Справа № 2а-12094/11/1370
Суддя: Мартинюк Віталій Ярославович
Дата ухвалення: 2014-07-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Львівський окружний адміністративний
суд в складі
головуючого-судді
суддів
секретар судового засідання
з участю представників
від позивача - ОСОБА_2,
від відповідача - Мотиль А.С.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Львові матеріали
адміністративної справи за позовом
ОСОБА_4 до Служби безпеки України та
Семенченка А. - начальника Головної
інспекції Служби безпеки України, про
визнання протиправними рішення, дії та
бездіяльності, зобов'язання вчинити
ОСОБА_4 звернувся з позовом в
адміністративний суд до Служби безпеки
України та Семенченка А. - начальника
Головної інспекції Служби безпеки
України, про визнання протиправними
рішення, дії та бездіяльності
відповідача посадовими особами якого
незаконно відмовлено у доступі до
інформації, яка запитувалась,
безпідставно завищено гриф обмеження
доступу до інформації, надана
несвоєчасна відповідь №3/4/К-170/115 від
10.06.2011 року на скаргу від 27.04.2011 року за
№460-П/11, поверхнево та недбало
проведений розгляд і перевірка скарги
від 27.04.2011 року №460-П/11 та надана
необ'єктивна і необґрунтована
відповідь від 10.06.2011 року за №3/4/К-170/115,
не вжито заходи реагування щодо фактів
порушень окремими посадовцями права на
інформацію, яка запитувалась у листі
від 07.04.2011 року за №442-К/11, вчинені
перешкоди у здійсненні правозахисної
діяльності та порушені права на
звернення до суб'єкта владних
повноважень та на отримання
обґрунтованої відповіді із об'єктивною
та достовірною інформацією.

Позивач вважає, що своїми
рішеннями, діями (бездіяльністю), які
проявились у невиконанні покладених на
Службу безпеки України функцій,
посадовими особами, через нехтування
вимогами чинних нормативно-правових
актів (Конституції України, Закони
України «Про інформацію» та «Про
звернення громадян»), посадовими
повноваженнями та службовими
обов'язками, порушені його права на
справедливий, своєчасний і всебічний
розгляд звернень та надання повної,
обґрунтованої і правдивої інформації у
відповідях.

Представник позивача позов підтримав з
викладених міркувань, просить його
задоволити.

Відповідачі в запереченнях на
позовну заяву зазначають, що вони діяли
у повній відповідності до Законів
України «Про інформацію» та «Про
доступ до публічної інформації».

Представник Служби безпеки
України просить у задоволенні позову
відмовити повністю.

Заслухавши присутніх представників
сторін, розглянувши матеріали справи,
дослідивши надані докази, суд даючи
правову оцінку спірним
правовідносинам виходив з наступного.

07.04.2011 року позивачем у справі було
надіслано інформаційний запит за
№442-К/11, у якому він просив повідомити
перелік документів, що знаходяться в
матеріалах розгляду Службою безпеки
України звернень ОСОБА_2, поданих ним з
приводу заведення, провадження та
результатів справи
контррозвідувальної перевірки
«Шакал», з якими, відповідно до ст.37
Закону України «Про інформацію»,
ОСОБА_4 не буде ознайомлений
посадовцями Служби безпеки України.

Відповіддю від 20.04.2011 року за №9/3033
позивача повідомлено, що на підставі
ст.37 згаданого Закону, він не підлягає
ознайомленню з документальними
матеріалами розгляду Службою безпеки
України звернень громадянина ОСОБА_2,
які містять у собі інформацію, визнану
у встановленому порядку державною
таємницею, конфіденційну інформацію та
документи, що становлять внутрівідомчу
службову кореспонденцію.

Не погодившись із наданою відповіддю
позивачем було подано скаргу від 27.04.2011
року за №460-П/11 від 27.04.2011 року, у якій
ним оскаржується факт надання неповної
та необґрунтованої інформації.

10.06.2011 року Службою безпеки України
позивачу було надано відповідь за
№3/4/12-170/115 на скаргу.

Як передбачено ч.2 ст.19 Конституції
України, органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

У відповідності до положень Закону
України «Про інформацію» від 02 жовтня
1992 року №2657-XII, в редакції чинній на час
звернення з інформаційним запитом,
державною гарантовано право на
інформацію, зокрема, шляхом створенням
механізму реалізації права на
інформацію та забезпечення доступу
кожного до інформації.

З наведених обставин вбачається
що позивачу було надано інформацію, яка
запитувалась в інформаційному запиті
від 07.04.2011 року, що підтверджується
додатком до відповіді на скаргу від
10.06.2011 року №3/4/12-170/115, а тому правові
підстави для задоволення позову в
частині незаконного відмовлення у
доступі до інформації відсутні.

При цьому, слід зазначити, що
позивачем не оскаржуються дії щодо
несвоєчасно надання інформації по
згаданому запиту.

Що стосується обставин безпідставного
завищення грифу обмеження доступу до
інформації, то така вимога теж не
підлягає до задоволення з врахуванням
наступного.

Постановою Львівського окружного
адміністративного суду від 05.03.2013 року
у справі за №2а-10803/11/1370, яка набрала
законної сили після її розгляду в суді
апеляційної інстанції (ухвала
Львівського апеляційного
адміністративного суду від 06.03.2014 року
за №876/6149/13) досліджувались обставини
завищення грифу обмеження доступу до
інформації, яка запитувалась
позивачем, і порушень судами з цього
приводу на встановлено.

З врахуванням положень ч.1 ст.72 КАС
України та того, що відповідачем у
згаданій справі була Служба безпеки
України, зазначені обставини не
підлягають доказуванню, у зв'язку з чим
підстав для задоволення позову в цій
частині немає.

Щодо обставин надання несвоєчасної
відповіді від 10.06.2011 року №3/4/12-170/115.

При поданні скарги від 27.04.2011 року за
№460-П/11 позивач керувався Законом
України «Про звернення громадян», а
відтак строки її розгляду передбачені
ст.20 цього Закону.

Так у відповідності до положень ч.1 ст.20
згаданого Закону передбачено, що
звернення розглядаються і вирішуються
у термін не більше одного місяця від
дня їх надходження, а ті, які не
потребують додаткового вивчення, -
невідкладно, але не пізніше п'ятнадцяти
днів від дня їх отримання. Якщо в
місячний термін вирішити порушені у
зверненні питання
неможливо,продовжується у зазначеній
нормі, керівник відповідного органу,
підприємства, установи, організації
або його заступник встановлюють
необхідний термін для його розгляду,
про що повідомляється особі, яка подала
звернення. При цьому, також зазначено у
ч.1 ст.20 Закону України «Про звернення
громадян», загальний термін вирішення
питань, порушених у зверненні, не може
перевищувати сорока п'яти днів.

Як вбачається зі згаданої відповіді
скарга надійшла до Служби безпеки
України 11.05.2011 року, а відповідь надана
10.06.2011 року, що не може вказувати на
порушення суб'єктом владних
управлінських функцій місячного
строку розгляду звернення.

Що стосується обставин поверхневого та
недбалого проведення розгляду та
перевірки скарги від 27.04.2011 року та
надання необ'єктивної і
необґрунтованої відповіді, то
внаслідок співставлення змісту
згаданих скарг та відповіді від 10.06.2011
року №3/4/12-170/115, під час дослідження
доказів, вимоги позивача в цій частині
не знайшли свого підтвердження.

З приводу невжиття заходів реагування
щодо фактів порушень окремими
посадовцями відповідача права на
інформацію, яка запитувалась у листі
від 07.04.2011 року за № 442-К/11, то суд
зазначає наступне.

Як вбачається зі змісту скарги від
27.04.2011 року за №460-П/11 позивачем не
піднімалось питання щодо вжиття
заходів реагування до посадових осіб
Служби безпеки України під час
розгляду інформаційного запиту від
07.04.2011 року за № 442-К/11, а тому такі
питання не розглядались у відповіді
від 10.06.2011 року №3/4/12-170/115, що не може
вказувати на порушення.

За відсутності ж такого прохання у
скарзі, повноваження по розгляду його
належить до компетенції Служби безпеки
України, в які суд не може втручатись,
оскільки право позивача в цьому
випадку не є порушеним (ч.1 ст.2 КАС
України).

Отже, в задоволенні позову в цій
частині також належить відмовити.

З врахуванням викладеного не підлягає
задоволенню і вимога позивача про
визнання протиправними рішення, дії та
бездіяльності відповідача посадовими
особами якого вчинені перешкоди у
здійсненні правозахисної діяльності
та порушені права на звернення до
суб'єкта владних повноважень та на
отримання обґрунтованої відповіді із
об'єктивною та достовірною
інформацією.

Щодо судових витрат, то, у
відповідності до вимог ст.94 КАС
України, такі належить присудити з
позивача.

Керуючись ст.ст. 21, 69, 70, 160-163 КАС України,
суд, -

П О С Т А Н О В И В :

1. В задоволенні адміністративного
позову відмовити повністю.

2. Постанова набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги, якщо таку скаргу не
було подано. У разі подання апеляційної
скарги судове рішення, якщо його не
скасовано, набирає законної сили після
повернення апеляційної скарги, відмови
у відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.
Якщо строк апеляційного оскарження
буде поновлено, то вважається, що
постанова суду не набрала законної
сили.

3. Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня отримання копії
повного тексту постанови.

Повний текст постанови виготовлено та
підписано 11 липня 2014 року.

Головуючий - суддя
В.Я. Мартинюк

суддя
В.Г.Тертичний

суддя
З.В.Гавдик