Справа № 872/7550/13
Суддя: Шлай А.В.
Дата ухвалення: 2014-04-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

22 квітня 2014 рокусправа №
0814/13585/2012(2а/334/20/2013)

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Шлай А.В.

суддів: Іванова
С.М. Чабаненко С.В.

за участю секретаря судового
засідання: Кязимової Д.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційні скарги
Управління Пенсійного фонду України в
Ленінському районі Запорізької
області, Публічного акціонерного
товариства «Запорізький арматурний
завод» на постанову Ленінського
районного суду м. Запоріжжя від 09
квітня 2013 року у справі №0814/13585/2012
(2-а/334/20/2013) за позовом прокурора
Ленінського районі м. Запоріжжя в
інтересах ОСОБА_1 до Управління
Пенсійного фонду України в Ленінському
районі Запорізької області, третя
особа - Публічне акціонерне товариство
«Запорізький арматурний завод» про
визнання протиправними дій та
зобов'язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

Прокурор Ленінського районі м.
Запоріжжя в інтересах ОСОБА_1 звернувся
до суду з адміністративним позовом, в
якому просив визнати протиправними дії
Управління Пенсійного фонду України в
Ленінському районі Запорізької
області щодо здійснення перерахунку
пільгового стажу на підставі
заяви-повідомлення Відкритого
акціонерного товариства «Запорізький
арматурний завод», правонаступником
якого є Публічне акціонерне товариство
«Запорізький арматурний завод», від 27
квітня 2011 року про анулювання та
відкликання довідки №19 від 10 лютого 2005
року та щодо зменшення розміру пенсії
та зобов'язати здійснити поновлену
виплату пенсії. В обґрунтування
заявлених вимог позивач зазначав, що
перебуває на обліку в Управлінні
пенсійного фонду України в Ленінському
районі м. Запоріжжя та отримує пенсію
за віком на пільгових умовах, яка
призначена відповідно до п. «а» ч. 1 ст.
13 Закону України «Про пенсійне
забезпечення». Відповідач здійснює
відповідні виплати згідно довідки № 19
від 10.02.2005 р., виданої третьою особою ВАТ
„ЗАЗ", на ім'я позивача для
пред'явлення до Управління ПФУ, що
підтверджує факт його роботи на
Запорізькому арматурному заводі в
період з 01 березня 1990 року по 07 жовтня
1993 року (3 роки), а також його пільговий
характер роботи за Списком № 1. Однак,
ВАТ «ЗАЗ» в односторонньому порядку
своєю заявою-повідомленням від 27
квітня 2011 року вих. № 197 анулювало та
відкликало вищевказану довідку,
оскільки ВАТ „ЗАЗ" не має законного
права в своїх довідках зазначати
періоди роботи особи на ЗВО
«Арматуробудування». Таким чином, з
липня 2011 року відповідач
безпідставно зменшив розмір пенсії, у
зв'язку з чим ОСОБА_1 змушений був
звернутися до Прокуратури Ленінського
району м. Запоріжжя для представлення
його інтересів у суді, як особи, яка
через свій похилий вік та правову
необізнаність не має можливості сама
звернутись до суду.

Постановою Ленінського районного суду
м. Запоріжжя від 09 квітня 2013 року
позовні вимоги задоволено.

Не погодившись з рішенням суду першої
інстанції, Управління Пенсійного фонду
України в Ленінському районі
Запорізької області та Публічне
акціонерне товариство «Запорізький
арматурний завод» звернулись з
апеляційними скаргами. Відповідач
посилається на те, що ОСОБА_1 пенсія
перерахована не була з підстав
відсутності інформації про роботу на
ВАТ «Запорізький арматурний завод».
Третя особа у скарзі зазначила, що
постанова суду першої інстанції
прийнята з порушенням норм
процесуального права, так як у позивача
сплив шестимісячний строк для
звернення до суду за захистом своїх
порушених прав.

Прокурор та позивач у судовому
засіданні проти апеляційних скарг
заперечували ,просили рішення суду
першої інстанції залишити без змін як
законне та обґрунтоване.

Відповідач та третя особа, належним
чином повідомлені про день, місце і час
розгляду апеляційної скарги, доказом
чого є повідомлення про вручення
рекомендованих поштових відправлень, у
судове засідання не прибули,
відповідач у поданій апеляційній
скарзі, просив проводити апеляційний
розгляд справи без участі його
уповноваженого представника.

Відповідно до частини 4 статті 196
Кодексу адміністративного судочинства
України неприбуття у судове засідання
сторін або інших осіб, які беруть
участь у справі, належним чином
повідомлених про дату, час і місце
апеляційного розгляду, не перешкоджає
судовому розгляду справи.

Колегія суддів, перевіривши законність
та обґрунтованість рішення суду в
межах доводів апеляційної скарги,
дійшла висновку про відсутність
підстав для її задоволення, виходячи з
наступного.

Як встановлено судом першої інстанції
на підставі письмових доказів, що
містяться в матеріалах справи, ОСОБА_1
перебуває на обліку Управління
Пенсійного фонду України в Ленінському
районі м. Запоріжжя з 07 квітня 2005 року
та отримує пенсію за віком, призначену
на пільгових умовах по списку №1.
Позивачем, при оформленні пенсії, була
надана довідка про пільговий характер
роботи за Списком №1, яка була видана
ВАТ «Запорізький арматурний завод» від
10 лютого 2005 року № 19, та підтверджувала
фактичну зайнятість повний робочий
день на роботах із шкідливими і важкими
умовами праці за Списком № 1, згідно
якої він з 01 березня 1990 року по 07 жовтня
1993 року (тобто 3 роки 7 місяців 7 днів)
працював в ЗВО «Арматуробудування»,
яке з 04 лютого 1994 року перейменовано в
ВАТ «Запорізький арматурний завод»
згідно наказу Мінмашпрому від 28 січня
1994 року № 104. 04 травня 2011 року до
відповідача надійшла
заява-повідомлення від 27 квітня 2011 року
№ 185 про анулювання та відкликання
довідки ВАТ «Запорізький арматурний
завод» від 23 січня 2003 року № 17, оскільки
ВАТ «Запорізький арматурний завод» не
є правонаступником ЗВО
«Арматуробудування». Також, було
надіслано до відповідача нову довідку
про пільговий характер роботи позивача
від 01 червня 2011 року № 49, в якій
зазначалось, що інформація про роботу
ОСОБА_1 на ВАТ або державному
підприємстві «Запорізький арматурний
завод» відсутня.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції виходив з їх
доведеності та обґрунтованості.

Колегія суддів погоджується з такими
висновками суду першої інстанції та
вважає за необхідне зазначити
наступне.

У відповідності до «Порядку подання та
оформлення документів для призначення
(перерахунку) пенсій відповідно до
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», затвердженого
Постановою Пенсійного фонду України
від 25 11.2005, № 22-1, заява про переведення з
одного виду пенсії на інший, про
перерахунок пенсії подається до
органу, що призначає пенсію, заявником
за місцем проживання (реєстрації), а при
необхідності - його законним
представником (батьки або опікун
(піклувальник)) за місцем проживання
(реєстрації) представника.

Окрім цього, відповідно до ст.49 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування»
виплата пенсії за рішенням
територіальних органів Пенсійного
фонду або за рішенням суду
припиняється: якщо пенсія призначена
на підставі документів, що містять
недостовірні відомості; у разі смерті
пенсіонера; у разі неотримання
призначеної пенсії протягом 6 місяців
підряд; в інших випадках, передбачених
законом.

Діючим законодавством не передбачено
відкликання раніше виданих довідок про
уточнення особливого характеру роботи
чи умов праці, необхідних для
призначення пільгової пенсії.

Вищенаведене свідчить, що відповідач
вчинив дії, що суперечить вимогам ч
астини 2 статті 19 Конституції України,
згідно з якою органи державної влади
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Крім того, відповідно до вищевказаного
порядку підтвердження пільгового
стажу, підприємству не надано право
надавати до органів ПФУ нові уточнюючі
довідки або відкликати раніше надані.

Відповідальність за оформлення
довідок несе підприємство що їх видало,
тому особа не може бути позбавлена
законного права на пенсійне
забезпечення з підстав допущення
помилки при оформленні відповідної
довідки зокрема, якщо відомості про
період та умови її роботи, викладені
вірно та на підставі необхідних
визначених Порядком документів.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції щодо
того, що визнання правонаступництва
між ЗВО «Запоріжпромарматура» та ВАТ
«Запорізький арматурний завод» не є
необхідним, оскільки відповідно до
діючих на час існування об'єднання
законодавчих актів та статутних
документів, об'єднання не несе
відповідальності за зобов'язаннями
своїх учасників, тому не зобов'язане
видавати документи з трудової
діяльності колективу підприємств, які
входили до його складу, вказане
підтверджується дослідженими судом
документами та аналізом норм
законодавства, а саме:

Згідно із нормами Закону УРСР «Про
підприємства в Українській РСР» 25
листопада 1991 року було перереєстровано
ВО «Запоріжпромарматура» та
відповідно до нового Статуту
об'єднання до його складу входило три
державні виробничі підприємства із
головним Запорізький арматурний завод,
власником учасників об'єднання
зазначено Держоборонпроммаш.
Відповідно до Закону УРСР «Про
підприємства в Українській РСР» та
постанови КМУ від 24 вересня 1991 року № 227
було зареєстровано статут Державного
підприємства «Запорізький арматурний
завод». Згідно із цим Статутом
Запорізький арматурний завод є
державним виробничим підприємством,
підпорядкованим Держоборонпроммашу,
та здійснює свою діяльність

Тобто, це підтверджує, що державне
підприємство «Запорізький арматурний
завод» входило до складу ВО
«Запоріжпромарматура» та відповідно
до вимог Закону УРСР «Про підприємства
в Українській РСР» та статутів
підприємства і об'єднання
користувалось юридичною
самостійності, а об'єднання не
відповідало за зобов'язаннями
підприємств, що входили до його складу
та здійснювало лише методологічну та
консультативну роботу. З наведеного
вбачається, що у зв'язку із виконанням
вимог Закону УРСР «Про підприємства в
Українській РСР» відбулася
реорганізація об'єднання та його
учасників, які перестали існувати як
виробничі одиниці та набули статусу
юридичних осіб, як державні виробничі
підприємства.

Згідно з п. 140 Положення про виробниче
обєднання: «В случае разделения
производственного объединения
(комбината) к возникшим в результате
этого разделения новым объединениям
(предприятиям, организациям) переходят
по разделительному акту, в
соответствующих частях, имущественные
права и обязанности реорганизованного
объединения».

Відповідно до статті 37 Цивільного
кодексу УРСР при реорганізації до
новостворених підприємств переходять
не тільки майно і права, а також і
зобов'язання реорганізованих
підприємств. Отже, в результаті
реорганізації ВО
«Запоріжпромарматура» та його
учасників, утворилось Державне
підприємство «Запорізький арматурний
завод», до якого перейшли відповідні
права та обовязки реорганізованого
об'єднання щодо виробничої одиниці, на
базі якої його створено.

Відповідно до статті 36 Кодексу Законів
про Працю Української РСР - зміна
підпорядкованості підприємства,
установи, організації не припиняє дії
трудового договору. При реорганізації
підприємства, установи, організації
припинення трудового договору за
ініціативою адміністрації можливе
лише у випадку скорочення чисельності
або штату працівників (п. 1 ч. 1 ст. 40). Про
продовження дії трудового договору
позивача після реорганізації
об'єднання та його учасників та про
знаходження його у трудових відносинах
саме із Запорізьким арматурним заводом
свідчить безперервність запису про
період його роботи з 01.03.1990 року по
07.10.1993 року на одній посаді у одному й
тому самому цеху, із затвердженням
запису про його звільнення (за згодою
сторін згідно ст. 36 п.1 КЗпПУ), саме
печаткою ВАТ «Запорізький арматурний
завод».

Державна реєстрація Запорізького
арматурного заводу розпорядженням від
23 грудня 1993 року №6431 проводилась для
створення організаційної форми
підприємництва оскільки відбувалась у
відповідності до Законів України «Про
підприємства України», «Про
власність», «Про підприємництво» та
при його реєстрації засновником
надавався новий статут, затверджений
постановою трудового колективу
Запорізького арматурного заводу та
завірений печатками з боку голови ради
підприємства печаткою ВО
«Запоріжпромарматура», з боку
профспілкового комітету печаткою
Профкому ВО «Запоріжпромарматура»,
обов'язковість надання якого була
передбачено статтею 8 Закону України
«Про підприємництво» саме лише у
випадку, якщо це необхідно саме для
створення організаційної форми
підприємництва.

Згідно із п. 14 «Положення про порядок
корпоратизації підприємств»,
затвердженим постановою Кабінету
Міністрів України від 05.07.1993 р. N 508 у
процесі корпоратизації підприємств,
об'єднань, що не привели свій статус у
відповідність з чинним законодавством,
їх структурні підрозділи (одиниці)
можуть бути перетворені за рішенням
засновника у самостійні підприємства,
в тому числі у відкриті акціонерні
товариства, отже вказаною нормою
структурним підрозділам об'єднань було
надано право приймати рішення про їх
перетворення в самостійні акціонерні
товариства.

Перетворення державного виробничого
об'єднання «Запоріжпромарматура» не
відбувалось, про що свідчить його
відсутність у ЄДРПОУ, який ведеться з
1993 року.

Оскільки створення відкритого
акціонерного товариства «Запорізький
арматурний завод» відбувалось згідно з
Указом Президента України «Про
корпоратизацію підприємств» та
«Положення про порядок корпоратизації
підприємств», то відповідно до змісту
вказаних нормативно-правових актів
Наказом Міністерства машинобудування,
ВПК і конверсії України від 28.01.1994 року
№104 відбулась корпоратизація
структурної одиниці виробничого
об'єднання «Запоріжпромарматура» -
державного підприємства «Запорізький
арматурний завод» у самостійне
акціонерне підприємство.

Отже, з цього часу ДП «Запорізький
арматурний завод» правонаступником
якого є ВАТ «Запорізький арматурний
завод» остаточно вийшов зі складу ВО
«Запоріжпромарматура».

Із викладеного вбачається, що за
зобов'язаннями перед трудовим
колективом Запорізького арматурного
заводу, з початку його існування, як
виробничої одиниці об'єднання, а після
змін у законодавстві пов'язаних із
переходом підприємств, що були
підпорядковані союзним органам у
відання керівних органів незалежної
України як державного виробничого
підприємства, наділеного юридичною
самостійністю, має відповідати ДП
«Запорізький арматурний завод»,
правонаступником якого є ВАТ
«Запорізький арматурний завод».

Оскільки призначення пенсії на
пільгових умовах позивачу відбувалось
у відповідності до статті 62 Закону
України «Про пенсійне забезпечення» та
на підставі довідки, виданої згідно із
вимогами Порядку підтвердження
наявного трудового стажу для
призначення пенсії за відсутності
трудової книжки або відповідних
записів у ній, а припинено нарахування
та виплату пенсії у зв'язку з
відкликанням ВАТ «Запорізький
арматурний завод» уточнюючої довідки,
суд вважає, вказані дії відповідача
протиправними, оскільки відповідачем
було порушено встановлений чинним
законодавством порядок та підстави для
припинення виплати пенсії, не було
проведено перевірки всіх обставин, на
підставі яких позивач втратив право на
отримання пільгової пенсії позивачу та
не прийнято відповідного
обґрунтованого рішення.

За наведених обставин вбачається, що
дії управління Пенсійного фонду
України в Ленінському районі м.
Запоріжжя щодо припинення виплати
позивачу пенсії на пільгових умовах є
протиправними.

Відповідно до статті 200 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову суду - без змін, якщо визнає,
що суд першої інстанції правильно
встановив обставини справи та ухвалив
судове рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Зважаючи на те, що судом першої
інстанції при ухваленні оскарженого
рішення не допущено порушень норм
матеріального і процесуального права,
а викладені в ньому висновки
відповідають обставинам справи,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає залишенню без
задоволення, постанова суду першої
інстанції - без змін.

Керуючись статтями 195-196, 198, 200, 205, 206
Кодексу адміністративного судочинства
України,

У Х В А Л И В:

Апеляційні скарги Управління
Пенсійного фонду України в Ленінському
районі Запорізької області,
Публічного акціонерного товариства
«Запорізький арматурний завод» -
залишити без задоволення.

Постанову Ленінського районного суду
м. Запоріжжя від 09 квітня 2013 року у
справі №0814/13585/2012 (2-а/334/20/2013) - залишити
без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з
моменту її проголошення і може бути
оскаржена у касаційному порядку
протягом двадцяти днів з дня її
складення у повному обсязі шляхом
подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий:
А.В. Шлай

Суддя:
С.М. Іванов

Суддя:
С.В. Чабаненко