Справа № 821/4713/13-а
Суддя: Федусик А. Г.
Дата ухвалення: 2014-07-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 липня 2014 р.м.ОдесаСправа № 821/4713/13-а

Категорія: 8.3.1 Головуючий в 1 інстанції:
Дубровна В.А. Судова колегія Одеського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

головуючого - судді Федусик А.Г.,

суддів - Шевчук О.А. та Зуєвої Л.Є.,

розглянувши в порядку письмового
провадження в місті Одесі апеляційну
скаргу Товариства з обмеженою
відповідальністю "Транс-Національна
Металургійна Компанія" на постанову
Херсонського окружного
адміністративного суду від 31 січня 2014
року по справі за адміністративним
позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Транс-Національна
Металургійна Компанія" до Державної
податкової інспекції у Печерському
районі Головного управління
Міндоходів у м.Києві про скасування
податкової вимоги та рішення про опис
майна у податкову заставу,-

В С Т А Н О В И Л А :

У грудні 2013 року Товариство з обмеженою
відповідальністю "Транс-Національна
Металургійна Компанія" (далі ТОВ)
звернулась до суду з адміністративним
позовом до Державної податкової
інспекції у Печерському районі
Головного управління Міндоходів у
м.Києві (далі ДПІ), у якому просить
скасувати податкову вимогу від 04
жовтня 2013 року №799-15 та рішення від 04
жовтня 2013 року про опис майна у
податкову заставу.

В обґрунтування позовних вимог
зазначалося, що оскаржувана податкова
вимога є протиправною, оскільки
податковий борг з податку на прибуток у
сумі 1677,90 грн. та з ПДВ у сумі 513,10 грн.
сплачений підприємством у повному
обсязі, а податковий борг з авансових
внесків по податку на прибуток у сумі
25078,00 грн. є необґрунтованим, оскільки у
І кв. 2013 року TOB не отримало прибуток, а
тому відсутній обов'язок по сплаті
авансових внесків з податку на
прибуток. Крім цього, позивач вважає, що
оскаржуване рішення про опис майна у
податкову заставу приймається після
надіслання (вручення) такому платнику
податків податкової вимоги, проте,
позивач отримав вказане рішення
одночасно з податковою вимогою, що є
порушенням Податкового кодексу
України (далі ПК України).

Постановою Херсонського окружного
адміністративного суду від 31 січня 2014
року в задоволенні позовних вимог -
відмовлено.

Не погоджуючись з постановою суду, ТОВ
подало апеляційну скаргу, в якій
зазначається, що вказана постанова
ухвалена з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
а тому підлягає скасуванню з
ухваленням нового рішення про
задоволення позовних вимог.

Заслухавши суддю - доповідача,
розглянувши матеріали справи та
перевіривши законність і
обґрунтованість судового рішення в
межах доводів апеляційної скарги,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з таких
підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
згідно витягу з Єдиного державного
реєстру юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців ТОВ зареєстроване 31
серпня 2001 року виконавчим комітетом
Херсонської міської ради.

07 жовтня 2013 року позивач отримав від
ДПІ податкову вимогу від 04 жовтня 2013
року №799-15 про сплату податкового боргу
за узгодженими грошовими
зобов'язаннями у загальному розмірі
27269,00 грн., в тому числі по податку на
додану вартість (далі ПДВ) у сумі 513,10
грн., по податку на прибуток приватних
підприємств у сумі 1677,90 грн., з
авансових внесків з податку на
прибуток приватних підприємств у сумі
25078,00 грн., та рішення від 04 жовтня 2013
року про опис майна TOB у податкову
заставу.

Прийняття та надсилання зазначених
податкової вимоги та рішення про опис
майна у податкову заставу і стало
підставою для звернення ТОВ з позовом
до суду.

Вирішуючи справу та відмовляючи у
задоволенні вимог, суд першої
інстанції виходив з того, що
матеріалами справи підтверджується
несплата узгодженого грошового
зобов'язання, визначеного згідно
поданих декларацій станом на дату
прийняття податкової вимоги, яка була
прийнята не раніше першого робочого
дня після закінчення граничного строку
сплати суми грошового зобов'язання, а
тому суд приходить до висновку про
наявність законних підстав для
формування податковим органом
податкової вимоги. Також судом
зазначено, що показниками звітності
спростовуються довід позивача щодо
відсутності у підприємства доходу у І
кв. 2013 року, а тому у зв'язку з
отриманням доходу за підсумками 1
кварталу 2013 року позивач повинен
сплачувати авансові внески з податку
на прибуток. Крім того, судом не
прийнято до уваги довід позивача щодо
одночасного отримання ним податкової
вимоги та рішення про опис майна у
податкову заставу, як підставу
неправомірності прийняття
оскаржуваного рішення, оскільки
податковим законодавством не
врегульовано порядок направлення
платнику податків рішення про опис
майна у податкову заставу.

Колегія суддів погоджується з
висновками суду першої інстанції та
вважає їх правильними з огляду на
наступне.

Відповідно до п.54.1 ст.54 ПК України крім
випадків, передбачених податковим
законодавством, платник податків
самостійно обчислює суму податкового
та/або грошового зобов'язання та/або
пені, яку зазначає у податковій (митній)
декларації або уточнюючому розрахунку,
що подається контролюючому органу у
строки, встановлені цим Кодексом. Така
сума грошового зобов'язання та/або пені
вважається узгодженою.

Згідно п.57.1 ст.57 ПК України платник
податків зобов'язаний самостійно
сплатити суму податкового
зобов'язання, зазначену у поданій ним
податковій декларації, протягом 10
календарних днів, що настають за
останнім днем відповідного граничного
строку, передбаченого цим Кодексом для
подання податкової декларації, крім
випадків, встановлених цим Кодексом.

У разі коли платник податків не сплачує
узгодженої суми грошового зобов'язання
в установлені законодавством строки,
контролюючий орган надсилає (вручає)
йому податкову вимогу в порядку,
визначеному для надсилання (вручення)
податкового повідомлення-рішення.
Податкова вимога не надсилається (не
вручається), якщо загальна сума
податкового боргу платника податків не
перевищує двадцяти неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян. У разі
збільшення загальної суми податкового
боргу до розміру, що перевищує двадцять
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян, контролюючий орган надсилає
(вручає) податкову вимогу такому
платнику податків (п.59.1 ст.59 ПК України).

З матеріалів справи вбачається, що
станом на 04 жовтня 2013 року, за ТОВ
обліковувалась недоїмка в загальній
сумі 27269,00 грн., а саме: по ПДВ у сумі 513,10
грн., яка виникла згідно поданої
декларації № від 20 вересня 2013
року, термін сплати - 30 вересня 2013 року;
по податку на прибуток приватних
підприємств у сумі 1677,90 грн., яка
виникла згідно поданої декларації
№ від 06 лютого 2013 року, термін
сплати - 19 лютого 2013 року; по авансовим
внескам з податку на прибуток
приватних підприємств у загальній сумі
25078,00 грн., яка виникла згідно поданої
декларації № від 31 жовтня 2012 року
та № від 06 лютого 2013 року.

Отже, враховуючи, що станом на дату
прийняття податкової вимоги ТОВ мало
несплачені узгоджені грошові
зобов'язання, що виникли внаслідок
подання декларацій, колегія суддів
приходить до висновку про
правомірність та обґрунтованість
винесеної податкової вимоги.

Стосовно сплати авансових внесків,
колегія суддів вважає за необхідне
зазначити, що відповідно до абз.4, 9 та 10
п.57.1 ст.57 ПК України платники податку на
прибуток (крім новостворених,
виробників сільськогосподарської
продукції, неприбуткових установ
(організацій) та платників податків, у
яких доходи, що враховуються при
визначенні об'єкта оподаткування, за
останній річний звітний податковий
період не перевищують 10 мільйонів
гривень) щомісяця сплачують авансовий
внесок з податку на прибуток у порядку
і в строки, які встановлені для
місячного податкового періоду, у
розмірі не менше 1/12 нарахованої до
сплати суми податку за попередній
звітний (податковий) рік без подання
податкової декларації.

У разі якщо платник податку, який
сплачує авансовий внесок, за
підсумками першого кварталу звітного
(податкового) року не отримав прибуток
або отримав збиток, він має право
подати податкову декларацію та
фінансову звітність за перший квартал.
Такий платник податку авансових
внесків у другому - четвертому
кварталах звітного (податкового) року
не здійснює, а податкові зобов'язання
визначає на підставі податкової
декларації за підсумками першого
півріччя, трьох кварталів та за рік, яка
подається до контролюючого органу в
порядку, передбаченому цим Кодексом.

Платник податку, який за підсумками
минулого звітного (податкового) року не
отримав прибутку або отримав збиток,
податкові зобов'язання не нараховував
і не мав базового показника для
визначення авансових внесків у
наступному році, а за підсумками
першого кварталу отримує прибуток, має
подати податкову декларацію за перше
півріччя, три квартали звітного
(податкового) року та за звітний
(податковий) рік для нарахування та
сплати податкових зобов'язань.

Крім того, відповідно до абз.2 п.2
підрозділу 4 розділу XX ПК України
платники податку на прибуток
підприємств, які починаючи з 2013 року
подають річну податкову декларацію
відповідно до пункту 57.1 статті 57 цього
Кодексу, сплачують у січні - лютому 2013
року авансовий внесок з цього податку у
розмірі 1/9 податку на прибуток,
нарахованого у податковій звітності за
дев'ять місяців 2012 року, протягом 20
календарних днів, що настають за
останнім календарним днем звітного
(податкового) місяця. Для розрахунку з
декларації за 9 місяців 2012 року беруть
показник рядка 14 і 20 "Податок на
прибуток за звітний (податковий)
період" і ділять на 9.

Судом першої інстанції також
встановлено та матеріалами справи
підтверджується, що позивачем до ДПІ
було подано наступні декларації з
податку на прибуток підприємств: від 31
жовтня 2012 року за №, згідно якої
значення рядка 14 "податок на прибуток
за звітний (податковий період)" складає
30876,00 грн., при цьому сума яку позивач
повинен сплатити за січень-лютий 2013
року складає 3431,00 грн. (30876,00 грн./9); від 06
лютого 2013 року за № за 2012 рік,
згідно якої значення рядка 34 "Авансовий
внесок (1/12 нарахованої до сплати
загальної суми податку на прибуток за
звітний (податковий) рік), що
підлягатиме сплаті щомісяця у березні -
грудні 2013 року та січні - лютому 2014 року
(рядок 33/12)" складає 2888,00 грн. Також,
встановлено, що 24 квітня 2013 року
позивачем було подано до ДПІ
декларацію з податку на прибуток за 1
квартал 2013 року, згідно з якою у
позивача чистий дохід за 1 квартал 2013
року складає - 225,00 грн..

Отже, оскільки за підсумками 1 кварталу
2013 року позивачем було отримано дохід,
що підтверджується наявними
документами, колегія суддів приходить
до висновку, що позивач повинен був
сплачувати авансові внески з податку
на прибуток за відповідний період.

Крім того, з урахуванням несплати у
строки, встановлені ПК України, суми
грошового зобов'язання, самостійно
визначеної платником податків у
податковій декларації, колегія суддів
погоджується з висновками суду першої
інстанції стосовно того, що рішення про
опис майна у податкову заставу,
прийняте першим заступником
начальника інспекції Синициною Р.В. 04
жовтня 2013 року, тобто в день прийняття
податкової вимоги, якою
підтверджується наявність суми
податкового боргу у платника податків
є обґрунтованим та правомірними, а
також таким, що винесено у
відповідності до вимог ст.89 ПК України.

Отже, враховуючи наведене, колегія
суддів вважає, що постанова суду першої
інстанції викладена достатньо повно,
висновки обґрунтовані з посиланням на
конкретні норми Законів України та
відповідають чинному законодавству.

Доводи ТОВ викладені у апеляційній
скарзі за змістом ідентичні наданим до
адміністративного позову
запереченням, зазначених висновків
суду не спростовують, оскільки
ґрунтуються на невірному трактуванні
норм матеріального права.

За таких обставин, підстав для
скасування рішення суду першої
інстанції та задоволення апеляційної
скарги не вбачається.

Керуючись ст. ст. 195, 197, 198, 200, 205, 206, 254 КАС
України, суд -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Транс-Національна Металургійна
Компанія" - залишити без задоволення, а
постанову Херсонського окружного
адміністративного суду від 31 січня 2014
року - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
чинності через п'ять днів після
направлення їх копій особам, які беруть
участь у справі, але може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили судовим рішенням суду
апеляційної інстанції.

Головуючий: А.Г. Федусик Суддя:
Суддя: О.А. Шевчук Л.Є. Зуєва