Справа № 6/909/07
Суддя: Карась О.В.
Дата ухвалення: 2014-06-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"03" червня 2014 р. м. Київ
К-16066/10

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

Карася О.В. (головуючого), Голубєвої
Г.К., Рибченка А.О.,

представники сторін в судове засідання
не з'явились, про дату, час та місце
судового засідання повідомлені
належним чином, -

розглянувши в порядку письмового
провадження касаційну скаргу
Спеціалізованої державної податкової
інспекції по роботі з великими
платниками податків у м. Миколаєві на
постанову Господарського суду
Миколаївської області від 18.02.2008 та
ухвалу Одеського апеляційного
адміністративного суду від 04.03.2010 у
справі № 6/909/07 за позовом Казенного
підприємства "Дослідно-проектний центр
кораблебудування" до Спеціалізованої
державної податкової інспекції по
роботі з великими платниками податків
у м. Миколаєві про визнання
протиправним та скасування
податкового повідомлення рішення, -

В С Т А Н О В И В:

Підприємством до суду заявлений позов
про визнання протиправним та
скасування податкового
повідомлення-рішення Державної
податкової інспекції від 18.10.2007 №
00015936/0, яким позивачеві донараховано
суму основного податкового
зобов'язання з податку на додану
вартість (ділі - ПДВ) у розмірі 1 184 908,00
грн. та фінансових санкцій - 592 454,00 грн.
за порушення вимог Закону України "Про
податок на додану вартість". Позовні
вимоги обґрунтовані відсутністю з боку
позивача порушень вимог названого
Закону.

Постановою суду першої інстанції,
залишеною без змін ухвалою
апеляційного суду, позовні вимоги
задоволено повністю.

Не погодившись із судовими рішеннями,
відповідач до Вищого
адміністративного суду України подав
касаційну скаргу, де посилаючись на
порушення судами норм матеріального та
процесуального права, просить
зазначені судові рішення скасувати та
ухвалити нове рішення, яким у
задоволенні позову відмовити.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши доповідь судді, перевіривши
повноту встановлених обставин справи
та правильність їх юридичної оцінки
судами, Вищий адміністративний суд
України не вбачає підстав для
задоволення касаційної скарги.

Судами першої і апеляційної інстанцій
встановлено та підтверджено
матеріалами справи, що підставою для
прийняття оспорюваного позивачем
податкового повідомлення-рішення були
висновки, викладені у акті від 11.10.2007
про результати проведення виїзної
документальної перевірки діяльності
позивача з питань дотримання вимог
податкового, валютного та іншого
законодавства за період з 01.04.2004 по
31.03.2007, про порушення позивачем п. 1.4 ст.
1, пп. 3.1.1 п. 3.1 ст. 3, п. 4.1, п. 4.5 ст. 4, п. 6.1, п.
п. 6.2, п. 6.5 ст. 6, пп. 7.2.1 п. 7.2, пп. 7.3.1 п. 7.3,
пп. 7.4.5 п. 7.4, пп. 7.7.1, пп. 7.7.2 п. 7.7 ст. 7
Закону України від 03.04.1997 № 168/97-ВР "Про
податок на додану вартість" (втратив
чинність 01.01.2011), що полягало у
застосуванні позивачем нульової
ставки з ПДВ до експортних операцій з
поставки послуг з розробки,
виготовлення та постачання технічної
документації, здійснених у межах
договорів комісії, укладених з ДК
Укрспецекспорт - ДГ ЗІФ Укрінмаш
(комісіонер). На думку відповідача
вказані операції повинні
оподатковуватись за ставкою 20 %,
оскільки прийом - передача
документації згідно договорів комісії
відбулося на території позивача.

Вирішуючи спір, суди виходили з того, що
в силу положень Закону України від
20.02.2003 № 549-IV "Про державний контроль за
міжнародними передачами товарів
військового призначення та подвійного
використання" (ст. 1) предметом експорту
був товар спеціального (військового)
призначення, митне оформлення якого
здійснюється в порядку, передбаченому
Митним кодексом України (ст. 21 Закону №
549-IV).

З положень цивільного законодавства,
зокрема ст. 655, ст. 1011, ст. 1012, ст. 1018
Цивільного кодексу України, випливає,
що передача товару комітентом
комісіонерові на підставі договору
комісії з метою його реалізації
комісіонером за дорученням комітента
та в інтересах останнього не є
поставкою (продажем) товару, оскільки
за таким договором не відбувається
переходу права власності на товар.
Тобто, комісіонер лише зобов'язується
продавати майно комітента третій
особі, отримуючи за це плату (комісійну
винагороду) і не набуваючи статусу
власника цього майна.

Отже, відносини між комісіонером і
комітентом не можна охарактеризувати
як торгівлю, оскільки товар комітент
комісіонеру не продає. Реалізує третім
особам "не свою" продукцію саме
комісіонер за дорученням комітента.
Тому продавцем товару у договорі
купівлі-продажу виступає саме
комісіонер, право на продаж якого було
передано комітентом за договором
комісії.

Перехід права власності на товари
передбачається і терміном поставка,
наведеним в п. 1.4 ст. 1 Закону України
"Про податок на додану вартість" та
продажем товарів згідно Закону України
"Про оподаткування прибутку
підприємств" <…не вважають продажем
операції з надання товарів у межах
договорів комісії, схову
(відповідального зберігання),
доручення, інших цивільно-правових
договорів, які не передбачають
передачу прав власності на такі
товари…>.

Як передбачено пп. 7.7.9 п. 7.7 ст. 7 Закону №
168/97ВР, коли комісіонер реалізує
отриманий на комісію товар за межі
митної території України, у випадку
чіткого дотримання порядку укладення
комісійного договору та вантажної
митної декларації у комітента є повне
право на нульову ставку за таким
реалізованим товаром, що передбачена
пп. 6.2.1 Закону. Свідченням такого права
комітента та дійсного вивезення
товарів за межі митної території
України буде належним чином оформлена
вантажна митна декларація, як того
вимагає передостанній абзац пп. 6.2.1
Закону № 168/97ВР. Своєю чергою у
комісіонера, відповідно до п. 4.7
зазначеного закону податкове
зобов'язання з ПДВ виникатиме виключно
за операцією з надання послуг з
комісійного продажу товарів. А базою
оподаткування буде комісійна
винагорода комісіонера, визначена у
порядку, встановленому п. п. 4.1, 4.2
Закону.

Як встановлено попередніми судовими
інстанціями, 18.11.2004 та 06.05.2005 позивач
уклав договори комісії з ДК
Укрспецекспорт - ДГ ЗІФ Укрінмаш, за
умовами якого позивач доручає, а ДК
Укрспецекспорт - ДГ ЗІФ Укрінмаш
зобов'язується від свого імені та за
рахунок позивача здійснити на користь
нерезидента поставку документації для
ремонту корпуса та електромеханічної
частини корабля.

На виконання умов договорів комісії
комісіонером (ДК Укрспецекспорт - ДГ
ЗІФ Укрінмаш) на протязі 2006 - 2007 роки
було здійснено експортні операції, що
підтверджено відповідними ВМД, у яких
відправником/експортером зазначено
Підприємство (позивача).

З огляду на зазначене у суду відсутні
правові підстави для висновку про
законність оскарженого податкового
повідомлення-рішення.

За таких обставин переглянуті судові
рішення першої та апеляційної
інстанцій у справі відповідають
приписам чинного законодавства, а
доводи касаційної скарги визнаються
непереконливими.

Керуючись ст. ст. 160, 167, 210 - 232 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

У Х В А Л И В :

Касаційну скаргу Спеціалізованої
державної податкової інспекції по
роботі з великими платниками податків
у м. Миколаєві залишити без
задоволення.

Постанову Господарського суду
Миколаївської області від 18.02.2008 та
ухвалу Одеського апеляційного
адміністративного суду від 04.03.2010 у
справі № 6/909/07 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, і
оскарженню не підлягає, крім як з
підстав, у строк та в порядку,
визначеними ст. ст. 237-2391 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий
О.В. Карась

Судді
Г.К. Голубєва

А.О. Рибченко