Справа № 826/5615/14
Суддя: Іщук І.О.
Дата ухвалення: 2014-06-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
26 червня 2014 року 15:42
№ 826/5615/14
Окружний адміністративний суд міста
Києва у складі судді Іщука І.О., при
секретері судового засідання Савченко
А.А., вирішив у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу
за позовомОСОБА_2доГоловного
управління Міністерства внутрішніх
справ України в Київській
областіпровизнання протиправними та
скасування наказу від 31.03.2014 р. № 575 в
частині п. 1 та наказу № 276 від 24.04.2014,
за участю представників сторін:
від позивача: ОСОБА_3
від відповідача: Дорошенко М.М.
На підставі частини третьої статті 160
Кодексу адміністративного судочинства
України в судовому засіданні 26 червня
2014 року проголошено вступну та
резолютивну частини постанови.
Виготовлення постанови у повному
обсязі відкладено, про що повідомлено
осіб, які брали участь у розгляді
справи, з урахуванням вимог частини
другої статті 167 Кодексу
адміністративного судочинства
України. Під час проголошення вступної
та резолютивної частин постанови
сторонам роз'яснено зміст судового
рішення, порядок і строк його
оскарження, а також порядок отримання
повного тексту постанови, визначеного
статтею 167 Кодексу адміністративного
судочинства України.

О Б С Т А В И Н И С П Р А В И:

ОСОБА_2 звернувся до Окружного
адміністративного суду м. Києва з
позовом до Головного управління
Міністерства внутрішніх справ України
у Київській області, в якому просить (з
урахуванням уточнених позовних вимог
від 19.06.2014 р.):

- визнати протиправним та
протизаконним п. 1 наказу начальника ГУ
МВС України в Київській області за № 575
від 31.03.2014 відповідно ОСОБА_2 та
скасувати п. 1 даного наказу;

- визнати протиправним та
протизаконним наказ начальника ГУ № 276
від 24.04.2014 по особовому складу в частині
стосовно ОСОБА_2 та відмінити його
стосовно ОСОБА_2 в частині, що його
стосується.

Позовні вимоги мотивовані незаконними
діями начальника Головного Управління
Міністерства внутрішніх справ України
в Київській області, що полягають у
винесенні наказу за № 575 від 31.03.2014 та
наказу № 276 від 24.04.2014 по особовому
складу відносно позивача.

Представник позивача в судовому
засіданні підтримав позовні вимоги та
просив їх задовольнити в повному
обсязі з тих підстав, що спірний пункт
наказу № 575 від 31.03.2014 р. та наказ № 276
від 24.04.2014 не відповідають дійсності,
оскільки не підтверджуються належними
доказами, а тому підлягають
скасуванню.

Представник відповідача в судовому
засіданні заперечив проти заявлених
позовних вимог та просив суд відмовити
в їх задоволенні. Обґрунтовуючи
заперечення на позовні вимоги
зазначив, що позивачем в процесі
службової діяльності по виконанню
покладених на нього обов'язків
порушено вимоги чинного законодавства,
зокрема, Дисциплінарного статуту
органів внутрішніх справ України, що
полягає у неналежному виконанні
працівником, покладених на нього
трудових або службових обов'язків, а
тому застосування до позивача
дисциплінарного стягнення є
правомірним.

Розглянувши подані сторонами
документи, всебічно і повно з'ясувавши
всі фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши
докази, які мають юридичне значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, суд,

В С Т А Н О В И В:

На підставі наказу Головного
управління від 09.01.2014 р. № 15 «Про
проведення контрольної перевірки
службової діяльності Відділу
ветеринарної міліції з проведення
карантинних ветеринарних заходів
ГУМВС України в Київській області» в
період з 17 по 21 січня 2014 року робочою
групою Головного управління проведено
контрольну перевірку стану службової
діяльності Відділу ветеринарної
міліції з проведення карантинних
ветеринарних заходів ГУ МВС України в
Київській області.

12.02.2014 р. на ім'я т.в.о. начальника
Головного управління за результатами
перевірки складено узагальнену
доповідну записку за підписом
керівника робочої групи. Т.в.о.
начальника Головного управління
вчинив резолюцію до вказаної
доповідної записки, зокрема, в одному
із пунктів якої, доручив начальникові
ВВМ ОСОБА_5 за фактами порушень
службової дисципліни виявлених
інспектуванням провести службове
розслідування, вирішити питання про
притягнення до дисциплінарної
відповідальності працівників, які не
виконують посадові обов'язки та мають
незадовільні результати.

З урахуванням викладеного вище, 24.02.2014
р. Головним управлінням видано наказ
про призначення службового
розслідування № 357.

Як вбачається з пункту 1 зазначеного
наказу службове розслідування
призначено за фактами допущених
старшим інспектором з особливих
доручень капітаном міліції Усарчуком
В.І., старшим інспектором капітаном
міліції ОСОБА_7, старшим інспектором
капітаном міліції ОСОБА_4 та
інспектором майором міліції ОСОБА_2
Відділу ветеринарної міліції ГУМВС
України в Київській області порушень,
виявлених контрольною перевіркою
службової діяльності підрозділу.

Згідно п. 2 зазначеного наказу
посадовою особою для проведення
службового розслідування було
визначено саме начальника Ветміліції
ОСОБА_5

За результатами проведеного
службового розслідування встановлено
наступне.

1. Відповідно до посадових інструкцій
ВВМ ГУ відповідальним за діловодство
та роботу зі зверненнями громадян
призначений інспектор ВВМ майор
міліції ОСОБА_2

Журнал реєстрації звернень громадян,
що надійшли поштою (інв. № 20 від 02.01.2013),
прошитий, пронумерований та скріплений
мокрою печаткою, проте ведеться з
порушенням вимог Положення про порядок
роботи зі зверненнями громадян і
організації їх особистого прийому в
системі Міністерства внутрішніх справ
України, затвердженого наказом МВС
України від 10.10.2004 № 1177 (далі -
Положення).

Так, до журналу не вноситься текст
резолюції керівника та інформація про
виконавця, не зазначається відомості
про короткий зміст документа і
наслідки виконання його заходів,
відсутні підписи виконавців про
отримання матеріалів.

Журнал обліку вхідних документів (інв.
№ 7 від 02.01.2013) прошитий, пронумерований
та скріплений мокрою печаткою, але
ведеться неохайно, з порушенням
установлених правил.

В якості прикладу відповідачем
зазначено, що під час ведення журналу
не зазначається інформація про те
звідки надійшов документ та за яким
вихідний номер, не вноситься його
короткий зміст і кількість аркушів. Про
походження та зміст документів за вх.
№№ 37, 38, 54, 55, 63, 64 взагалі відсутня
будь-яка інформація.

Аналогічні порушення виявлені
перевіркою ведення журналу обліку
вихідних документів (інв. № 6 від 02.01.2013).

2. Працівниками підрозділу уподовж 2013
року, відповідно до інформації ИПС ОВС
області, складено 690 (торік - 627)
протоколів про адміністративне
правопорушення, усі за ст. 107 КУпАП
«Порушення правил щодо карантину
тварин та інших ветеринарно-санітарних
вимог».

Згідно даних ППС ОВС області
інформація про усі протоколи про
адміністративні правопорушення
складені працівниками Відділу на
централізований облік підсистеми
«Апра» поставлено із порушенням
добового терміну, в порушення вимог п.
2.3 Інструкції з обліку
адміністративних правопорушень,
затвердженої наказом МВС України від
07.11.2012 №1017. Перевіркою забезпечення
додержання вимог ст. 299 КУпАП
«Звернення постанови до виконання» ст.
308 КУпАП «Примусове виконання
постанови про стягнення штрафу» щодо
виконання постанов про накладення
адміністративних стягнень, виявлено
численні порушення.

Так, у 2013 році не виконано 27 постанов
про накладення адміністративного
стягнення за вчинення правопорушення
передбаченого ст.107 КУпАП особами,
відносно яких складено протоколи про
адміністративні правопорушення.

Відповідні копії платіжних документів,
які б свідчили про оплату штрафу на
суму 4 тис. 131 грн. у підрозділі відсутні.

Ще 17 постанов про накладення
адміністративного стягнення
правопорушниками виконані у термін, що
перевищує п'ятнадцять днів. Крім цього
зазначено, що упродовж 2013 року
відповідальною особою ВВМ ГУ жодного
разу не направлялись постанови про
накладення адміністративного
стягнення до територіальних органів
Державної виконавчої служби для їх
виконання у примусовому порядку
відповідно до ст. 308 КУпАП- «Примусове
виконання постанови про стягнення
штрафу».

Загалом з вини відповідального за стан
адміністративно-штрафної практики у
Відділі ветеринарної міліції області
Усарчука В.І., та осіб, які винесли такі
постанови про накладення
адміністративного стягнення, а саме:
ОСОБА_2, ОСОБА_7 та ОСОБА_4 не забезпечено
правильне та своєчасне їх виконання,
чим порушені вимоги п.5.6 Інструкції.
Відповідно - до Державного бюджету
України не надійшло 10 тис. 948 грн.
Зазначене призвело до невиконання
положень ст.ст. 29, 50, 64 Бюджетного
Кодексу України.

Результати перевірки стану службової
підготовки. У ході інспектування ВВМ ГУ
було здійснено письмове тестування
працівників з визначення рівня знань
відомчих нормативних документів, які
регламентують діяльність органів
внутрішніх справ, Кримінального
процесуального кодексу України,
функціональної, тактико-спеціальної,
загально-профільної, вогневої та
фізичної підготовки, а також
перевірено дотримання вимог
внутрішнього розпорядку затвердженого
дорученням ГУМВС України в Київській
області від 17.07.2013 №1480.

Вивченням зошитів зі службової
підготовки у працівників ВВМ ГУ
встановлено, що вони прошиті,
пронумеровані та зареєстровані в
канцелярії підрозділу.

Проте, загальним недоліком є поверхове
конспектування лекцій, пропущені теми
самостійно працівниками не
опрацьовуються. Уподовж навчального
року керівником групи не контролюється
якість і повнота записів тем, які
вивчаються, а також рівень засвоєння
працівниками викладеного навчального
матеріалу. Основною формою проведення
занять є лекційна.

Під час перевірки встановлено, що з
початку навчального року працівники
відділу прибули лише на одне заняття з
практичних стрільб з пістолета системи
«Макарова», що порушує вимоги наказу
МВС України № 318-2012.

За штатом у ВВМ ГУ 6 посад, по списку - 5
працівників. До складання заліків було
залучено 4 працівники, що становить 80%.

Під час інспектування було здійснено
письмове опитування працівників зі
знання відомчих нормативних
документів, що регламентують
діяльність органів внутрішніх справ,
функціональної підготовки,
тактико-спеціальної підготовки,
матеріальної частини вогнепальної
зброї, правових підстав її
застосування, заходів безпеки при
поводженні з нею та
загально-профільної підготовки
(технічної, медичної, безпеки
життєдіяльності).

Так, незадовільні знання нормативної
бази, що регламентує діяльність ОВС
України, показали 4 працівники (100%),
неспроможність правомірно діяти з
дотриманням мір особистої безпеки в
різних ситуаціях, які можуть виникнути
під час несення служби показали 2
працівники (50%). Незадовільні знання
матеріальної частини табельної
вогнепальної зброї показали 4
працівники (100%), правових підстав її
застосування - 3 (75%) і заходів безпеки
при поводженні зі зброєю - 1 (25%).

За результатами перевірки загальна
оцінка зі службової підготовки
особового складу ВВМ ГУ
«незадовільно».

3. Вивченням стану дисципліни і
законності у Відділі, встановлено, що
уподовж 2013 року в колективі існують
факти невиконання та відкритого
ігнорування підлеглими вказівок
начальника Відділу.

В якості прикладу відповідачем
зазначено, що інспектор відділу ОСОБА_2
з жовтня 2013 року відмовився вести у
Відділі діловодство та протоколи
оперативних нарад, що змусило
начальника відділу ОСОБА_5 взяти не
себе виконання зазначених обов'язків.

Як наслідок, таке відкрите, зухвале
невиконання та ігнорування з боку
працівників відділу призводить до
написання відповідних рапортів. Так, на
ім'я заступників начальника Головного
управління надійшло 4 рапорта, за
результатами розгляду яких, старшому
інспектору ВВМ ГУ ОСОБА_7 оголошено
сувору догану.

4. 20.01.2014 під час перевірки старший
інспектор з особливих доручень ВВМ
Усарчук В.І., старший інспектор ОСОБА_2
та старший інспектор ОСОБА_7. допустили
відсутність на робочому місці з 14.00 до
14.40 год. без поважних причин, чим
проігнорували вимоги доручення ГУМВС
України в Київській області від 17.07.2013
№ 1480. (Складено акт про відсутність
працівників на робочому місці).

Свою відсутність у робочий час
зазначені посадові особи пояснили тим,
що перебували на обідній перерві.

Як свідчать матеріали службового
розслідування, і викладена у
доповідній записці інформація
свідчить про те що, старшим інспектором
з особливих доручень ВВМ ГУМВС України
в Київській області позивачем в
процесі службової діяльності по
виконанню, покладених на них обов'язків
порушено вимоги ст.ст. 1, 2, ч. 7 ст. 3, ч. 3, 5
ст. 4 Дисциплінарного статуту органів
внутрішніх справ України».

Висновок службового розслідування
було затверджено в.о. начальником
Головного управління 31.03.2014, згідно
якого було прийнято рішення за
порушення службової дисципліни, що
виявилось у порушенні ст. 4
Дисциплінарного статуту органів
внутрішніх справ України в частині
дотримання наказів, які повинні бути
законними, зрозумілими і виконуватися
беззаперечно, точно та у визначений
строк, ст. 7 Дисциплінарного статуту
органів внутрішніх справ України в
частині дотримання законодавства,
неухильного виконання вимог Присяги
працівника органів внутрішніх справ
України, статутів і наказів
начальників, а саме: порушенні ст.ст.
299-308 Кодексу України про
адміністративні правопорушення, ст.ст.
29, 50, 64 Бюджетного кодексу України, пп.
3.8, 4.3 наказу МВС України № 1177/2004 «Про
затвердження положення про порядок
роботи зі зверненням громадян і
організацій їх особистого прийому в
системі МВС», п. 2.3 Інструкції з обліку
адміністративних правопорушень,
затвердженої наказом МВС України від
07.11.2012№1017 «Про затвердження Інструкції
з обліку адміністративних
правопорушень», наказу ГУМВС України в
Київській області від 20.09.2011 №807 та
доручення ГУМВС України в Київській
області від 17.07.2013 №1480 «Про додаткові
заходи дотримання службової
дисципліни і внутрішнього розпорядку у
підрозділах ГУ», що виявилось у
невиконанні наказу старшого прямого
начальника, неналежному виконанні
своїх посадових інструкцій, ст. 7
Дисциплінарного статуту органів
внутрішніх справ України в частині
дотримання правил внутрішнього
розпорядку, що виявилось у відсутності
на робочому місці з 14.00 до 14.40 без
поважних причин, інспектора Відділу
ветеринарної міліції ГУМВС України в
Київській області майора міліції
ОСОБА_2 звільнити з посади.

Даний висновок реалізовано шляхом
видання дисциплінарного наказу
Головного управління «Про притягнення
до дисциплінарної відповідальності
працівників Головного управління» від
31.03.2014 № 575.

На підставі наказу Головного
управління від 31.03.2014 № 575 видано наказ
по особовому складу від 24.04.2014 № 276 о/с,
яким майора міліції ОСОБА_2 призначено
дільничним інспектором міліції
Чабанівського відділення міліції
Києво-Святошинського районного
відділу, звільнивши його з посади
інспектора Відділу ветеринарної
медицини.

Як зазначає відповідач, 25 та 28 квітня
поточного року, тобто 2014 року,
начальником Ветміліції ОСОБА_5 в
присутності двох свідків
запропоновано ОСОБА_2 ознайомитися під
підпис з наказом Головного управління
від 24.04.2014 р. № 276 о/с та отримати з нього
витяг, однак позивач відмовився його
отримувати, про що складено акти від 25
та 28 квітня поточного року.

28.04.2014 р. витяг з наказу Головного
управління від 24.04.2014 р. № 276 о/с було
направлено позивачу поштою, що
підтверджується відповідними
квитанціями відділення поштового
зв'язку «Укрпошта».

Натомість, як вбачається з матеріалів
справи, згідно особистого підпису
позивача на зворотному аркуші
останньої сторінки оскаржуваного
наказу вбачається, що ОСОБА_2
ознайомився з наказом та отримав його
копію 01.04.2014.

Заслухавши у відкритому судовому
засіданні пояснення представників
сторін, дослідивши подані суду
письмові докази, оцінивши їх за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді у судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, суд вважає, що позов
підлягає до задоволення з наступних
підстав.

Частиною 2 статті 19 Конституції
України передбачено, що органи
державної влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Відповідно до частини 3 статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства
України, у справах щодо оскарження
рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів
владних повноважень адміністративні
суди перевіряють, чи прийняті (вчинені)
вони: на підставі, у межах повноважень
та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України; з
використанням повноваження з метою, з
якою це повноваження надано;
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії);
безсторонньо (неупереджено);
добросовісно; розсудливо; з
дотриманням принципу рівності перед
законом, запобігаючи несправедливій
дискримінації; пропорційно, зокрема з
дотриманням необхідного балансу між
будь-якими несприятливими наслідками
для прав, свобод та інтересів особи і
цілями, на досягнення яких спрямоване
це рішення (дія); з урахуванням права
особи на участь у процесі прийняття
рішення; своєчасно, тобто протягом
розумного строку.

Згідно із частиною 1 статті 9 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд при вирішенні справи
керується принципом законності,
відповідно до якого: 1) суд вирішує
справи відповідно до Конституції та
законів України, а також міжнародних
договорів, згода на обов'язковість яких
надана Верховною Радою України; 2) суд
застосовує інші нормативно-правові
акти, прийняті відповідним органом на
підставі, у межах повноважень та у
спосіб, передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до ст.10 Закону України «Про
державну службу» від 16 грудня 1993 року N
3723-XII (надалі - Закон N 3723-XII) основними
обов'язками державних службовців є, у
тому числі, додержання Конституції
України та інших актів законодавства
України; забезпечення ефективної
роботи та виконання завдань державних
органів відповідно до їх компетенції;
недопущення порушень прав і свобод
людини та громадянина; сумлінне
виконання своїх службових обов'язків,
ініціатива і творчість в роботі.
Державний службовець повинен діяти в
межах своїх повноважень.

Згідно зі ст.14 цього Закону
дисциплінарні стягнення
застосовуються до державного
службовця за невиконання чи неналежне
виконання службових обов'язків,
перевищення своїх повноважень,
порушення обмежень, пов'язаних з
проходженням державної служби, а також
за вчинок, який порочить його як
державного службовця або дискредитує
державний орган, в якому він працює.

Порядок проходження служби особами
рядового і начальницького складу
органів внутрішніх справ, їх права і
обов'язки визначено Положенням про
проходження служби рядовим і
начальницьким складом органів
внутрішніх справ, затвердженим
постановою Кабінету Міністрів УРСР
від 29 липня 1991 р. № 114 (далі - Положення).

Зазначеним положенням визначено, що
особи рядового і начальницького складу
органів внутрішніх справ користуються
всіма соціально-економічними,
політичними та особистими правами і
свободами, виконують усі обов'язки
громадян, передбачені Конституцією та
іншими законодавчими актами, а їх
права, обов'язки і відповідальність, що
випливають з умов служби, визначаються
законодавством, Присягою, статутами
органів внутрішніх справ і цим
Положенням.

Пунктом 11 Положення встановлено, що
особи рядового і начальницького складу
органів внутрішніх справ приймають
Присягу відповідно до законодавства.

Відповідно до пункту 23 Положення, особи
рядового і начальницького складу
несуть дисциплінарну, адміністративну,
матеріальну та кримінальну
відповідальність згідно з
законодавством.

Сутність службової дисципліни,
обов'язки осіб рядового і
начальницького складу органів
внутрішніх справ України (далі - особи
рядового і начальницького складу)
стосовно її дотримання, види заохочень
та дисциплінарних стягнень, порядок і
права начальників щодо їх
застосування, а також порядок
оскарження дисциплінарних стягнень
визначено Дисциплінарним статутом
органів внутрішніх справ, затвердженим
Законом України від 22 лютого 2006 року №
3460-IV.

Статтею 1 Дисциплінарного статуту ОВС
встановлено, що службова дисципліна -
дотримання особами рядового і
начальницького складу Конституції і
законів України, актів Президента
України і Кабінету Міністрів України,
наказів та інших нормативно-правових
актів Міністерства внутрішніх справ
України, підпорядкованих йому органів
і підрозділів та Присяги працівника
органів внутрішніх справ України.

Відповідно до статті 8 Дисциплінарного
статуту ОВС, начальник несе
персональну відповідальність за стан
службової дисципліни і повинен
постійно його контролювати. Начальник
зобов'язаний бути прикладом у
дотриманні законності, службової
дисципліни, бездоганному виконанні
вимог Присяги працівника органів
внутрішніх справ України, статутів,
наказів, норм моралі, професійної та
службової етики, розвивати і
підтримувати в підлеглих свідоме
ставлення до виконання службових
обов'язків, честь і гідність,
заохочувати розумну ініціативу,
самостійність, старанність у службі,
уміло застосовувати заходи
дисциплінарного впливу.

Начальник зобов'язаний попередити про
неприпустимість порушення службової
дисципліни, а в разі вчинення підлеглим
таких діянь за необхідності накласти
на винного дисциплінарне стягнення або
порушити клопотання про накладення
стягнення старшим прямим начальником.

Стаття 13 Дисциплінарним статутом ОВС
встановлені права начальників щодо
накладання дисциплінарних стягнень.

Так, Міністрові внутрішніх справ
України належить право накладати
дисциплінарні стягнення, передбачені
цим Статутом, на всіх осіб рядового і
начальницького складу.

Інші начальники накладають
дисциплінарні стягнення в межах прав,
наданих їм міністром внутрішніх справ
України.

Правом накладання дисциплінарних
стягнень користуються тільки прямі
начальники.

Такі дисциплінарні стягнення, як
звільнення з органів внутрішніх справ,
звільнення з посади, пониження в
спеціальному званні на один ступінь,
накладаються начальниками, яким надано
право прийняття на службу до органів
внутрішніх справ, призначення на
посаду, присвоєння спеціального
звання.

Порядок накладання дисциплінарних
стягнень передбачений статтею 14
Дисциплінарного статуту ОВС,
відповідно до якої, з метою з'ясування
всіх обставин дисциплінарного
проступку, учиненого особою рядового
або начальницького складу, начальник
призначає службове розслідування.

Службове розслідування має бути
завершене протягом одного місяця з дня
його призначення начальником. У разі
необхідності цей термін може бути
продовжено начальником, який призначив
службове розслідування, або старшим
прямим начальником, але не більш як на
один місяць.

Забороняється проводити службове
розслідування особам, які є підлеглими
порушника, а також особам -
співучасникам проступку або
зацікавленим у наслідках
розслідування. Розслідування
проводиться за участю безпосереднього
начальника порушника.

Отже, у разі порушення особою рядового
або начальницького складу органів
внутрішніх справ наказів,
нормативно-правових актів, до них може
бути застосоване дисциплінарні
стягнення, перелік яких затверджено
статтею 12 Дисциплінарного статуту.

При цьому, вид і характер
дисциплінарного стягнення
визначається за наслідками проведення
службового розслідування.

Відповідно до статті 14 Дисциплінарного
статуту ОВС, порядок проведення
службового розслідування
встановлюється міністром внутрішніх
справ України.

Так, наказом Міністерства внутрішніх
справ України від 12.03.2013 № 230
затверджено Інструкцію про порядок
проведення службових розслідувань в
органах внутрішніх справ України (далі
- Інструкція №230).

Згідно пункту 2.1 Інструкції №230,
підставами для проведення службового
розслідування є порушення особами РНС
службової дисципліни, у тому числі
скоєння кримінальних або
адміністративних правопорушень,
знищення або втрата службових
документів, доручених або охоронюваних
матеріальних цінностей, вчинення
особами РНС діянь, які порушують права
і свободи громадян, службову
дисципліну, інші події, пов'язані із
загибеллю (смертю) осіб РНС чи їх
травмуванням (пораненням), а також
події, які сталися за участю осіб РНС і
можуть викликати суспільний резонанс.

Пунктом 2.2 Інструкції №230 передбачено,
що підставою для проведення службового
розслідування є належним чином
письмово оформлений наказ
уповноваженого на те начальника.

Порядок призначення службового
розслідування встановлено розділом III
Інструкції №230.

Відповідно до пункту 3.1 Міністр
внутрішніх справ України має право
призначати службові розслідування за
всіма підставами та відносно всіх осіб
РНС. Інші начальники мають право
призначати службове розслідування
відносно осіб РНС, якщо Міністром
внутрішніх справ України їм надано
повноваження накладати на цих осіб РНС
дисциплінарні стягнення.

Начальники ГУМВС, УМВС мають право
призначати службові розслідування
стосовно осіб РНС тих органів чи
підрозділів внутрішніх справ,
діяльність яких вони координують або
контролюють.

Згідно пункту 3.2 Інструкція №230,
службове розслідування проводиться
посадовою особою, якій воно доручено,
чи декількома особами у складі комісії,
одна з яких за необхідності
призначається головою цієї комісії.

Пункт 3.4 Інструкції №230 встановлює
заборону проводити службове
розслідування особам, які є підлеглими
особи РНС, стосовно якої призначено
службове розслідування, а також особам
- співучасникам проступку або
зацікавленим у наслідках
розслідування. Розслідування
проводиться за участю безпосереднього
начальника порушника.

Відповідно до пункту 5.1 Інструкції №230,
службове розслідування має бути
завершене протягом одного місяця з дня
його призначення начальником.

У разі необхідності за мотивованим
рапортом (доповідною запискою)
виконавця або голови комісії
визначений строк може бути продовжено
начальником, який призначив службове
розслідування, або старшим прямим
начальником, але не більш як на один
місяць.

У силу положень пункту 5.4 Інструкції
№230, якщо вину особи РНС повністю
доведено, начальник приймає рішення
про її притягнення до дисциплінарної
відповідальності та визначає вид
дисциплінарного стягнення.

Про накладення дисциплінарного
стягнення видається наказ, зміст якого
оголошується особовому складу органу
внутрішніх справ. Оголошувати
дисциплінарне стягнення особі
начальницького складу в присутності
його підлеглих заборонено.

Зміст наказу доводиться до відома
особи РНС, яку притягнуто до
дисциплінарної відповідальності, під
підпис. У разі звільнення з посади або
звільнення з органів внутрішніх справ
особі рядового або начальницького
складу видається витяг з наказу.

У ході розгляду справи, представник
позивача стверджував, що наказ про
призначення службового розслідування
та дії щодо його реалізації є
протиправними, оскільки перевірку
здійснено особою, що не мала на те
права. Зазначав, що контрольна
перевірка, яка проводилась ГУ МВС
України у Київській області,
здійснювалась щодо всього Відділу, у
тому числі щодо ОСОБА_5, який є прямим
керівником позивача і зобов'язаний
здійснювати контроль за діяльністю
ОСОБА_2 За таких обставин, ОСОБА_5 є
співучасником виявлених перевіркою
проступків.

Так, судом встановлено, що на виконання
вимог статті 14 Дисциплінарного статуту
ОВС, та у зв'язку із виявленими у ході
перевірки Відділу ветеринарної
міліції ГУМВС України у Київській
області недоліків у роботі, наказом ГУ
МВС України у Київській області від 24
лютого 2014 року № 357 призначено службове
розслідування.

Відповідно до пункту 3 положення про
підрозділи ветеринарної міліції з
проведення карантинних ветеринарних
заходів, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 29
березня 2002 року № 395 управління
ветеринарної міліції є самостійним
структурним підрозділом МВС, який
організаційно підпорядковується
одному із заступників Міністра
внутрішніх справ згідно з розподілом
обов'язків, а функціонально -
Держветфітослужбі. Територіальні
підрозділи ветеринарної міліції
організаційно підпорядковуються
заступникам начальників головних
управлінь, управлінь МВС в Автономній
Республіці Крим, областях, м. Києві та
Севастополі.

Таким чином, Відділ ветеринарної
міліції ГУ МВС України перебуває у
організаційному підпорядкуванні ГУ
МВС України у Київській області, що
координує та здійснює контроль за
діяльністю відділу і уповноважене
призначати службові розслідування,
стосовно посадових осіб Відділу у
випадках встановлених Законом.

Як вбачається із пункту 2 наказу від 24
лютого 2014 року № 357, проведення
службового розслідування доручено
начальнику Відділу ветеринарної
міліції ОСОБА_5

Зміст наказу свідчить про те, що
службове розслідування призначено за
фактами допущених, у тому числі,
майором міліції ОСОБА_2, порушень,
виявлених контрольною перевіркою
службової діяльності підрозділу.

Переконливих доказів щодо особистої
зацікавленості ОСОБА_5 у результатах
службового розслідування, представник
позивача суду не надав, судом у ході
розгляду даної справи встановлено не
було.

За результати службового
розслідування відповідачем прийнято
наказ про звільнення позивача із
займаної посади, що також є предметом
розгляду у межах даної
адміністративної справи і якому суд
зобов'язаний надати належну оцінку, у
тому числі в контексті матеріалів
службового розслідування.

Разом з тим, оцінюючи висновки
службового розслідування та прийняті
на їх основі накази, якими ОСОБА_2
звільнено з посади і призначено на
посаду інспектора Відділу
ветеринарної міліції, суд приходить до
висновку про їх необґрунтованість з
наступних підстав.

Відповідно до статті 14 Дисциплінарного
статуту ОВС, при визначенні виду
дисциплінарного стягнення мають
враховуватися тяжкість проступку,
обставини, за яких його скоєно,
заподіяна шкода, попередня поведінка
особи та визнання нею своєї вини, її
ставлення до виконання службових
обов'язків, рівень кваліфікації тощо.

У разі вчинення незначного порушення
службової дисципліни начальник може
обмежитись усним попередженням особи
рядового або начальницького складу
щодо необхідності суворого додержання
службової дисципліни.

У разі притягнення до дисциплінарної
відповідальності осіб рядового і
начальницького складу, які мають
дисциплінарне стягнення і знову
допустили порушення службової
дисципліни, дисциплінарне стягнення,
що накладається, має бути більш
суворим, ніж попереднє.

У разі повторного вчинення особою
рядового або начальницького складу
незначного проступку з урахуванням
його нетяжкості, сумлінного ставлення
цієї особи до виконання службових
обов'язків, нетривалого перебування на
посаді (до шести місяців) та з інших
поважних причин начальник може
обмежитися раніше накладеним на таку
особу дисциплінарним стягненням.

У разі притягнення до дисциплінарної
відповідальності осіб рядового і
начальницького складу, які мають
дисциплінарне стягнення і знову
допустили порушення службової
дисципліни, дисциплінарне стягнення,
що накладається, має бути більш
суворим, ніж попереднє.

Згідно статті 12 Дисциплінарного статут
ОВС, на осіб рядового і начальницького
складу органів внутрішніх справ за
порушення службової дисципліни можуть
накладатися такі види дисциплінарних
стягнень: 1) усне зауваження; 2)
зауваження; 3) догана; 4) сувора догана; 5)
попередження про неповну посадову
відповідність; 6) звільнення з посади; 7)
пониження в спеціальному званні на
один ступінь; 8) звільнення з органів
внутрішніх справ.

Як вбачається висновки відповідача
щодо допущення позивачем
дисциплінарного проступку зроблені з
урахуванням висновків доповідної
записки про результати контрольної
перевірки стану службової діяльності
Відділу ветеринарної міліції з
проведення карантинних ветеринарах
заходів ГУМВС України в Київській
області.

При цьому слід зазначити, що
контрольною перевіркою робочої групи
Головного управління був охоплений
весь особовий склад Відділ
ветеринарної міліції, відповідно до
структурного та штатного розпису
відділу. До особового складу Відділу
також входить і начальник відділу
ОСОБА_5

Судом встановлено, що ОСОБА_2,
відповідно до структурного та штатного
розпису Відділу ветеринарної міліції в
Київський області займає посаду
інспектора ветеринарної міліції
відділу ветеринарної міліції обласної
структури, що відповідає посаді
«старшого лейтенанта міліції», тобто
найнижчої посади в підрозділах
ветеринарної міліції МВС України.

Із зазначених підстав представник
позивача наголошував, що у періоді, за
який ГУ МВС України у Київській області
здійсненна перевірка, позивач не був
відповідальним за стан
адміністративно-правозастосовної
практики у Відділі, оскільки на момент
призначення ОСОБА_2 на посаду старшого
інспектора з особливих доручень
відділу ветеринарної міліції, посадова
інструкція таких обов'язків на
позивача не покладала.

Судом встановлено, що на посаду
інспектора Відділу ветеринарної
міліції ГУ МВС України у Київській
області позивача призначено 30.07.2012 р.
наказом Головного управління
Міністерства внутрішніх справ № 660 о/с.

До призначення на посаду інспектора
Відділу ветеринарної медицини у своїй
діяльності позивач керувався
посадовою інструкцією Інспектора
відділу ветеринарної міліції ГУМВС
України в Київській області, пунктом 6
якої передбачено, що позивач проводить
роботу щодо виявлення і припинення
правопорушень, безгосподарності,
зловживань та інших злочинів в галузі
агарного сектору економіки.

При цьому, пунктом 13 посадової
Інструкції визначено, що позивач
відповідає за організацію діловодства
у Відділі і веде контроль за правилами
оформлення і зберігання документів.

Отже, положення вказаної посадової
Інструкції не свідчать про обов'язок
ОСОБА_2 здійснювати контроль за
виконанням постанов про накладення
адміністративних штрафів у Відділі
вцілому.

Так, позивач зазначав, що до
призначення на нову посаду, він був
відповідальним лише за виконання тих
постанов, що винесені безпосередньо
ним. Дана обставина відповідачем
спростована не була.

Таким чином, у 2013 році ОСОБА_2 не був
відповідальним за стан
адміністративно-правозастосовної
практики у відділі.

Також слід зазначити, що відповідно до
матеріалів особової справи, позивач
має задовільний послужний список. Так,
відповідно до атестаційних листів за
період з квітня 2003 р. по вересень 2003 р.
та за період з червня 2007 р. по квітень 2012
р. лейтенант міліції ОСОБА_2 займаній
посаді відповідає. Натомість слід
зауважити, що позивач має також і дві
догани.

Як вбачається із висновку за
результатами службового розслідування
і службової записки про результати
контрольної перевірки, упродовж 2013
року працівниками відділу було
складено 690 протоколів про
адміністративне правопорушення та
накладено стягнення усього на 84000,00
грн., які відповідно до даних ІІПС ОВС
стягнено у повному обсязі (100%).

Представник відповідача при цьому
зазначив, що дані ІІПС ОВС формуються
на основі відомостей, що вносяться
безпосередньо працівниками відділу, а
розрахунок недоотриманих коштів
Державним бюджетом здійснено за
результатами дослідження справ про
адміністративні правопорушення, у
результаті чого виявлено відсутність
квитанцій, що підтверджують сплату
штрафу по 27 справам, тобто загалом
працівниками відділу не виконано 4% із
винесених постанов про накладення
стягнень.

На запитання суду щодо причин
відсутності відповідних платіжних
документів у зазначених
адміністративних матеріалах,
представник позивача стверджував, що
постанови про стягнення штрафів
позивачем виконувались у повному
обсязі.

Водночас інших документів, які б
свідчили про невиконання позивачем
своїх обов'язків відповідачем суду не
надано.

Таким чином, суд погоджується із
твердженням позивача про
необґрунтованість застосування до
ОСОБА_2, дисциплінарного стягнення за
фактами несвоєчасного або невиконання
постанов про накладення
адміністративних стягнень, оскільки
дані факти спростовуються матеріалами
справи, а також не узгоджуються із
висновками службового розслідування.

Суд критично оцінює акт від 20 січня 2014
року, складений про відсутність ОСОБА_2
на робочому місці. Так, характер
обов'язків та повноважень позивача
передбачає здійснення перевірок,
розгляд заяв громадян, що передбачає
виїзд на об'єкти, вчинення інших дій, що
вимагають залишення безпосереднього
місця роботи. Водночас, відповідачем не
було надано доказів на підтвердження
факту попередження позивача про
необхідність бути присутнім у
зазначений період на робочому місці, а
саме: з 14:00 год. до 14:30 год.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про
дисциплінарний статут органів
внутрішніх справ України» на осіб
рядового і начальницького складу
органів внутрішніх справ за порушення
службової дисципліни можуть
накладатися такі види дисциплінарних
стягнень, зокрема, пониження в
спеціальному званні на один ступінь.

Відповідно до ч. 3 ст. 14 Закону України
«Про дисциплінарний статут органів
внутрішніх справ України»
забороняється проводити службове
розслідування особам, які є підлеглими
порушника, а також особам -
співучасникам проступку або
зацікавленим у наслідках
розслідування. Розслідування
проводиться за участю безпосереднього
начальника порушника.

Так, відповідно до наказу Головного
управління МВС України в Київській
області від 24.02.2014 р. № 357 «Про
призначення службового розслідування,
проведення службового розслідування»
доручено начальнику Відділу
ветеринарної міліції ГУМВС України в
Київській області підполковнику
міліції ОСОБА_5, тобто ОСОБА_5 очолював
службове розслідування, а не брав у
ньому участь.

За таких обставин, суд вважає
обґрунтованими твердження позивача, що
проведення службового розслідування
безпосереднім начальником позивача та
повищення останнього в посаді вчинено
всупереч наведеним вище положенням
чинного законодавства.

Аналізуючи законодавство щодо порядку
притягнення службовців до
відповідальності за дисциплінарні
проступки суд дійшов висновку, що
дисциплінарне провадження передбачає
порушення дисциплінарної справи,
розслідування обставин проступку,
розгляд справи посадовою особою,
прийняття рішення за наслідками
розгляду.

Зокрема, висновок службового
розслідування повинен містити привід
для призначення службового
розслідування, суть встановленого
порушення та його наслідки, чим
підтверджується чи виключається вина
працівника, обставини, що пом'якшують і
посилюють його відповідальність,
причини та умови, що сприяли порушенню,
прийняті або запропоновані заходи по
їх усуненню, пропозиції про
застосування конкретного виду
дисциплінарного стягнення або міри
громадського впливу, направлення
матеріалів в слідчі органи або про
припинення службового розслідування.

З висновку службового розслідування
щодо ОСОБА_2 вбачається, що в ході
проведення службового розслідування
та при виданні оскаржуваних наказів,
відповідачем не проведено
об'єктивного, повного та всебічного
дослідження обставин; не встановлено
та не обґрунтовано, в чому полягає
провина позивача, тяжкість вчиненого
проступку; не доведено вину в скоєнні
проступків, що, в свою чергу, спричинило
застосування дисциплінарного
стягення, у вигляді звільнення з
посади, що за даних обставин є
надмірним та передчасним.

Відповідачем, при звільненні ОСОБА_2 з
посади, що є крайнім заходом
дисциплінарного впливу, не було в
повній мірі враховано сукупність
обставин за яких вчинено
дисциплінарний проступок, невірно
встановлено розмір заподіяної шкоди,
не врахована попередня поведінка
позивача.

Таким чином, суд вважає, що наявні у
матеріалах справи докази та обставини
справи не дають підстав кваліфікувати
виявлені одиничні порушення як грубе
порушення дисципліни чи посадових
інструкцій, достатніх для застосування
такого виду стягнення як звільнення з
посади.

З урахуванням зазначеного, на підставі
встановлених в судовому засіданні
фактів та обставин, враховуючи, що
докази, наведені відповідачем не дають
підстав вважати що службове
розслідування проведено всебічно і
повно, а позивачем доведено суду
обставини, на яких ґрунтуються позовні
вимоги, суд приходить до висновку, що
пункт 1 наказу ГУ МВС України в
Київській області від 31 березня 2014 року
№575, а відповідно і наказ ГУ МВС України
в Київській області від 24 квітня 2014
року №276 о/с в частині, що стосується
ОСОБА_2 як такий, що прийнятий за
наслідками видання наказу від 31.03.2014 р.
№ 575 підлягають скасуванню.

Згідно частини 1 статті 71 Кодексу
адміністративного судочинства
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 71 цього Кодексу
передбачено, що в адміністративних
справах про протиправність рішень, дій
чи бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Системно проаналізувавши приписи
законодавства України, зважаючи на
взаємний та достатній зв'язок доказів у
їх сукупності, та враховуючи, що докази,
наведені відповідачем у запереченнях
на позов, не спростовують доводи
позивача, суд дійшов висновку, що
адміністративний підлягає
задоволенню.

Відповідно до частини 1 статті 94
Кодексу адміністративного судочинства
України, якщо судове рішення ухвалене
на користь сторони, яка не є суб'єктом
владних повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України (або
відповідного місцевого бюджету, якщо
іншою стороною був орган місцевого
самоврядування, його посадова чи
службова особа).

Враховуючи викладене, керуючись
статтями 69 -71, 94, 160 - 163, 167, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, Окружний адміністративний суд
м. Києва, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Позов ОСОБА_2 задовольнити.

2. Визнати протиправним та скасувати
пункт 1 наказу Головного управління
Міністерства внутрішніх справ України
в Київській області від 31.03.2014 р. № 575
«Про притягнення до дисциплінарної
відповідальності працівників
головного управління» відносно ОСОБА_2.

3. Визнати протиправним та скасувати
наказ Головного управління
Міністерства внутрішніх справ України
в Київській області від 24.04.2014 №276 о/с
«По особовому складу» в частині, що
стосується призначення ОСОБА_2 на
посаду дільничного інспектора міліції
Чабанівського відділення міліції
Києво-Святошинського районного
відділу.

4. Судові витрати в сумі 73,08 гривень
присудити на користь ОСОБА_2 за рахунок
Державного бюджету України.

Постанова відповідно до ч. 1 ст. 254
Кодексу адміністративного судочинства
України набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, встановленого цим Кодексом.

Постанова може бути оскаржена до суду
апеляційної інстанції протягом десяти
днів з дня її отримання особою, яка
оскаржує постанову, за правилами,
встановленими ст. ст. 185-187 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Суддя
І.О. Іщук

Повний текст постанови виготовлено
01.07.2014 р.