Справа № 162/1627/13,2-а/162/531/13
Суддя: Коваль Р.Й.
Дата ухвалення: 2014-07-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 липня 2014 р.
м.Львів
Справа № 876/15068/13

Львівський апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді
Коваля Р.Й.,

суддів
Гуляка В.В.,

Судової-Хомюк Н.М.,

розглянувши у письмовому провадженні
апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в
Любешівському районі Волинської
області на постанову Любешівського
районного суду Волинської області від
14.10.2013 року в адміністративній справі №
162/1627/13, 2-а/162/531/13 за позовом ОСОБА_2 до
управління Пенсійного фонду України в
Любешівському районі Волинської
області про визнання дій
неправомірними та зобов'язання
здійснити перерахунок пенсії,

встановив :

У вересні 2013 року позивач звернувся з
позовом до відповідача про визнання
дій неправомірними та зобов'язання
здійснити перерахунок пенсії.

Позивач вказував, що згідно із ч.2 ст.56
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» право на пенсію в повному
обсязі мають громадяни, віднесені до
категорій 1, 2, 3, 4, за умови стажу роботи
не менше як, чоловіки - 20 років, жінки 15
років, із збільшенням пенсії на один
процент заробітку за кожний рік роботи
понад встановлений цим пунктом стаж,
але не вище 75% заробітку, а громадяни,
які відпрацювали за списком № 1,
чоловіки - 10 років, жінки - 7 років 6
місяців і не більше - не вище 85 %
заробітку.

Вказує, що з січня 2004 року йому змінено
умови нарахування пенсії і зроблено
доплату в розмірі 1% мінімального
розміру пенсії за кожний рік роботи без
врахування ч.2 ст.56 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи».

Вважаючи такі дії відповідача
незаконними, позивач звернувся до суду.

Постановою Любешівського районного
суду Волинської області від 14.10.2013 року
позов задоволено частково. Визнано
неправомірними дії управління
Пенсійного фонду України в
Любешівському районі Волинської
області щодо відмови в проведенні
розрахунку на збільшення пенсії
позивачу на 1% заробітку за кожний рік
роботи понад мінімальний стаж 15 років
відповідно до положень частини 2
статті 56 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи». Зобов'язано управління
Пенсійного фонду України в
Любешівському районі Волинської
області провести перерахунок та
виплату пенсії позивачу з 26.03.2013 року
відповідно до вимог ч.2 ст.56 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
із збільшенням пенсії на 1% заробітку за
кожний рік роботи понад встановлений
стаж - 15 років, але не вище 75% заробітку.

Постанову суду оскаржив відповідач.
Вважає, що постанова є безпідставною і
необґрунтованою, прийнята з порушенням
норм матеріального права і
процесуального права та підлягає
скасуванню з підстав викладених в
апеляційній скарзі. Зокрема вказує на
те, що пенсія позивачу виплачується
згідно вимог Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», тому і підвищення до
пенсії на 1% за понаднормовий стаж
здійснюється згідно вимог ст.28 цього
Закону. Просить скасувати оскаржувану
постанову та прийняти нову, якою
відмовити в задоволенні позовних
вимог.

Враховуючи те, що цю справу може бути
вирішено на основі наявних у ній
доказів, а оскаржена постанова
прийнята у порядку скороченого
провадження, згідно п.3 ч.1 ст.197 КАС
України апеляційний розгляд справи
здійснюється у письмовому провадженні.

Заслухавши доповідача, перевіривши
матеріали справи, колегія судді дійшла
висновку, що апеляційну скаргу
апелянта слід залишити без задоволення
з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач є
учасником ліквідації наслідків ЧАЕС 3
категорії, що підтверджується
відповідним посвідченням.

Безспірно встановлено, що позивач була
призначена пенсія по віку згідно зі
ст.12 Закону України «Про пенсійне
забезпечення» та ст.55 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи».

Відповідно до ст.55 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» (в
редакції, чинній на момент виникнення
спірних правовідносин) призначення та
виплата пенсій потерпілим від
Чорнобильської катастрофи провадиться
відповідно до Закону України «Про
пенсійне забезпечення» та цього
Закону.

Частиною 2 ст.56 наведеного Закону
визначено, що право на пенсію в повному
розмірі мають громадяни, віднесені до
категорій 1, 2, 3, 4, за умови стажу роботи
не менш як: чоловіки - 20 років, жінки - 15
років, із збільшенням пенсії на один
процент заробітку за кожний рік роботи
понад встановлений цим пунктом стаж,
але не вище 75 процентів заробітку, а
громадянам, які відпрацювали за
списком № 1, чоловіки - 10 років і більше,
жінки - 7 років 6 місяців і більше - не
вище 85 процентів заробітку.

Відповідно до ст.15 Закону України «Про
пенсійне забезпечення» умови, норми та
порядок такого забезпечення громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи,
визначаються Законом України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» або їм
надається право на одержання пенсій на
підставах, передбачених Законом
України «Про пенсійне забезпечення».

Таким чином, цією нормою надано право
обирати умови, норми та порядок
пенсійного забезпечення, які
встановлені загальним Законом України
«Про пенсійне забезпечення» або
спеціальним Законом України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи».

Обставини справи свідчать про те, що
позивач обрав умови, норми та порядок
пенсійного забезпечення, встановлені
спеціальним Законом України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи».

Аналіз ст.56 наведеного Закону свідчить
про те, що вона визначає особливі норми
та умови пенсійного забезпечення
громадян, які постраждали від
Чорнобильської катастрофи.

Водночас порядок перерахунку пенсій
Законом України «Про пенсійне
забезпечення» не встановлений, що є
підставою для застосування судом при
розгляді цього публічно-правового
спору аналогії закону на підставі ч.7
ст.9 КАС України.

Ознакам, передбаченим вказаною
процесуальною нормою, відповідає абз.2
ч.1 ст.28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», зі змісту якого випливає,
що за кожний повний рік страхового
стажу понад установлений законом
мінімальний трудовий стаж, необхідний
для призначення пенсії за віком,
остання збільшується на 1 % визначеної
законом її розрахункової величини.

Для громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи,
ця розрахункова величина має пільговий
характер і визначена в ч.2 ст.56 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
як сума заробітку за кожний рік роботи
понад установлений цим пунктом стаж
роботи. Згідно з цим Законом вона
дорівнює мінімальному розміру пенсії
за віком, який згідно з абз.1 ч.2 ст.28
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» встановлений у розмірі
визначеного законом прожиткового
мінімуму для осіб, які втратили
працездатність.

Таким чином, особам, яким призначена
пенсія на підставі Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи»,
перерахунок пенсії має здійснюватися
за кожний повний рік стажу роботи понад
установлений для них мінімальний
трудовий стаж для призначення пенсії (15
років - для жінок і 20 років - для
чоловіків) шляхом збільшення пенсії на
1 % заробітку за рік.

Оскільки позивач є потерпілим
внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС
3 категорії, тому пенсійним органом на
момент перерахунку пенсії
неправомірно визначено доплату до
пенсії за понаднормативний стаж 25
років, при цьому спірну доплату слід
було встановити за понаднормативний
стаж 20 років.

З урахуванням викладеного судова
колегія приходить до переконання, що
доводи апеляційної скарги є
безпідставними та необґрунтованими і
не спростовують висновків суду першої
інстанції.

Статтею 200 КАС України передбачено, що
суд апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Керуючись ст.ст.183-2, 195, 197, 198, 202, 205, 207, 254
КАС України, суд

ухвалив :

Апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в
Любешівському районі Волинської
області залишити без задоволення, а
постанову Любешівського районного
суду Волинської області від 14.10.2013 року
в адміністративній справі № 162/1627/13,
2-а/162/531/13 - без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі.

Ухвала остаточна і оскарженню в
касаційному порядку не підлягає.

Головуючий судді
Р.Й.Коваль

Судді
В.В.Гуляк

Н.М.Судова-Хомюк