Справа № 754/10641/14-а
Суддя: Грегуль О. В.
Дата ухвалення: 2014-07-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Номер провадження 2-а/754/521/14
ПОСТАНОВА

Іменем України

07.07.2014 року суддя Деснянського
районного суду м. Києва Грегуль О. В.
розглянувши у скороченому провадженні
справу за адміністративним позовом
ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду
України в Деснянському районі м. Києва
про визнання дій неправомірними та
зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

24.06.2014 року до суду надійшов
вищевказаний позов, в якому позивачка,
посилаючись на порушення своїх
пенсійних прав при відмові у
проведенні перерахунку розміру
призначеної їй пенсії, просить визнати
дії відповідача неправомірними і
протиправними та зобов'язати
відповідача провести перерахунок та
виплату їй пенсії з урахуванням сум
матеріальної допомоги для вирішення
соціально-побутових питань та допомоги
на оздоровлення в розмірі 86 відсотків,
зазначених у довідці № 1005 від 05.06.2014
року.

Представник відповідача, надіславши
письмові заперечення проти позову,
просив у задоволенні позову відмовити.

Дослідивши наявні в матеріалах справи
докази, суд встановив наступне.

Позивачка перебуває на обліку у
відповідача, як пенсіонерка, якій
призначена пенсія у відповідності до
Закону України «Про державну службу»,
як державному службовцю.

При визначенні розміру пенсії
позивачки, відповідачем не враховано
суму отриманої нею за час роботи
матеріальної допомоги на оздоровлення
та вирішення соціально - побутових
питань, що призвело до зменшення
розміру пенсії позивачки.

Не погоджуючись із розміром
призначеної пенсії, позивачка 06.06.2014
року, звернулася до відповідача з
проханням про перерахунок пенсії з
урахуванням довідки з місця роботи від
05.06.2014 року № 1005, а саме сум
матеріальної допомоги для вирішення
соціально-побутових питань та допомоги
для оздоровлення.

У проведенні перерахунку розміру
призначеної пенсії, позивачці
відмовлено листом відповідача від
06.06.2014 року.

Не погоджуючись із відмовою у
проведенні перерахунку пенсії,
позивачка звернулася до суду з
вищевказаним позовом.

За змістом статті 37 Закону України «Про
державну службу», в редакції, що діяла
на час призначення позивачці пенсії,
пенсія державним службовцям
призначається в розмірі 80 відсотків
від сум їх заробітної плати, на які
нараховується збір на обов'язкове
державне пенсійне страхування.

У частині першій статті 1 Закону
України від 24.03.1995 року № 108/95 ВР "Про
оплату праці", встановлено, що
заробітна плата - це винагорода,
обчислена, як правило, у грошовому
виразі, яку за трудовим договором
власник або уповноважений ним орган
виплачує працівникові за виконану ним
роботу.

Статтею 2 цього Закону визначено
структуру заробітної плати, до якої
входить: основна та додаткова
заробітна плата, а також заохочувальні
та компенсаційні виплати.

Частиною другою статті 33 Закону
України «Про державну службу»
передбачено, що заробітна плата
державних службовців складається з
посадових окладів, премій, доплати за
ранги, надбавки за вислугу років на
державній службі та інших надбавок.

Аналіз наведених положень дає підстави
для висновку, що матеріальна допомога
на оздоровлення та допомога для
вирішення соціально-побутових питань
входила до системи оплати праці
державного службовця.

Крім того, статтею 66 Закону України від
05.11.1991 року № 1788-XII "Про пенсійне
забезпечення", врегульовано види
оплати праці, що враховуються при
обчисленні пенсій.

Відповідно до частини першої статті 66
цього Закону до заробітку для
обчислення пенсії включаються всі види
оплати праці (виплат, доходу), на які
відповідно до Закону України "Про збір
на обов'язкове державне пенсійне
страхування" нараховується збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування, в межах максимальної
величини фактичних витрат на оплату
праці найманих працівників,
оподатковуваного доходу (прибутку),
сукупного оподатковуваного доходу
(граничної суми заробітної плати
(доходу), з яких справляються страхові
внески (збори) до соціальних фондів, що
діяла на день одержання зазначеного
заробітку (виплат, доходу).

Стаття 41 Закону України від 09.07.2003 року
№ 1058-IV "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування"
визначає виплати (доходи), що
враховуються в заробітну плату (дохід)
застрахованої особи для обчислення
пенсії. Так, зокрема до такого доходу
(заробітної плати) враховуються: суми
виплат, отримуваних застрахованою
особою після набрання чинності цим
Законом, з яких згідно з цим Законом
були фактично нараховані (обчислені) та
сплачені страхові внески; суми виплат,
отримуваних застрахованою особою до
набрання чинності цим Законом, у межах
сум, на які відповідно до
законодавства, що діяло раніше,
нараховувалися внески на державне
соціальне страхування або збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування.

За змістом наведених норм отримувані
застрахованою особою суми виплат, з
яких були фактично нараховані та
сплачені страхові внески або збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування, враховуються в заробіток
(дохід) застрахованої особи для
обчислення пенсії, незалежно від того,
чи входять вони до структури
заробітної плати.

Таким чином, матеріальна допомога, на
яку нараховувався збір на обов'язкове
державне пенсійне страхування, однак
яка не включається до складу
заробітної плати державного службовця,
враховується при обчисленні розміру
його пенсії.

При вирішенні даного спору суд також
приймає до уваги правову позицію
Верховного Суду України, викладену в
постановах від 20.02.2012 року у справі №
21-430а11 та № 21-97а13 від 28.05.2013 року,
відповідно якої, матеріальна допомога
на оздоровлення та вирішення соціально
- побутових питань повинна
враховуватись при визначенні розміру
пенсії державних службовців.

Разом з тим, будь-яких доказів, які б
давали правові підстави для здійснення
відповідачем перерахунку та виплати їй
пенсії з урахуванням сум матеріальної
допомоги для вирішення
соціально-побутових питань та допомоги
на оздоровлення саме у розмірі 86
відсотків, позивачка суду не надала і
судом таких доказів не здобуто, а тому,
позовні вимоги в цій частині, суд
вважає безпідставними.

За таких обставин, позов підлягає
задоволенню частково.

Оскільки позов задовольняється, то
відповідно до ст. 94 КАС України,
відшкодування понесених позивачкою
судових витрат, покладається на
рахунок Державного бюджету України.

Керуючись ст. ст. 4-16, 158-164 КАС України,

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1
задовольнити частково.

Визнати неправомірними та
протиправними дії управління
Пенсійного фонду у Деснянському районі
м. Києва при відмові в перерахунку
пенсії ОСОБА_1.

Зобов'язати управління Пенсійного
фонду у Деснянському районі м. Києва
провести перерахунок та виплату пенсії
ОСОБА_1 з урахуванням сум матеріальної
допомоги для вирішення
соціально-побутових питань та допомоги
на оздоровлення, зазначених у довідці
№ 1005 від 05.06.2014 року.

В іншій частині адміністративного
позову відмовити.

Відшкодування судових витрат ОСОБА_1,
покласти на рахунок Державного бюджету
України.

Апеляційна скарга на постанову суду
може бути подана протягом десяти днів з
дня отримання її копії.

СУДДЯ: