Справа № 810/3406/14
Суддя: Волков А.С.
Дата ухвалення: 2014-07-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

07 липня 2014 року 810/3406/14

Київський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючий - суддя Волков А.С.,

фіксування судового засідання
технічними засобами та ведення журналу
забезпечував секретар судового
засідання Луценко К.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом Приватного підприємства "ОПВ"
до Броварської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Київській
області про визнання протиправним та
скасування податкового
повідомлення-рішення,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного
адміністративного суду звернулось
Приватне підприємство "ОПВ" з позовом
до Броварської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Київській
області про визнання протиправним та
скасування податкового
повідомлення-рішення від 23.01.2014 №
, згідно з яким позивачу визначено
грошове зобов'язання за платежем
"Податок на додану вартість із
вироблених в Україні товарів (робіт,
послуг)" у загальній сумі 49829,00 грн., з
яких: 39863,00 грн. - за основним платежем;
9966,00 грн. - за штрафними (фінансовими)
санкціями (штрафом).

В основу визначення податкових
зобов'язань згідно із зазначеним
податковим повідомленням-рішенням
податковим органом покладено дані акта
перевірки про неправомірне формування
позивачем податкового кредиту з
податку на додану вартість за рахунок
сум податку, сплачених контрагенту у
складі ціни за надані послуги.
Податковий орган стверджував, що
господарські операції мали фіктивний
характер: послуги контрагентом не
надавались, а договори та інші
фінансово-господарські документи
учасники господарських операцій
склали з метою незаконного отримання
податкової вигоди. Таким чином,
податковий орган дійшов висновку, що
позивач неправомірно сформував
податковий кредит і це призвело до
заниження податкових зобов'язань з
податку на додану вартість.

В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначив, що вважає висновки
податкового органу безпідставними,
оскільки укладені договори мали
реальний характер - послуги
контрагентом надані у повному обсязі й
оплачені позивачем, ці факти
підтверджуються документально,
господарські операції належним чином
відображені у бухгалтерському обліку
та податковій звітності, податкові
зобов'язання з податку на додану
вартість визначені позивачем
правомірно і правильно. Таким чином,
позивач просив суд податкове
повідомлення-рішення визнати
протиправним і скасувати.

У судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги підтримав,
просив суд позов задовольнити.

Відповідач позову не визнав, надав суду
письмові заперечення проти позову, в
яких зазначив, що податкові
повідомлення-рішення є правомірними і
підстави для їх скасування відсутні,
тому просив суд у задоволенні позову
відмовити. Крім того, відповідач просив
суд розглядати справу за відсутності
представника податкового органу.

Заслухавши пояснення представника
позивача, дослідивши представлені
документи та інші зібрані по справі
матеріали, суд дійшов висновку, що
позов підлягає задоволенню з таких
підстав.

Приватне підприємство "ОПВ" є юридичною
особою, що зареєстрована 27.07.2003
Броварською районною державною
адміністрацією Київської області, як
платник податків перебуває на обліку у
Броварській об'єднаній державній
податковій інспекції Київської
області Державної податкової служби.
Позивач також зареєстрований як
платник податку на додану вартість.

Основним видом діяльності позивача є
діяльність агентства нерухомості
(надання в оренду нежитлових
приміщень).

У грудні 2013 року посадовими особами
Броварської об'єднаної державної
податкової інспекції Київської
області Державної податкової служби
проведено документальну невиїзну
перевірку позивача з питань дотримання
вимог податкового законодавства по
взаємовідносинах з Товариством з
обмеженою відповідальністю "Еліт Трейд
Сервіс" за період листопад 2012 по
червень 2013 та Товариством з обмеженою
відповідальністю "Оболоніус" за період
з 01.04.2013 по 31.07.2013 (акт перевірки від
31.12.2013 № 401/10-06-22-04/32499252).

За результатами перевірки посадові
особи податкового органу дійшли
висновку про порушення позивачем вимог
чинного законодавства, зокрема:

пунктів 198.1, 198.3, 198.6 статті 198, пунктів
200.1, 200.2 статті 200 Податкового Кодексу
України, що призвело до заниження суми
позитивного значення різниці між сумою
податкового зобов'язання та сумою
податкового кредиту з податку на
додану вартість поточного звітного
(податкового) періоду на загальну суму
39863,00 грн.;

Висновки податкового органу
пов'язуються з оцінкою господарських
операцій позивача, що здійснювались
ним на підставі договорів про
виконання робіт та надання послуг,
укладених з Товариством з обмеженою
відповідальністю "Еліт Трейд Сервіс" та
Товариством з обмеженою
відповідальністю "Оболоніус".

Броварська об'єднана державна
податкова інспекція Головного
управління Міндоходів у Київській
області стверджує, що позивач
незаконно сформував податковий кредит
з податку на додану вартість за рахунок
сум податку, сплачених вказаним
контрагентам у складі ціни виконаних
робіт (наданих послуг). Такий висновок є
результатом цитування інформації
посадових осіб інших податкових
органів, а саме:

Державної податкової інспекції у
Святошинському районі Головного
управління Міндоходів у місті Києві,
викладеної в акті від 18.07.2013 №
1089/22-609/38366262, де посадова особа ДПІ у
Києво-Святошинському районі у свою
чергу посилається на висновок
оперативних працівників податкової
міліції про те, що Товариство з
обмеженою відповідальністю "Еліт Трейд
Сервіс" має ознаки фіктивності,
утворено без наміру займатися
фінансово-господарською діяльністю, за
місцезнаходженням відсутнє;

Державної податкової інспекції у
Оболонському районі Головного
управління Міндоходів у місті Києві,
викладеної в акті від 02.09.2013 №
444/26-54-22-04-38615721 з приводу неможливості
проведення зустрічної звірки
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Оболоніус".

Таким чином, посадові особи
Броварської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Київській
області виключно на підставі висновків
посадових осіб інших податкових
органів, що не оформлені відповідними
рішеннями уповноважених осіб органів
доходів і зборів, без з'ясування
фактичних обставин, пов'язаних із
здійсненням господарських операцій
між позивачем та контрагентами, дійшли
висновку про те, що роботи фактично не
виконувались, а господарські договори
укладено з метою незаконного отримання
податкової вигоди та мінімізації
податкових зобов'язань.

За результатами перевірки Броварською
об'єднаною державною податковою
інспекцією Головного управління
Міндоходів у Київській області
прийнято податкове
повідомлення-рішення від 23.01.2014 №
, згідно з яким позивачу визначено
грошове зобов'язання за платежем
"Податок на додану вартість із
вироблених в Україні товарів (робіт,
послуг)" у загальній сумі 49829,00 грн., з
яких: 39863,00 грн. - за основним платежем;
9966,00 грн. - за штрафними (фінансовими)
санкціями (штрафом).

Не погоджуючись з прийнятим податковим
повідомленням-рішенням, позивач
оскаржив його до суду.

З метою всебічного і повного з'ясування
обставин справи суд витребував від
позивача первинні
фінансово-господарські документи, що
підтверджують факт виконання робіт,
оплату їх вартості та сплати сум
податку на додану вартість у складі
ціни. Крім того, суд зобов'язав позивача
надати витяги з Єдиного державного
реєстру юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців, що містять дані про
контрагентів позивача.

На підставі зібраних по справі доказів
судом встановлено наступне.

Під час судового розгляду позивач
пояснив, що займається здаванням в
суборенду виробничо-складських
приміщень, що розташовані за адресою: м.
Київ, вул. Промислова, буд. 2.

Вказані приміщення є власністю
Приватного підприємства «ЦРМ»
(свідоцтво про право власності від
30.11.2005 № 1681-6) і перебувають у
користуванні позивача на підставі
договору оперативної оренди від 01.201.2006
№ 1, укладеного між позивачем (орендар)
і Приватним підприємством «ЦРМ»
(орендодавець), строк оренди - до 31
грудня 2017 року.

З метою ефективного управління
суборендою майна (своєчасне
виставляння рахунків на орендної
плати, організація пропускного режиму
паркувального майданчику, зняття
показників лічильників та виставляння
рахунків на сплату комунальних послуг,
оформлення інших бухгалтерських
документів тощо) позивач користувався
комплексними платними послугами інших
суб'єктів господарювання.

Так, у березні 2013 року між позивачем
(замовник) і Товариством з обмеженою
відповідальністю "Еліт Трейд Сервіс"
(виконавець) укладено договір від 29.03.2013
№ 13-07, згідно з яким виконавець
зобов'язувався виконати роботи та
надати комплексні послуги, спрямовані
на сприяння виконання між позивачем і
третіми особами договорів, пов'язаних з
орендою нежитлових приміщень
(формування рахунків на сплату
орендної плати, контроль та формування
даних по обліку спожитої орендарями
електроенергії, води та наданих
комунальних послуг, формування
відповідних рахунків на компенсацію
вартості комунальних послуг та
зведених даних по орендарям,
формування актів приймання-здачі
послуг оренди, податкових накладних
тощо).

Вартість послуг визначалась сторонами
в розмірі 26% від сукупної вартості
орендної плати.

У квітні та травні 2013 року Товариство з
обмеженою відповідальністю "Еліт Трейд
Сервіс" надало позивачу послуги на
загальну суму 119585,21 грн., у т.ч. ПДВ - 19930,87
грн.

На підтвердження факту реальності
вказаних господарських операцій
позивач представив суду копії
договорів оренди, укладених між
позивачем та іншими суб'єктами
господарювання - орендарями нежитлових
(виробничо-складських) приміщень за
адресою: м. Київ, вул. Промислова, буд. 2,
у зв'язку з орендою яких Товариство з
обмеженою відповідальністю "Еліт Трейд
Сервіс" надавало послуги позивачу.

Факт виконання робіт та надання послуг
за вказаним договором підтверджується
дослідженими у судовому засіданні:
актами надання послуг від 30.04.2013 № 13-07/4
та від 31.05.2014 на загальну суму 119585,21 грн.,
у т.ч. ПДВ - 19930,87 грн., складеними
уповноваженими особами сторін
договору, а також додатками до актів, в
яких розкривається зміст наданих
послуг; реєстрами сформованих та
виставлених рахунків по орендній платі
орендарям Приватного підприємства
«ОПВ» та копіями виставлених орендарям
рахунків; зведеними даними для
формування рахунків для компенсації
вартості комунальних послуг по
орендарям, що містять показники
лічильників, що обліковують надані
послуги, та вартість послуг; реєстрами
використаної орендарями води для
формування рахунків на компенсацію її
вартості; відомостями обліку спожитої
орендарями електроенергії; реєстрами
сформованих та виставлених орендарям
рахунків на оплату комунальних послуг,
а також копіями виставлених рахунків;
реєстром сформованих податкових
накладних для видачі орендарям;
реєстром актів приймання передачі
послуг оренди.

В оплату за виконані роботи та надані
послуги позивач перерахував на рахунок
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Еліт Трейд Сервіс"
кошти в загальній сумі 119585,21 грн., у тому
числі ПДВ - 19930,87 грн., факт
перерахування коштів підтверджується
дослідженими у судовому засіданні
копіями платіжних доручень, що
містяться у матеріалах справи.

На підтвердження розрахунків та сплати
в складі ціни робіт і послуг сум
податку на додану вартість за
вказаними господарськими операціями
позивач отримав від Товариства з
обмеженою відповідальністю "Еліт Трейд
Сервіс" дві податкові накладні від
30.04.2013 № 764, від 31.05.2013 № 13 на загальну
суму 119585,21 грн., у т.ч. ПДВ - 19930,87 грн.
Вказану суму податку на додану
вартість позивач включив до складу
податкового кредиту за відповідні
податкові (звітні) періоди, відобразив
у податкових деклараціях з податку на
додану вартість та реєстрах отриманих
податкових накладних.

З приводу юридичної особи контрагента -
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Еліт Трейд Сервіс"
судом на підставі витягу з Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб - підприємців
встановлено наступне.

Товариство з обмеженою
відповідальністю "Еліт Трейд Сервіс" є
юридичною особою, що зареєстрована
09.10.2012 (номер запису в ЄДР - 1 028031);
знаходиться у місті Києві (запис про
відсутність за адресою
місцезнаходження у ЄДР відсутній);
видами діяльності є, зокрема: інша
діяльність із забезпечення трудовими
ресурсами; діяльність у сфері права;
діяльність у сфері бухгалтерського
обліку й аудиту; консультування з
питань оподаткування; стан юридичної
особи - зареєстрована.

Як вже зазначалось, висновки посадових
осіб відповідача про фіктивність
господарських операцій між позивачем і
Товариством з обмеженою
відповідальністю "Еліт Трейд Сервіс"
ґрунтуються на даних посадових осіб
Державної податкової інспекції у
Святошинському районі Головного
управління Міндоходів у місті Києві,
викладених в акті від 18.07.2013 №
1089/22-609/38366262, де посадова особа ДПІ у
Києво-Святошинському районі
посилається на висновок оперативних
працівників податкової міліції про те,
що Товариство з обмеженою
відповідальністю "Еліт Трейд Сервіс"
відсутнє за місцезнаходженням, а тому
має ознаки фіктивності і утворено без
наміру здійснення підприємницької
діяльністю.

Суд зазначає, що такий висновок
податкових органів жодними доказами не
підтверджений, не є результатом
здійсненням податковим органом
визначених законом процедур і
спростовується записами у Єдиному
державному реєстрі юридичних осіб та
фізичних осіб - підприємців щодо
місцезнаходження Товариства з
обмеженою відповідальністю "Еліт Трейд
Сервіс", відомості з якого є офіційними
і вважають достовірними, доки не буде
доведено протилежне.

У травні 2013 року між позивачем
(замовник) і Товариством з обмеженою
відповідальністю "Оболоніус"
(виконавець) укладено договір від 31.05.2013
№ 11, згідно з яким виконавець
зобов'язувався виконати роботи та
надати комплексні послуги, спрямовані
на сприяння виконання між позивачем і
третіми особами договорів, пов'язаних з
орендою нежитлових приміщень
(формування рахунків на сплату
орендної плати, контроль та формування
даних по обліку спожитої орендарями
електроенергії, води та наданих
комунальних послуг, формування
відповідних рахунків на компенсацію
вартості комунальних послуг та
зведених даних по орендарям,
формування актів приймання-здачі
послуг оренди, податкових накладних
тощо).

Вартість послуг визначалась сторонами
в розмірі 20,0% від сукупної вартості
орендної плати.

У червні та липні 2013 року Товариство з
обмеженою відповідальністю "Оболоніус"
надало позивачу послуги на загальну
суму 119594,34; грн., у т.ч. ПДВ - 19932,39 грн.

Факт виконання робіт та надання послуг
за вказаним договором підтверджується
дослідженими у судовому засіданні:
актами надання послуг від 30.06.2013 № 11/6,
від 31.07.2013 № 11/07 на загальну суму 119594,34
грн., у т.ч. ПДВ - 19932,39 грн., складеними
уповноваженими особами сторін
договору, а також додатками до актів, в
яких розкривається зміст наданих
послуг; реєстрами сформованих та
виставлених рахунків по орендній платі
орендарям Приватного підприємства
«ОПВ» та копіями виставлених орендарям
рахунків; зведеними даними для
формування рахунків для компенсації
вартості комунальних послуг по
орендарям, що містять показники
лічильників, що обліковують надані
послуги, та вартість послуг; реєстрами
використаної орендарями води для
формування рахунків на компенсацію її
вартості; відомостями обліку спожитої
орендарями електроенергії; реєстрами
сформованих та виставлених орендарям
рахунків на оплату комунальних послуг,
а також копіями виставлених рахунків;
реєстром сформованих податкових
накладних для видачі орендарям;
реєстром актів приймання передачі
послуг оренди.

В оплату за виконані роботи та надані
послуги позивач перерахував на рахунок
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Оболоніус" кошти в
загальній сумі 119594,34 грн., у тому числі
ПДВ - 19932,39 грн., факт перерахування
коштів підтверджується дослідженими у
судовому засіданні копіями платіжних
доручень, що містяться у матеріалах
справи.

На підтвердження розрахунків та сплати
в складі ціни робіт і послуг сум
податку на додану вартість за
вказаними господарськими операціями
позивач отримав від Товариства з
обмеженою відповідальністю "Оболоніус"
дві податкові накладні від 30.06.2013 № 30062
та від 31.07.2013 № 31083 на загальну суму
119594,34 грн., у т.ч. ПДВ - 19932,39 грн. Вказану
суму податку на додану вартість
позивач включив до складу податкового
кредиту за відповідні податкові
(звітні) періоди, відобразив у
податкових деклараціях з податку на
додану вартість та реєстрах отриманих
податкових накладних.

З приводу юридичної особи контрагента -
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Оболоніус» судом на
підставі витягу з Єдиного державного
реєстру юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців встановлено
наступне.

Товариство з обмеженою
відповідальністю «Оболоніус» є
юридичною особою, що зареєстрована
01.03.2013 (номер запису в ЄДР - 1 029928);
знаходиться у місті Дніпропетровську
(запис про відсутність за адресою
місцезнаходження у ЄДР відсутній);
видами діяльності є, зокрема:
консультування з питань комерційної
діяльності й керування.

Постановою Господарського суду
Дніпропетровської області від 24.12.2014 по
справі № 904/9496/14 Товариство з обмеженою
відповідальністю «Оболоніус» визнано
банкрутом у порядку, передбаченому
статтею 95 Закону України «Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом»
(особливості застосування процедури
банкрутства до боржника, що
ліквідується власником).

Як вже зазначалось, висновки посадових
осіб відповідача про фіктивність
господарських операцій між позивачем і
Товариством з обмеженою
відповідальністю "Оболоніус"
ґрунтуються на даних посадових осіб
Державної податкової інспекції у
Оболонському районі Головного
управління Міндоходів у місті Києві, що
викладені в акті від 02.09.2013 №
444/26-54-22-04-38615721 про неможливість
проведення зустрічної звірки
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Оболоніус".

Суд у зв'язку з цим зазначає, що
твердження про неможливість
проведення зустрічної звірки означає,
що жодні дії з приводу співставлення
даних первинних бухгалтерських та
інших документів платника податків
провести неможливо. Відтак, усі решта
висновків посадової особи податкового
органу щодо оцінки первинних
бухгалтерських та інших документів
позивача, його господарських відносин
з іншими платниками податків,
підтвердження відносин, виду, обсягу і
якості операцій та розрахунків, що
здійснювалися між ними, є
безпідставними, такий акт не є носієм
доказової інформації, а відомості
викладені у ньому не мають жодного
юридичного значення.

Цей висновок суду збігається з
висновками Окружного
адміністративного суду міста Києва,
який у постанові від 28.11.2013 по справі №
826/15612/13-а, залишеній без змін ухвалою
Київського апеляційного
адміністративного суду від 19.02.2014,
визнав протиправними дії Державної
податкової інспекції у Оболонському
районі Головного управління
Міндоходів у місті Києві з привод у
проведення зустрічної звірки ТОВ
«Оболоніус» щодо підтвердження
господарських взаємовідносин із
платниками податків за період з 01.04.2013
по 31.07.2013 та висновків про відсутність
господарських операцій.

Даючи правову оцінку відносинам, що
виникли між сторонами, суд зазначає
наступне.

Як вже зазначалось, рішення про
визначення позивачу грошового
зобов'язання з податку на додану
вартість прийнято податковим органом у
зв'язку з включенням позивачем до
складу податкового кредиту сум податку
на додану вартість, сплачених
контрагентам у складі ціни придбаних
робіт (послуг) за господарськими
операціями, які є фіктивними.

Таким чином, вирішення даної справи
залежить від доведеності суду фактів
виконання робіт (послуг), за
результатами здійснення яких
податковим органом прийняте
оспорюване податкове
повідомлення-рішення.

Відповідно до статей 11, 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
розгляд і вирішення справ в
адміністративних судах здійснюються
на засадах змагальності сторін та
свободи в наданні ними суду своїх
доказів і у доведенні перед судом їх
переконливості. Кожна сторона повинна
довести ті обставини, на яких
ґрунтуються її вимоги та заперечення,
крім випадків, встановлених статтею 72
цього Кодексу. В адміністративних
справах про протиправність рішень, дій
чи бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Судом під час судового розгляду
встановлено, що факти виконання робіт
(послуг) на користь позивача та оплати
їх вартості підтверджуються
документально, господарські операції
належним чином відображені у
податковому обліку та податковій
звітності; право на формування
податкового кредиту з податку на
додану вартість підтверджується
податковими накладними та іншими
первинними фінансово-господарськими
документами.

Наявність певної інформації, одержаної
від інших підрозділів податкової
служби чи з інформаційних систем
державної податкової служби, що не
оформлена рішенням суб'єкта владних
повноважень і не є юридичним фактом,
утворює лише привід і підстави для
перевірки такої інформації, може
породжувати певні сумніви щодо
законності господарських операцій
платника податків, однак не є
беззаперечним доказом того факту, що в
дійсності ніякі товари (роботи,
послуги) не отримувались платником
податків від його контрагента.

Суд зазначає, що податкові
повідомлення-рішення, на підставі яких
визначаються податкові зобов'язання
платника податків, приймаються
податковим органом за результатами
безпосередньої оцінки
фінансово-господарських документів,
активів та інших обставин
господарської діяльності особи, з
дотриманням визначеної законом
процедури, висновки податкового органу
не можуть ґрунтуватися неперевірених
припущеннях чи суб'єктивних думках
посадових осіб інших податкових
органів, а повинні доказуватись як факт
і підтверджуватись документально.

З досліджених у судовому засіданні
акту виїзної перевірки позивача
убачається, що посадові особи
податкового органу факти виконання
робіт (послуг) у дійсності не
перевіряли, безпосереднього аналізу
фінансово-господарських документів не
робили, а відобразили в акті перевірки
лише суб'єктивні думки посадових осіб
інших податкових органів щодо
контрагентів позивача.

З приводу визначення позивачем
податкових зобов'язань з податку на
додану вартість суд зазначає наступне.

Відповідно до пункту 185.1 статті 185
Податкового кодексу України об'єктом
оподаткування податком на додану
вартість є операції платників податку,
зокрема, з постачання послуг, місце
постачання яких розташоване на митній
території України, відповідно до
статті 186 цього Кодексу.

Порядок формування податкового
кредиту з податку на додану вартість
визначено статтею 198 Податкового
кодексу України, згідно з якою право на
віднесення сум податку до податкового
кредиту виникає у разі здійснення
операцій, зокрема, з придбання або
виготовлення товарів (у тому числі в
разі їх ввезення на митну територію
України) та послуг.

Датою виникнення права платника
податку на віднесення сум податку до
податкового кредиту вважається: дата
тієї події, що відбулася раніше: дата
списання коштів з банківського рахунка
платника податку на оплату
товарів/послуг; дата отримання
платником податку товарів/послуг, що
підтверджено податковою накладною
(пункт 198.2 статті 198 Податкового кодексу
України на час вчинення спірних
операцій та видачі податкової
накладної).

Відповідно до пункту 198.3 статті 198
Податкового кодексу України
податковий кредит звітного періоду
визначається виходячи з договірної
(контрактної) вартості товарів/послуг,
але не вище рівня звичайних цін,
визначених відповідно до статті 39
цього Кодексу, та складається з сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 193.1 статті 193
цього Кодексу, протягом такого
звітного періоду у зв'язку з придбанням
або виготовленням товарів (у тому числі
при їх імпорті) та послуг з метою їх
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

В силу положень пункту 198.6 статті 198
Податкового кодексу України не
відносяться до податкового кредиту
суми податку, сплаченого (нарахованого)
у зв'язку з придбанням товарів/послуг,
не підтверджені податковими
накладними або оформлені з порушенням
вимог чи не підтверджені митними
деклараціями (іншими подібними
документами згідно з пунктом 201.11
статті 201 цього Кодексу). У разі якщо на
момент перевірки платника податку
органом державної податкової служби
суми податку, які попередньо віднесені
до податкового кредиту, залишаються не
підтвердженими зазначеними цим
пунктом документами, платник податку
несе відповідальність відповідно до
закону.

Податкова накладна виписується у двох
примірниках у день виникнення
податкових зобов'язань продавця.
Оригінал податкової накладної
видається покупцю, копія залишається у
продавця товарів/послуг (п. 201.4 ст. 201 ПК
України).

Податкова накладна є податковим
документом і одночасно відображається
у податкових зобов'язаннях і реєстрі
виданих податкових накладних продавця
та реєстрі отриманих податкових
накладних покупця (п. 201.6 ст. 201 ПК
України).

Пунктом 201.10 статті 201 Податкового
кодексу України передбачено, що
податкова накладна видається
платником податку, який здійснює
операції з постачання товарів/послуг,
на вимогу покупця та є підставою для
нарахування сум податку, що
відносяться до податкового кредиту.

Аналіз положень податкового
законодавства дозволяє дійти висновку,
що право на формування податкового
кредиту з податку на додану вартість
виникає у платника податків за
наявності сукупності таких елементів:
(1) наявності у сторін спеціальної
податкової правосуб'єктності (особа, що
видає податкову накладну, повинна бути
зареєстрованою як платник ПДВ); (2)
фактичного (реального) здійснення
оподатковуваних операцій
постачальником на користь покупця; (3)
наявності причинно-наслідкового
зв'язку між операцією з придбання
товарів чи послуг та потребою
використання в господарській
діяльності; (4) документального
підтвердження факту здійснення
господарської операції сукупністю
належним чином складених (оформлених)
первинних та інших документів (у т.ч.
платіжних), які зазвичай супроводжують
операції певного виду та підтверджують
їх фактичне виконання; (5) наявності у
покупця належним чином складеної
податкової накладної (має усі
обов'язкові реквізити).

Суд на підставі оцінки наявних у справі
матеріалів та доказів у їх сукупності
встановив, що факт виконання робіт
(послуг) та оплати їх вартості
підтверджується документально.
Твердження податкового органу про
відсутність факту виконання робіт у
судовому засіданні були спростовані,
надані позивачем докази є
переконливими і достатніми для
висновку суду щодо реальності
господарських операцій.

Тому, податкове повідомлення-рішення
від 23.01.2014 № , згідно з яким
позивачу збільшено грошове
зобов'язання за платежем "Податок на
додану вартість", підлягає скасуванню
як безпідставне.

За наведених обставин позов підлягає
задоволенню.

Згідно з частиною першою статті 94
Кодексу адміністративного судочинства
України якщо судове рішення ухвалене
на користь сторони, яка не є суб'єктом
владних повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України (або
відповідного місцевого бюджету, якщо
іншою стороною був орган місцевого
самоврядування, його посадова чи
службова особа).

Позивачем за подання позовної заяви
сплачено судовий збір. Доказів
понесення інших судових витрат позивач
суду не надав. Таким чином, судові
витрати по сплаті судового збору
підлягають присудженню з державного
бюджету на користь позивача.

Керуючись статтями 11, 14, 70, 71, 72, 86, 94, 159 -
163, 167, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд

п о с т а н о в и в:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення-рішення
Броварської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Київській
області від 23.01.2014 № , згідно з
яким Приватному підприємству "ОПВ"
визначено грошове зобов'язання за
платежем "Податок на додану вартість із
вироблених в Україні товарів (робіт,
послуг)" у загальній сумі 49829,00 грн., з
яких: 39863,00 грн. - за основним платежем;
9966,00 грн. - за штрафними (фінансовими)
санкціями (штрафом).

Стягнути з Державного бюджету України
на користь Приватного підприємства
"ОПВ" судові витрати у сумі 182 (сто
вісімдесят дві) гривень 70 коп.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо скаргу не було подано в
установлені строки. У разі подання
апеляційної скарги постанова, якщо її
не скасовано, набирає законної сили
після повернення апеляційної скарги,
відмови у відкритті апеляційного
провадження або набрання законної сили
рішенням за наслідками апеляційного
провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду
подається до Київського апеляційного
адміністративного суду через
Київський окружний адміністративний
суд протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Суддя
Волков А.С.

Дата виготовлення і підписання повного
тексту постанови - "10" липня 2014 р.