Справа № 148/1365/14-а
Суддя: Робак С. О.
Дата ухвалення: 2014-07-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 148/1365/14-а
П О С Т А Н О В А

Іменем України

09 липня 2014 року
Тульчинський районний суд Вінницької
області

В складі : головуючого
судді Робак С.О.

при секретарі
Грох Т.А.

розглянувши в відкритому
судовому засіданні в місті Тульчині
справу за адміністративним позовом
ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду
України в Тульчинському районі
Вінницької області про визнання дій
незаконними щодо нарахування пенсії та
стягнення невиплаченої щомісячної
державної пенсії,

В С Т А Н О В
И В:

ОСОБА_1 звернувся в суд з даним позовом,
мотивуючи свої вимоги тим, що він
згідно наказу № 12 від 01 квітня 1988 року
був прийнятий на роботу на повний
робочий день машиністом холодильних
аміачних установок державного
підприємства «Тульчинський
маслосирзавод», де працював по 4 серпня
2001 року. Відповідно до Списку №2
виробництв, робіт, професій, посад і
показників, затвердженого постановою
Раи Міністрів СРСР від 26.01.1991 року № 10
та постановою Кабінету Міністрів
України від 11.03.1994 року № 164 його робота
відносилася до робіт із шкідливими і
важкими умовами праці. А тому
відповідно до п.«б» ст. 13 Закону України
«Про пенсійне забезпечення» він має
право на пенсію за віком на пільгових
умовах, тобто в 54 роки. При виповненні
йому 54 років він звернувся з заявою до
управління Пенсійного фонду України в
Тульчинському районі для нарахування
йому пенсії за віком на пільгових
умовах, але йому повідомили, що питання
про нарахування йому пенсії буде
вирішувати Департамент пенсійного
забезпечення і його документи про
призначення пенсії були направлені в
Київ.

Через півроку йому із Департаменту
пенсійного забезпечення прийшла
відповідь від 4 грудня 2013 року, що
нарахувати йому пенсію неможливо, так
як відсутні останні накази про
результати атестації робочих місць
шкідливих умов праці. Відповідальність
за своєчасне і якісне проведення
атестації робочих місць за умовами
праці покладається на керівника
підприємства. Але підприємство, на
якому він працював зі шкідливими
умовами праці з 1 квітня 1988 року по 4
серпня 2001 року, було декілька раз
реорганізовано без права наступництва.
Так в 1996 році державне підприємство
«Тульчинський маслосирзавод» було
ліквідовано і створено відкрите
акціонерне товариство ( ВАТ)
«Тульчинський маслосирзавод» Потім
дане підприємство було передане в
оренду ТОВ ВКФ «Витязь», а в 2000 році -
знову реорганізовано в ВАТ
«Тульчинський маслосирзавод» без
права наступництва. В зв'язку з
реорганізацією підприємства мінялось
його керівництво та форма власності,
але підприємство працювало, виконуючи
одні і ті ж функції і теж виробництво. В
зв'язку з ліквідацією та
реорганізацією підприємства було
втрачено ряд документів, зокрема
документи про проведення атестації
робочих місць за шкідливими умовами
праці. В управлінні Пенсійного фонду
України в Тульчинському районі йому
повідомили, що через відсутність
атестації робочих місць йому не можуть
призначити пенсію на пільгових умовах
і йому було рекомендовано встановити
факт, що він в період з 1 квітня 1988 року
по 4 серпня 2001 року працював з повним
робочим днем машиністом холодильних
аміачних установок, що є шкідливими
умовами праці на підприємствах
«Тульчинський маслосирзавод», ВАТ
«Тульчинський маслосирзавод», ТОВ ВКФ
«Витязь», ВАТ «Тульчинський
маслосирзавод». Рішенням
Тульчинського районного суду від 6
березня 2014 року даний факт був
встановлений. Однак, 7 травня 2014 року
протокольним рішенням № 433 йому було
знову відмовлено в призначені пенсії
за віком на пільгових умовах. Дане
рішення вважає незаконним.

Строк звернення до суду ним пропущено
по поважній причині, так як управління
Пенсійного фонду України в
Тульчинському районі вчасно не надало
йому відповіді про відмову в
нарахуванні пенсії за віком на
пільгових умовах.

Просить визнати неправомірними дії
Управління Пенсійного фонду України в
Тульчинському районі щодо не
нарахування йому пенсії за віком на
пільгових умовах з 10 червня 2013 року і
зобов'язати відповідача нарахувати та
виплатити йому пенсію за віком на
пільгових умовах з 10 червня 2013 року.

В судовому засіданні позивач підтримав
позовні вимоги, посилаючись на
викладені в позовній заяві обставини і
просить позов задовольнити.

Представник відповідача в судове
засідання не з'явився. Направив суду
заяву в якій просить справу розглянути
в його відсутність. Позов не визнає і
просить в його задоволенні відмовити.

Суд, заслухавши позивача, дослідивши
матеріали справи, вважає, що позов
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Згідно ст. 13 пункт б) Закону України
«Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991
р. №1788-ХІІ, право на пенсію за віком на
пільгових умовах за Списком № 2,
незалежно від місця останньої роботи
мають : чоловіки - після досягнення 55
років і при стажі не менше 25 років, з них
не менше 12 років 6 місяців на зазначених
роботах.

Відповідно до ст.55 Закону України «Про
статус та соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» потерпілим
від Чорнобильської катастрофи, які
відпрацювали на роботах із шкідливими
умовами праці за Списком №2 (чоловіки 12
років 6 міс. і більше) вік виходу на
пенсію зменшується додатково на один
рік понад передбачених статтею 13
Закону України «Про пенсійне
забезпечення».

Згідно з ст.62 Закону України «Про
пенсійне забезпечення» основним
документом, що підтверджує стаж роботи,
є трудова книжка. Порядок
підтвердження нявного трудового стажу
при відсутності трудової книжки або
відповідних записів у ній
встановлюється Кабінетом Міністрів
України.

Згідно записів в трудовій
книжці ОСОБА_1 працював у ВАТ
«Тульчинський маслосирзавод» з 14.07.1981
року по 27.01.1984 рік машиністом
холодильних аміачних установок, з
01.04.1988 року по 02.02.2000 рік та з 05.02.2001 року
по 04.08.2001 рік - машиністом холодильних
установок.

Відповідно до архівного витягу № 268
від 13.06.2013 року, в якому вказано : В
наказі з основної діяльності і з
особового складу директора
Тульчинського маслосирзаводу
Вінницької області від 12 липня 1981 року
№ 160 в параграфі 3 зазначено
«Зарахувати ОСОБА_1 на посаду машиніста
холодильних установок по 2 розряду з 14
липня 1981 р».

В наказі з основної діяльності і з
особового складу директора
Тульчинського маслосирзаводу
Вінницької області від 27 січня 1984 року
№ 11 зазначено : «Звільнити ОСОБА_1 з
посади машиніста холодильних аміачних
установок з 27.01.1984 р. за згодою сторін.

В наказі з основної діяльності і з
особового складу директора
Тульчинського маслосирзаводу
Вінницької області від 1 квітня 1988 року
№ 21 зазначено : «ОСОБА_1 прийняти на
роботу з 1.04.1988 р. машиністом
холодильних аміачних установок
машинного відділення.

В наказі з особового складу Голови
правління ВАТ «Тульчинський
маслосирзавод» від 2 лютого 2000 року № 11
зазначено : «ОСОБА_1 звільнити з посади
машиніста холодильних установок за
власним бажанням по 4 розряду по
переводу на ТОВ ВКФ «Вітязь» в зв'язку з
орендою.

В наказі з основної діяльності і з
особового складу директора ТОВ ВКФ
«Вітязь» Вінницької області від 2
лютого 2000 року № 20 зазначено : «ОСОБА_1
прийняти на посаду машиніта
аміачно-холодильних установок по 4
розряду з ВАТ «Тульчинський
маслосирзавод».

В наказі з основної діяльності і з
особового складу директора ТОВ ВКФ
«Вітязь» Вінницької області від 1
лютого 2001 року № 20 зазначено : «ОСОБА_1
звільнити з роботи за власним бажанням
ст.38 КЗПП України.

В наказі з особового складу Голови
правління ВАТ «Тульчинський
маслосирзавод» Вінницької області від
9 лютого 2001 року № 17 в параграфі 3
зазначено : «ОСОБА_1 прийняти на роботу
машиністом холодильного обладнання (
аміачно-холодильних установок) 5 р. з
05.02.2001 р. з випробувальним терміном три
місяці.

В наказі з особового складу Голови
правління ВАТ «Тульчинський
маслосирзавод» Вінницької області від
03 серпня 2001 року № 82 в параграфі 4
зазначено : «ОСОБА_1 машиніста
аміачно-холодильних установок
звільнити з роботи за угодою сторін п.1
ст.36 КЗпП України 05.08.( а.с.19-20 ).

Довідкою-підтвердженням б/н, виданою
ВАТ «Тульчинський маслосирзавод»,
згідно якої ОСОБА_1 працював без
перерви на Тульчинському
маслосирзаводі з 01.04.1988 року по 04.08.2001
рік на посаді машиніста холодильних
установок компресорного типу в яких в
якості холодоагента використовується
аміак. За результатами атестації
згідно Наказу від 30.08.2001 року робоче
місце машиніста холодильних установок
визнано, як з шкідливими умовами праці (
а.с.25 ).

Довідкою -підтвердженням б/н, виданою
ВАТ «Тульчинський маслосирзавод» про
те, що на Тульчинському маслосирзаводі
згідно наказу № 39 від 08.08.2001 року була
проведена первинна атестація робочих
місць на шкідливі умови праці за
професіями : машиніст холодильних
установок ( а.с. 26 ).

Довідкою про підтвердження трудового
стажу, виданою ВАТ «Тульчинський
маслосирзавод» від 30.07.2013 року за № 302,
згідно якої ОСОБА_1 в період з 14.07.1981 р.
по 27.01.1984 р. та за період з 01.04.1988 р. по
31.12.1991 року обслуговував холодильні
установки компресорного типу в яких в
якості холодоагента використовувався
аміак на посаді машиніста холодильних
установок, що передбачена Списком №2
розділ ХХХІІ, затвердженого Постановою
КМ СРСР від 22.08.1956 року № 1173 та довідкою
№ 303 від 30.07.2013 року, про те, що ОСОБА_1 в
період з 01.01.1992 р. по 02.02.2000 р. і за період
з 02.02.2000 р. по 01.02.2001 р. та за період з
05.02.2001 р. по 04.08.2001 р. обслуговував
холодильні установки компресорного
типу в яких в якості холодоагента
використовувався аміак на посаді
машиніста холодильних установок, що
передбачена Списком №2 розділ ХХХІІІ
341, затвердженого постановою КМ
України від 11.03.1994 року, № 162.

Таким чином, згідно наданих документів
ОСОБА_1 працював на Тульчинському
маслосирзаводі, ВАТ «Тульчинський
маслосирзвод», ТОВ ВКФ «Вітязь», ВАТ
«Тульчинський маслосирзавод»
машиністом холодильних аміачних
установок, тобто працював на посаді,
яка передбачена Списком № 2, так як до
01.01.1992 року діяв Список № 2 виробництв,
робіт, професій, посад і показників,
затверджений постановою Ради
Міністрів СРСР від 22.08.1956 року № 1173.
Правом на пільгову пенсію за Списком №
2 користувалися машиністи, які
обслуговували аміачно-холодильні
установки в промисловості та на
транспорті.

В період роботи з 01.01.1992 року по 04.08.2001
року діяли Списки № 2 виробництв, робіт,
професій, посад і показників,
затверджені постановою Ради Міністрів
СРСР від 26.01.1991 р. № 10 та постановою
Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 р
.№ 164, якими передбачені машиністи
холодильних установок, що обслуговують
аміачно-холодильні установки - позиція
23200000 - 14440. Вказаними постановами
обумовлено застосування затверджених
ними списків за результатами атестації
робочих місць.

Таким чином, оскільки підтверджено, що
ОСОБА_1 працював на посаді машиніста
холодильних аміачних установок, а тому
він має право на пільгову пенсію за
віком за Списком № 2., так як загальний
стаж його роботи становить не менше 25
років, із них не менше 12 років 6 місяців
на роботах з шкідливими умовами праці
по досягненню ним віку 55 років.

Однак, ОСОБА_1 являється потерпілим від
Чорнобильської катастрофи, який
проживає в с. Тиманівка, яке віднесене
до ІV зони посиленого
радіоекологічного контролю внаслідок
аварії на ЧАЕС, що підтверджується
посвідченням ( категорія 4) серії
НОМЕР_1, виданого 24.12.1992 року, довідками
виконкому Тиманівської сільської ради
Тульчинського району № 527 від 04.04.2014
року та № 674 від 05.08.2013 року.

В зв'язку з наведеними обставинами, суд
вважає, що позивач ОСОБА_1 відповідно до
ст. 13 п. «б» Закону України «Про
пенсійне забезпечення» та ст. 55 Закону
України «Про статус та соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
має право на пенсію за віком на
пільгових умовах після досягнення 54
років, тобто , починаючи з 10 червня 2013
року.

Посилання відповідача на те, що пенсія
за віком на пільгових умовах ОСОБА_1 не
може бути призначена, так як відсутні
витяги з наказів «Про результати
проведення атестації робочих місць» не
заслуговує уваги.

Відповідно до п.1 Порядку проведення
атестації робочих місць за умовами
праці, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 01
серпня 1992 року № 442 атестація робочих
місць за умовами праці проводиться на
підприємствах і організаціях
незалежно від форм власності й
господарювання, де технологічний
процес, використовуване обладнання,
сировина та матеріали є потенційними
джерелами шкідливих і небезпечних
виробничих факторів, що можуть
несприятливо впливати на стан здоров'я
працюючих, а також на їхніх нащадків як
тепер, так і в майбутньому.

Згідно з п.4 Порядку проведення
атестації робочих місць за умовами
праці атестація проводиться
атестаційною комісією, склад і
повноваження якої визначається
наказом по підприємству, організації в
строки, передбачені колективним
договором, але не рідше одного разу на 5
років. Відповідальність за своєчасне
та якісне проведення атестації
покладається на керівника
підприємства, організації.

Оскільки обов'язок проведення
атестації робочих місць покладено на
керівників підприємств, то її не
проведення не може позбавляти громадян
їх права на призначення пенсії на
пільгових умовах згідно Списку № 2,
відповідно до статті 13 Закону України
«Про пенсійне забезпечення». ( Дану
позицію виклав Вищий адміністративний
суд України в своїй ухвалі від 13.05.2013
року по справі № К/9991/94788/11 ).

Крім того, згідно наказу № 39 по ВАТ
«Тульчинськиц маслосирзавод» від
08.08.2001 року «Про проведення атестації
робочих місць за умовами праці» на
підприємстві була проведена атестація
робочих місць за умовами праці, що
підтверджується наказом № 39 від 08.08.2001
року, наказами № 40 та 41 по ВАТ
«Тульчинський маслосирзавод» від
30.08.2001 року «По результатах проведення
атестації робочих місць за умовами
праці», висновком експерта з умов праці
№ 09-03-037 від 26.09.2003 року, протоколами
проведення досліджень від 28.08.2001 року (
а.с.22,23, 24, 27,33-43 ).

Таким чином, суд вважає, що позивач
довів ті обставини на які посилався, як
на підставу своїх позовних вимог, а
тому позовні вимоги ОСОБА_1 слід
задовольнити.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 99, 161-163, 256 КАС України, ст. 19
Конституції України, ст. 49 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування», ст. 13
Закону України «Про пенсійне
забезпечення», ст. 55 Закону України
«Про статус та соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», суд, -

П О С
Т А Н О В И В:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати неправомірними дії управління
Пенсійного фонду України в
Тульчинському районі щодо не
нарахування пенсії за віком на
пільгових умовах ОСОБА_1 з 10 червня 2013
року.

Зобов'язати управління Пенсійного
фонду України в Тульчинському районі
Вінницької області призначити та
виплачувати ОСОБА_1 пенсію за віком на
пільгових умовах по Списку № 2,
починаючи з 10 червня 2013 року.

Стягнути з управління Пенсійного фонду
України у Тульчинському районі на
користь ОСОБА_1 невиплачену пенсію за
віком на пільгових умовах з 10 червня 2013
року.

На постанову може бути подана апеляція
до Вінницького адміністративного
апеляційного суду протягом 10 днів з дня
отримання копії постанови.

Суддя: