Справа № 872/12632/13
Суддя: Дурасова Ю.В.
Дата ухвалення: 2014-05-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

22 травня 2014 рокусправа № 2а-12142/10/0470
Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Дурасової Ю.В.

суддів: Проценко
О.А. Туркіної Л.П.

за участю секретаря судового
засідання: Комар Н.В.

відповідача: ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1

на постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від
15.07.2013р.

у справі за позовом
Верхньодніпровської Об'єднаної
державної податкової інспекції
Дніпропетровської області Державної
податкової служби до Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 про примусове
стягнення штрафних санкцій, -

ВСТАНОВИВ:

Представник податкового органу
звернувся 30.09.2010 року до
Дніпропетровського окружного
адміністративного суду з
адміністративним позовом до Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 про примусове
стягнення штрафних санкцій. З
урахуванням зменшення розміру суми
позовних вимог просив стягнути залишок
заборгованості у розмірі 5453грн. В
обґрунтування позову зазначено, що
24.07.2009 року було проведено планову
перевірку відповідача щодо контролю за
здійсненням розрахункових операцій у
сфері готівкового та безготівкового
обігу відповідача. За наслідками
перевірки складено акт, яким
зафіксовано порушення: проведення
розрахункової операції без
застосування реєстратора
розрахункових операцій та не видано
розрахунковий документ (п. 1, 2 ст. 3 ЗУ №
1776); п. 10 ст. 15 ЗУ «Про державне
регулювання виробництва і торгівлі
спиртом етиловим, коньячним і плодовим,
алкогольними напоями та тютюновими
виробами» - реалізація напоїв без
наявності відповідної ліцензії; ст. 3, 7
ЗУ «Про патентування деяких видів
підприємницької діяльності» -
здійснення підприємницької діяльності
без наявності торгового патенту
(торговий патент відсутній на видному
для огляду місці). На підставі акту
складені рішення про застосування
фінансових санкцій на загальну суму
2000грн. В подальшому працівниками
податкового органу, 26.05.2010 року
проведено планову перевірку щодо
контролю за здійсненням розрахункових
операцій у сфері готівкового та
безготівкового обігу відповідача, а
також додержання вимог ЗУ «Про
державне регулювання виробництва і
торгівлі спиртом етиловим, коньячним і
плодовим, алкогольними напоями та
тютюновими виробами». За наслідками
проведеної перевірки складено акт від
26.05.2010 року, яким виявлено ті ж
порушення. На підставі акту сформовані
рішення про застосування фінансових
санкцій. Відповідач рішення про
застосування фінансових санкцій не
оскаржував. За двома актами перевірок
за ним рахується борг в розмірі 6 703грн.
з урахування зменшення позовних вимог
загальна сума боргу становить 5453грн.

Постановою Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від
15.07.2013 року даний адміністративний
позов задоволений. Стягнуто з
відповідача штрафні санкції на
загальну суму 5453грн. (2053грн. - за
порушення законодавства про
патентування, за порушення норм
регулювання обігу готівки та
застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі громадського харчування та
послуг; 3400 - адміністративні штрафи та
інші санкції).

Свою позицію суд першої інстанції
обґрунтував тим, що згідно пп. 20.1.18 п. 20.1
ст. 20 ПКУ органи державної податкової
служби мають право звертатися до суду
щодо стягнення коштів платника
податків, який має податковий борг, з
рахунків у банках, обслуговуючих
такого платника, на суму податкового
боргу або його частини. Отже стягнення
заборгованості в сумі 5453грн. є
правомірною, оскільки в добровільному
порядку відповідач вказану суму не
сплачує.

Не погодившись з даним рішенням суду
відповідач подав апеляційну скаргу. В
апеляційній скарзі просить скасувати
постанову суду першої інстанції та
прийняти нове рішення, яким відмовити в
задоволенні позову. Вважає, що
постанова суду прийнята з порушенням
норм матеріального права та
процесуального права. Посилається на
верховенство права та рівність всіх
учасників процесу. Вказує на
відсутність заборгованості перед
бюджетом. Зазначає про відсутність
законних підстав для проведення
перевірки 26.05.2010 року та винесення
рішень про застосування фінансових
санкцій від 07.06.2010 року, оскільки з
направленням від 11.05.2010 року на
проведення податкової перевірки він не
був ознайомлений та примірника
направлення не отримав; з наказом №121
від 05.05.2010 року він також ознайомлений
не був та примірника наказу також не
отримав; в період, зазначений
позивачем, як дату проведення
перевірки (26.05.2010року) він знаходився на
лікарняному (з 25.05.2010 по 01.06.2010) про що
свідчить листок непрацездатності, а
отже він не міг бути присутнім 26.05.2010
року при проведенні перевірки та
складання акту.

На апеляційну скаргу подані
заперечення. Представник позивача
(податкового органу) вважає, що рішення
суду першої інстанції є законним і
обґрунтованим, тому скасуванню не
підлягає. Посилається на те, що
відповідач вказує на не дослідження
судом першої інстанції обставин
законності і правомірності проведення
перевірки 26.05.2010 року, однак, суд не може
виходити за межі позовних вимог та
визнавати протиправними податкові
повідомлення-рішення; у відповідача
був час для оскарження законності
перевірки, однак він цим правом не
скористався.

В судовому засіданні апелянт
(відповідач) доводи апеляційної скарги
підтримав, також суду пояснив, що в акті
перевірки від 26.05.2010 року зазначено, що
перевірка відбулася в його
присутності, однак він не міг бути
присутній при перевірці т. я. був в цей
період на лікарняному. Також в акті
зазначено паспортні дані, які не
відповідають його паспортним даним: це
дані старого паспорту від 1998 року, хоча
з 2004 року в нього інший паспорт. Рішення
про застосування штрафних санкцій він
не одержував. Отже, рішення про
накладення штрафних санкцій винесено
на підставі акту який не відповідає
дійсності. Просить рішення суду першої
інстанції скасувати.

В судове засідання представник
позивача (податкового органу) не
з'явився, про час та місце судового
розгляду повідомлений належним чином.

Перевіривши законність і
обґрунтованість постанови суду першої
інстанції, дослідивши матеріали
справи, колегія суддів дійшла висновку,
що апеляційна скарга підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Ухвалюючи рішення про задоволення
позовних вимог, судом першої інстанції
встановлено, що відповідач
зареєстрований як фізична
особа-підприємець з 14.05.1999 року, отримав
відповідне свідоцтво про право
зайняття підприємницькою діяльністю
та набув статус суб'єкта
господарювання без створення
юридичної особи. 24.07.2009 року податковим
органом проведено планову перевірку
відповідача щодо контролю за
здійсненням розрахункових операцій у
сфері готівкового та безготівкового
обігу відповідача. За наслідками
перевірки складено акт, яким
зафіксовано порушення:

п. 1, п. 2 ст. 3 ЗУ «Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг» № 1776 - проведення
розрахункової операції без
застосування реєстратора
розрахункових операцій та не видано
розрахунковий документ;

п. 10 ст. 15 ЗУ «Про державне регулювання
виробництва і торгівлі спиртом
етиловим, коньячним і плодовим,
алкогольними напоями та тютюновими
виробами» - реалізація напоїв без
наявності відповідної ліцензії;

ст. 3, 7 ЗУ «Про патентування деяких
видів підприємницької діяльності» -
здійснення підприємницької діяльності
без наявності торгового патенту
(торговий патент відсутній на видному
для огляду місці).

На підставі акту складені рішення про
застосування фінансових санкцій на
загальну суму 2000грн. (295 грн., 1700грн., 5
грн.).

В подальшому працівниками податкового
органу, 26.05.2010 року проведено планову
перевірку щодо контролю за здійсненням
розрахункових операцій у сфері
готівкового та безготівкового обігу
відповідача, а також додержання вимог
ЗУ «Про державне регулювання
виробництва і торгівлі спиртом
етиловим, коньячним і плодовим,
алкогольними напоями та тютюновими
виробами». За наслідками проведеної
перевірки складено акт від 26.05.2010 року,
яким виявлено ті ж порушення. На
підставі акту сформовані рішення про
застосування фінансових санкцій (на
суму 2048грн., 3400грн., 5грн.).

Відповідач рішення про застосування
фінансових санкцій оскаржував в
судовому порядку, однак матеріали
адміністративного позову ОСОБА_1 про
визнання недійсними та скасування
рішень про застосування фінансових
санкцій повернуті позивачеві ОСОБА_1

За двома актами перевірок (від 24.07.2009
року та від 26.05.2010 року) за відповідачем
рахувався борг в розмірі 6 703грн., з
урахуванням самостійної сплати
відповідачем 1250грн., податковим
органом зменшено позовні вимоги до
5453грн. (сума штрафних санкцій на
підставі акту від 26.05.2010 року).

Однак, на думку колегії суддів
апеляційної інстанції, суд першої
інстанції прийшов до передчасного
висновку про можливість задовольнити
даний позов.

Судом апеляційної інстанції
встановлено, що до даних правовідносин
слід застосовувати норми Конституції
України, ЗУ «Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг», ЗУ «Про
державне регулювання виробництва і
торгівлі спиртом етиловим, коньячним і
плодовим, алкогольними напоями та
тютюновими виробами», ЗУ «Про
патентування деяких видів
підприємницької діяльності».

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції
України, органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України. Таким чином
уповноважені державою органи не можуть
на власний розсуд ухилятися від
реалізації наданих їм повноважень, але
й не мають права виходити за межі,
встановлені законодавством.

В силу ч. 2 ст. 11 КАС України, може вийти
за межі позовних вимог тільки в разі,
якщо це необхідно для повного захисту
прав, свобод та інтересів сторін чи
третіх осіб, про захист яких вони
просять.

Судом апеляційної інстанції
встановлено, що в акті перевірки від
26.05.2010 року (а.с. 21) зазначено, що
перевірка проведена в присутності
ОСОБА_1 (п. 1,6) та зазначено документ, що
посвідчує особу: паспорт НОМЕР_1,
виданий Верхньодніпровським РВ УМВС
19.02.1998 року. Натомість, згідно
матеріалів справи паспорт відповідача
має інші реквізити: НОМЕР_2, виданий
Верхньодніпровським РВ УМВС 03.06.2004 року
(а.с. 8.

Отже, при складанні акту не встановлено
належним чином дані особи щодо якої
здійснюється перевірка; документ, що
посвідчує особу (що є вимогою належного
оформлення акту) не відповідає
дійсності. Дана обставина викликає
сумнів у достовірності даних акту.

Також а акті зазначено, що ОСОБА_1 (п. 1,6)
проживає за адресою: АДРЕСА_2. Однак в
позові зазначено адресу відповідача:
селище Дніпровське, провулок
Терешкової, 1/14. При цьому в позові
зазначено, що Рішення про застосування
фінансових санкцій були направлені
відповідачу рекомендованим листом з
повідомленням про вручення. Натомість,
в позові не зазначено на яку саме
адресу відповідача направлені Рішення
про застосування фінансових санкцій.
При цьому, місце проживання
відповідача в паспорті зазначено:
АДРЕСА_1.

В матеріалах справи відсутні докази, що
відповідач отримав Рішення про
застосування до нього фінансових
санкцій, винесене на підставі акту від
26.05.2010 року. Отже, дана обставина
викликає сумнів в тому, що відповідач
отримав Рішення про застосування
фінансових санкцій та своєчасно міг
його оскаржити.

В даному випадку колегія суддів
апеляційної інстанції вважає, що є
необхідність для повного захисту прав,
свобод та інтересів сторони у справі,
про захист яких вона просить можна
вийти за межі позовних вимог у
відповідності до ч. 2 ст. 11 КАС України.

З урахуванням наведеного колегія
суддів апеляційної інстанції дійшла
висновку, що суд першої інстанції
допустив порушення норм матеріального
та процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи.

При цьому, суд апеляційної інстанції не
бере до уваги пояснення відповідача, що
в період перевірки він знаходився на
лікарняному, т. я. в матеріалах справи
відсутній лист непрацездатності на
який посилається відповідач.

Таким чином апеляційна скарга
підлягає задоволенню, а рішення суду
першої інстанції - скасуванню.

Керуючись п. 3 ч. 1 статті 198, статтями 202,
205, 207 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 -
задовольнити.

Постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від
15 липня 2013 р. у справі за позовом
Верхньодніпровської Об'єднаної
державної податкової інспекції
Дніпропетровської області Державної
податкової служби до Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 про примусове
стягнення штрафних санкцій - скасувати.

В задоволенні позову - відмовити.

Постанова суду набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого адміністративного суду України
протягом 20 днів відповідно до ст. 212 та
ч.5 ст. 254 КАС України.

Головуючий:
Ю.В. Дурасова

Суддя:
О.А. Проценко

Суддя:
Л.П. Туркіна