Справа № 2а-10826/11/1370
Суддя: Лосєв А.М.
Дата ухвалення: 2014-06-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"18" червня 2014 р. м. Київ
К/9991/66300/12

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі: Лосєва А.М., Бившевої Л.І.,
Шипуліної Т.М., розглянувши у порядку
письмового провадження

касаційну скаргу ОСОБА_4

на постанову Львівського
окружного адміністративного суду від
24.11.2011

та ухвалу Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 01.10.2012

у справі № 2а-10826/11/1370 (147732/12/9104)

за позовом Державної
податкової інспекції у
Шевченківському районі м. Львова

до ОСОБА_4

про стягнення податку з власників
транспортних засобів та інших
самохідних машин і механізмів,

В С Т А Н О В И Л А:

Постановою Львівського
окружного адміністративного суду від
24.11.2011, залишеною без змін ухвалою
Львівського апеляційного
адміністративного суду від 01.10.2012,
задоволено позовні вимоги Державної
податкової інспекції у
Шевченківському районі м. Львова
(надалі - позивач, ДПІ у Шевченківському
районі м. Львова) до ОСОБА_4 (надалі -
відповідач) про стягнення податку з
власників транспортних засобів та
інших самохідних машин і механізмів в
сумі 39 996 грн.

Вважаючи, що рішення судів першої та
апеляційної інстанцій прийнято з
порушенням норм матеріального та
процесуального права, відповідач
звернувся до Вищого адміністративного
суду України із касаційною скаргою, у
якій просить скасувати постанову
Львівського окружного
адміністративного суду від 24.11.2011 та
ухвалу Львівського апеляційного
адміністративного суду від 01.10.2012 і
направити справу на новий розгляд до
суду апеляційної інстанції.

Позивач не надав письмових заперечень
на касаційну скаргу, що не перешкоджає
її розгляду.

Відповідно до частини першої статті 220
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
перевіряє правильність застосування
судами першої та апеляційної інстанцій
норм матеріального та процесуального
права, правової оцінки обставин у
справі і не може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що ДПІ у Шевченківському
районі м. Львова проведено перевірку
відповідача щодо сплати податку з
власників транспортних засобів за 2009
рік та виявлено, що на ім'я ОСОБА_4
здійснено першу реєстрацію
транспортних засобів «Ford Tranzit»
(державний номерний знак НОМЕР_1) 1998
року випуску та «Mercedes-Benz Vito» (державний
номерний знак НОМЕР_2) 2004 року випуску,
які вперше завезено до України та
зареєстровано у Львівському ВРЕВ ДАІ
при ГУ МВС України у Львівській
області. Відповідно до наданого
податковим органом розрахунку сума
податку з власників транспортних
засобів під час здійснення реєстрації
склала 39 996,00 грн.

Відсутність надходження від ОСОБА_4
вказаної суми податку на відповідний
рахунок відділу державного
казначейства у Шевченківському районі
м. Львова підтверджується довідкою
позивача № 20768/17-010 від 19.08.2011.

Задовольняючи позовні вимоги, суди
першої та апеляційної інстанцій дійшли
висновку про те, що оскільки сума
податку з власників транспортних
засобів не надходила до бюджету, ОСОБА_4
не виконано обов'язок щодо сплати цього
податку. Відтак, сума такого податку
має бути стягнута в судовому порядку в
дохід бюджету.

Переглянувши судові рішення у межах
касаційної скарги, перевіривши
правильність застосування судами норм
матеріального і процесуального права,
колегія суддів Вищого
адміністративного суду України не може
погодитись із висновками судів
попередніх інстанцій та вважає їх
неповними і передчасними, виходячи з
наступного.

Спірні відносини на час їх виникнення
регулювались приписами Закону України
від 11.12.1991 № 1963-XII «Про податок з
власників транспортних засобів та
інших самохідних машин і механізмів»,
відповідно до ст.1 якого платниками
податку з власників транспортних
засобів та інших самохідних машин і
механізмів є підприємства, установи та
організації, які є юридичними особами,
іноземні юридичні особи, а також
громадяни України, іноземні громадяни
та особи без громадянства, які
здійснюють першу реєстрацію в Україні,
реєстрацію, перереєстрацію
транспортних засобів та/або мають
зареєстровані в Україні, згідно з
чинним законодавством, власні
транспортні засоби, які відповідно до
вимог ст.2 цього Закону, є об'єктами
оподаткування.

Згідно положень ст.5 цього Закону
податок з власників транспортних
засобів та інших самохідних машин і
механізмів сплачується, зокрема,
фізичними особами перед проведенням
першої реєстрації в Україні,
реєстрацією, перереєстрацією
транспортних засобів, а також перед
технічним оглядом транспортних
засобів щорічно або один раз за два
роки, але не пізніше першого півріччя
року, в якому проводиться технічний
огляд.

Перша реєстрація в Україні - це
реєстрація транспортного засобу в
Україні, яка здійснюється
уповноваженими державними органами
України вперше щодо цього
транспортного засобу (ст. 3 вказаного
Закону).

Згідно ч. 6 ст. 5 Закону України «Про
податок з власників транспортних
засобів та інших самохідних машин і
механізмів» фізичні особи - платники
податку зобов'язані пред'являти
органам, що здійснюють першу
реєстрацію в Україні, реєстрацію,
перереєстрацію, зняття з обліку або
технічний огляд транспортних засобів,
квитанції або платіжні доручення про
сплату податку за попередній (у разі
здійснення сплати) та за поточний роки,
а платники, звільнені від сплати цього
податку, - відповідний документ, що дає
право на користування цими пільгами.

Відповідно до ч. 5 ст. 6 цього ж Закону
сума податку з власників транспортних
засобів та інших самохідних машин і
механізмів, що сплачується фізичними
особами, обчислюється за ставками,
визначеними у статті 3 цього ж Закону. У
разі виявлення юридичних чи фізичних
осіб, які не сплачували податок з
власників транспортних засобів та
інших самохідних машин і механізмів,
вони зобов'язані сплатити податок не
більш як за три попередні роки.
Перерахування неправильно сплаченого
податку допускається не більш як за три
попередні роки. Органи, що здійснюють
державну реєстрацію транспортних
засобів, зобов'язані щомісячно
повідомляти податкові органи про
транспортні засоби, зареєстровані або
зняті з реєстрації протягом
попереднього місяця, за формою,
затвердженою центральним податковим
органом України, та їх власників.

У разі приховування (заниження)
об'єктів оподаткування з власників
транспортних засобів стягуються сума
несплаченого податку, а також пеня або
штраф у порядку, передбаченому законом
(ст. 7 вказаного Закону).

Відповідно до п. 8 «Порядку
державної реєстрації (перереєстрації),
зняття з обліку автомобілів, автобусів,
а також самохідних машин,
сконструйованих на шасі автомобілів,
мотоциклів усіх типів, марок і моделей,
причепів, напівпричепів, мотоколясок,
інших прирівняних до них транспортних
засобів та мопедів» в редакції,
затвердженій постановою Кабінету
Міністрів України від 23.12.2009 № 1371,
державна реєстрація транспортних
засобів проводиться на підставі заяв
власників, поданих особисто, і
документів, що

посвідчують їх особу, підтверджують
правомірність придбання, отримання,
ввезення, митного оформлення
транспортних засобів, оцінку їх
вартості (проводиться спеціалістом, що
пройшов необхідну підготовку в
порядку, встановленому МВС, Мін'юстом,
Мінпромполітики, Держмитслужбою та
Фондом державного майна, і має
відповідні документи), відповідність
конструкції транспортних засобів
установленим вимогам безпеки
дорожнього руху, а також вимогам, які є
підставою для внесення змін до
реєстраційних документів.

При розв'язанні відповідних спорів
судам варто враховувати принцип
офіційного з'ясування обставин справи,
передбачений част. 4 та 5 ст. 11 Кодексу
адміністративного судочинства
України. Відповідно до вказаної норми
суд вживає передбачені законом заходи,
необхідні для з'ясування всіх обставин
у справі, у тому числі щодо виявлення та
витребування доказів з власної
ініціативи. Суд повинен запропонувати
особам, які беруть участь у справі,
подати докази або з власної ініціативи
витребувати докази, яких, на думку суду,
не вистачає.

Всупереч наведеним
рекомендаціям та поданому
відповідачем до суду апеляційної
інстанції клопотанню, суди попередніх
інстанцій не витребовували та не
досліджували документи, які стали
підставою для реєстрації вищевказаних
транспортних засобів від імені
відповідача, не зважаючи на те, що
ОСОБА_4 надала інформацію та документи
про оскарження факту реєстрації в
судовому порядку (ухвала Львівського
окружного адміністративного суду від
19.09.2012 про відкриття провадження у
справі № 2а-8097/12/1370).

Оскільки обов'язковою умовою
реєстрації транспортного засобу є
попередня сплата податку з власників
транспортних засобів, для повного та
всебічного розгляду справи слід
встановити, на підставі яких
документів були зареєстровані такі
автомобілі та чи наявні в матеріалах
реєстраційних справ даних
транспортних засобів квитанції про
сплату відповідного податку перед
здійсненням реєстрації.

Без встановлення і дослідження
наведених обставин рішення суду не
може відповідати незмінним принципам
законності, повноти і обґрунтованості
у розумінні статті 159 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Зважаючи на те, що судами попередніх
інстанцій вищеназвані обставини
враховано не було, і це призвело до
передчасних та не обґрунтованих
належним чином висновків щодо прав і
обов'язків сторін у даному спорі, а
також те, що передбачені процесуальним
законодавством межі перегляду справи в
касаційній інстанції не дають їй права
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені
попередніми судовими інстанціями,
судові рішення у справі підлягають
скасуванню з направленням справи на
новий розгляд до суду першої інстанції
відповідно до частини 2 статті 227
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Керуючись ст.ст. 210, 214, 215, 220, 222, 223, 227, 230,
231, ч. 5 ст. 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд

У Х В А Л И В:

1. Касаційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити
частково.

2. Постанову Львівського окружного
адміністративного суду від 24.11.2011 та
ухвалу Львівського апеляційного
адміністративного суду від 01.10.2012 у
справі № 2а-10826/11/1370 (147732/12/9104) скасувати.

Справу № 2а-10826/11/1370 (147732/12/9104) направити
на новий розгляд до суду першої
інстанції.

3. Постанова набирає законної сили
через п'ять днів після направлення її
копій особам, які беруть участь у
справі, та може бути переглянута
Верховним Судом України з підстав, у
порядку та в строки, встановлені
статтями 236 - 238, 2391 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий суддя(підпис)А.М. Лосєв
Судді:(підпис)Л.І. Бившева (підпис) Т.М.
Шипуліна