Справа № 2а-4746/11/1370
Суддя: Каралюс В.М.
Дата ухвалення: 2014-07-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 липня 2014 року
Справа №
140991/11/9104

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі :

Головуючого судді - Каралюса В.М.,

суддів: Затолочного В.С., Матковської
З.М.,

розглянувши в порядку письмового
провадження в м. Львові апеляційну
скаргу ОСОБА_1 на постанову Львівського
окружного адміністративного суду від 22
червня 2011 року у справі за позовом
Державної податкової інспекції у
Стрийському районі Львівської області
до ОСОБА_1 про стягнення податку,-

В С Т А Н О В И В:

В квітні 2011 року позивач Державна
податкова інспекція у Стрийському
районі Львівської області звернувся до
суду з адміністративнимпозовом до
ОСОБА_1, в якому просив стягнути з
відповідача податок з власників
транспортних засобів в сумі 22990 грн.

Постановою Львівського окружного
адміністративного суду від 22 червня 2011
року позов задоволено. Постановлено
стягнути з ОСОБА_1 на користь місцевого
бюджету Станківської сільської ради
Стрийського району Львівської області
2990 грн. податків з
власниківтранспортних засобів.

Не погодившись із таким рішенням суду,
його оскаржив відповідач, який в
поданій апеляційній скарзі,
покликаючись на те, що оскаржувана
постанова є незаконною, такою, що
постановлена з грубим порушенням норм
процесуального та матеріального права,
просить таку скасувати та прийняти
нову постанову, якою відмовити в
задоволенні заявленого позову.

В обгрунтування вимог апеляційної
скарги зазначає, що без пред'явлення
квитанції про сплату передбачених
законодавством податків і зборів йоиу
було б відмовлено в державній
реєстрації транспортних засобів,
відтак безпідставним є висновок суду
першої інстанції про несплату вказаної
суми.

Сторони в судове засідання не прибули,
про дату, час і місце апеляційного
розгляду були повідомлені належним
чином, а тому, колегія суддів, у
відповідності до ч.1 п.2 ст.197 КАС
України, вважає за можливе розглядати
справу у порядку письмового
провадження.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
перевіривши матеріали справи,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, на
ім'я ОСОБА_1 зареєстровано автомобілі
MERCEDES-BENZ VITO 108 (державний номерний знак
НОМЕР_1) 1998 року випуску.

Згідно Розрахунку суми податку з
власників транспортних засобів під час
здійснення першої реєстрації
транспортних засобів в Україні, сума
податку, що підлягає сплаті
відповідачем, становить 22990,00 грн.

У відповідь на запит ДПА у Львівській
області, листом №9/2074 від 31.08.2010 р. за
підписом начальника Львівського
відділу реєстраційно-екземенаційної
роботи ДАІ при ГУМВСУ у Львівській
області, Львівський ВРЕР ДАІ надав
запитувану інформацію про те, що ОСОБА_1
здійснив першу реєстрацію
транспортного засобу - автомобіля
MERCEDES-BENZ VITO 108, квитанція про сплату
податку з власників ТЗ відсутня.

Згідно листа Станківської сільської
ради Стрийського району Львівської
області від 28.12.2010 р. №306, наданого на
запит податкового органу, у період з
25.02.2010 р. по 05.03.2010 р. від ОСОБА_1 до
бюджету не надходили кошти по сплаті
податку з власників транспортних
засобів та інших самохідних машин і
механізмів в сумі 22990,00 грн. Факт
несплати відповідачем вказаного
податку також підтверджується листом
Західного ГРУ КБ "Приватбанк" від 04.11.2010
р. №5949. - не знайдено квитанції про
оплату. Таким чином відповідач
фактично не сплатив до бюджету податок
з власників транспортних засобів.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про
податок з власників транспортних
засобів та інших самохідних машин і
механізмів"платниками податку з
власників транспортних засобів та
інших самохідних машин і механізмів є
підприємства, установи та організації,
які є юридичними особами, іноземні
юридичні особи (далі - юридичні особи), а
також громадяни України, іноземні
громадяни та особи без громадянства
(далі - фізичні особи), які здійснюють
першу реєстрацію в Україні, реєстрацію,
перереєстрацію транспортних засобів
та/або мають зареєстровані в Україні
згідно з чинним законодавством власні
транспортні засоби, які відповідно до
статті 2 цього Законує об'єктами
оподаткування.

Відповідно до ст. 2 цього Закону
об'єктами оподаткування є, зокрема,
автомобілі, призначені для перевезення
не менше 10 осіб, включаючи водія, - код
8702; автомобілі легкові - код 8703;
автомобілі вантажні - код 8704. Оскільки
відповідач є власником транспортного
засобу, він є платником податку.

Відповідно до ст. 3 цього Закону перша
реєстрація в Україні - це реєстрація
транспортного засобу в Україні, яка
здійснюється уповноваженими
державними органами України вперше
щодо цього транспортного засобу. Перша
реєстрація транспортного засобу
відповідача здійснена 02.03.2010 р.

Виходячи із ставок податку за
транспортний засіб марки MERCEDES-BENZ VITO 108
(д.н.з. НОМЕР_1) 1998 року випуску, з
розрахунку за рік належить до сплати
22990,00 грн. (обєм двигуна 2299 куб.см.,
ставка податку за 100 куб.см. 1000,00 грн.).

Податок з визначених цим Законом
власників наземних транспортних
засобів сплачується юридичними та
фізичними особами за місцем реєстрації
таких транспортних засобів на
спеціальні рахунки територіальних
дорожніх фондів республіканського
бюджету Автономної Республіки Крим,
обласних бюджетів та бюджетів міст
Києва та Севастополя.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 цього Закону
податок з власників транспортних
засобів та інших самохідних машин і
механізмів сплачується фізичними
особами - перед проведенням першої
реєстрації в Україні, реєстрацією,
перереєстрацією транспортних засобів,
а також перед технічним оглядом
транспортних засобів щорічно або один
раз за два роки, але не пізніше першого
півріччя року, в якому провадиться
технічний огляд.

Відповідно до ч. 6 цієї статті фізичні
особи - платники податку зобов'язані
пред'являти органам, що здійснюють
першу реєстрацію в Україні, реєстрацію,
перереєстрацію, зняття з обліку або
технічний огляд транспортних засобів,
квитанції або платіжні доручення про
сплату податку за попередній (у разі
здійснення сплати) та за поточний роки,
а платники, звільнені від сплати цього
податку, - відповідний документ, що дає
право на користування цими пільгами.

Відповідно до ч. 5-8 ст. 6 цього Закону
сума податку з власників транспортних
засобів та інших самохідних машин і
механізмів, що сплачується фізичними
особами, обчислюється за ставками,
визначеними у статті 3 цього Закону. У
разі виявлення юридичних чи фізичних
осіб, які не сплачували податок з
власників транспортних засобів та
інших самохідних машин і механізмів,
вони зобов'язані сплатити податок не
більш як за три попередні роки.
Перерахування неправильно сплаченого
податку допускається не більш як за три
попередні роки. Органи, що здійснюють
державну реєстрацію транспортних
засобів, зобов'язані щомісячно
повідомляти податкові органи про
транспортні засоби, зареєстровані або
зняті з реєстрації протягом
попереднього місяця, за формою,
затвердженою центральним податковим
органом України, та їх власників.

Відповідно до ст. 7 цього Закону у разі
приховування (заниження) об'єктів
оподаткування з власників
транспортних засобів стягуються сума
несплаченого податку, а також пеня або
штраф у порядку, передбаченому законом.

Відповідно до ч. 5 ст. 50 Бюджетного
кодексу України податки, збори
(обов'язкові платежі) та інші доходи
державного бюджету визнаються
зарахованими в доход державного
бюджету з моменту зарахування на
єдиний казначейський рахунок
державного бюджету.

Оскільки сума податку з власників
транспортних засобів, яка мала б бути
сплачена відповідачем під час
первинної реєстрації до бюджету не
зарахована на єдиний казначейський
рахунок державного бюджету, cуд вважає,
що відповідач не виконав обовязку із
сплати податку.

З наведених вище положень Закону
України "Про податок з власників
транспортних засобів та інших
самохідних машин і механізмів",
вбачається, що сума податку з власників
транспортних засобів та інших
самохідних машин і механізмів, що
сплачується фізичними особами,
розраховується саме фізичною особою за
ставками встановленими цим Законом.

Законом України "Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед
бюджетами та державними цільовими
фондами", а саме п. 4.2 ст. 4, визначено в
яких випадках контролюючий орган
зобовязаний самостійно визначити суму
податкового зобов'язання, а саме у разі
якщо: а) платник податків не подає у
встановлені строки податкову
декларацію; б) дані документальних
перевірок результатів діяльності
платника податків свідчать про
заниження або завищення суми його
податкових зобов'язань, заявлених у
податкових деклараціях; в)
контролюючий орган внаслідок
проведення камеральної перевірки
виявляє арифметичні або методологічні
помилки у поданій платником податків
податковій декларації, які призвели до
заниження або завищення суми
податкового зобов'язання; г) згідно з
законами з питань оподаткування
особою, відповідальною за нарахування
окремого податку або збору
(обов'язкового платежу), є контролюючий
орган.

Як вбачається, з наведеного, на
податковий орган не покладено обовязку
самостійно здійснювати нарахування
податку з власників транспортних
засобів та інших самохідних машин і
механізмів, що підлягає сплаті. Таким
чином, податкове повідомлення рішення
і податкові вимоги, відповідно до ст.6
цього Закону, з приводу сплати даного
виду податку не виносяться.

Разом з тим, податковий орган не
позбавлений права щодо стягнення
податків, в тому числі податку з
власників транспортних засобів та
інших самохідних машин і механізмів.

Враховуючи, що відповідач доказів у
спростування позовних вимог не надав,
суд першої інстанції дійшов вірного
висновку, що вимоги позивача є
обґрунтованими, відповідають дійсним
обставинам та матеріалам справи, а отже
підлягають задоволенню.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків рішення суду, а
тому підстав для скасування постанови
колегія суддів не вбачає і вважає, що
апеляційну скаргу слід залишити без
задоволення.

Враховуючи вищенаведене та керуючись
ст.ст. 195, 197, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200, п. 1 ч. 1 ст.
205, ст. ст. 206, 212, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без
задоволення, а постанову Львівського
окружного адміністративного суду від 22
червня 2011 року у справі № 2а-4746/11/1370 - без
змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі та
може бути оскаржена у касаційному
порядку шляхом подачі касаційної
скарги безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів з набрання нею
законної сили.

Головуючий суддя
В.М.
Каралюс

суддя
В.С. Затолочний

суддя
З.М. Матковська