Справа № 816/2207/14
Суддя: Л.О. Єресько
Дата ухвалення: 2014-07-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 липня 2014 року м. ПолтаваСправа №
816/2207/14

Полтавський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді - Єресько Л.О.,

за участю:

секретаря судового засідання -
Мекенченко М.А.,

позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - Скорика А.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за адміністративним
позовом ОСОБА_1 до Управління державної
міграційної служби України в
Полтавскій області в особі начальника
Шостака Сергія Борисовича про визнання
дій неправомірними та зобов"язання
вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

06 червня 2014 року ОСОБА_1 (надалі -
позивач або ОСОБА_1) звернувся до
Полтавського окружного
адміністративного суду з
адміністративним позовом до
Управління державної міграційної
служби України в Полтавській області в
особі начальника Шостака Сергія
Борисовича (надалі - відповідач або
УДМС) просив:

- визнати дії Управління державної
міграційної служби України в
Полтавській області щодо вимагання
квитанції про оплату послуг ДМС і про
оплату вартості бланку протиправними;

- зобов'язати відповідача повторно
розглянути документи надані позивачем
для офомлення і видачі паспорта
громадянина України для виїзду за
кордон;

- зобов'язати Управління Державної
міграційної служби України в
Полтавській області в особі начальника
Шостака Сергія Борисовича, в разі
відсутності підстав, зазначених у
пункті 22 Правил оформлення і видачі
паспорта громадянина України для
виїзду за кордон і проїзного документа
дитини, їх тимчасового затримання та
вилучення, затверджених постановою
Кабінету Міністрів України від 31.03.1995 №
231 видати позивачу паспорт громадянина
України для виїзду за кордон.

В обґрунтування своїх позовних вимог
посилався на неправомірність дій
відповідача щодо розгляду його заяви
про оформлення паспорту громадянина
України для виїзду за кордон в порядку
звернення громадян. Пояснював, що не
звертався до відповідача із зверненням
громадян, яке могло б бути розглянуто у
такому порядку. Не погоджувався також
зі змістом наданої відповіді, а саме
щодо роз'яснення йому відповідачем про
невідповідність вимогам законодавства
поданого позивачем пакету документів
для оформлення вищевказаного паспорта
та необхідністю сплати, крім
сплаченого ним державного мита в
розмірі 170 грн., вартості платної
послуги «оформлення та видача паспорта
громадянина України для виїзду за
кордон» у розмірі 87,15 грн. та оплату
вартості бланка та персоніфікації
документа у розмірі 120 грн. Зазначив, що
при зверненні до відповідача він надав
усі документи, передбачені Правилами
оформлення і видачі паспорта
громадянина України для виїзду за
кордон і проїзного документа дитини, їх
тимчасового затримання та вилучення,
затверджених постановою Кабінету
Міністрів України від 31.03.1995 № 231
(надалі - Правила), для оформлення
паспорта громадянина України для
тимчасових поїздок за кордон.

В судовому засіданні позивач вимоги
своєї позовної заяви підтримав, просив
їх задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача в судовому
засіданні заперечував проти позову,
просив відмовити у його задоволенні,
посилаючись на правомірність своїх
дій, а також на вимоги постанови
Кабінету Міністрів України від 26.10.2011 №
1098, якою встановлено вищевказані
розміри платних послуг, що надаються
органами ДМС.

Заслухавши пояснення позивача та
представника відповідача, з'ясувавши
всі фактичні обставини, на яких
ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно
оцінивши докази, які мають значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, суд приходить до наступних
висновків.

Судом встановлено, що 11.02.2014 ОСОБА_1
звернувся до сектору із
централізованого оформлення
документів № 1 Управління державної
міграційної служби України в
Полтавській області про оформлення
паспорта громадянина України для
виїзду за кордон, подавши при цьому
заяву - анкету (а.с. 98-99) та інші
документи, перелік яких визначено
пунктом 10 Правил оформлення і видачі
паспорта громадянина України для
виїзду за кордон і проїзного документа
дитини, їх тимчасового затримання та
вилучення, а саме: копію виданої
податковим органом довідки про
присвоєння ідентифікаційного номера, 2
фотокартки розміром 3,5 х 4,5 сантиметрів
та оригінал квитанції про сплату
державного мита у розмірі 170 грн.

Вказаний пакет документів був
прийнятий посадовою особою
відповідача Семеновою О.М. 11.02.2014, що
підтверджується відміткою на
супровідному листі до цих документів
(а.с. 11).

Згідно пояснень позивача вищевказаною
особою при прийнятті зазначених
документів було оглянуто його паспорт
громадянина України, який після огляду
був повернутий.

Далі судом встановлено та підтверджено
присутнім представником відповідача,
що подана позивачем заява розглянута
відповідачем в порядку Закону України
«Про звернення громадян» та надано
відповідь від 13.02.2014 № 10-24/Р-45 (а.с. 12-13).

За змістом вищевказаної відповіді
позивачу роз'яснено, що він помилково
надав документи, визначені пунктом 10
Правил, який стосується лише
оформлення паспортів зразка із
вклеєним фото, оформлення і видача яких
не належить до компетенції ДМС з огляду
на наступне.

Порядком провадження за заявами про
оформлення паспортів громадянина
України для виїзду за кордон і проїзних
документів дитини, затвердженого
наказом МВС України від 21.12.2004 № 1603,
зареєстрованого у Міністерстві
юстиції України 20.01.2005 за № 68/10348, в
розділі «Особливі положення»,
пов'язані з централізованим
оформленням та видачею паспортів
громадянина України для виїзду за
кордон пунктом 24 визначено, що
централізоване оформлення та видача
паспортів громадянина України для
виїзду за кордон здійснюється
відповідно до додатка 2-1 Правил
оформлення і видачі паспорта
громадянина України для виїзду за
кордон і проїзного документа дитини, їх
тимчасового затримання та вилучення,
затверджених постановою Кабінету
Міністрів України від 31.03.1995 № 231.

У вказаному вище додатку 2-1 Правил
визначено спеціальний порядок щодо
оформлення закордонних паспортів із
цифровим фото та відцифрованим
підписом заявника. У зв'язку з чим,
ОСОБА_1 необхідно подати до
територіального підрозділу УДМС в
Полтавській області, де встановлено
вузол місцевого рівня Державної
інформаційної системи реєстраційного
обліку фізичних осіб та їх
документування, заяву дозвільної
форми, в якій зазначаються відомості
про заявника: прізвище, ім'я,
по-батькові, паспортні дані (серія,
номер паспорта, ким і коли виданий,
місце проживання), телефон. Заява
-анкета в електронному вигляді
оформлюється під час подачі всіх
визначених законодавством документів
працівником підрозділу УМДС.

Вартість надання адміністративних
послуг та необхідність стягнення плати
за виготовлення бланкової продукції та
персоніфікації документів визначено
постановою Кабінету Міністрів України
від 26.10.2011 № 1098 «Про деякі питання
надання підрозділами Міністерства
внутрішніх справ та державної
міграційної служби платних послуг».

Так, окрім державного мита (170 грн.),
вищевказаною постановою передбачено
оплату громадянами при оформленні
паспорта для виїзду за кордон вартість
платної послуги «оформлення та видача
паспорта громадянина України для
виїзду за кордон» (87 грн. 15 коп.) та
оплату вартості бланка та
персоніфікації документа (120 грн.).

Позивач не погодився із наданою
відповіддю, у зв'язку з чим звернувся до
суду із даним позовом.

Вирішуючи позовні вимоги, суд
виходить із наступного.

Порядок здійснення права громадян
України на виїзд з України і в'їзд в
Україну та порядок оформлення
документів для зарубіжних поїздок
визначено Законом України Про порядок
виїзду з України і в'їзду в Україну
громадян України» від 21.01.1994 № 3857-ХІІ
(надалі - Закон № 3857-ХІІ).

Статтею 7 цього Закону передбачено, що
правила оформлення і видачі паспортів,
їх тимчасового затримання та вилучення
визначаються Кабінетом Міністром
України.

На реалізацію вищезазначеного Закону
Кабінет Міністрів України постановою
від 31.03.1995 № 231 прийняв Правила, пунктом
10 яких затверджено вичерпний перелік
документів, необхідних для оформлення
паспорта у разі тимчасового виїзду за
кордон: заява-анкета встановленого
зразка; паспорт громадянина України,
свідоцтво про народження (для осіб
віком до 16 років) (після прийняття
документів повертається); копія
виданої податковим органом довідки про
присвоєння ідентифікаційного номера,
крім осіб, які через свої релігійні або
інші переконання відмовляються від
прийняття ідентифікаційного номера та
офіційно повідомляють про це
відповідні державні органи; дві
фотокартки розміром 3,5 х 4,5 сантиметрів;
квитанція про сплату державного мита
або документ, що підтверджує право на
звільнення від його сплати.

Як встановлено судом вище, позивач
подав пакет документів у відповідності
до даного пункту.

Представник відповідача в ході
судового розгляду пояснював, що
перелік документів, необхідних для
отримання адміністративної послуги
при централізованому оформленні
документів визначено в пункті 9
інформаційної картки адміністративної
послуги «оформлення та видача або
обмін паспорта громадянина України для
виїзду за кордон», яка є додатком № 4 до
наказу ДМС України від 11.03.2013 № 48 (а.с. 58,
91) (прим. суду - станом на момент
розгляду справи втратив чинність у
зв'язку із постановою Київського
апеляційного адміністративного суду
від 25.03.2014 № 826/14785/13-а, якою даний наказ
було визнано протиправним та
скасовано), визначено наступний
перелік документів: заява - анкета
встановленого зразка (заповнюється
посадовою особою територіального
органу (підрозділу) ДМС,
адміністратором центру надання
адміністративних послуг); паспорт
громадянина України, свідоцтво про
народження (для осіб віком до 16 років)
(після прийняття документів
повертається); копія документа про
реєстрацію у Державному реєстрі
фізичних осіб - платників податків,
виданого органами державної
податкової служби; квитанція про
сплату державного мита або документ, що
підтверджує право на звільнення від
його сплати; квитанції про оплату
інших, передбачених законодавством
платежів.

З порівняльного аналізу пункту 10
Правил та пункту 9 інформаційної картки
адміністративної послуги можна дійти
висновку, що перелік необхідних
документів є ідентичним, за винятком
того, що згідно п. 9 інформаційної
картки адміністративної послуги заява
встановленого зразка заповнюється
посадовою особою територіального
органу (підрозділу) ДМС,
адміністратором центру надання
адміністративних послуг, а не
заявником, як це передбачено в пункті 10
Правил, а також не подаються фотокартки
розміром 3,5 х 4,5 сантиметрів, оскільки
цифрове фото робиться посадовою особою
територіального органу (підрозділу)
ДМС, адміністратором центру надання
адміністративних послуг.

З даного приводу суд вважає за
необхідне зазначити, що у випадку
колізій між нормативно-правовими
актами застосуванню підлягає той, що
має вищу юридичну силу. Тобто в даному
випадку застосуванню підлягають
Правила оформлення і видачі паспорта
громадянина України для виїзду за
кордон і проїзного документа дитини, їх
тимчасового затримання та вилучення,
затверджених постановою Кабінету
Міністрів України від 31.03.1995 № 231, в тому
числі пункт 10, до якого зміни не
вносилися щодо переліку документів,
які повинні подаватися заявниками для
отримання вищевказаної
адміністративної послуги.

На питання суду «що перешкоджає
посадовій особі УДМС заповнити в
електронному вигляді заяву
встановленого зразка із поданої заяви
ОСОБА_1, а також відцифрувати фото із
поданого заявником для виготовлення
паспорту того зразка, який
затверджений на момент виникнення
правовідносин?» представник
відповідача відповіді не надав.

При цьому суд зауважує, що порядку
виготовлення цифрового фото для
паспорта не встановлено, як не
встановлено зразку електронної форми
заяви, що повинна заповнюватися
посадовою особою УДМС.

Надаючи оцінку зазначеним доводам
представника відповідача, суд
зауважує, що державна реєстрація
юридичних осіб та фізичних осіб -
підприємців є адміністративною
послугою та підпадає під дію Закону
України «Про адміністративні послуги»
від 06.09.2012 № 5203-VI (набрав чинності
07.10.2012), що впроваджує ідею служіння
держави громадянам, забезпечення
реалізації прав громадян та суб'єктів
господарювання через надання
адміністративних послуг.

Згідно п.1 ч. 1 ст. 1 вищевказаного Закону
адміністративна послуга визначена як
результат здійснення владних
повноважень суб'єктом надання
адміністративних послуг за заявою
фізичної або юридичної особи,
спрямований на набуття, зміну чи
припинення прав та/або обов'язків такої
особи відповідно до закону.

Мета запровадження у правовому обігу
категорії «адміністративні послуги»
полягає

у створенні зручних для громадян та
інших приватних осіб умов спілкування
з приводу задоволення їх потреб з
уповноваженими органами виконавчої
влади, органами місцевого
самоврядування та іншими суб'єктами
владних повноважень.

У преамбулі Закону акцент зроблено на
меті прийняття цього Закону - це
створення умов для реалізації прав,
свобод і законних інтересів фізичних
та юридичних осіб через визначення
відповідних правових засад. Це означає,
що будь-які норми цього Закону повинні
тлумачитися у спосіб, що найповніше
відповідає законним інтересам особи, а
також створює найкращі можливості для
реалізації її прав.

Виходячи з принципів законодавства
України про адміністративні послуги,
органам публічної адміністрації при
вирішенні питання про правила
застосування суперечливих положень
законодавства різного рівня у сфері
адміністративних послуг чи колізій,
слід виходити з інтересів суб'єкта
звернення та застосовувати норму, яка
захищає його становище, підвищує
якість адміністративної послуги.

Державна політика у сфері надання
адміністративних послуг базується,
зокрема, на принципі верховенства
права (п.1 ч. 1 ст. 4 ЗУ «Про
адміністративні послуги»), який згідно
однієї із його змістовних ознак
розрізняє право і закон.

Критерій "на підставі закону" означає,
що суб'єкт владних повноважень повинен
бути утворений у порядку, визначеному
Конституцією та законами України, та
діяти на їх виконання за умов та
обставин, визначених ними. "У межах
повноважень" означає, що суб'єкт
владних повноважень повинен приймати
рішення, вчиняти дії відповідно до
повноважень, які прямо встановлені
законом (так звані "прямі
повноваження"), або безпосередньо
випливають із положень закону і є
необхідними для реалізації суб'єктом
владних повноважень своїх функцій (так
звані "похідні повноваження").

Отже, зміст та мета діяльності суб'єкта
надання адміністративних послуг
повинні бути спрямовані на досягнення
справедливого результату та
підвищення якості адміністративної
послуги для суб'єкта звернення.

Щодо зазначення у пункті 9
інформаційної картки адміністративної
послуги у переліку документів,
необхідних для отримання вказаної
адміністративної послуги, таких
документів як квитанції про оплату
інших, передбачених законодавством
платежів, поряд із наданням оцінки
доводам відповідача у відповіді в
порядку розгляду звернень громадян на
заяву позивача, де останньому, зокрема,
роз'яснено про необхідність сплатити
окрім державного мита (170 грн.), платної
адміністративної послуги «оформлення
та видача паспорта громадянина України
для виїзду за кордон» (87 грн. 15 коп.) та
оплату вартості бланка та
персоніфікації документа (120 грн.), суд
дійшов наступних висновків.

Згідно зі статтею 1 Декрету Кабінету
Міністрів України від 21.01.1993 № 7-93 «Про
державне мито» платниками державного
мита на території України є фізичні та
юридичні особи за вчинення в їхніх
інтересах дій та видачу документів, що
мають юридичне значення,
уповноваженими органами.

До об'єктів справляння державного мита
належить, зокрема, державне мито за
видачу громадянам України
закордонного паспорта на право виїзду
за кордон або продовження строку його
дії у розмірі 10 неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян - 10 х 17 грн
(статті 2,3 Декрету).

Разом з тим, у постанові Кабінету
Міністрів України від 26.10.2011 № 1098 «Про
деякі питання надання підрозділами
Міністерства внутрішніх справ та
державної міграційної служби платних
послуг» визначено розмір плати за
оформлення та видачу паспорта
громадянина України для виїзду за
кордон, що становить 87 грн. 15 коп.

Однак, сплата установленого Декретом
державного мита покриває вартість
витрат, пов'язаних із учиненням
відповідачем дій щодо видачі
громадянам України закордонного
паспорта на право виїзду за кордон (у
тому числі й вартість бланка). Тому
відповідач не вправі вимагати
повторної оплати тих самих дій (послуг)
на підставі іншого
нормативно-правового акта.

Вартість бланка та послуги по
персоніфікації документа в загальному
розмірі 120 грн, платність яких взагалі
не передбачена ні постановою Кабінету
Міністрів України від 26.10.2011 № 1098 «Про
деякі питання надання підрозділами
Міністерства внутрішніх справ та
державної міграційної служби платних
послуг», а ні Правилами, затвердженими
постановою КМУ від 31.03.1995 № 231.

Це підтверджується також правовою
позицією Верховного Суду України,
зокрема, у постанові від 03.12.2013 по
справі № 21-416а13 за позовом ОСОБА_6 до
служби громадянства і реєстрації
фізичних осіб Орджонікідзевського
районного відділу Запорізького
міського управління Головного
управління Міністерства внутрішніх
справ України про визнання дій
протиправними та зобов'язання вчинити
дії. (а.с. 19-23).

За приписами частини 1 статті 2442
Кодексу адміністративного судочинства
України рішення Верховного Суду
України, прийняте за результатами
розгляду заяви про перегляд судового
рішення з мотивів неоднакового
застосування судом (судами) касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права у подібних
правовідносинах, є обов'язковим для
всіх суб'єктів владних повноважень, які
застосовують у своїй діяльності
нормативно-правовий акт, що містить
зазначені норми права, та для всіх
судів України. Суди зобов'язані
привести свою судову практику у
відповідність з рішенням Верховного
Суду України.

До ухвалення Закону України «Про
адміністративні послуги» була
поширена практика, коли наприклад
послугу з видачі паспорта громадянина
для виїзду за кордон ділили на інші
окремі «платні послуги»: «видачу
бланка», «оформлення та видачу
паспорта…» тощо. Очевидно, що за
змістом цього Закону йдеться лише про
одну адміністративну послугу і
критерій «результат» зобов'язує
суб'єктів надання адміністративних
послуг орієнтуватися на цілісність
послуг.

З огляду на зазначене суд дійшов
висновку, що позивач подав відповідачу
пакет документів у відповідності до
чинного нормативно-правового акту,
який підлягає застосуванню у спірних
правовідносинах.

Із законодавчого визначення можна
виділити наступні ключові ознаки
адміністративної послуги, зокрема, 1)
адміністративна послуга надається
лише за заявою фізичної чи юридичної
особи та 2) заява призводить до певного
результату, спрямованого на набуття,
зміну чи припинення прав та або
обов'язків особи (в даному випадку або
оформлення та видача паспорта
громадянина для виїзду за кордон або
тимчасова відмова у його видачі за
умов, передбачених законодавством).

Як встановлено судом вище, позивач
звернувся до відповідача про
оформлення паспорта громадянина
України для виїзду за кордон, подавши
при цьому заяву - анкету (а.с. 98-99).

Натомість відповідач всупереч наданих
йому повноважень не зрозуміло з яких
міркувань вирішив не розглядати дану
заяву як заяву про надання
адміністративної послуги, ухилився від
прийняття рішення по цій заяві, у
зв'язку з чим не було досягнуто
результату, задля отримання якого
позивач і звертався до відповідача, при
цьому надавши відповідь із
вищевказаними роз'ясненнями в порядку
розгляду звернень громадян.

Такі дії відповідача є протиправними
та не ґрунтуються на вимогах
законодавства про адміністративні
послуги.

За таких обставин суд, обираючи
належний спосіб відновлення порушених
прав позивача, вважає за необхідне на
підставі ч. 2 ст. 11 КАС України вийти за
межі позовних вимог та з метою повного
захисту права позивача визнати дії
відповідача щодо розгляду заяви ОСОБА_1
про оформлення паспорту для виїзду за
кордон для тимчасових поїздок в
порядку, передбаченого для розгляду
звернення громадян, протиправними та
зобов'язати відповідача розглянути та
прийняти рішення по заяві позивача від
11.02.2014 про оформлення паспорту для
виїзду за кордон для тимчасових
поїздок в порядку надання
адміністративної послуги.

Інші позовні вимоги ОСОБА_1 не
підлягають задоволенню з огляду на їх
передчасність, оскільки відповідного
рішення по його заяві до цього часу
відповідачем не прийнято.

Отже, позов підлягає частковому
задоволенню.

Згідно з частиною 1 статті 94 Кодексу
адміністративного судочинства
України, якщо судове рішення ухвалене
на користь сторони, яка не є суб'єктом
владних повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені витрати з Державного
бюджету України (або відповідного
місцевого бюджету, якщо іншою стороною
був орган місцевого самоврядування,
його посадова чи службова особа) .

При цьому, таке стягнення повинно
проводитися виключно за рахунок
бюджетних асигнувань розпорядника
бюджетних коштів - суб'єкта владних
повноважень, що був стороною у справі
та не на користь якого винесено рішення
суду.

Аналогічна правова позиція викладена
Вищим адміністративним судом України
від 21.11.2011 за № 2135/11/13-11, який було
доведено до відома суддів місцевих та
апеляційних адміністративних судів
для врахування при здійсненні
правосуддя.

На підставі викладеного, керуючись
статтями 7, 8, 9, 10, 11, 71, 160-163 Кодексу
адміністративного судочинства
України,-

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до
Управління державної міграційної
служби України в особі начальника
Шостака Сергія Борисовича про визнання
дій неправомірними та зобов'язання
вчинити дії задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Управління
державної міграційної служби України в
особі начальника Шостака Сергія
Борисовича щодо розгляду заяви ОСОБА_1
про оформлення паспорту для виїзду за
кордон для тимчасових поїздок в
порядку, передбаченого для розгляду
звернення громадян.

Зобов'язати Управління державної
міграційної служби України в особі
начальника Шостака Сергія Борисовича
розглянути та прийняти рішення по
заяві ОСОБА_1 від 11.02.2014 про оформлення
паспорту для виїзду за кордон для
тимчасових поїздок в порядку надання
адміністративної послуги.

В іншій частині позовних вимог
відмовити.

Стягнути з Державного бюджету України
в особі Управління державної
міграційної служби України (, пошт. інд. 36039 м. Полтава, вул.
Пушкіна, 63) на користь ОСОБА_1
(ідентифікацій код НОМЕР_1, АДРЕСА_1)
сплачений згідно квитанції від 05.06.2014 №
56Р05131 судовий збір в розмірі 73,08 грн
(сімдесят три гривні вісім копійок).

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги
судове рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до
Харківського апеляційного
адміністративного суду через
Полтавський окружний адміністративний
суд шляхом подання апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня отримання
копії постанови в повному обсязі.

Повний текст постанови складено 07
липня 2014 року.

Суддя
Л.О. Єресько