Києва зробити
в його паспорті відмітку про наявність
права здійснювати будь-які платежі без
ідентифікаційного номеру, завіривши її
підписом відповідальної особи та
гербовою печаткою; зобов'язати
відповідачів здійснювати облік
позивача, як платника податків та інших
обов'язкових платежів за раніше
встановленими формами обліку по
прізвищу, імені та по батькові, без
застосування ідентифікаційного
номеру.

Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
08 лютого 2010 року в задоволенні позову
відмовлено.

Постановою Київського апеляційного
адміністративного суду від 30 вересня
2010 року постанову Окружного
адміністративного суду міста Києва від
08 лютого 2010 року скасовано, а позов
ОСОБА_2 задоволено частково.
Зобов'язано ДПА України виключити
присвоєний позивачу ідентифікаційний
номер та всю інформацію про нього з
Державного реєстру фізичних осіб -
платників податків та інших
обов'язкових платежів. Зобов'язано ДПІ
у Солом'янському районі м. Києва
здійснювати облік позивача як платника
податків та інших обов'язкових
платежів за раніше встановленою
формою, без застосування
ідентифікаційного номера. В
задоволенні решти позовних вимог
відмовлено.

У касаційній скарзі ДПІ у
Солом'янському районі м. Києва просила
постанову Київського апеляційного
адміністративного суду від 30 вересня
2010 року скасувати, а постанову
Окружного адміністративного суду
міста Києва від 08 лютого 2010 року
залишити в силі.

Ухвалою Вищого адміністративного суду
України від 29 листопада 2012 року
постанову Київського апеляційного
адміністративного суду від 30 вересня
2010 року скасовано, а постанову
Окружного адміністративного суду
міста Києва від 08 лютого 2010 року
залишено в силі.

Постановою Верховного Суду України від
28 травня 2013 року ухвалу Вищого
адміністративного суду України від 29
листопада 2012 року скасовано, а справу
направлено на новий розгляд до суду
касаційної інстанції.

Судами першої та апеляційної інстанцій
встановлено, що позивач є віруючим
громадянином України та прихожанином
Української православної церкви, у
зв'язку з чим 20 лютого 2007 року він
звернувся до відповідачів із заявами, у
яких просив проставити відмітку в
паспорті, скасувати його
ідентифікаційний номер, виключити всю
інформацію про нього з Державного
реєстру, здійснювати в подальшому
облік його як платника податків та
інших обов'язкових платежів за раніше
встановленими формами обліку без
застосування ідентифікаційного номера
і знищити його облікову картку з
ідентифікаційним номером. У свою чергу,
відповідачі проінформували заявника
про процедуру відмови від
ідентифікаційного номера, передбачену
Порядком, та необхідність подання
певного переліку документів.

Статтею 35 Конституції України кожному
гарантоване право на свободу
світогляду і віросповідання.

Обов'язок кожного сплачувати податки і
збори в порядку і розмірах,
встановлених законом, визначено у
статті 67 Основного Закону.

Згідно з частиною другою статті 1
Закону України від 22 грудня 1994 року
№320/94-ВР «Про державний реєстр фізичних
осіб - платників податків та інших
обов'язкових платежів» (у редакції,
чинній на час виникнення спірних
відносин; далі - Закон № 320/94-ВР) для
осіб, які через свої релігійні або інші
переконання відмовляються від
прийняття ідентифікаційного номера та
офіційно повідомляють про це
відповідні державні органи,
зберігаються раніше встановлені форми
обліку платників податків та інших
обов'язкових платежів. У паспортах
зазначених осіб робиться відмітка про
наявність у них права здійснювати
будь-які платежі без ідентифікаційного
номера.

Частиною другою статті 5 цього Закону,
яка регламентує порядок реєстрації
фізичних осіб - платників податків та
інших обов'язкових платежів,
передбачено, що до Державного реєстру
не вноситься інформація про осіб, які
через свої релігійні або інші
переконання відмовляються від
прийняття ідентифікаційного номера та
офіційно повідомляють про це
відповідні державні органи.

Обсяг інформації про фізичних осіб, яка
включається до Державного реєстру,
визначено статтями 3, 5 Закону № 320/94-ВР.
Зокрема, передбачено, що до
інформаційного фонду Державного
реєстру включаються такі дані:
індивідуальні ідентифікаційні номери,
що надаються фізичним особам -
платникам податків та інших
обов'язкових платежів і зберігаються
за ними протягом усього їх життя;
інформація про сплату фізичними
особами податків та інших обов'язкових
платежів; прізвище, ім'я та по батькові;
дата народження; місце народження
(країна, область, район, населений
пункт); місце проживання; місце
основної роботи; види сплачуваних
податків та інших обов'язкових
платежів; інформація про сплату
фізичними особами податків та інших
обов'язкових платежів.

Згідно з частиною третьою статті 9
зазначеного Закону фізичні особи -
платники податків та інших
обов'язкових платежів, крім осіб, які
через свої релігійні або інші
переконання відмовилися від прийняття
ідентифікаційного номера та офіційно
повідомили про це відповідні державні
органи, зобов'язані: зареєструватись у
Державному реєстрі з моменту
виникнення об'єкта оподаткування чи
сплати податків та інших обов'язкових
платежів; подавати до державних
податкових інспекцій по районах,
районах у містах і містах без районного
поділу відомості про зміну даних
відповідно до частини третьої статті 5
цього Закону протягом місяця з дня
виникнення таких змін.

Системний аналіз зазначених вище
правових норм дає колегії суддів
підстави для висновку, що у випадку,
коли фізична особа через свої
релігійні або інші переконання
відмовилася від прийняття
ідентифікаційного номера та офіційно
повідомила про це органи державної
податкової служби, з Державного
реєстру підлягає виключенню вся
інформація про таку особу, а не лише її
ідентифікаційний номер.

Відповідно до пункту 1.3 Порядку
унесення відмітки до паспорта
громадянина України щодо
ідентифікаційного номера фізичної
особи - платника податків та інших
обов'язкових платежів (далі - Порядок),
громадяни України, які відмовилися від
прийняття ідентифікаційного номера,
обліковуються як платники податків та
інших обов'язкових платежів за серією
та номером паспорта. Зазначена норма
суперечить положенням Закону № 320/94-ВР,
який має вищу юридичну силу, про
необхідність видалення всієї
інформації про таких осіб, зазначений
Закон також не передбачає облік таких
громадян за серією та номером паспорта.

Таким чином суд апеляційної інстанції
дійшов вірного висновку щодо
задоволення позову в цій частині.

Пунктом 1.1 Порядку зазначено, що цей
Порядок, розроблений згідно із Законом
України "Про Державний реєстр фізичних
осіб - платників податків та інших
обов'язкових платежів" (зі змінами) та
Постановою Верховної Ради України від
26.06.92 N 2503-XII "Про затвердження положень
про паспорт громадянина України та
свідоцтво про народження", визначає
процедуру внесення відмітки про
наявність права здійснювати будь-які
платежі без ідентифікаційного номера
до паспорта фізичної особи, яка через
свої релігійні або інші переконання
відмовляється від прийняття
ідентифікаційного номера та офіційно
повідомила про це орган державної
податкової служби.

Відповідно до розділу 4 даного Порядку
фізична особа, яка відмовляється від
ідентифікаційного номера, подає до
органу внутрішніх справ за своїм
місцем реєстрації довідку за формою N В3
та паспорт громадянина України.

Згідно пункту 5.1, 5.2 даного Порядку
посадова особа органу внутрішніх справ
при зверненні громадянина за місцем
його реєстрації щодо внесення відмітки
до його паспорта розглядає довідку за
ф. N В3 щодо повноти і правильності її
заповнення та відповідності
пред'явленому паспорту. У разі
відсутності невідповідностей посадова
особа вносить на 7 - 9 сторінку паспорта
відмітку, зміст та форму якої наведено
в додатку 4.

Відповідно до пункту 7 Положення про
паспорт громадянина України (в
редакції чинній на момент виникнення
спірних правовідносин) повноваження до
внесення до паспорту записів і
відміток належить до виключної
компетенції паспортної служби.

Оскільки органи ДПС України та її
посадові особи не мають права на
здійснення будь-яких записів у
паспорті та враховуючи те, що позивачем
не було дотримано процедури внесення
відмітки про наявність права
здійснювати будь-які платежі без
ідентифікаційного номера до паспорта
то суд апеляційної інстанції дійшов
вірного висновку щодо відмови в
задоволенні позову в цій частині

Крім того, відповідно до статті
244-2 Кодексу адміністративного
судочинства України рішення
Верховного Суду України, прийняте за
результатами розгляду заяви про
перегляд судового рішення з мотивів
неоднакового застосування судом
(судами) касаційної інстанції одних і
тих самих норм матеріального права у
подібних правовідносинах, є
обов'язковим для всіх суб'єктів владних
повноважень, які застосовують у своїй
діяльності нормативно-правовий акт, що
містить зазначені норми права, та для
всіх судів України.

На підставі викладеного, колегія
суддів приходить до висновку, що
касаційна скарга задоволенню не
підлягає. Із урахуванням наведених
обставин постанову Київського
апеляційного адміністративного суду
від 30 вересня 2010 року необхідно
залишити без змін, оскільки вона є
законною і обґрунтованою та
постановлена з дотриманням норм
матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст.220, 222, 223, 224, 230, 231 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів,

ухвалила:

Касаційну скаргу Державної податкової
інспекції у Солом'янському районі
м.Києва залишити без задоволення, а
постанову Київського апеляційного
адміністративного суду від 30 вересня
2010 року у справі за позовом ОСОБА_2 до
Державної податкової інспекції у
Солом'янському районі м. Києва,
Державної податкової адміністрації
України про зобов'язання вчинити певні
дії - без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
М.М. Заїка

Судді
В.І. Бутенко

І.В. Штульман