Справа № 127/26829/13-а
Суддя: Білоус О.В.
Дата ухвалення: 2014-07-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий у 1-й інстанції: Сичук М.М.
Суддя-доповідач: Білоус О.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 липня 2014 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого-судді: Білоуса О.В.

суддів: Курка О. П. Совгири Д. І.

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2
на постанову Вінницького міського суду
Вінницької області від 02 грудня 2013 року
у справі за адміністративним позовом
ОСОБА_2 до Департаменту соціальної
політики Вінницької міської ради про
виплату коштів , -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 звернулась до Вінницького
міського суду Вінницької області з
адміністративним позовом до
Департаменту соціальної політики
Вінницької міської ради про визнання
дій протиправними. Позовні вимоги
мотивовано тим, що вона звернулась до
департаменту із заявою про
призначення та виплату державної
допомоги на дітей одиноким матерям.
Таку допомогу в розмірі 273,30 грн. на
місяць їй було призначено з 02.08.2008 року.
Листом за № 08-00-019-55852 від 01.10.2013 року
департамент соціальної політики
Вінницької міської ради повідомив, що
при обстеженні матеріально-побутових
умов проживання сім'ї, державним
соціальним інспектором було
встановлено, що дитина із ОСОБА_2 за
вказаною адресою не проживає, тому
виплата допомоги була призупинена з
01.05.2012 року до з'ясування обставин.
Вважаючи висновки безпідставними, а
рішення - неправомірним, просила
визнати дії департаменту протиправним
та зобов'язати провести нарахування та
виплату допомоги.

Постановою Вінницького міського суду
від 02.12.2013 року у задоволенні позову
відмовлено. Не погоджуючись із
рішенням суду першої інстанції,
позивач подав апеляційну скаргу, в якій
просить суд скасувати постанову та
прийняти нове рішення, яким позов
задовольнити, посилаючись при цьому на
неповне з'ясування обставин, які мають
значення для справи та порушення норм
матеріального та процесуального права,
що призвело до неправильного
вирішення спору.

Справа на підставі ст. 183-2 КАС України
розглядається у порядку письмового
провадження, при цьому, згідно частини 6
статті 12, частини 1 статті 41 КАС України,
повне фіксування судового засідання за
допомогою звукозаписувального
технічного засобу не відбувається.

Заслухавши суддю-доповідача,
дослідивши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню, а рішення суду
першої інстанції необхідно залишити
без змін, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України,
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
Законами України.

Частиною 3 статті 2 КАС України
визначено, що у справах щодо оскарження
рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів
владних повноважень адміністративні
суди перевіряють, чи прийняті (вчинені)
вони: на підставі, у межах повноважень
та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України; з
використанням повноваження з метою, з
якою це повноваження надано;
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії);
безсторонньо (неупереджено);
добросовісно; розсудливо; з
дотриманням принципу рівності перед
законом, запобігаючи несправедливій
дискримінації; пропорційно, зокрема з
дотриманням необхідного балансу між
будь-якими несприятливими наслідками
для прав, свобод та інтересів особи і
цілями, на досягнення яких спрямоване
це рішення (дія); з урахуванням права
особи на участь у процесі прийняття
рішення; своєчасно, тобто протягом
розумного строку. При цьому в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо
доказування правомірності свого
рішення, дії чи бездіяльності
покладається на відповідача, якщо він
заперечує проти адміністративного
позову (ч. 2 ст. 71 КАС України).

Частиною 1 ст. 195 КАС України визначено,
що суд апеляційної інстанції
переглядає судові рішення суду першої
інстанції в межах апеляційної
скарги.

Як вірно встановлено судом першої
інстанції, та підтверджується
матеріалами справи, ОСОБА_2 перебувала
на обліку у відділі соціального
захисту населення № 3 Департаменту
праці і соціального захисту населення
Вінницької міської ради з 01.08.2009 року по
30.04.2012 року.

Відповідно до Закону України «Про
державну допомогу сім'ям з дітьми»
позивач отримувала допомогу одинокій
матері на сина ОСОБА_3 в розмірі 273,30 грн.
в місяць, який становив 30% від
прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку.

На підставі п. 36 «Порядку призначення і
виплати державної соціальної допомоги
сім'ям з дітьми», затвердженого
Постановою Кабінету Міністрів України
від 27.12.2011 р. № 1751, згідно проведених
державним соціальним інспектором
обстежень матеріально-побутових умов
проживання сім'ї, виявлено зі слів
сусідів, що дитина з матір'ю за вказаною
адресою не проживає (проживає за
кордоном), виплата допомоги одинокій
матері була призупинена з 01.05.2012 року до
з'ясування обставин.

Державним соціальним інспектором при
неодноразовому відвідуванні (27.09.2012
року, 25.02.2013 року) було з'ясовано, що за
вказаною адресою по АДРЕСА_1
проживають квартиранти. А тому
зазначені виплати ОСОБА_2 були
призупинені та роз'яснено можливість
звернення із відповідною письмовою
заявою про їх поновлення.

Вирішуючи по суті існуючий спір, суд
першої інстанції керувався тим, що
згідно статті 1 Закону України «Про
державну допомогу сім'ям з дітьми»
громадяни України, в сім'ях яких
виховуються та проживають
неповнолітні діти, мають право на
державну допомогу у випадках та на
умовах, передбачених цим Законом та
іншими законами України, незалежно від
їхнього місця проживання (постійного
чи тимчасового) на час отримання
допомоги.

Вирішуючи питання про віднесення факту
проживання позивача закордоном до
інших, у розумінні пунктів 13 та 23
Порядку № 1751, обставин, з якими
пов'язано припинення виплати допомог,
слід ураховувати те, що згідно з
пунктом 13 Порядку контроль за цільовим
використанням допомоги і створенням
належних умов для повноцінного
утримання та виховання дітей
здійснюється головними державними
соціальними інспекторами і державними
соціальними інспекторами органів
праці та соціального захисту населення
разом з управліннями (відділами) у
справах сім'ї та молоді, службами у
справах дітей і органами опіки та
піклування шляхом проведення
моніторингу виплат і використання
допомоги, вибіркового обстеження
окремих сімей.

У разі встановлення факту нецільового
використання коштів зазначені органи
подають керівнику органу, що призначив
допомогу, пропозиції щодо припинення
її виплати.

У пункті 23 встановлено, що у випадках,
передбачених абзацами другим - восьмим,
десятим та одинадцятим підпункту 1
цього пункту (тобто й у разі виникнення
інших обставин), виплата допомоги
припиняється на підставі пропозицій
органу опіки та піклування чи
державного соціального інспектора
органу праці та соціального захисту
населення.

Виїзд батьків за кордон унеможливлює
перевірку управлінням праці та
соціального захисту населення
цільового використання коштів
допомоги при народженні дитини для
створення належних умов повноцінного
утримання та виховання дитини, і суд
першої інстанції обґрунтовано вказав,
що такі обставини вірно були прийняті
до уваги Управлінням та виплату
допомоги припинено правомірно.

Виплата допомоги припиняється з
місяця, що настає за місяцем, в якому
виникли зазначенні обставини, за
рішенням органу, який призначив
допомогу, тому допомога при народженні
дитини була припинена.

Згідно абз. 24 п. 13 Порядку, виплата
допомоги поновлюється у разі, коли
особа, яка фактично здійснює догляд за
дитиною, звернулася протягом шести
місяців з дня припинення виплати
допомоги до органу, що призначив
допомогу, з письмовою заявою, чого
відповідно позивачем не було зроблено.
Відтак позовні вимоги є
безпідставними.

Доводи апеляційної скарги
спростовуються вищенаведеним,
матеріалами справи, а тому колегією
суддів відхиляються, оскільки не дають
підстав для висновку про порушення
судом першої інстанції норм права, які
призвели до неправильного вирішення
справи, тобто прийнята постанова
відповідає матеріалам справи та
вимогам закону, і підстав для її
скасування не вбачається.

Відповідно до статті 200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову -без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті рішення суду з одних лише
формальних підстав.

На підставі наведеного колегія суддів
вважає, що суд першої інстанції дійшов
правильного висновку щодо відмови у
задоволенні заявлених вимог.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206,
212, 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, - залишити
без задоволення, а постанову
Вінницького міського суду Вінницької
області від 02 грудня 2013 року, - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили в
порядку та в строки, передбачені ст. 254
КАС України та є остаточною згідно ст.
183-2 КАС України .

Головуючий
Білоус О.В.

Судді
Курко О. П.

Совгира Д. І.