Справа № 2а-4271/10/0770
Суддя: Пліш М.А.
Дата ухвалення: 2014-07-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 липня 2014 року
Справа №
9104/10854/11

Львівський апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді
Пліша М.А.,

суддів
Шинкар Т.І., Ільчишин Н.В.,

розглянувши у порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
товариства з додатковою
відповідальністю «Перечинський
лісохімічний комбінат» на постанову
Закарпатського окружного
адміністративного суду від 28 січня 2011
року у справі за позовом товариства з
додатковою відповідальністю
«Перечинський лісохімічний комбінат»
до Чопської митниці про скасування
податкового повідомлення-рішення,-

В С Т А Н О В И В :

товариство з додатковою
відповідальністю «Перечинський
лісохімічний комбінат» звернулось в
суд першої інстанції з
адміністративним позовом до Чопської
митниці в якому просило податкове
повідомлення відповідача №58 від 22.09.2010
року про перерахунок податкового
зобов'язання у виді штрафних санкцій у
розмірі 3187,63 грн. визнати протиправним
та скасувати.

Постановою Закарпатського
окружного адміністративного суду від 28
січня 2011 року у задоволенні позовних
вимог відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням
суду першої інстанції товариство з
додатковою відповідальністю
«Перечинський лісохімічний комбінат»
оскаржило його в апеляційному порядку,
вважає, що суд не в повній мірі з'ясував
обставини, що мають значення для
справи.

У апеляційній скарзі зазначає, що у
період з 02.08.2010 по 02.09.2010 Ужгородською
митницею проведена планова виїзна
документальна перевірка ВАТ
«Перечинський лісохімічний комбінат» -
правонаступником якого є Товариство з
додатковою відповідальністю
«Перечинський лісохімічний комбінат»
з питань дотримання митного
законодавства, за результатами якої
складено акт від 02.09.2010 року
№5/9/300000000/00274105, на підставі якого
позивачу направлено податкове
повідомлення форми «Р» №56 від 13.09.2010
року, згідно якого було визначено
податкові зобов'язання з податку на
додану вартість у сумі 8 765,98 грн.
(основний платіж - 7969,07 грн. штрафні
санкції - 796,91 грн.). 16 вересня до
Ужгородської митниці був направлений
лист №1254/03, в якому позивач (апелянт)
просив списати суми податкових
зобов'язань за податковим
повідомленням №56 від 13.09.2010 року в
рахунок попередньої оплати. Тобто суми
даного податкового повідомлення були
узгодженими. 24 вересня 2010 року надійшов
лист Ужгородської митниці №11/22-5390
разом з податковим повідомленням №58
від 22.09.2010 року про перерахунок та
збільшення розміру штрафних санкцій на
суму 3187,63 грн.

Апелянт не погоджується з даним
перерахунком суми податкового
зобов'язання з наступних міркувань.

У відповідності до п.6.1 ст.6 Закону
України «Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед
бюджетами та державними цільовими
фондами» у разі коли сума податкового
зобов'язання розраховується
контролюючим органом відповідно до
статті 4 цього Закону, такий
контролюючий орган надсилає платнику
податків податкове повідомлення, в
якому зазначаються підстава для такого
нарахування, посилання на норму
податкового закону, відповідно до якої
був зроблений розрахунок або
перерахунок податкових зобов'язань,
сума податку чи збору (обов'язкового
платежу), належного до сплати, та
штрафних санкцій за їх наявності,
граничні строки їх погашення, а також
попередження про наслідки їх несплати
в установлений строк та граничні
строки, передбачені законом для
оскарження нарахованого податкового
зобов'язання (штрафних санкцій за їх
наявності).

Натомість контролюючий орган у
оскаржуваному повідомленні зазначив,
що підставою для здійснення
перерахунку суми штрафних санкцій є ст.
69 вказаного вище Закону, тоді, коли
зазначений нормативно - правовий акт
містить лише 19 (дев'ятнадцять) статей.

13 вересня 2010 року до підприємства уже
була застосована штрафна санкція у
розмірі 10% (796,91 грн.) і чинне
законодавство України не конкретизує
жодних правових підстав для
перерахунку суми штрафних санкцій, що
вже були розраховані та узгоджені
платником податку. Так, підпункт 17.3.1
пункту 17.1 ст. 17 Закону України «Про
порядок погашення зобов'язань
платників податків перед бюджетами та
державними цільовими фондами»
передбачає, що у разі коли контролюючий
орган самостійно донараховує суму
податкового зобов'язання платника
податків за підставами, викладеними у
підпункті «б» підпункту 4.2.2 пункту 4.2
статті 4 цього Закону, такий платник
податків зобов'язаний сплатити штраф у
розмірі десяти відсотків від суми
недоплати (заниження суми податкового
зобов'язання) за кожний з податкових
періодів, установлених для такого
податку, збору (обов'язкового платежу),
починаючи з податкового періоду, на
який припадає така недоплата, та
закінчуючи податковим періодом, на
який припадає отримання таким
платником податків податкового
повідомлення від контролюючого органу,
але не більше п'ятдесяти відсотків
такої суми та не менше десяти
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян сукупно за весь строк
недоплати, незалежно від кількості
податкових періодів, що минули.

Таким чином, контролюючий орган
вимагає сплати штрафу у подвійному
розмірі - 10 % за податковим
повідомленням №56 та 50% за податковим
повідомленням №58, що є недопустимим та
незаконним.

Крім того апелянт зазначає, що п. 2.7
Наказу Державної митної служби України
«Про затвердження Порядку підготовки
та направлення митними органами
податкових повідомлень платникам
податків, установлення й експлуатації
дощок податкових повідомлень та
Порядку дій митних органів при
несвоєчасному погашенні платниками
податків податкових зобов'язань»
передбачає, що податкове повідомлення
складається протягом п'яти робочих
днів від дня, наступного за днем строку,
установленого законодавством для
ознайомлення з актом перевірки.

Позивач (апелянт) ознайомлений з актом
перевірки №5/9/300000000/00274105 від 02.09.2010 року
у встановлений законом строк - 08.09.2010
року, про що Ужгородську митницю
повідомлено Листом №1219/03 від 08.09.2010
року з надісланим підписаним актом.

Отже, останнім днем складення митним
органом податкового повідомлення було
15.09.2010 року. В порушення зазначеної
норми Наказу ДМСУ №370 повідомлення
було складене 22.09.2010 року. 01.10.2010 року
підприємством (апелянтом) було подано
скаргу до Ужгородської митниці на
зазначене вище оскаржуване податкове
повідомлення, за результатами розгляду
якої було прийнято рішення про
залишення податкового повідомлення
Ужгородської митниці №58 від 22.09.2010 року
без змін, а скаргу ВАТ «Перечинський
лісохімічний комбінат» без
задоволення. Аналогічне рішення за
результатами розгляду повторної
скарги Позивача (вих. №1393 від 15.10.2010)
прийняла і Державна митна служба
України. При цьому жодним чином не були
враховані доводи скаржника (Позивача)
стосовно безпідставності винесеного
спірного рішення, а також пропущення
строку на складення податкового
повідомлення митним органом.

На підставі вище наведеного просить
постанову суду першої інстанції -
скасувати та прийняти нову, якою
задовольнити позовні вимоги.

Особи, що беруть участь у справі, в
судове засідання для розгляду
апеляційної скарги не прибули, про
дату, час та місце розгляду справи були
повідомлені належним чином, клопотань
від осіб, які беруть участь у справі,
про розгляд справи за їх участю не
поступало, а тому колегія суддів, у
відповідності до ч. 1 ст. 197 КАС України,
вважає за можливе розглянути справу в
порядку письмового провадження за
наявними у справі матеріалами,
оскільки таку може бути вирішено на
основі наявних у ній доказів.

Заслухавши суддю доповідача, вивчивши
матеріали справи та доводи апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга задоволенню не
підлягає з наступних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено, що
відповідачем у період з 02.08.2010 року по
02.09.2010 року проведена документальна
перевірка зовнішньоекономічної
діяльності ВАТ «Перечинський ЛХК», за
результатами якої складено Акт
документальної перевірки №
5/9/300000000/00274105 від 02.09.2010 р. у якому
зафіксовано факт заниження митної
вартості при митному оформленні
товарів, що ввозилися на митну
територію України. Зазначене порушення
призвело до виникнення податкового
зобов'язання платника податків перед
Державним бюджетом на загальну суму 7
969,07 грн. На підставі вище зазначеного
відповідачем було направлено
товариству податкове повідомлення № 56
від 13.09.2010 р. на суму податкового
зобов'язання з податку на додану
вартість у сумі 8 765,98 грн. (основний
платіж - 7969,07 грн. штрафні санкції - 796,91
грн.). При винесенні першого
податкового повідомлення №56 було
помилково визначено суму штрафних
санкцій 10%, хоча за даний період слід
було застосувати 50% відповідно до вимог
п. 17.1.3. ст. 17 Закону України «Про порядок
погашення зобов'язань платників
податків перед бюджетами та державними
цільовими фондами», а відтак, митний
орган донарахував штрафні санкції і
виніс 24.09.2010 р. податкове повідомлення
№58 на суму 3187,63 грн., що сумарно із
податковим повідомленням №56 і складає
50% визначених Законом штрафних санкцій.

Розглядаючи спір суд першої інстанції
вірно врахував, що згідно ч. 1 ст. 2
Закону України «Про систему
оподаткування» під податком і збором
(обов'язковим платежем) до бюджетів та
до державних цільових фондів слід
розуміти обов'язковий внесок до
бюджету відповідного рівня або
державного цільового фонду,
здійснюваний платниками у порядку і на
умовах, що визначаються законами
України про оподаткування. Згідно ч. 1
ст. 14 вказаного до загальнодержавних
належать податки і збори (обов'язкові
платежі), серед інших - зокрема: податок
на додану вартість (п. 1), акцизний збір
(п.2) та мито (п.5).

Крім того відповідно до преамбули
Закону України «Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед
бюджетами та державними цільовими
фондами» - цей Закон є спеціальним
законом з питань оподаткування, який
установлює порядок погашення
зобов'язань юридичних або фізичних
осіб перед бюджетами та державними
цільовими фондами з податків і зборів
(обов'язкових платежів), нарахування і
сплати пені та штрафних санкцій, що
застосовуються до платників податків
контролюючими органами, у тому числі за
порушення у сфері
зовнішньоекономічної діяльності, та
визначає процедуру оскарження дій
органів стягнення. Згідно п.1.12 ст. 1
зазначеного Закону контролюючий орган
- державний орган, який у межах своєї
компетенції, визначеної
законодавством, здійснює контроль за
своєчасністю, достовірністю, повнотою
нарахування податків і зборів
(обов'язкових платежів) та погашенням
податкових зобов'язань чи податкового
боргу, та вичерпний перелік
контролюючих органів визначається ст. 2
цього Закону. Підпунктом 2.1.1 п.2.1 ст. 2
цього ж Закону встановлено, що митні
органи є контролюючими органами
стосовно акцизного збору та податку на
додану вартість (з урахуванням
випадків, коли законом обов'язок з їх
стягнення або контролю покладається на
податкові органи), ввізного та
вивізного мита, інших податків і зборів
(обов'язкових платежів), які відповідно
до законів справляються при ввезенні
(пересиланні) товарів і предметів на
митну територію України або вивезенні
(пересиланні) товарів і предметів з
митної території України. Компетенція
контролюючих органів встановлена п.2.2
ст.2 згаданого Закону та згідно пп.2.2.1
цієї статті - контролюючі органи мають
право здійснювати перевірки
своєчасності, достовірності, повноти
нарахування та сплати лише стосовно
тих податків і зборів (обов'язкових
платежів), які віднесені до їх
компетенції цим пунктом та порядок
контролю з боку митних органів за
сплатою платниками податків податку на
додану вартість та акцизного збору
встановлюється спільним рішенням
центрального податкового органу та
центрального митного органу.

Відповідно до п. 1.9 ст. 1 Закону України
«Про порядок погашення зобов'язань
платників податків перед бюджетами та
державними цільовими фондами»
податкове повідомлення - це письмове
повідомлення контролюючого органу про
обов'язок платника податків сплатити
суму податкового зобов'язання,
визначену контролюючим органом у
випадках, передбачених цим Законом.
Згідно п.6.1 ст. 6 цього ж Закону у разі
коли сума податкового зобов'язання
розраховується контролюючим органом
відповідно до ст. 4 цього Закону - такий
контролюючий орган надсилає платнику
податків податкове повідомлення, в
якому зазначаються підстава для такого
нарахування, посилання на норму
податкового закону, відповідно до якої
був зроблений розрахунок або
перерахунок податкових зобов'язань,
сума податку чи збору (обов'язкового
платежу), належного до сплати, та
штрафних санкцій за їх наявності,
граничні строки їх погашення, а також
попередження про наслідки їх несплати
в установлений строк та граничні
строки, передбачені законом для
оскарження нарахованого податкового
зобов'язання (штрафних санкцій за їх
наявності).

З огляду на викладене суд першої
інстанції вірно вважав, що відповідач,
виносячи оскаржуване податкове
повідомлення № 58 від 22.09.2010 року діяв
відповідно до вимог п. 1.7.3. ст. Закону
України «Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед
бюджетами та державними цільовими
фондами», згідно якого у разі коли
контролюючий орган самостійно
донараховує суму податкового
зобов'язання платника податків за
підставами, викладеними у підпункті
«б» підпункту 4.2.2 пункту 4.2 статті 4
цього Закону, такий платник податків
зобов'язаний сплатити штраф у розмірі
десяти відсотків від суми недоплати
(заниження суми податкового
зобов'язання) за кожний з податкових
періодів, установлених для такого
податку, збору (обов'язкового платежу),
починаючи з податкового періоду, на
який припадає така недоплата, та
закінчуючи податковим періодом, на
який припадає отримання таким
платником податків податкового
повідомлення від контролюючого органу,
але не більше п'ятдесяти відсотків
такої суми та не менше десяти
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян сукупно за весь строк
недоплати, незалежно від кількості
податкових періодів, що минули. А
відтак до позивача були застосовані
податковими повідомленнями-рішеннями
№56 та №58 штрафні санкції на суму 50%, що
відповідає вимогам Закону.

За наведених вище обставин суд
апеляційної інстанції приходить до
висновку, що доводи апеляційної скарги
не спростовують висновків суду першої
інстанції, а постанова відповідає
нормам матеріального та
процесуального права.

Керуючись ст. 160, ст. 197, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст.
200, ст.205, ст.206, ст. 254 КАС України, суд,-

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу товариства з
додатковою відповідальністю
«Перечинський лісохімічний комбінат» -
залишити без задоволення, а постанову
Закарпатського окружного
адміністративного суду від 28 січня 2011
року по справі № 2а-4271/10/0770 - без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена протягом двадцяти
днів шляхом подання касаційної скарги
безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Головуючий суддя
М.А. Пліш

Судді
Т.І. Шинкар

Н.В. Ільчишин