Справа № 817/970/14
Суддя: Бондарчук І.Ф.
Дата ухвалення: 2014-07-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції:
Суддя-доповідач:Бондарчук І.Ф.
УХВАЛА

іменем України

"01" липня 2014 р.
Справа № 817/970/14

Житомирський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді
Бондарчука І.Ф.

суддів:
Моніча Б.С.

Хаюка С.М.,

при секретарі
Степанській А.В. ,

за участю представників сторін

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Млинівської міжрайонної державної
податкової інспекції Рівненської
області Державної податкової служби
на постанову Рівненського окружного
адміністративного суду від "05" травня
2014 р. у справі за позовом Приватного
сільськогосподарського підприємства
"Червона Гора" до Млинівської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Рівненській області
про визнання протиправними та
скасування податкових повідомлень -
рішень ,

ВСТАНОВИВ:

У березні2014 року позивач звернувся з
позовом до Млинівської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Рівненській області. в якому просив
визнати протиправними та скасувати
податкові повідомлення - рішення від
17.03.2014 року № та №.

В обґрунтування позовних вимог позивач
покликався на помилковість висновків
податкового органу щодо порушення ним
положень Податкового кодексу України в
частині включення доходу від
реалізації сільськогосподарської
продукції, вирощеної на орендованих
сільськогосподарських земельних
ділянках на підставі незареєстрованих
у встановленому порядку договорах
оренди, до розрахунку доходів від
реалізації сільськогосподарської
продукції власного виробництва для
визначення частки
сільськогосподарського
товаровиробництва, доходи від
реалізації якого оподатковуються
фіксованим сільськогосподарським
податком, що призвело до заниження
податку на прибуток та податку на
додану вартість. Вказав, що він є
сільськогосподарським
товаровиробником і перебуває на
спеціальному режимі оподаткування,
який не передбачає сплати податку на
додану вартість до бюджету та не є
платником податку на прибуток. Вказав,
що податкове законодавство не пов'язує
можливість перебування господарюючого
суб'єкта на спеціальному режимі
оподаткування із наявністю
зареєстрованих договорів на право
користування земельними ділянками,
оскільки Податковий кодекс України не
конкретизує вимог, за яких у особи
виникає право користування земельною
діяльною, на якій розташовані
сільськогосподарські угіддя, а також
правовстановлюючих документів, якими
підтверджуються відповідні права на
земельні ділянки.

Постановою Рівненського окружного
адміністративного суду від 05 травня 2014
року позов задоволено.

Визнано протиправними та скасовано
податкові повідомлення-рішення
Млинівської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Рівненській
області:

від 17.03.2014 року №, згідно з яким
позивачу визначено податкове
зобов'язання за платежем "Податок на
прибуток" у сумі 95787,50 грн., з яких: 75950,00
грн. - за основним платежем; 19837,50 грн. -
за штрафними (фінансовими) санкціями;

від 17.03.2014 року №, згідно з яким
позивачу визначено податкове
зобов'язання за платежем "Податок на
додану вартість" у сумі 314227,50 грн., з
яких: 251246,00 грн. - за основним платежем;
62981,50 грн. - за штрафними (фінансовими)
санкціями.

Не погоджуючись з вищезазначеною
постановою, відповідач подав
апеляційну скаргу, в якій просить
скасувати постанову суду першої
інстанції як таку, що постановлена з
порушенням норм матеріального та
процесуального права та ухвалити нову
постанову, якою відмовити в
задоволенні позовних вимог.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи, доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції покликався на те, що
відповідач не довів суду законності
прийнятих ним спірних податкових
повідомленнь-рішення.

Колегія суддів погоджується з
наведеним висновком, виходячи з
наступного.

Встановлено, що позивач зареєстрований
як юридична особа Млинівською районною
державною адміністрацією Рівненської
області 03.03.2000 року. Свідоцтво про
реєстрацію сільськогосподарського
підприємства як суб'єкта спеціального
режиму оподаткування податком на
додану вартість НБ №031567, дата
реєстрації платником податку на додану
вартість 15.03.2000 року, дата реєстрації
суб'єктом спеціального режиму
оподаткування 01.01.2009 року, дата початку
дії свідоцтва 21.01.2013 року, Перелік видів
діяльності сільськогосподарського
підприємства відповідно до КВЕД:
вирощування зернових та технічних
культур; овочівництво; декоративне
садівництво та вирощування продукції
розсадників; розведення великої
рогатої худоби.

У лютому 2014 року посадовими особами
Млинівської ОДПІ проведено
документальну позапланову виїзну
перевірку Приватного
сільськогосподарського підприємства
"Червона Гора" з питань дотримання
вимог податкового законодавства за
період з 01.01.2011 року по 31.12.2013 року,
валютного та іншого законодавства за
період з 01.01.2011 року по 31.12.2013 року,
результати якої оформлено актом від
03.03.2014 року №29/22/30827508.

Висновком акту перевірки встановлено
порушення:

- п.135.1 ст.135, пп.137.1, п.137,4 ст.137, п.138.1, п.138.2,
п.138.4, п.138.5 ст.138 Податкового кодексу
України від 02.12.2010 року №2755-VI

- п.49.1 ст.49, п. 120.1 ст. 120, пп. 152.9.3 п. 152.9 ст.
152 Податкового кодексу України від
2.12.10р. №2755-УІ не подано податкові
декларації з податку на прибуток за 1
кв. 2012 року, за І-півріччя 2012 року, за
9-місяців 2012 року, за 2012 рік, за 2013 рік.

- п. 187.1 ст.187, п. 198.1, п. 198.3 ст.198, п.209.11 ст.209
Податкового кодексу України від
02.12.2010р. №2755-УІ із змінами та
доповненнями в результаті чого
встановлено:

- заниження податку на додану вартість
всього в сумі 378771 грн. та встановлено
завищення нарахування податку на
додану вартість всього в сумі 127525грн.

Всього занижено нарахування податку на
додану вартість за перевіряємий період
в сумі 251 246 грн.

- п.49.1, 49.18.1 ст.49, п.120.1 ст. 120, п.203.1 ст.203
Податкового кодексу України від 2.12.10р.
№2755-УІ - несвоєчасно подано податкову
декларацію з податку на додану
вартість за листопад 2013 року.

- п.301.1 ст.301 Податкового кодексу України
від 02.12.2010р. №2755-УІ із змінами та
доповненнями - завищено фіксований
сільськогосподарський податок всього
в сумі 4986,52 грн. в т.ч.: за 2012р. в сумі 2585,2
грн. та за 2013р. в сумі 2401,32 грн.

На підставі зазначеного акту
відповідачем винесено податкові
повідомлення-рішення:

від 17.03.2014 року №, згідно з яким
позивачу визначено податкове
зобов'язання за платежем "Податок на
прибуток" у сумі 95787,50 грн., з яких: 75950,00
грн. - за основним платежем; 19837,50 грн. -
за штрафними (фінансовими) санкціями;

від 17.03.2014 року №, згідно з яким
позивачу визначено податкове
зобов'язання за платежем "Податок на
додану вартість" у сумі 314227,50 грн., з
яких: 251246,00 грн. - за основним платежем;
62981,50 грн. - за штрафними (фінансовими)
санкціями.

В акті перевірки зазначено, що у 2012 році
у користуванні позивача відповідно до
наданих договорів оренди земельних
ділянок перебувало 537,9 га землі, з яких
договори на 410,0 га не пройшли державну
реєстрацію, що становить 76,2% від
загальної площі земельних ділянок,
відповідач зробив висновок, що
продукція, вирощена на таких земельних
ділянках, що становить 76,2% від
загальної площі, не є продукцією
власного виробництва. Відповідно, за
висновком податкового органу, з січня
2012 року на позивача не поширювався
спеціальний режим оподаткування,
оскільки в даного підприємства питома
вага вартості сільськогосподарських
товарів/послуг становила менш як 75%
вартості товарів/послуг, поставлених
протягом 12 послідовних звітних
податкових періодів сукупно, а відтак
позивач зобов'язаний сплачувати
податок на прибуток та податок на
додану вартість на загальних
підставах.

Таким чином, фактичною підставою для
винесення оскаржуваних податкових
повідомлень-рішень взято висновок
перевірки про виробництво позивачем
продукції на землі, використання якої
не ґрунтується на правових підставах
внаслідок відсутності державної
реєстрації договорів оренди, а тому
питома вага продукції, виготовленої
(вирощеної) на землях, договори оренди
яких посвідчені у відповідності до
вимог законодавства, менша 75%, що
виключає можливість використання
господарюючим суб'єктом спеціального
режиму оподаткування.

Наведені обставини, стали підґрунттям
для висновку відповідача, що Приватне
сільськогосподарське підприємство
"Червона Гора" не є
сільськогосподарським підприємством у
розумінні Податкового кодексу України,
а тому не має права знаходитись на
спеціальному режимі оподаткування з 2012
року.

Колегія суддів не погоджується з
наведеними висновками відповідача,
виходячи з наступного.

Умови набуття статусу та порядок
справляння фіксованого
сільськогосподарського податку
визначено розділом XIV Податкового
кодексу України від 02.12.2010 року №2755-VI.

Відповідно до пункту 301.1 статті 301 цього
Кодексу платниками фіксованого
сільськогосподарського податку з
урахуванням обмежень, встановлених
пунктом 301.6 цієї статті, можуть бути
сільськогосподарські товаровиробники,
у яких частка сільськогосподарського
товаровиробництва за попередній
податковий (звітний) рік дорівнює або
перевищує 75 відсотків.

Згідно з підпунктом 14.1.235 пункту 14.1
статті 14 Податкового кодексу України
від 02.12.2010 року №2755-VI
сільськогосподарський товаровиробник
для цілей глави 2 розділу XIV цього
Кодексу - це юридична особа незалежно
від організаційно-правової форми, яка
займається виробництвом
сільськогосподарської продукції
та/або розведенням, вирощуванням та
виловом риби у внутрішніх водоймах
(озерах, ставках та водосховищах) та її
переробкою на власних чи орендованих
потужностях, у тому числі
власновиробленої сировини на
давальницьких умовах, та здійснює
операції з її постачання.

Водночас об'єктом оподаткування
фіксованим сільськогосподарським
податком згідно з пунктом 302.1 статті 302
Податкового кодексу України від 02.12.2010
року №2755-VI є площа
сільськогосподарських угідь (ріллі,
сіножатей, пасовищ і багаторічних
насаджень) та/або земель водного фонду
(внутрішніх водойм, озер, ставків,
водосховищ), що перебуває у власності
сільськогосподарського
товаровиробника або надана йому у
користування, у тому числі на умовах
оренди.

Системний аналіз наведених норм
свідчить, що кваліфікаційною вимогою
для особи, яка претендує на набуття
статусу платника фіксованого
сільськогосподарського податку, є
частка сільськогосподарського
товаровиробництва, яка повинна
перевищувати 75 відсотків загального
обсягу доходу суб'єкта господарювання.

Водночас, слід вказати, що законодавчо
не встановлено вимоги про мінімальну
кількість земельних ділянок, які
належать на праві власності чи
знаходяться в користуванні платника
фіксованого сільськогосподарського
податку.

У свою чергу, вимоги статті 301
Податкового кодексу України від 02.12.2010
року №2755-VI стосуються частки
сільськогосподарського
товаровиробництва, яка повинна
перевищувати 75 відсотків загального
обсягу доходів сільськогосподарського
товаровиробника.

З приписів пункту 308.4 статті 308
Податкового кодексу України від 02.12.2010
року №2755-VI випливає, що
сільськогосподарська продукція для
цілей визначення частки
сільськогосподарського
товаровиробництва поділяється на
чотири види: 1) продукція рослинництва,
що вироблена (вирощена) на угіддях, які
належать сільськогосподарському
товаровиробнику на праві власності або
надані йому в користування, а також
продукції рибництва, виловленої
(зібраної), розведеної, вирощеної у
внутрішніх водоймах (озерах, ставках і
водосховищах), та продуктів її
переробки на власних підприємствах або
орендованих виробничих потужностях; 2)
продукція рослинництва на закритому
ґрунті та продуктів її переробки на
власних підприємствах або орендованих
виробничих потужностях; 3) продукція
тваринництва і птахівництва та
продуктів її переробки на власних
підприємствах або орендованих
виробничих потужностях; 4) продукція, що
вироблена із сировини власного
виробництва на давальницьких умовах,
незалежно від територіального
розміщення переробного підприємства.

При цьому віднесення
сільськогосподарської продукції до
кожного з наведених видів пов'язане як
із властивостями цієї продукції (як-от
продукція рослинництва чи
тваринництва), так і з певними вимогами
щодо способу створення такої
продукції.

Зокрема, продукція рослинництва може
бути вироблена (вирощена) на
сільськогосподарських угіддях. При
цьому передбачається, що відповідні
угіддя знаходяться у власності чи
користуванні особи.

Відповідно до викладеного, для цілей
розрахунку частки
сільськогосподарського
товаровиробництва враховуються доходи
від реалізації продукції рослинництва,
яка вироблена (вирощена) на угіддях, що
належать сільськогосподарському
товаровиробнику на праві власності або
надані йому в користування.

За змістом наведених норм Податкового
кодексу України від 02.12.2010 року №2755-VI,
для цілей справляння фіксованого
сільськогосподарського податку землі,
що використовуються
сільськогосподарським
товаровиробником для виробництва
продукції рослинництва, повинні
знаходитися у власності чи
користуванні такого виробника.

Водночас Податковий кодекс України не
деталізує вимог до правового титулу,
відповідно до якого у особи виникає
право користування земельною ділянкою,
на якій розташовані
сільськогосподарські угіддя, а також
до правовстановлюючих документів,
якими підтверджуються відповідні
права на земельні ділянки.

Судом першої інстанції вірно
зазначено, що право користування
земельною ділянкою, на якій
розташовані сільськогосподарські
угіддя, хоч би з яких підстав не
виникало таке право, є належним для
підтвердження частки
сільськогосподарського
товаровиробництва для цілей
справляння фіксованого
сільськогосподарського податку.

Таким чином, як випливає зі змісту
пункту 308.4 статті 308 Податкового
кодексу України від 02.12.2010 року №2755-VI,
для розрахунку доходів від реалізації
сільськогосподарської продукції
власного виробництва як таких, що
можуть враховуватися при визначенні
частки сільськогосподарського
товаровиробництва, можуть включатися
доходи від продажу продукції
рослинництва, вирощеної (виробленої) на
сільськогосподарських угіддях, що
знаходяться у користуванні особи на
будь-яких умовах.

На підтвердження факту користування
земельними ділянками для здійснення
виробництва сільськогосподарської
продукції позивачем надано договори
оренди землі з фізичними особами
(пайовиками) у кількості 211, які також
надавалися у ході перевірки, про що
йдеться у акті перевірки та не
заперечувалось представником
відповідача у суді.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції, що
податкове законодавство не вимагає
державної реєстрації договору оренди
земельної ділянки (паю) як обов'язкової
ознаки для кваліфікації відповідної
ділянки як такої, що знаходиться у
користуванні сільськогосподарського
товаровиробника. Недотримання норм
земельного законодавства щодо
реєстрації права оренди земельних
ділянок не може бути перешкодою для
кваліфікації сільськогосподарських
угідь як таких, що знаходяться у
користуванні товаровиробника для
цілей справляння фіксованого
сільськогосподарського податку.
Розглядувані угіддя будуть
знаходитися у користуванні платника
сільськогосподарського податку. При
цьому варто враховувати, що виникнення
орендних відносин відповідно до вимог
земельного законодавства не є
обов'язковою умовою для визнання
сільськогосподарських угідь такими, що
знаходяться в користуванні платника
фіксованого сільськогосподарського
податку. Зазначене пояснюється тим, що
оренда є лише одним із видів права
користування землею. У свою чергу,
податкове законодавство не зводить
користування сільськогосподарськими
угіддями лише до виникнення права
оренди на відповідні земельні ділянки.
Відповідно, зареєстрований належним
чином договір оренди не може вважатися
єдиним обов'язковим документом, що
підтверджує правомірність перебування
особи у статусі платника фіксованого
сільськогосподарського податку. Таким
чином, дефекти оформлення відповідного
договору не можуть впливати на
правильність врахування доходів від
реалізації продукції рослинництва при
розрахунку частки
сільськогосподарського
товаровиробництва.

Отже, продукція, вирощена на земельній
ділянці, орендованій платником
фіксованого сільськогосподарського
податку в юридичної та/або фізичної
особи, є сільськогосподарською
продукцією незалежно від того, чи
зареєстровані належним чином договори
оренди такої ділянки.

Враховуючим викладене, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції про відсутність порушень
правил оподаткування доходів від
провадження господарської діяльності
Приватного сільськогосподарського
підприємства "Червона Гора" у
перевіряємий відповідачем період та
про неправомірність оскаржуваних
податкових повідомлень-рішень.

Суд першої інстанції дав належну
оцінку обставинам справи, вірно
застосував Законодавство, яке регулює
ці правовідносини та ухвалив правильне
рішення, яке відповідає вимогам
матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги висновків
суду не спростовують, а тому апеляційну
скаргу потрібно залишити без
задоволення, а постанову Рівненського
окружного адміністративного суду без
змін.

За таких обставин, доводи, наведені в
апеляційній скарзі, спростовуються
матеріалами справи, а висновок суду
першої інстанції є таким, що
ґрунтується на належних та допустимих
доказах.

Згідно ст. 200 КАС України, суд
апеляційної інстанції залишає скаргу
без задоволення, а постанову або ухвалу
суду - без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Млинівської
міжрайонної державної податкової
інспекції Рівненської області
Державної податкової служби залишити
без задоволення, а постанову
Рівненського окружного
адміністративного суду від "05" травня
2014 р. - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів з дня складання
її в повному обсязі шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)
І.Ф.Бондарчук

судді: (підпис)
Б.С. Моніч

(підпис)
С.М.Хаюк

З оригіналом згідно: суддя
________________________________ І.Ф.Бондарчук

Повний текст cудового рішення
виготовлено "02" липня 2014 р.

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу/позивачам: Приватне
сільськогосподарське підприємство
"Червона Гора" с.Пугачівка,Млинівський
район, Рівненська область,35134

3- відповідачу/відповідачам:
Млинівська об'єднана державна
податкова інспекція Головного
управління Міндоходів у Рівненській
області
вул.Ватутіна,1,смт.Млинів,Рівненська
область,35100

- ,