Справа № 2а-1670/8008/12
Суддя: Моторний О.А.
Дата ухвалення: 2014-07-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"07" липня 2014 р. м. Київ
К/800/24047/13

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

Головуючого
Моторного О.А.

Суддів
Борисенко І.В.,

Кошіля В.В.,

розглянувши у попередньому судовому
засіданні касаційну скаргу
Кременчуцької об'єднаної державної
податкової інспекції Полтавської
області Державної податкової служби

на постанову Полтавського окружного
адміністративного суду від 17.01.2013

та ухвалу Харківського апеляційного
адміністративного суду від 09.04.2013

у справі № 2а-1670/8008/12

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Наш світ"

до Кременчуцької об'єднаної державної
податкової інспекції у Полтавській
області Державної податкової служби

про скасування податкових
повідомлень-рішень,-

ВСТАНОВИВ:

Постановою Полтавського окружного
адміністративного суду від 17.01.2013, яка
залишена без змін ухвалою Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 09.04.2013, позов задоволено: визнано
протиправними та скасовано податкові
повідомлення-рішення Кременчуцької
об'єднаної державної податкової
інспекції у Полтавській області
Державної податкової служби від 20.11.2012
№ /1813 та № /1814.

В касаційній скарзі відповідач просить
скасувати рішення судів попередніх
інстанцій та прийняти нове рішення про
відмову в задоволенні позовних вимог,
посилаючись на порушення судами норм
матеріального та процесуального права.

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України вважає,
що касаційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що Товариство з обмеженою
відповідальністю "Наш світ"
зареєстровано 12.11.2004 Виконавчим
комітетом Кременчуцької міської ради
Полтавської області, з 18.11.2004 перебуває
на податковому обліку в Кременчуцькій
ОДПІ та відповідно до свідоцтва про
реєстрацію платника ПДВ від 06.04.2010 №
100277845 є платником податку на додану
вартість.

За результатами проведеної
відповідачем документальної невиїзної
перевірки позивача щодо підтвердження
господарських відносин із ТОВ
"Монолінбудкомплект" за період з 01.04.2011
по 30.09.2011, складено акт від 30.10.2012 №
4519/22-209/33255488, в якому зафіксовано
порушення позивачем: п. 138.2 ст. 138, пп.
139.1.9 ст. 139.1 ст. 139 Податкового кодексу
України, в результаті чого занижено
податок на прибуток на суму 27 140,00 грн.;
п. 198.3, 198.6 ст. 198, ст. 201 Податкового
кодексу України, в результаті чого
занижено податок на додану вартість на
суму 23 600,00 грн.

На підставі акта перевірки, 20.11.2012
відповідачем були прийняті податкові
повідомлення-рішення: № /1814, яким
позивачу збільшено суму грошового
зобов'язання з податку на додану
вартість в сумі 27 866,00 грн. та № /1813,
яким позивачу збільшено суму грошового
зобов'язання з податку на прибуток
приватних підприємств у розмірі
27 140,00 грн.

Задовольняючи позовні вимоги, суди
попередніх інстанцій виходили з
наступного, з чим погоджується суд
касаційної інстанції.

Пунктом 138.2 ст.138 Податкового кодексу
України передбачено, що витрати, які
враховуються для визначення об'єкта
оподаткування, визнаються на підставі
первинних документів, що підтверджують
здійснення платником податку витрат,
обов'язковість ведення і зберігання
яких передбачено правилами ведення
бухгалтерського обліку, та інших
документів, встановлених розділом II
цього Кодексу.

Згідно із пп. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139
Податкового кодексу України, не
включаються до складу витрат витрати,
не підтверджені відповідними
розрахунковими, платіжними та іншими
первинними документами, обов'язковість
ведення і зберігання яких передбачена
правилами ведення бухгалтерського
обліку та нарахування податку.

Відповідно до п. 198.3 ст. 198 Податкового
кодексу України, податковий кредит
звітного періоду визначається
виходячи з договірної (контрактної)
вартості товарів /послуг, але не вище
рівня звичайних цін, визначених
відповідно до ст. 39 цього Кодексу, та
складається з сум податків,
нарахованих (сплачених) платником
податку за ставкою, встановленою п. 193.1
ст. 193 цього Кодексу, протягом такого
звітного періоду у зв'язку з придбанням
товарів з метою їх подальшого
використання в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності платника податку.

Датою виникнення права платника ПДВ
на віднесення сум податку до
податкового кредиту, згідно з п. 198.2 ст.
198 ПК України, вважається дата тієї
події, що відбулася раніше: дата
списання коштів з банківського рахунка
платника податку на оплату
товарів/послуг; дата отримання
платником податку товарів/послуг, що
підтверджено податковою накладною.

Не відносяться до податкового кредиту,
згідно з пунктом 198.6. цієї статті, суми
податку, сплаченого (нарахованого) у
зв'язку з придбанням товарів/послуг, не
підтверджені податковими накладними
(або підтверджені податковими
накладними, оформленими з порушенням
вимог статті 201 цього Кодексу) чи не
підтверджені митними деклараціями,
іншими документами, передбаченими
пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Матеріали справи свідчать, що 25.05.2010 між
позивачем (замовник) та ТОВ
"Монолінбудкомплект" (виконавець) було
укладено договір про надання послуг №
8/2, за умовами якого виконавець
зобов'язується надати замовнику
технологічні послуги по механічному
різанню металопрокату, а замовник
зобов'язується прийняти та оплатити
вказані послуги.

Також, 01.07.2012 між позивачем (замовник) та
ТОВ "Монолінбудкомплект" (виконавець)
укладено договір про виконання робіт №
8, за умов якого виконавець
зобов'язується виконати роботи по
технічному обслуговуванню
токарно-вінторізних станків с ЧПУ, а
замовник зобов'язується прийняти та
оплатити вказані роботи.

На підтвердження факту реальності
господарських операцій, що були
проведені позивачем в межах спірних
правочинів з ТОВ "Монолінбудкомплект"
по наданню послуг та виконанню робіт,
останнім виписані податкові накладні
№ 70 від 29.06.2011, № 180 від 27.09.2011.

Також, між позивачем та ТОВ
"Монолінбудкомплект" були підписані
акти здачі-прийняття робіт (надання
послуг); акт приймання-передачі
продукції від 01.06.2011 та акт
приймання-передачі
токарно-винторізних станків с ЧПУ від
16.09.2011.

На підтвердження здійснення оплати за
надані послуги та виконані роботи в
матеріалах справи наявні платіжні
доручення.

Як встановлено судами, після виконання
фрезерувальних робіт готова продукція
була транспортована від ТОВ
"Монолінбудкомплект" до ТОВ "Наш світ"
власним транспортним засобом позивача,
про що свідчить подорожній лист
службового автомобіля № 29092011/1 від
29.06.2011, наявність у позивача власного
транспортного засобу підтверджується
свідоцтвом про реєстрацію
транспортного засобу серії КХС № 894577.

На момент здійснення спірних
правовідносин, ТОВ
"Монолінбудкомплект" було
зареєстровано платником податку на
додану вартість.

Слід зазначити, що в матеріалах справи
відсутні докази встановлення
податковим органом обставин на
підтвердження того, що укладаючи
спірні договори, учасники договірних
відносин діяли з метою, яка є завідомо
суперечною інтересам держави та
суспільства. Податковим органом не
доведено наявності протиправного
умислу та мети при укладенні угод
позивачем з ТОВ "Монолінбудкомплект",
що мали місце під час здійснення
позивачем підприємницької діяльності.

Посилання податкового органу на
висновки довідки зустрічної звірки
по ТОВ "Монолінбудкомплект" щодо
вчинення нікчемних правочинів, що
слугувало підставою для висновків ОДПІ
про неправомірне збільшення платником
податків витрат з податку на прибуток
та податкового кредиту з ПДВ, судами
правомірно не прийняті до уваги,
оскільки, чинне законодавство не
ставить в залежність право на
формування податкового кредиту від
податкового обліку (стану) інших осіб і
фактичної сплати контрагентами
податку до бюджету. Питання
податкового кредиту поширюється
тільки на окремо взятого платника
податків і не ставить цей факт у
залежність від розрахунку з бюджетом
третіх осіб.

Таким чином, вірними є висновки судів
першої та апеляційної інстанцій про
відсутність у податкового органу
підстав для прийняття спірних
податкових повідомлень-рішень від
20.11.2012 № /1813 та № /1814.

Доводи, наведені скаржником в
касаційній скарзі, викладеного не
спростовують, а тому колегією суддів
відхиляються.

Враховуючи викладене, Вищий
адміністративний суд України дійшов
висновку, що судами першої та
апеляційної інстанцій належним чином
з'ясовані обставини справи та дано їм
відповідну правову оцінку. Порушень
норм матеріального чи процесуального
права, які могли призвести до зміни чи
скасування рішень судів, не
встановлено.

Керуючись статтями 2201, 223, 224, 230 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Кременчуцької
об'єднаної державної податкової
інспекції Полтавської області
Державної податкової служби -
відхилити.

Постанову Полтавського окружного
адміністративного суду від 17.01.2013 та
ухвалу Харківського апеляційного
адміністративного суду від 09.04.2013
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
постановлення і може бути переглянута
Верховним Судом України з підстав і в
порядку, установленому статтями 237, 238,
239-1 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Головуючий суддя: (підпис) О.А.
МоторнийСудді(підпис) І.В. Борисенко
(підпис) В.В. Кошіль