Справа № 826/6459/14
Суддя: Іщук І.О.
Дата ухвалення: 2014-07-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
01 липня 2014 року 13:30
№ 826/6459/14
Окружний адміністративний суд міста
Києва у складі головуючого судді Іщука
І.О., розглянув у порядку письмового
провадження справу
за позовомТовариства з обмеженою
«Альфа-Пласт»доКиївської
міжрегіональної митниці Міністерства
доходів і зборів Українипровизнання
протиправними та скасування рішення
про коригування митної вартості товару
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
Товариство з обмеженою
відповідальністю «Альфа-Пласт»
звернулось до Окружного
адміністративного суду м. Києва з
позовом до Київської міжрегіональної
митниці Міністерства доходів і зборів
України, в якому просить:
- визнати протиправним та
скасувати рішення про коригування
митної вартості товару № 100250001/2013/601016/2
від 17 грудня 2013 року;
- визнати протиправним та
скасувати картку відмови у прийнятті
митної декларації, митному оформленні
чи пропуску товарів і транспортних
засобів через митний кордон України
Позовні вимоги мотивовані тим, що
Київською міжрегіональною митницею
Міндоходів на підставі
необґрунтованих висновків щодо
наявності неповних даних у документах,
поданих позивачем до митного
оформлення, винесено незаконне рішення
про коригування митної вартості товару
та картку відмови у прийнятті митної
декларації, митному оформленні чи
пропуску товарів і транспортних
засобів через митний кордон України
Представник позивача в судовому
засіданні підтримав позовні вимоги та
просив суд задовольнити їх в повному
обсязі. Обґрунтовуючи заявлені позовні
вимоги зазначив, що позивачем було
надано належні та допустимі документи
в підтвердження митної вартості
товару, а тому прийняті відповідачем
оскаржувані рішення є протиправними.
Представник відповідача в судове
засідання не з'явився, про час, дату та
місце судового розгляду справи був
повідомлений належним чином, докази
чого містяться в матеріалах справи.
Заяви про розгляд справи без його
участі або клопотання про відкладення
розгляду справи до суду не надходило.
Згідно наданих письмових заперечень
вважає позовні вимоги
необґрунтованими та такими, що не
підлягають задоволенню, оскільки
надані позивачем документи є
неналежними, тобто мають розбіжності
та не базуються на об'єктивних даних.
Відповідно до частини шостої статті 128
Кодексу адміністративного судочинства
України, якщо немає перешкод для
розгляду справи у судовому засіданні,
визначених цією статтею, але прибули не
всі особи, які беруть участь у справі,
хоча і були належним чином повідомлені
про дату, час і місце судового розгляду,
суд має право розглянути справу у
письмовому провадженні у разі
відсутності потреби заслухати свідка
У зв'язку з тим, що відсутні перешкоди
для розгляду справи у судовому
засіданні, але прибули не всі особи, які
беруть участь у справі, хоча і були
належним чином повідомлені про дату,
час і місце судового розгляду, а також
зважаючи на відсутність потреби
заслухати свідка чи експерта, суд
дійшов висновку про можливість
розгляду справи у письмовому
Розглянувши подані сторонами
документи, всебічно і повно з'ясувавши
всі фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши
докази, які мають юридичне значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, суд,
11.07.2012 р. між ТОВ «Альфа-Пласт»
(Покупець) та компанією TORAY INTERNATIONAL EUROPE
GMBH (Німеччина) (Продавець) укладено
контракт № 11/07/12, відповідно до умов
якого, Продавець продає, а Покупець
купує товар в асортименті та кількості
вказаному в інвойсах.
16.12.2014 р. ТОВ «Альфа-Пласт» з метою
митного оформлення товару подало до
Київської міжрегіональної митниці
вантажну митну декларацію (ВМД) №
10025000/2013/079226, якою позивач задекларував
товар, ввезений на територію України,
поліацеталь Kocetal 300 у кількості 10 000 кг,
загальною вартістю 13 100 євро. Товар
поставлявся Продавцем на умовах FCA
Київською міжрегіональною митницею
Міндоходів 17.12.2013 р. прийнято рішення
про коригування митної вартості
товарів № 100250001/2013/601016/2, яким митну
вартість товару визначено за 6
резервним методом на рівні 1,9443 євро за
кілограм, загальною вартістю 19 443,00 грн.
та винесено картку відмови в прийнятті
митної декларації, митному оформленні
чи пропуску товарів і транспортних
засобів через митний кордон України №
позивачу у митному оформленні товару
за ВМД № 100250001/2013/079226.
Передумовою для прийняття спірних
рішень стало те, що документи подані
позивачем містять розбіжності, а саме:
відсутні відомості про перевізника, що
надає довідку про транспортні витрати
у транспортному документі (CMR), а також
те, що документи надані позивачем не
містять всіх відомостей щодо ціни, що
була сплачена або підлягає сплаті за ці
Товар було випущено у вільний обіг
шляхом подання додаткової ВМД №
100250001/2013/079423, у зв'язку з чим позивачем
сплачено суму ввізного мита у розмірі 10
704,50 грн. та податку на додану вартість у
розмірі 44 958,89 грн.
Позивач, не погоджуючись з прийнятими
відповідачем рішеннями, звернувся до
Окружного адміністративного суду м.
Києва з позовом до Київської
міжрегіональної митниці Міністерства
доходів і зборів України про його
Досліджуючи надані сторонами докази,
аналізуючи наведені міркування та
заперечення, оцінюючи їх в сукупності,
суд бере до уваги наступне.
Відповідно до статті 9 Конституції
України чинні міжнародні договори,
згода на обов'язковість яких надана
Верховною Радою України, є частиною
національного законодавства України.
Згідно з пунктом 2 параграфу (а) статті
VII Генеральної угоди з тарифів і
торгівлі 1994 року оцінка імпортованого
товару для митних цілей повинна
базуватися на дійсній вартості
імпортованого товару, на який
розраховується мито або аналогічного
товару і не повинна базуватися на
вартості товару національного
походження чи на довільній або
Відповідно до пункту 2 параграфу (b)
статті VII Генеральної угоди з тарифів і
торгівлі 1994 року під "дійсною вартістю"
слід розуміти ціну, за яку, під час та в
місці, визначеними законодавством
імпортуючої країни, такий чи
аналогічний товар продається або
пропонується до продажу при звичайному
ході торгівлі за умов повної
Згідно з пунктом 2 параграфу (с) статті
VII Генеральної угоди з тарифів і
торгівлі 1994 року якщо дійсна вартість
не може бути визначена відповідно до
параграфу (b) цього параграфа, оцінка
для митних цілей повинна базуватися на
найближчому еквіваленті такої
вартості, який можна визначити.
Згідно з частиною першою статті 246
Митного кодексу України метою митного
оформлення є забезпечення дотримання
встановленого законодавством України
порядку переміщення товарів,
транспортних засобів комерційного
призначення через митний кордон
України, а також забезпечення
статистичного обліку ввезення на митну
територію України, вивезення за її межі
і транзиту через її територію товарів.
Відповідно до ч. 1 ст. 248 Митного кодексу
України митне оформлення
розпочинається з моменту подання
митному органу декларантом або
уповноваженою ним особою митної
декларації або документа, який
відповідно до законодавства її
замінює, та документів, необхідних для
митного оформлення, а в разі
електронного декларування - з моменту
отримання митним органом від
декларанта або уповноваженої ним особи
електронної митної декларації або
електронного документа, який
відповідно до законодавства замінює
Згідно із ч. 1 ст. 257 Митного кодексу
України декларування здійснюється
шляхом заявлення за встановленою
формою (письмовою, усною, шляхом
вчинення дій) точних відомостей про
товари, мету їх переміщення через
митний кордон України, а також
відомостей, необхідних для здійснення
їх митного контролю та митного
оформлення. При застосуванні письмової
форми декларування можуть
використовуватися як електронні
документи, так і документи на
Відповідно до ч. 6 ст. 264 Митного кодексу
України митна декларація приймається
для митного оформлення, якщо вона
подана за встановленою формою,
підписана особою, яка її подала, і
перевіркою цієї декларації
встановлено, що вона містить всі
необхідні відомості і до неї додано всі
документи, визначені цим Кодексом. Факт
прийняття митної декларації
засвідчується посадовою особою
митного органу, яка її прийняла, шляхом
проставлення на ній відбитка
відповідного митного забезпечення та
інших відміток (номера декларації, дати
та часу її прийняття тощо), у тому числі
з використанням інформаційних
Відповідно до частини першої статті 337
Митного кодексу України перевірка
документів та відомостей, які
відповідно до статті 335 цього Кодексу
подаються митним органам під час
переміщення товарів, транспортних
засобів комерційного призначення
через митний кордон України,
здійснюється візуально, із
застосуванням інформаційних
технологій (шляхом проведення
формато-логічного контролю, контролю
співставлення, контролю із
застосуванням системи управління
ризиками) та в інші способи,
передбачені цим Кодексом.
Митною вартістю товарів, які
переміщуються через митний кордон
України, в силу приписів статті 49
Митного кодексу України є вартість
товарів, що використовується для
митних цілей, яка базується на ціні, що
фактично сплачена або підлягає сплаті
Частиною 1 ст. 51 Митного кодексу України
встановлено, що митна вартість товарів,
що переміщуються через митний кордон
України, визначається декларантом
відповідно до норм цього Кодексу.
Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 52 Митного
кодексу України декларант або
уповноважена ним особа, які заявляють
митну вартість товару, зобов'язані
подавати органу доходів і зборів
достовірні відомості про визначення
митної вартості, які повинні
базуватися на об'єктивних,
документально підтверджених даних, що
піддаються обчисленню.
У випадках, визначених цим Кодексом,
для заявлення митної вартості товарів,
що переміщуються через митний кордон
України відповідно до митного режиму
імпорту, органу доходів і зборів, який
проводить митне оформлення цих
товарів, разом з митною декларацією та
іншими необхідними для митного
оформлення зазначених товарів
документами в установленому порядку
подається декларація митної вартості
(ч. 4 ст. 52 МК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 57 Митного кодексу
України визначення митної вартості
товарів, які ввозяться в Україну
відповідно до митного режиму імпорту,
здійснюється за такими методами:
1) основний - за ціною договору
(контракту) щодо товарів, які
імпортуються (вартість операції);
2) другорядні: а) за ціною договору щодо
ідентичних товарів; б) за ціною
договору щодо подібних (аналогічних)
товарів; в) на основі віднімання
вартості; г) на основі додавання
вартості (обчислена вартість); ґ)
Основним методом визначення митної
вартості товарів, які ввозяться на
митну територію України відповідно до
митного режиму імпорту, є перший метод -
за ціною договору (вартість операції).
При цьому, кожний наступний метод
застосовується лише у разі, якщо митна
вартість товарів не може бути
визначена шляхом застосування
попереднього методу відповідно до норм
цього Кодексу (ч. ч. 2-3 ст. 57 Митного
Відповідно до положень ч.4 та ч. 5 ст. 58
Митного кодексу України визначено, що
митною вартістю товарів, які ввозяться
на митну територію України відповідно
до митного режиму імпорту, є ціна, що
була фактично сплачена або підлягає
сплаті за товари, якщо вони продаються
на експорт в Україну, скоригована в
разі потреби з урахуванням положень
частини десятої цієї статті.
Ціна, що була фактично сплачена або
підлягає сплаті, - це загальна сума всіх
платежів, які були здійснені або
повинні бути здійснені покупцем
оцінюваних товарів продавцю або на
користь продавця через третіх осіб
та/або на пов'язаних із продавцем осіб
для виконання зобов'язань продавця.
Розрахунки згідно із цією статтею
робляться лише на основі об'єктивних
даних, що підтверджуються
документально та піддаються
обчисленню (ч. 9 ст. 58 МК України).
Відповідно до приписів ч. 1 ст. 58 Митного
кодексу України метод визначення
митної вартості за ціною договору
(контракту) щодо товарів, які ввозяться
на митну територію України відповідно
до митного режиму імпорту,
застосовується у разі, якщо:
1) немає жодних обмежень щодо прав
покупця (імпортера) на використання
оцінюваних товарів, за винятком тих, що:
а) встановлюються законом чи
запроваджуються органами державної
б) обмежують географічний регіон, у
якому товари можуть бути перепродані
(відчужені повторно);
в) не впливають значною мірою на
2) щодо продажу оцінюваних товарів або
їх ціни відсутні будь-які умови або
застереження, які унеможливлюють
визначення вартості цих товарів;
3) жодна частина виручки від будь-якого
подальшого перепродажу, розпорядження
або використання товарів покупцем не
надійде прямо чи опосередковано
продавцеві, якщо тільки не буде
зроблено відповідне коригування з
урахуванням положень частини десятої
4) покупець і продавець не пов'язані між
собою особи або хоч і пов'язані між
собою особи, однак ці відносини не
вплинули на ціну товарів.
Відповідно до ч. 2 та ч. 3 ст. 58 Митного
кодексу України метод визначення
митної вартості товарів за ціною
договору (контракту) щодо товарів, які
імпортуються, не застосовується, якщо
використані декларантом або
уповноваженою ним особою відомості не
підтверджені документально або не
визначені кількісно і достовірні
та/або відсутня хоча б одна із
складових митної вартості, яка є
обов'язковою при її обчисленні.
У разі якщо митна вартість не може бути
визначена за основним методом,
застосовуються другорядні методи,
зазначені у пункті 2 частини першої
статті 57 цього Кодексу.
Відповідно до ч. ч. 1-2 ст. 53 Митного
кодексу України у випадках,
передбачених цим Кодексом, одночасно з
митною декларацією декларант подає
органу доходів і зборів документи, що
підтверджують заявлену митну вартість
товарів і обраний метод її визначення.
Документами, які підтверджують митну
вартість товарів, є: 1) декларація
митної вартості, що подається у
випадках, визначених у частинах п'ятій
і шостій статті 52 цього Кодексу, та
документи, що підтверджують числові
значення складових митної вартості, на
підставі яких проводився розрахунок
зовнішньоекономічний договір
(контракт) або документ, який його
замінює, та додатки до нього у разі їх
наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс)
або рахунок-проформа (якщо товар не є
об'єктом купівлі-продажу); 4) якщо
рахунок сплачено, - банківські платіжні
документи, що стосуються оцінюваного
товару; 5) за наявності - інші платіжні
та/або бухгалтерські документи, що
підтверджують вартість товару та
містять реквізити, необхідні для
ідентифікації ввезеного товару; 6)
транспортні (перевізні) документи, якщо
за умовами поставки витрати на
транспортування не включені у вартість
товару, а також документи, що містять
відомості про вартість перевезення
оцінюваних товарів; 7) копія імпортної
ліцензії, якщо імпорт товару підлягає
ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося
страхування, - страхові документи, а
також документи, що містять відомості
про вартість страхування.
Забороняється вимагати від декларанта
або уповноваженої ним особи будь-які
інші документи, відмінні від тих, що
зазначені в цій статті (ч. 5 ст. 57 цього
З аналізу наведених вище правових норм
вбачається, що Митним кодексом України
передбачено вичерпний перелік
документів, що подається декларантом
митному органу для підтвердження
заявленої митної вартості товарів та
обраного методу її визначення.
Дана норма кореспондується з
положеннями статті 318 Митного кодексу
України, якою встановлено, що митний
контроль має передбачати виконання
митними органами мінімуму митних
формальностей, необхідних для
забезпечення додержання законодавства
України з питань державної митної
справи.
Крім того, це узгоджується з
визначеними у статті 8 Митного кодексу
України принципами здійснення
державної митної справи на засадах
законності та презумпції
невинуватості, єдиного порядку
переміщення товарів, транспортних
засобів через митний кордон України,
спрощення законної торгівлі,
заохочення доброчесності.
Частиною 3 ст. 53 Митного кодексу України
передбачено обов'язок декларанта
подавати додаткові документи (за
наявності) до визначеного частиною
другою цієї статті загального
переліку. При цьому такий обов'язок
виникає у декларанта виключно у разі,
якщо документи, зазначені у частині
другій цієї статті, містять
розбіжності, наявні ознаки підробки
або не містять всіх відомостей, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості товарів, чи
відомостей щодо ціни, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті за ці
У такому випадку декларант або
уповноважена ним особа на письмову
вимогу митного органу зобов'язані
протягом 10 календарних днів надати (за
наявності): 1) договір (угоду, контракт)
із третіми особами, пов'язаний з
договором (угодою, контрактом) про
поставку товарів, митна вартість яких
визначається; 2) рахунки про здійснення
платежів третім особам на користь
продавця, якщо такі платежі
здійснюються за умовами, визначеними
договором (угодою, контрактом); 3)
рахунки про сплату комісійних,
посередницьких послуг, пов'язаних із
виконанням умов договору (угоди,
контракту); 4) виписку з бухгалтерської
документації; 5) ліцензійний чи
авторський договір покупця, що
стосується оцінюваних товарів та є
умовою продажу оцінюваних товарів; 6)
каталоги, специфікації, прейскуранти
(прайс-листи) виробника товару; 7) копію
митної декларації країни відправлення;
8) висновки про якісні та вартісні
характеристики товарів, підготовлені
спеціалізованими експертними
організаціями, та/або інформація
біржових організацій про вартість
товару або сировини.
Згідно з частинами 4 та 5 ст. 54 Митного
кодексу України, митний орган під час
здійснення контролю правильності
визначення митної вартості товарів
зобов'язаний, зокрема, здійснювати
контроль заявленої декларантом або
уповноваженою ним особою митної
вартості товарів шляхом перевірки
числового значення заявленої митної
вартості, наявності в поданих
зазначеними особами документах усіх
відомостей, що підтверджують числові
значення складових митної вартості
товарів, чи відомостей щодо ціни, що
була фактично сплачена або підлягає
сплаті за ці товари.
Контроль правильності визначення
митної вартості товарів за основним
методом - за ціною договору (контракту)
щодо товарів, які ввозяться на митну
територію України відповідно до
митного режиму імпорту (вартість
операції), здійснюється митним органом
шляхом перевірки розрахунку,
здійсненого декларантом, за
відсутності застережень щодо
застосування цього методу, визначених
у ч. 1 ст. 58 цього Кодексу (ч. 2 ст. 54 МК
Послідовність дій посадових осіб
митного органу при здійсненні контролю
за правильністю визначення митної
вартості товарів під час здійснення їх
митного контролю та митного оформлення
визначено Методичними рекомендаціями
щодо роботи посадових осіб митних
органів з аналізу, виявлення та оцінки
ризиків при здійсненні контролю
правильності визначення митної
вартості товарів, які переміщуються
через митний кордон України,
затвердженими наказом Державної
митної служби України від 13.07.2012 № 362
(далі - Методичні рекомендації).
Згідно з приписами пункту 6 Розділу ІІ
вказаних Методичних рекомендацій, при
перевірці розрахунку, здійсненого
декларантом або уповноваженою ним
особою при визначенні митної вартості
товарів за основним методом, та
чисельного значення заявленої митної
вартості, зокрема, аналізується:
включення всіх складових митної
вартості; включення всіх платежів, які
відповідають вимогам, встановленим
частинами п'ятою - восьмою статті 58
Кодексу, до ціни, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті;
наявність помилок при перенесенні
відомостей з документів, які
підтверджують митну вартість товарів,
до митної декларації та/або до
декларації митної вартості; наявність
арифметичних помилок в митній
декларації, декларації митної вартості
або документах, які підтверджують
митну вартість товарів; наявність
помилок при перерахунку сум в
іноземній та/або національній валютах;
наявність помилок при здійсненні
нарахувань (наприклад, знижок);
наявність помилок при перерахуванні
одиниць виміру оцінюваного товару на
одиниці виміру товару відповідно до
Митного тарифу України.
При перевірці розрахунку та числового
значення заявленої митної вартості
товарів здійснюється перевірка
наявності у підтверджуючих документах
всіх відомостей в кількісному виразі,
використаних при обчисленні митної
вартості, а саме: ДМВ (якщо ДМВ
подається); митній декларації графи 12,
20, 22, 31 (в частині зазначення
характеристик товару, які впливають
виключно на рівень його митної
вартості), 42, 43, 44 (в частині наявності
реквізитів документів, які
підтверджують митну вартість товарів),
45, 46; документах, поданих для здійснення
митного контролю та митного оформлення
товарів, для декларування яких не
застосовується митна декларація (в
частині зазначення характеристик
товару, які впливають виключно на
рівень його митної вартості);
рахунку-фактурі або іншому документі,
який визначає вартість товару (пункт 7
Розділу ІІ Методичних рекомендацій).
Отже, митні органи мають виключну
компетенцію в питаннях перевірки,
контролю правильності обчислення
декларантом та визначення митної
Відповідно до ч. 6 ст. 54 Митного кодексу
України митний орган може відмовити у
митному оформленні товарів за
заявленою декларантом або
уповноваженою ним особою митною
вартістю виключно за наявності
обґрунтованих підстав вважати, що
заявлено неповні та/або недостовірні
відомості про митну вартість товарів, у
тому числі невірно визначено митну
вартість товарів, у разі: невірно
проведеного декларантом або
уповноваженою ним особою розрахунку
митної вартості; неподання декларантом
або уповноваженою ним особою
документів згідно з переліком та
відповідно до умов, зазначених у
частинах другій - четвертій статті 53
цього Кодексу, або відсутності у цих
документах всіх відомостей, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості товарів, чи
відомостей щодо ціни, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті за ці
товари; невідповідності обраного
декларантом або уповноваженою ним
особою методу визначення митної
вартості товару умовам, наведеним у
Главі 9 цього Кодексу; надходження до
митного органу документально
підтвердженої офіційної інформації
митних органів інших країн щодо
недостовірності заявленої митної
Аналіз положень частини третьої статті
53, частин другої, четвертої - шостої
статті 54, статті 58 Митного кодексу
України та пунктів 6, 7 Методичних
рекомендацій надає підстави для
висновку про те, що митний орган при
здійсненні контролю за правильністю
визначення митної вартості
зобов'язаний перевірити складові
числового значення митної вартості,
правильність розрахунку, здійсненого
декларантом, упевнитись в
достовірності та точності заяв,
документів чи розрахунків, поданих
декларантом, а також відсутності
обмежень для визначення митної
вартості за ціною договору, наведених у
статті 58 Митного кодексу України.
При цьому, митний орган має право
відійти від наведених вище
законодавчих обмежень, пов'язаних з
перевіркою основного переліку
документів, які підтверджують митну
вартість товарів, та витребувати від
декларанта додаткові документи лише у
тому випадку, якщо надані декларантом
документи містять розбіжності, наявні
ознаки підробки або ці документи не
містять всіх відомостей, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості товарів, чи
відомостей щодо ціни, тобто не
дозволяють митному органу законно
здійснити визначений законом мінімум
митних формальностей, необхідних для
забезпечення додержання законодавства
України з питань державної митної
справи для розмитнення
задекларованого товару.
Частиною 3 ст. 54 Митного кодексу України
встановлено, що за результатами
здійснення контролю правильності
визначення митної вартості товарів
митний орган визнає заявлену
декларантом або уповноваженою ним
особою митну вартість чи приймає
письмове рішення про її коригування
відповідно до положень статті 55 цього
Прийняте митним органом письмове
рішення про коригування заявленої
митної вартості товарів має містити,
зокрема, обґрунтування причин, через
які заявлену декларантом митну
вартість не може бути визнано та
обґрунтування числового значення
митної вартості товарів, скоригованої
митним органом, та фактів, які вплинули
на таке коригування (частина друга
статті 55 МК України).

Як встановлено судом, позивачем до
митного оформлення товару було подано
наступні документи:

- картка обліку особи, яка здійснює
операції з товарами № 100/2012/0004018 від
14.10.2013;

- міжнародна автомобільна
накладна (CMR) № 230957 від 09.12.2013;

- документ, що підтверджує
вартість перевезення товару
(довіреність транспортних витрат № 08/12
від 16.12.2013 р.;

- рахунок-фактура (інвойс) №
від 09.12.2013 р.;

- доповнення до
зовнішньоекономічного договору
(контракту) № 1 від 04.03.2013;

- зовнішньоекономічний договір
(контракт) купівлі-продажу № 11/07/12 від
11.07.2012;

- договір про надання послуг
митного брокеру № 10/08 від 10.08.2012;

- договір (контракт) про
перевезення № 06/12/13К від 09.12.2013;

- інформація про позитивні
результати здійснення
санітарно-епідеміологічного контролю
товару № 2730 від 09.12.2013;

- інформація про позитивні
результати здійснення фітосанітарного
контролю товару № 2730 від 09.12.2013;

- інформація про позитивні
результати здійснення радіологічного
контролю товару № 2730 від 09.12.2013;

- копія митної декларації країни
відправлення 13NL1F3CD723D14B01 від 09.12.2013.

28.02.2014 р. ТОВ «Альф-Пласт» з метою
підтвердження заявленої митної
вартості товару, позивачем подано
додаткові документи, а саме:

- договір № 06/12/13К від 09.12.2013 про надання
транспортно-експедиційних послуг;

- додаток № 1 від 09.12.2013 до Договору №
06/12/13К «Протокол погодження договірної
ціни»;

- акт № 196 від 18.12.2013 р. здачі-приймання
робіт;

- рахунок-фактуру № 196 від 18.12.2013;

- платіжне доручення № 24 від 16.01.2014;

- платіжне доручення № 40 від 22.01.2014;

- платіжне доручення № 43 від 23.01.2014;

- платіжне доручення № 1009 від 30.12.2013;

- платіжне доручення № 9 від 11.01.2014;

- платіжне доручення № 19 від 14.01.2014;

- платіжне доручення № 23 від 15.01.2014;

- довідку про транспортно-експедиційні
витрати № 08/12 від 16.12.2013;

- договір № 06/12/13П від 09.12.2013, укладений
між ТОВ «АТЕ Груп» та Фізичною особою -
підприємцем ОСОБА_1, що здійснював
безпосереднє перевезення товару;

- платіжне доручення в іноземній валюті
№ 59 від 05.12.2013;

- виписку банку, яка свідчить про
перерахування 05.12.2013 грошових коштів у
сумі 13 100,00 євро за контрактом № 11/07/12
від 11.07.2012;

- ВМД №/2013/079423;

- довідку від 18.02.2014, виданою TORAY INTERNATIONAL
EUROPE GMBH, якою постачальник підтвердив
отримання від ТОВ «Альфа-Пласт» 13 100
євро за інвойсом № ;

- державний експертний висновок № 11/25
від 15.01.2014;

- сертифікат якості на поліацеталь Kocetal
300 від 14.10.2013;

- сертифікат походження товару № 001-13-079
від 22.10.2013;

- інформація про Koketal K300 надана Kolon Plastics
Inc;

- паспорт безпеки матеріалу Koketal -
Polyoxymethylene від 01.05.2011 р.;

- каталог продукції Toray International Europe GMВН з
підтвердженням, що інвойс № від
09.12.2013;

- договір № 10 від 17.09.2012, відповідно до
умов якого, ТОВ «Альфа-Пласт» продало
товар, а саме: поліацеталь, що був
ввезений на підставі ВМД № 100250001/2013/079423;

- видаткову накладну № 710 від 20.12.2013;

- податкову накладну № 13 від 04.12.2013;

- податкову накладну № 34 від 04.12.2013.

Як вбачається з матеріалів справи
позивачем заявлено до митного
оформлення товар за основним методом -
ціною договору.

Натомість незважаючи на надання
позивачем всіх необхідних документів
для визначення митної вартості товару,
відповідачем було винесено картку
відмови в прийнятті митної декларації,
митному оформленні випуску чи пропуску
товарів, транспортних засобів
комерційного призначення та прийнято
рішення про коригування митної
вартості товарів.

Основний метод визначення митної
вартості товарів за ціною угоди щодо
товарів, які імпортуються не був
застосований через неподання
декларантом або уповноваженою ним
особою документів згідно з переліком
та відповідно до умов, зазначених у ч. ч.
2-4 ст. 53 Митного кодексу України;
невідповідність обраного декларантом
або уповноваженою ним особою методу
визначення митної вартості товару
умовам, наведеним у главі 9 Митного
кодексу України; у митного органу
наявна інформація числових значень
складових митної вартості та інших
умов, що могли вплинути на ціну товарів,
яка призвела до виникнення сумнівів у
правильності визначення митної
вартості.

Методи визначення митної вартості за
ціною договору щодо ідентичних
товарів, за ціною договору щодо
подібних (аналогічних) товарів не
використовувалися у зв'язку з
відсутністю цінової інформації щодо
митної вартості на ідентичні та
подібні (аналогічні) товари.

Методи визначення на основі віднімання
вартості та на основі додавання
вартості не були використані через
відсутність основи для віднімання
(додавання) вартості.

Таким чином, митницею був застосований
резервний метод визначення митної
вартості товарів.

Шляхом електронних повідомлень була
проведена процедура митних
консультацій з ТОВ «Альфа-Пласт».

Отже, відповідач обґрунтував у своєму
рішенні неможливість застосування
першого -п'ятого методів.

Оцінюючі спірні правовідносини суд
виходить з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи,
документи надані позивачем до митного
оформлення містять розбіжності,
зокрема, в пункті 1 контракту від 07.08.2012
№ 1/08/2012/UKR зазначено, що відсутні
відомості про перевізника, що надає
довідку про транспортні витрати у
транспортному документі (CMR № 230957).

В пункті 7.1 зовнішньоекономічного
контракту від 11.07.2012 р. № 11/07/12 зазначено
«умови оплати товару вказані в
інвойсах». Однак, відповідно до
наданого до митного оформлення інвойсу
від 09.12.2013 № , умовами оплати за
товар є передплата, оскільки в ньому
зазначено «cash in advance». Платіжного
документу, який би свідчив про
здійснену передоплату позивачем не
надано.

Пунктом 6.3 зовнішньоекономічного
контракту від 11.07.2012 № 11/07/12
передбачено, що поставка кожної партії
товару повинна супроводжуватися
оригіналами товаросупровідних
документів.

В додатково наданому позивачем
сертифікаті про походження товару від
22.10.2013 № 001-13-0795079 в графі 1 «відправник
товару» зазначено Kolon Plastics INC (Корея), в
графі 2 «Одержувач товару» - TORAY INTERNATIONAL
EUROPE GMBH (Німеччина), в графі 6
«Найменування товару, кількість та
вага» - 720 місць, 18151 кг. Однак, зазначені
відомості не відповідають даним,
зазначеним у поданій митній декларації
та інших супровідних документах. Так,
сертифікат походження не підтверджує
фактичний склад товару. Позивачем не
надано доказів на підтвердження
взаємовідносин TORAY INTERNATIONAL EUROPE GMBH
(Німеччина) з постачальником
оцінюваного товару Kolon Plastics Inc.

На підтвердження транспортних витрат
позивачем надано довідку про
транспортно-експедиційні витрати від
16.12.2013 № 08/12 ТОВ «АТЄ Груп», між тим, в CMR
в якості перевізника визначено «Babyuk
Vasyl». Таким чином, не можливо
ідентифікувати за вказаною CMR, хто саме
здійснював перевезення товару.

Згідно з висновком державного
підприємства «Державний
інформаційно-аналітичний центр
моніторингу зовнішніх товарних
ринків» від 15.01.2014 № 11/25 у ході
експертного аналізу експертом
розглядалися документи, що надавалися
до митного оформлення (контракт,
інвойс). Тобто експертом проводився
вартісний аналіз на підставі наданих
до митного оформлення
товаросупровідних документів. Також
експерт зазначає, що ним проведено
аналіз кон'юнктури азіатського ринку
поліоксиметилену у першій половині
грудня 2013 року. Однак, експертом не
зазначені конкретні виробники
продукції, що не дає змогу упевнитись в
достовірності або точності вказаної у
висновку інформації. Слід також
зазначити, що відповідно до
зазначеного висновку, умовами поставки
є FOB, у контракті - FCA.

Також позивачем не надано договір з
третіми особами, пов'язаний з договором
про поставку товарів, митна вартість
яких визначається, рахунки про
здійснення платежів третім особам ,
каталоги, специфікації, прайс-листи
виробника.

Суд не приймає до уваги посилання
відповідача на те, що у митній
декларації відсутня печатка митного
органу, оскільки декларування товару
здійснювалося в електронному вигляді.

Крім того, надаючи оцінку наданим
позивачем документам відносно
оцінюваного товару, суд зазначає, що в
гр. 33 декларації позивачем зазначено
код виробника товару, натомість в
судовому засіданні представник
позивача зазначив, що товар
поставлявся не від виробника товару, а
від його посередника.

Оцінюючи надані позивачем докази, суд
вважає, що документи, подані
декларантом для митного оформлення
товару не містять достовірної та
істотної інформації, є недостатніми у
своїй сукупності для визначення митної
вартості за ціною договору, а тому
викликають сумнів у достовірності
наданої інформації.

Слід також зазначити, що ненадання
декларантом всіх запитуваних
документів унеможливлює визначення
митної вартості товару за першим
методом, а тому є достатнім для
висновку про наявність підстав для
застосування митним органом
коригування митної вартості.

Отже, надання неналежних документів не
може вважатися виконанням вимог
Митниці щодо підтвердження митної
вартості товарів.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що
подані декларантом позивача основні та
додаткові документи не можна вважати
належними та достатніми для
підтвердження та визначення митної
вартості товару.

За таких обставин, висновок митного
органу про неможливість визначення
митної вартості товару за ціною
договору щодо товарів, які
імпортуються (вартості операції), суд
вважає обґрунтованим, а застосування
резервного методу правомірним.

Статтею 19 Конституції України
передбачено, що органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 71 КАС України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу. В
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

З урахуванням наведеної правової
норми, відповідачем доведена
правомірність його дій, в свою чергу,
позивач не довів обставин в
обґрунтування своїх позовних вимог.

Відповідно до частини 3 статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
у справах щодо оскарження рішень, дій
чи бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); безсторонньо
(неупереджено); добросовісно;
розсудливо; з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації;
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення;
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Оцінивши докази, які є у справі, за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх всебічному, повному
та об'єктивному дослідженні, та
враховуючи всі наведені обставини, з
урахуванням вимог встановлених
частиною другою статті 19 Конституції
України та частиною третьою статті 2
Кодексу адміністративного судочинства
України, виходячи з аналізу положень
чинного законодавства та доказів,
наявних у матеріалах справи, суд
вважає, що адміністративний позов ТОВ
«Альфа-Пласт» не підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 94 Кодексу
адміністративного судочинства України
судові витрати не підлягають
поверненню.

Керуючись ст. ст. 69-71, 94, 160-163, 167, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, Окружний адміністративний суд
міста Києва, -

П О С Т А Н О В И В:

У позові Товариства з обмеженою
відповідальністю «Альфа-Пласт»
відмовити.

Постанова відповідно до ч. 1 ст. 254
Кодексу адміністративного судочинства
України набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, встановленого цим Кодексом.

Постанова може бути оскаржена до суду
апеляційної інстанції протягом десяти
днів з дня її отримання особою, яка
оскаржує постанову, за правилами,
встановленими ст. ст. 185-187 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Суддя
І.О. Іщук