Справа № 826/2741/14
Суддя: Лічевецький І.О.
Дата ухвалення: 2014-07-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: № 826/2741/14
1-й інстанції: Погрібніченко І.М.
Суддя-доповідач:
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 липня 2014 року

м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд в складі:
головуючого - судді Лічевецького І.О.,
суддів - Грищенко Т.М., Мельничука В.П.,
при секретарі - Війтович Т.О.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні за апеляційною скаргою
Державного територіально-галузевого
об'єднання «Південно-Західна
залізниця» на постанову Окружного
адміністративного суду м. Києва від 09
квітня 2014 року адміністративну справу
за позовом Державного
територіально-галузевого об'єднання
«Південно-Західна залізниця» до
Міжрегіонального Головного управління
Міндоходів - Центральний офіс з
обслуговування великих платників про
визнання протиправними та скасування
податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ

Державне територіально-галузеве
об'єднання «Південно-Західна
залізниця» (надалі за текстом - «ДТГО
«Південно-Західна залізниця»)
звернулось до суду з позовом про
визнання протиправними та скасування
податкових повідомлень-рішень №
від 16.12.2013 р., № від 16.12.2013 р., №
від 16.12.2013 р., якими позивачеві
збільшено суму грошового зобов'язання
із сплати орендної плати за землю,
відповідно, на 186 831 грн. 48 коп., 2 622 033 грн.
57 коп. та 2 291 520 грн. 16 коп.

Постановою Окружного
адміністративного суду м. Києва від 09
квітня 2014 року у задоволенні позову
відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач,
посилаючись на порушення судом першої
інстанції норм матеріального та
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи,
просить скасувати вказане судове
рішення і прийняти нову постанову про
задоволення позову.

Перевіривши повноту встановлення
окружним адміністративним судом
фактичних обставин справи та
правильність застосування ним норм
матеріального і процесуального права,
Київський апеляційний
адміністративний суд дійшов
наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що
у період з 18.11.2013 р. по 22.11.2013 р.
посадовцями Міжрегіонального
Головного управління Міндоходів -
Центральний офіс з обслуговування
великих платників (надалі за текстом -
«Міжрегіональне управління»)
проведено позапланову виїзну
документальну перевірку дотримання
вимог податкового законодавства з
питань виконання п. 288.5 ст. 288
Податкового кодексу України щодо
повноти обчислення орендної плати за
землю ДТГО «Південно-Західна
залізниця» за період з 01.01.2011 р. по 30.09.2013
р.

Результати перевірки оформлено актом
№ 1440/4210/04713033 від 02.12.2013 р.

Згідно цьому акту позивачем порушено
вимоги ст. 288 Податкового кодексу
України (надалі за текстом - «ПК
України»), що призвело до заниження
податкових зобов'язань з орендної
плати за земельні ділянки державної та
комунальної власності за 2011-2012 роки та
за 9 місяців 2013 року на загальну суму 2 176
781 грн. 76 коп.

Такий висновок податкового органу
вмотивовано наступним.

На підставі рішень Київської міської
ради від 18 березня 2004 р. № 120/1330, від 18
березня 2004 р. № 121/1331, від 18 березня 2004 р.
№ 122/1332, від 16 березня 2006 р. № 277/3368 між
ДТГО «Південно-Західна залізниця» та
Київською міською радою укладено
договори за умовами яких позивач
прийняв у тимчасове платне
користування земельні ділянки,
розташовані по залізничній дільниці
Київ-Московський-Дарниця у
Голосіївському районі міста Києва
(кадастрові номери - 8 000 000 000:90:714:0002, 8 000
000 000:90:113:0009, 8 000 000 000:82:084:0021, 8 000 000
000:82:419:0032, 8 000 000 000:90:113:0042), у Дарницькому
районі міста Києва (кадастрові номери -
8 000 000 000:90:714:0003, 8 000 000 000:90:106:0012, 8 000 000
000:63:197:0012) та у Дніпровському районі
міста Києва (кадастровий номер - 8 000 000
000:63:197:0014).

Названими договорами передбачено, що
орендна плата за користування
земельними ділянками становить 1,5
відсотка від їх грошової оцінки.

Водночас, відповідно до ст. 288 ПК
України річна сума орендної плати не
може бути меншою трикратного розміру
земельного податку.

На підставі висновків, викладених в
акті перевірки, Міжрегіональним
управлінням прийнято податкові
повідомлення-рішення якими позивачеві
збільшено суму грошового зобов'язання
із орендної плати за землю: № від
16.12.2013 р. - на 186 831 грн. 48 коп., у тому числі
159 540 грн. 70 коп. за основним платежем та
27 290 грн. 78 коп. за штрафними санкціями;
№ від 16.12.2013 р. - на 2 622 033 грн. 57
коп., у тому числі 2 176 781 грн. 76 коп. за
основним платежем та 445 251 грн. 81 коп. за
штрафними санкціями; № від 16.12.2013
р. на 2 291 520 грн. 16 коп., у тому числі 1 902 392
грн. 69 коп. за основним платежем та 389 127
грн. 47 коп. за штрафними санкціями.

Підпункт 14.1.147 пункту 14.1 статті 14 ПК
України визначає плату за землю, як
загальнодержавний податок, який
справляється у формі земельного
податку та орендної плати за земельні
ділянки державної і комунальної
власності.

За приписами підпункту 14.1.136 пункту 14.1
статті 14 ПК України орендна плата за
земельні ділянки державної і
комунальної власності - це обов'язковий
платіж, який орендар вносить
орендодавцеві за користування
земельною ділянкою.

Статтею 269 ПК України встановлено, що
платниками податку (плати за землю) є
власники земельних ділянок, земельних
часток (паїв) та землекористувачі.

Відповідно до підпункту 14.1.73 пункту 14.1
статті 14 землекористувачі - це юридичні
та фізичні особи (резиденти і
нерезиденти), яким відповідно до закону
надані у користування земельні ділянки
державної та комунальної власності, у
тому числі на умовах оренди.

Згідно статті 271 ПК України базою
оподаткування є нормативна грошова
оцінка земельних ділянок з урахуванням
коефіцієнта індексації, визначеного
відповідно до порядку, встановленого
цим розділом; площа земельних ділянок,
нормативну грошову оцінку яких не
проведено.

У період спірних правовідносин статтею
274 ПК України передбачалось, що ставка
податку за земельні ділянки,
нормативну грошову оцінку яких
проведено, встановлюється у розмірі 1
відсотка від їх нормативної грошової
оцінки, за винятком земельних ділянок,
зазначених у статтях 272, 273, 276 і 278 цього
Кодексу.

Відповідно до підпункту 288.5.1 пункту 288.5.
статті 288 ПК України, у редакції що була
чинною на момент виникнення спірних
правовідносин, розмір орендної плати
встановлюється у договорі оренди, але
річна сума платежу не може бути меншою:
для земель сільськогосподарського
призначення - розміру земельного
податку, що встановлюється цим
розділом; для інших категорій земель -
трикратного розміру земельного
податку, що встановлюється цим
розділом.

З огляду на наведені правові норми слід
погодитись з висновком суду
попередньої інстанції про те, що ДТГО
«Південно-Західна залізниця», як
землекористувач, зобов'язане було
сплачувати орендну плату за земельні
ділянки комунальної власності у
розмірах встановлених ПК України, а
відтак і про відсутність підстав для
задоволення позову.

Доводи позивача щодо неправомірності
спірних податкових повідомлень-рішень
з посиланням на те що, відповідно до ст.
21 Закону України «Про оренду землі» від
6 жовтня 1998 р. № 161-XIV розмір орендної
плати за землю встановлюються за
згодою сторін у договорі оренди
обґрунтовано не взято судом до уваги.

За змістом пункту 1.1 статті 1 ПК України
цей регулює відносини, що виникають у
сфері справляння податків і зборів,
зокрема, визначає вичерпний перелік
податків та зборів, що справляються в
Україні, та порядок їх адміністрування,
платників податків та зборів, їх права
та обов'язки, компетенцію контролюючих
органів, повноваження і обов'язки їх
посадових осіб під час здійснення
податкового контролю, а також
відповідальність за порушення
податкового законодавства.

Відповідно до статті 5 ПК України
поняття, правила та положення,
установлені цим Кодексом та законами з
питань митної справи, застосовуються
виключно для регулювання відносин,
передбачених статтею 1 цього Кодексу. У
разі якщо поняття, терміни, правила та
положення інших актів суперечать
поняттям, термінам, правилам та
положенням цього Кодексу, для
регулювання відносин оподаткування
застосовуються поняття, терміни,
правила та положення цього Кодексу.

Підпунктом 9.1.10 пункту 9.1 статті 9 ПК
України плату за землю віднесено до
загальнодержавних податків та зборів.

Таким чином, Закон України «Про оренду
землі» та Цивільний кодекс України у
спірних правовідносинах є загальними.
Перевагу ж мають спеціальні закони.
Такими, за наведених обставин, є
Податковий кодекс України.

Доводи апеляційної скарги зазначених
вище висновків суду попередньої
інстанції не спростовують і не дають
підстав для висновку, що місцевим
адміністративним судом при розгляді
справи неправильно застосовано норми
матеріального права, які регулюють
спірні правовідносини, чи порушено
норми процесуального права, твердження
скаржника про те, що передані йому на
умовах оренди земельні ділянки
віднесено до земель залізничного
транспорту, внаслідок чого орендна
плата повинна встановлюватись в
розмірі 0,75 відсотка від їх нормативної
грошової оцінки є помилковим.

За змістом пункту 276.4 статті 276 ПК
України податок за земельні ділянки (у
межах населених пунктів), що
відносяться до земель залізничного
транспорту (крім земельних ділянок, на
яких знаходяться окремо розташовані
культурно-побутові будівлі та інші
споруди і які оподатковуються на
загальних підставах) справляється у
розмірі 25 відсотків податку,
обчисленого відповідно до статті 274
цього Кодексу.

Частиною першою статті 19 Земельного
кодексу України визначено вичерпний
перелік земель України за основним
цільовим призначенням та поділ їх на
такі категорії: землі
сільськогосподарського призначення;
землі житлової та громадської
забудови; землі природно-заповідного
та іншого природоохоронного
призначення; землі оздоровчого
призначення; землі рекреаційного
призначення; землі
історико-культурного призначення;
землі лісогосподарського призначення;
землі водного фонду; землі
промисловості, транспорту, зв'язку,
енергетики, оборони та іншого
призначення.

Статтею 20 Земельного кодексу України
визначено, що віднесення земель до тієї
чи іншої категорії здійснюється на
підставі рішень органів державної
влади, Верховної Ради Автономної
Республіки Крим, Ради міністрів
Автономної Республіки Крим та органів
місцевого самоврядування відповідно
до їх повноважень.

Підпункт 14.1.78 пункту 14.1 статті 14 ПК
України визначає, що до земель
залізничного транспорту належать
землі смуг відведення залізниць під
залізничним полотном та його
облаштуванням, станціями з усіма
будівлями і спорудами енергетичного,
локомотивного, вагонного, колійного,
вантажного і пасажирського
господарства, сигналізації та зв'язку,
водопостачання, каналізації; під
захисними та укріплювальними
насадженнями, службовими,
культурно-побутовими будівлями та
іншими спорудами, необхідними для
забезпечення роботи залізничного
транспорту.

За даними листа Департаменту земельних
ресурсів виконавчого органу Київської
міської ради (Київської міської
державної адміністрації) № від
31.03.2014 р. Київською міською радою не
приймалось рішення щодо зміни
цільового призначення земельних
ділянок переданих в оренду ДТГО
«Південно-Західна залізниця».

Земельні ділянки за кадастровими
номерами 8 000 000 000:90:113:0009; 8 000 000 000:82:084:0021; 8
000 000 000:82:419:0032; 8 000 000 000:90:113:0042; 8 000 000
000:90:106:0012; 8 000 000 000:63:197:0012; 8 000 000 000:63:197:0014
мають цільове призначення -
влаштування будівельних майданчиків
під будівництво
залізнично-автомобільного мостового
переходу через річку Дніпро у місті
Києві (з підходами) та будівництво
залізнично-автомобільного мостового
переходу через річку Дніпро у місті
Києві (з підходами).

Цільове призначення земельних ділянок
за кадастровими номерами: 8 000 000
000:90:714:0002; 8 000 000 000:90:714:0003 не встановлено.

Таким чином, твердження позивача про
те, що передані йому земельні ділянки
належать до земель залізничного
транспорту не ґрунтується на приписах
чинного законодавства та суперечить
наявним у справі доказам.

Посилання скаржника на Витяги з
Державного земельного кадастру про
земельну ділянку згідно яким передані
ДТГО «Південно-Західна залізниця» у
користування земельні ділянки
належать до земель промисловості,
транспорту та зв'язку, суд апеляційної
інстанції не приймає як доказ.

Із наданих позивачем 19 копій Витягів з
Державного земельного кадастру про
земельну ділянку 15 стосуються
земельних ділянок за кадастровими
номерами 8 000 000 000:90:714:0006; 8 000 000 000:90:714:0007; 8
000 000 000:90:714:0008; 8 000 000 000:90:714:0009; 8 000 000
000:90:714:0010; 8 000 000 000:90:714:0011; 8 000 000 000:90:714:0012; 8
000 000 000:90:714:0013; 8 000 000 000:90:714:0014; 8 000 000
000:90:714:0015; 8 000 000 000:90:714:0016; 8 000 000 000:90:714:0017; 8
000 000 000:90:714:0018; 8 000 000 000:90:714:0019; 8 000 000
000:90:714:0020; розмір орендної плати за
користування якими не є предметом
спору у цій справі.

Також, із інших чотирьох Витягів з
Державного земельного кадастру про
земельну ділянку вбачається, що
державна реєстрація земельних ділянок
за кадастровими номерами 8 000 000
000:90:106:0012; 8 000 000 000:63:197:0012 була проведена
03.03.2014 р., а земельних ділянок за
кадастровими номерами 8 000 000 000:82:419:0032; 8
000 000 000:82:084:0021 - 21.03.2014 р., тоді як
перевірка проводилась Міжрегіональним
управлінням за період з 01.01.2011 р. по
30.09.2013 р.

Крім того, за приписами ст. 20 Земельного
кодексу України єдиною підставою для
віднесення земель до тієї чи іншої
категорії є рішення органу державної
влади чи органу місцевого
самоврядування.

У цьому зв'язку судова колегія звертає
увагу позивача, що таке рішення щодо
земель переданих в оренду ДТГО
«Південно-Західна залізниця»
Київською міською радою не приймалось.

За правилами ст. 200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Керуючись статтями 160, 198, 200, 205 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд,

УХВАЛИВ

Апеляційну скаргу Державного
територіально-галузевого об'єднання
«Південно-Західна залізниця» залишити
без задоволення, а постанову Окружного
адміністративного суду м. Києва від 09
квітня 2014 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
прийняття, проте може бути оскаржена в
касаційному порядку шляхом подачі в
20-ти денний строк з дня складення
ухвали в повному обсязі касаційної
скарги безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України, з
подачею документу про сплату судового
збору, а також копій касаційної скарги
відповідно до кількості осіб, які
беруть участь у справі, та копій
оскаржуваних рішень судів першої та
апеляційної інстанцій.

Головуючий суддя
І.О.Лічевецький

суддя
Т.М.Грищенко

суддя
В.П.Мельничук

Ухвала складена в повному обсязі 10
липня 2014 р.

.

Головуючий суддя
Лічевецький І.О.

Судді:
Грищенко Т.М.

Мельничук В.П.