Справа № 804/3280/14
Суддя: Семененко Я.В.
Дата ухвалення: 2014-07-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

01 липня 2014 рокусправа № 804/3280/14

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Семененка Я.В.

суддів:
Бишевської Н.А. Добродняк І.Ю

за участю секретаря судового
засідання: Новошицької О.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Дніпропетровську
апеляційну скаргу публічного
акціонерного товариства
«Дніпропетровський завод прокатних
валків»

на постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 14
квітня 2014 року у справі №804/3280/14 за
позовом управління Пенсійного фонду
України в Амур-Нижньодніпровському
районі м.Дніпропетровська до
публічного акціонерного товариства
«Дніпропетровський завод прокатних
валків» про стягнення заборгованості, -

в с т а н о в и В :

Управління Пенсійного фонду України в
Амур-Нижньодніпровському районі
м.Дніпропетровська звернулося до суду
з позовом про стягнення з публічного
акціонерного товариства
«Дніпропетровський завод прокатних
валків» заборгованості в сумі 104982, 20
грн. за 2013 рік по відшкодуванню
фактичних витрат на виплату та
доставку пільгових пенсій. В
обґрунтуванні заявлених вимог, позивач
посилається на те, що публічне
акціонерне товариство
«Дніпропетровський завод прокатних
валків», в порушення Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування», не
перераховувало витрати на виплату і
доставку пенсій, призначених на
пільгових умовах, у зв'язку з чим має
заборгованість по сплаті фактичних
витрат на виплату та доставку пенсій
призначених на пільгових умовах на
підставі пунктів «а» - «з» статті 13
Закону України «Про пенсійне
забезпечення».

Постановою Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 14
квітня 2014 року позовні вимоги
задоволено. Постанова суду мотивована
обов'язком підприємства
відшкодовувати Фонду фактичні витрати
на виплату та доставку пенсій,
призначених на пільгових умовах.

Не погоджуючись з рішенням суду першої
інстанції, публічне акціонерне
товариство «Дніпропетровський завод
прокатних валків» подало апеляційну
скаргу, в якій посилаючись на порушення
судом норм матеріального та
процесуального права, неповне
з'ясування обставин справи, просило
скасувати постанову суду першої
інстанції та прийняти нове рішення,
яким у задоволенні позову відмовити.
Апеляційна скарга фактично
обґрунтована тим, що суд першої
інстанції дійшов безпідставного
висновків про наявність правових
підстав для задоволення позову. Так,
відповідач вказує на те, що суд не
звернув уваги на той факт, який
свідчить про те, що до розрахунків
фактичних витрат на виплату та
доставку пенсій включено витрати на
виплату та доставку пенсії гр.ОСОБА_1,
якому призначено пільгову пенсію до
01.01.2004р., тобто до часу набрання
чинності Законом України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування». Крім цього, заявник
апеляційної скарги вказує на те, що
позивачем не надано доказів, які б
свідчили про фактичне понесення Фондом
витрат, відшкодування яких є
предметом спору у справі. В якості
порушень судом

норм процесуального права, заявник
апеляційної скарги вказує на те, що
судом першої інстанції безпідставно
допущено до негайного виконання
оскаржену постанову суду.

Перевіривши матеріали справи, оцінивши
доводи апеляційної скарги та
правильність застосування судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права, суд апеляційної
інстанції дійшов висновку, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню виходячи із наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що
на виконання вимог Інструкції про
порядок обчислення і сплати
страхувальниками та застрахованими
особами внесків на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування до
Пенсійного фонду України, затвердженої
постановою Правління Пенсійного фонду
України від 19.12.2003 №21-1, зареєстрованої
в Міністерстві юстиції України 16.01.2004р.
за №64/8663, Управлінням Пенсійного фонду
України в Амур-Нижньодніпровському
районі м.Дніпропетровська було
направлено відповідачу розрахунки
фактичних витрат на виплату та
доставку пільгових пенсій, призначених
відповідно до п. "а"-«з» ст. 13 Закону
України "Про пенсійне забезпечення" за
2013 рік на загальну суму 104982, 20 грн. для
відшкодування фактичних витрат на
виплату і доставку пенсій за рахунок
підприємства.

Вирішуючи спірні правовідносини між
сторонами, суд першої інстанції дійшов
обґрунтованого висновку про обов'язок
відповідача відшкодувати пенсійному
органу фактичні витрати на виплату та
доставку пільгових пенсій. Такі
висновки суду першої інстанції
ґрунтуються на правильному
застосуванні норм матеріального права,
зокрема, Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування".

Як вбачається з апеляційної скарги
відповідач не заперечує свого
обов'язку щодо відшкодування
пенсійному органу фактичних витрат на
виплату та доставку пільгових пенсій. В
той же час, відповідач вказує на те, що
пенсійним органом до розрахунків
фактичних витрат на виплату та
доставку пільгових пенсій
безпідставно включено витрати на
виплату та доставку пенсії гр.ОСОБА_1,
якому призначено пільгову пенсію до
01.01.2004р., тобто до часу набрання
чинності Законом України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування».

Такі доводи відповідача колегія суддів
вважає необґрунтованими, оскільки як
вбачається з довідки-розрахунку, яка
надана до позову (а.с.5-6), витрати на
виплату та доставку пенсії гр.ОСОБА_1 не
включено до загального розміру
фактичних витрат на виплату та
доставку пільгових пенсій, стягнення
яких є предметом спору у цій справі.

Необґрунтованими суд апеляційної
інстанції вважає і доводи відповідача
щодо ненадання позивачем доказів
фактично понесених витрат на виплату
та доставку пільгових пенсій.

Так, в матеріалах справи наявні
розрахунки фактичних витрат на виплату
та доставку пільгових пенсій,
отримання яких, з огляду на доводи
апеляційної скарги, не заперечується
відповідачем.

Відповідно до п.6.4 Інструкції «Про
порядок обчислення і сплати
страхувальниками та застрахованими
особами внесків на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування до
Пенсійного фонду України»,
затвердженої постановою Правління
Пенсійного фонду України від 19.12.2003р.
№21-1, зареєстрованої в Міністерстві
юстиції України 16 січня 2004 року за
№64/8663, розмір сум до відшкодування на
поточний рік визначається відділами
надходження доходів органів
Пенсійного фонду України щорічно у
розрахунках фактичних витрат на
виплату та доставку пільгових пенсій,
призначених відповідно до частини 2
Прикінцевих положень Закону (згідно з
додатками 6 та 7), які надсилаються
підприємствам до 20-го січня поточного
року та протягом 10 днів з
новопризначених (перерахованих)
пенсій.

Згідно із п. 6.5 Інструкції №21-1,
розрахунки складаються на підставі
відомостей відділів з призначення
пенсій органів Пенсійного фонду
України, які подаються згідно з
додатком 8 та додатком 8а до 1 січня
поточного року та протягом 10 днів з дня
прийняття рішення про призначення
нової пенсії.

Відповідно до п.6.8 Інструкції №21-1,
підприємства щомісячно до 25-го числа
вносять до Пенсійного фонду зазначену
в повідомленні місячну суму фактичних
витрат на виплату та доставку пенсій,
призначених на пільгових умовах.

Отже, отримавши розрахунки Фонду, про
що не заперечував відповідач,
підприємство було зобов'язаного
сплатити такі суми у строки, які
визначено п.6.8. Інструкції. При цьому,
чинне законодавство не зобов'язує
органи ПФУ направляти платникам
будь-які інші докази на підтвердження
фактичних витрат, ніж розрахунок, який
складено у спосіб, передбачений
Інструкцією №21-1.

Таким чином, доводи відповідача про
відсутність доказів фактично
понесених Фондом витрат є
необґрунтованими.

Посилання відповідача на те, що судом
першої інстанції безпідставно
допущено до негайного виконання
постанову суду, на думку колегії
суддів, не можуть бути підставою для
скасування правильного по суті спірних
правовідносин судового рішення.
Відповідно до п.4 ч.1 ст.202 КАС України
підставами для скасування судового
рішення є порушення судом норм
матеріального або процесуального
права, що призвело до неправильного
вирішення справи. Оскільки, у цій
справі не встановлено обставин, які б
свідчили про неправильне вирішення
судом першої інстанції справи, то
вказані доводи відповідача не можуть
бути підставою для задоволення
апеляційної скарги.

Враховуючи викладене, суд апеляційної
інстанції вважає за необхідне
апеляційну скаргу залишити без
задоволення, а постанову суду першої
інстанції без змін.

На підставі викладеного, керуючись п.1
ч.1 ст.198, ст. 200, 205, 206 КАС України, суд-

УХВАЛИВ :

Апеляційну скаргу публічного
акціонерного товариства
«Дніпропетровський завод прокатних
валків» залишити без задоволення, а
постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 14
квітня 2014 року у справі №804/3280/14 - без
змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції
набирає законної сили після її
проголошення, але може бути оскаржена
до Вищого адміністративного суду
України в порядку, передбаченому ст..212
КАС України

(Повний текст ухвали виготовлено 02.07.2014
р.).

Головуючий:
Я.В. Семененко

Суддя:
Н.А. Бишевська

Суддя:
І.Ю. Добродняк