Справа № 821/898/14
Суддя: Лук'янчук О.В.
Дата ухвалення: 2014-07-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 липня 2014 р. Справа № 821/898/14

Категорія: 11.5 Головуючий в 1 інстанції:
Василяка Д.К. Колегія суддів
Одеського апеляційного
адміністративного суду

у складі:

головуючого - Лук'янчук О.В.

суддів - Градовського Ю.М.

- Вербицької Н.В.

розглянувши в порядку письмового
провадження в місті Одесі
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Головного управління
Державної казначейської служби
України у Херсонській області на
постанову Херсонського окружного
адміністративного суду від 13 травня 2014
року у справі за адміністративним
позовом ОСОБА_2 до Головного управління
Державної казначейської служби
України у Херсонській області про
визнання дій протиправними та
зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В
И ЛА:

ОСОБА_2 звернувся до суду з
адміністративним позовом до Головного
управління Державної казначейської
служби України у Херсонській про
визнання дій протиправними та
зобов'язання вчинити певні дії.

В обґрунтування позову зазначається,
що на виконанні відділу примусового
виконання рішень Управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Херсонській
області перебував виконавчий лист №
668/185/13-ц виданий 09.07.2013 року
Суворовським районним судом м. Херсона
про стягнення на користь ОСОБА_2 боргу.
Боржником було сплачено
заборгованість на депозитний рахунок
відділу примусового виконання рішень
УДВС ГУЮ у Херсонській області та
державним виконавцем були
підготовлені та вручені розпорядження
для перерахунку грошових сум на
рахунок стягувана разом із платіжними
дорученнями №64, 65. Відповідачем
вказані розпорядження виконані не
були, тому позивач вважає дії
відповідача протиправними.

Постановою Херсонського
окружного адміністративного суду від
13 травня 2014 року адміністративний
позов задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність
Головного управління Державної
казначейської служби України у
Херсонській області щодо невиконання
розпоряджень № 39043016/1 від 12.02.2014 р. та №
39042813/1 від 12.02.2014 р.

Зобов'язано Головне управління
Державної казначейської служби
України у Херсонській області виконати
розпорядження № 39043016/1 від 12.02.2014 р. та №
39042813/1 від 12.02.2014 р. відділу примусового
виконання рішень Управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції в Херсонській
області про перерахування на користь
ОСОБА_2 152355 грн. та 1099 грн. 01 коп.
відповідно.

В задоволенні решти позовних вимог
відмовлено.

В апеляційній скарзі Головного
управління Державної казначейської
служби України у Херсонській області
ставиться питання про скасування
судового рішення в зв'язку з тим, що
воно постановлено з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
оскільки судом першої інстанції не
було досліджено обставини справи, що
мають значення для справи, наслідком
чого стало постановлення
необґрунтованого та неправомірного
рішення суду.

Апеляційний розгляд справи
здійснюється в порядку письмового
провадження відповідно до п.1 ч.1 ст.197
КАС України, якою передбачено, що суд
апеляційної інстанції може розглянути
справу в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами, якщо справу може бути
вирішено на основі наявних у ній
доказів, у разі відсутності клопотань
від усіх осіб, які беруть участь у
справі, про розгляд справи за їх участю.

Заслухавши суддю-доповідача,
розглянувши матеріали справи та
перевіривши доводи апеляційної скарги,
законність та обґрунтованість
судового рішення в межах апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню.

Судом першої інстанції встановлено, що
на виконанні відділу примусового
виконання рішень УДВС ГУЮ в ХО
знаходиться виконавчий лист №668/185/13-ц
виданий 09.07.2013 року Суворовським
районним судом м. Херсона про стягнення
з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 боргу в сумі
152355,00 грн. та 1099,01 грн. судового збору.

Боржником було сплачено
заборгованість на депозитний рахунок
ВДВС відділу примусового виконання
рішень УДВС ГУЮ у Херсонській області.

12 лютого 2014 року Державним виконавцем
винесено розпорядження № 39042813/1 та №
39043016/1 для перерахунку вищезазначених
грошових сум на рахунок позивача.

На день розгляду даної справи по суті
вищезазначені кошти на рахунки ОСОБА_2
не перераховані.

Задовольняючи адміністративний позов
в частині визнання протиправною
бездіяльності та зобов'язання
відповідача виконати розпорядження №
39043016/1 від 12.02.2014 р. та № 39042813/1 від 12.02.2014
р. відділу примусового виконання
рішень Управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції в Херсонській
області про перерахування коштів, суд
першої інстанції виходив з того, що
кошти які знаходяться на депозитному
рахунку УДВС ГУЮ у Херсонській області,
який відкритий в ГУДКСУ у Херсонській
області є власністю позивача та
розміщенні на депозитному рахунку з
метою виконання виконавчого листа.

Колегія суддів погоджується із
висновком суду першої інстанції
виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 2 КАС України
у справах щодо оскарження рішень, дій,
чи бездіяльності суб'єктів владних
повноважень, адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); безсторонньо
(неупереджено); добросовісно;
розсудливо; з дотриманням принципу
рівності перед Законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації;
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення;
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Вимогами ч. 1 ст. 2 КАС України
передбачено, що завданням
адміністративного судочинства є
захист прав, свобод та інтересів
фізичних осіб, прав та інтересів
юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень. Згідно з вимогами ч. 2 ст. 2
КАС України, до адміністративних судів
можуть бути оскаржені будь-які рішення,
дії чи бездіяльність суб'єктів владних
повноважень, крім випадків, коли щодо
таких рішень, дій чи бездіяльності
Конституцією чи законами України
встановлено інший порядок судового
провадження.

Керуючись положеннями вищевказаних
законів, Кодексом та контекстом
Конституції України можна зробити
висновок, що однією з найважливіших
тенденцій розвитку сучасного
законодавства України є розширення
сфери судового захисту, в тому числі
судового контролю за правомірністю і
обґрунтованістю рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень.

Відповідно до вимог ч.ч. 1, 2 ст. 45 Закону
України «Про виконавче провадження»
грошові суми, стягнуті з боржника,
зараховуються державним виконавцем на
відповідний рахунок органу державної
виконавчої служби. За письмовою заявою
стягувача - фізичної особи чи його
представника (за наявності
відповідних повноважень) стягнуті
грошові суми можуть бути
перераховані державним виконавцем
на зазначений ним рахунок у банку або
в іншій фінансовій установі чи
надіслані на адресу стягувача поштовим
переказом, що здійснюється за його
рахунок, крім переказу аліментних сум.

Не допускається виплата стягувачу
стягнутих сум готівкою або виплата
стягнутих сум іншим особам, які не є
стягувачами. Забороняється
використовувати стягнуті з боржників
грошові суми, що підлягають виплаті
стягувачам, на цілі, не передбачені
цією статтею, а також звертати на них
стягнення для виплати іншим особам, які
не є стягувачами за виконавчими
документами, під час примусового
виконання яких ці суми стягнуто (крім
випадків, коли стягувач є одночасно
боржником у іншому виконавчому
провадженні).

Не пізніше ніж протягом трьох робочих
днів від дня ознайомлення з
інформацією про надходження коштів
державний виконавець у разі
достатності суми для покриття всіх
вимог стягувача та наявності
відомостей від стягувача про шляхи
отримання ним коштів готує одне
розпорядження (у тому числі за зведеним
виконавчим провадженням), яким
визначає належність указаних коштів та
спосіб перерахування стягувачу, яке
затверджується начальником органу ДВС
із зазначенням дати та скріплюється
печаткою органу ДВС. Указане
розпорядження готується в двох
примірниках, оригінал видається особі,
відповідальній за ведення книги обліку
депозитних сум, копія залишається у
виконавчому провадженні.

Відповідно до п. 12.1 р. ХІІ Наказу
Міністерства юстиції України від 02.04.2012
року № 512/5 «Про затвердження
Інструкції з організації примусового
виконання рішення» органи ДВС мають
відповідні рахунки в органах Державної
казначейської служби України для
обліку депозитних сум і зарахування
стягнутих з боржників коштів та їх
виплати стягувачам у національній
валюті, а також відповідні рахунки для
обліку аналогічних операцій в
іноземній валюті в банках.

При перерахуванні коштів, які належать
стягувачу - фізичній особі , списання
коштів з відповідних рахунків органу
ДВС здійснюється на підставі платіжних
доручень (п.12.18 р. ХІІ Інструкції №512/5).

Таким чином, орган державної
виконавчої служби повинен підготувати
необхідні документи, у тому числі
платіжне доручення для перерахунку на
користь стягувача грошових коштів з
депозитного рахунку ВДВС, відкритого в
органах Державної казначейської
служби України, а після отримання
платіжного доручення (платіжної
вимоги) органи Державної казначейської
служби повинні перерахувати зазначені
грошові кошти з Депозитного рахунку на
рахунок стягувача - в даному випадку
позивачу .

Згідно Інструкції про безготівкові
розрахунки в Україні в національній
валюті, затвердженою постановою
Національного банку України від 21.01.2004
№ 22, визначено, що платіжне доручення
- це розрахунковий документ, що
містить письмове доручення платника
обслуговуючому банку про списання зі
свого рахунку зазначеної суми коштів
та її перерахування на рахунок
отримувача.

Положенням про Державну казначейську
службу України, затвердженого Указом
Президента України від 13 квітня 2011
року № 460/2011, передбачено, що Державна
казначейська служба України
(Казначейство України) є центральним
органом виконавчої влади, діяльність
якого спрямовується і координується
Кабінетом Міністрів України через
Міністра фінансів України.
Казначейство України входить до
системи органів виконавчої влади та
утворюється для реалізації державної
політики у сфері казначейського
обслуговування бюджетних коштів.

Казначейство України є учасником
системи електронних платежів
Національного банку України.

Закон України «Про платіжні системи та
переказ коштів в Україні» визначає
загальні засади функціонування
платіжних систем і систем розрахунків
в Україні, поняття та загальний порядок
проведення переказу коштів у межах
України, встановлює відповідальність
суб'єктів переказу, а також визначає
загальний порядок здійснення нагляду
(оверсайта) за платіжними системами.

Оскільки Казначейство України та його
територіальні органи є учасниками
системи електронних платежів, у своїй
діяльності керуються Інструкцією про
безготівкові розрахунки в Україні в
національній валюті, затвердженою
постановою Національного банку
України від 21.01.2004р. №22, то колегія
суддів вважає відповідача суб'єктом
регулювання Закону України «Про
платіжні системи та переказ коштів в
Україні».

Згідно до вимог п. 8.4 ст. 8 Закону України
«Про платіжні системи та переказ
коштів в Україні», міжбанківський
переказ виконується у строк до трьох
операційних днів.

Згідно ч. 1 ст. 43 Бюджетного кодексу
України при виконанні державного
бюджету і місцевих бюджетів
застосовується казначейське
обслуговування бюджетних коштів.
Центральний орган виконавчої влади, що
реалізує державну політику у сфері
казначейського обслуговування
бюджетних коштів, забезпечує
казначейське обслуговування бюджетних
коштів на основі ведення єдиного
казначейського рахунку, відкритого у
Національному банку України.

Згідно до положень до п. 1.2. Інструкції з
обліку коштів, розрахунків та інших
активів бюджетних установ,
затвердженої Наказом Державного
казначейства України 26.12.2003р. за №242 та
зареєстрованої в Міністерстві юстиції
України 23.01.2004р. за №106/8705, депозитні
рахунки - це рахунки, які відкривають в
органах Державного казначейства та/або
установах банків за коштами, які
отримали бюджетні установи в тимчасове
зберігання згідно з законодавством
(без права користування цими коштами,
що перебувають на цих рахунках) і з
настанням відповідних умов належать
поверненню або перерахуванню за
призначенням.

Пунктом 2.4 Положення про єдиний
казначейський рахунок затвердженого
Наказом Державного казначейства
України 26.06.2002р №122 та зареєстрованого
в Міністерстві юстиції України 18.07.2002р.
за № 594/6882, визначено, що з метою ведення
бухгалтерського обліку операцій по
виконанню державного та місцевих
бюджетів, а також інших операцій з
коштами клієнтів, передбачених
законодавством, в органах Державного
казначейства України відкрито: рахунки
інших клієнтів за операціями, що не
належать до операцій з виконання
бюджетів, але відповідно до вимог
законодавства обслуговуються органами
Державного казначейства України.

Згідно до вимог п. 12.1 Інструкції № 512/5,
органи ДВС мають відповідні рахунки в
органах Державної казначейської
служби України для обліку депозитних
сум і зарахування стягнутих з
боржників коштів та їх виплати
стягувачам у національній валюті, а
також відповідні рахунки для обліку
аналогічних операцій в іноземній
валюті в банках.

Згідно до п. 12.19 Інструкції № 512/5, якщо
у стягувача - фізичної особи є рахунок в
установі банку, то в платіжному
дорученні обов'язково вказується, на
який рахунок слід перерахувати кошти.

Враховуючи викладене колегія
суддів вважає вірним висновок суду
першої інстанції про те, що кошти які
розміщенні на депозитному рахунку УДВС
ГУЮ у Херсонській області, який
відкритий в ГУДКСУ у Херсонській
області, з метою виконання виконавчого
листа - є власністю позивача.

Отже, колегія суддів не приймає
доводи апелянта про те, що Державна
казначейська служба здійснює платежі з
урахуванням ресурсної забезпеченості
загального фонду державного бюджету,
наявних та прогнозованих залишків на
єдиному казначейському рахунку,
оскільки грошові кошти, які власністю
позивача , вже були перераховані та
розміщенні на депозитному рахунку
казначейської служби з метою виконання
виконавчого листа.

Відповідно до вимог п.3.5 Інструкції № 22
апелянт зобов'язаний прийняти платіжне
доручення до виконання протягом 30
календарних днів з дати його виписки.
День оформлення платіжного доручення
не враховується.

Судом встановлено, що розпорядження
від 12.02.14 року № 39042813/1, № 39043016/1, які є
одним з видів платіжних документів не
виконано відповідачем протягом 30
календарних днів з дня оформлення.

Згідно статті 19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції, що
відповідач не довів правомірності
своєї бездіяльності стосовно
невиконання платіжного доручення, а
тому позов є обґрунтованим і таким, що
підлягає задоволенню в повному обсязі.

Колегія суддів вважає наведені
висновки суду першої інстанції
правильними і такими, що відповідають
вимогам ст.ст. 2, 7, 10, 11, 70,71 КАС України та
не приймає доводи, наведені в
апеляційній скарзі про те, що постанова
підлягає скасуванню.

Відповідно до вимог ст. 71 КАС України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, а в
адміністративних справах про
протиправність рішень обов'язок щодо
доказування правомірності свого
рішення та надання відповідних доказів
покладається на відповідача, якщо він
заперечує проти адміністративного
позову. Отже, в адміністративному
процесі, як виняток із загального
правила, у справах щодо оскарження
рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта
владних повноважень встановлена
презумпція його винуватості.
Презумпція винуватості покладає на
суб'єкта владних повноважень обов'язок
аргументовано, посилаючись на докази,
довести правомірність свого рішення,
дії чи бездіяльності та спростувати
твердження позивача про порушення його
прав, свобод чи інтересів. Такий
обов'язок відсутній, якщо відповідач
визнає позов. Апелянт, який є суб'єктом
владних повноважень, свою позицію суду
не доказав та не обґрунтував її.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів вважає, що суд першої інстанції
порушень норм матеріального і
процесуального права при вирішенні
справи не допустив, а наведені в
апеляційній скарзі доводи
правильність висновків суду не
спростовують. За таких обставин,
апеляційна скарга задоволенню не
підлягає.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 197, ст. 198, ст. 200,
ст.205, ст.206, ч.5 ст. 254 КАС України, колегія
суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Головного
управління Державної казначейської
служби України у Херсонській області
залишити без задоволення, постанову
Херсонського окружного
адміністративного суду від 13 травня 2014
року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили через п'ять днів після
направлення її копій особам, які брали
участь у справі, та може бути оскаржена
в касаційному порядку до Вищого
адміністративного суду України
протягом 20 днів після набрання
законної сили судовим рішенням суду
апеляційної інстанції

Головуючий:

Судді: