Справа № 2а-3548/10/1670
Суддя: Лосєв А.М.
Дата ухвалення: 2014-06-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

16 червня 2014 року м. Київ
В/800/2612/14

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі: Лосєва А.М., Бившевої Л.І., Кошіля
В.В., Муравйова О.В., Шипуліної
Л.В.,перевіривши заяву Кременчуцької
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Полтавській області

про перегляд ухвали Вищого
адміністративного суду України від
18.03.2014

у справі № 2а-3548/10/1670 (№ К/9991/91474/11 -
номер справи у Вищому
адміністративному суді України)

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «Техагроінвест»

до Кременчуцької об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Полтавській області

про скасування
податкових повідомлень-рішень,

В С Т А Н О В И В:

Кременчуцька об'єднана державна
податкова інспекція Головного
управління Міндоходів у Полтавській
області звернулася до Верховного Суду
України із заявою про перегляд ухвали
Вищого адміністративного суду України
від 18.03.2014 у названій справі.

Відповідно до статті 2391 Кодексу
адміністративного судочинства України
(зі змінами та доповненнями, внесеними
Законом України від 07.07.2010 № 2453-VІ «Про
судоустрій і статус суддів»), заява про
перегляд судових рішень подається до
Верховного Суду України через Вищий
адміністративний суд України, який за
змістом статей 2392 та 240 Кодексу
адміністративного судочинства України
перевіряє відповідність заяви вимогам
цього Кодексу та вирішує питання про
допуск справи до провадження.

Згідно статті 237 Кодексу
адміністративного судочинства України
заява про перегляд судових рішень в
адміністративних справах може бути
подана виключно з мотивів:

1) неоднакового застосування судом
(судами) касаційної інстанції одних і
тих самих норм матеріального права, що
потягло ухвалення різних за змістом
судових рішень у подібних
правовідносинах;

2) встановлення міжнародною судовою
установою, юрисдикція якої визнана
Україною, порушення Україною
міжнародних зобов'язань при вирішенні
справи судом.

У заяві про перегляд ухвали Вищого
адміністративного суду України від
18.03.2014 заявник посилається не
неоднакове застосування судами
касаційної інстанції норм
матеріального права, а саме: пункту 1.32
статті 1, підпункту 5.2.1 пункту 5.2, пункту
5.9 статті 5, підпункту 8.1.3 пункту 8.1,
підпункту 8.2.1 пункту 8.2 статті 8 Закону
України «Про оподаткування прибутку
підприємств», підпункту 7.2.1 пункту 7.2,
підпункту 7.4.1 пункту 7.4, підпункту 7.7.1
пункту 7.7 статті 7 Закону України «Про
податок на додану вартість».

В обґрунтування своїх вимог заявник
додає копію постанови Вищого
адміністративного суду України від
23.04.2014 у справі № 2а-3974/09/1470 (№ К/9991/13453/11 -
номер справи у Вищому
адміністративному суді України), у
якій, на його думку, згадані норми
матеріального права застосовано
інакше, ніж у даній справі.

Відповідно до пункту 4 постанови
Пленуму Вищого адміністративного суду
України від 13.12.2010 № 2 «Про судову
практику застосування статей 235 - 240
Кодексу адміністративного судочинства
України» подібність правовідносин
означає, зокрема, тотожність
суб'єктного складу учасників відносин,
об'єкта та предмета правового
регулювання, а також умов застосування
правових норм (зокрема, часу, місця,
підстав виникнення, припинення та
зміни відповідних правовідносин).
Зміст правовідносин з метою з'ясування
їх подібності в різних рішеннях суду
(судів) касаційної інстанції
визначається обставинами кожної
конкретної справи.

Ухвалення різних за змістом судових
рішень матиме місце в разі, коли суд
(суди) касаційної інстанції у розгляді
двох чи більше справ за тотожних
предмета спору, підстав позову та за
аналогічних обставин і однакового
матеріально-правового регулювання
спірних правовідносин дійшов (дійшли)
протилежних висновків щодо заявлених
позовних вимог.

Між тим, як вбачається зі змісту заяви
Кременчуцької об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Полтавській
області та приєднаних до неї додатків
фактичні обставини справи, що
розглядаються, відмінні від тих, на які
посилається заявник в обґрунтування
наявності підстав для перегляду
справи.

Приписи статті 237 Кодексу
адміністративного судочинства України
визначають виключними мотивами
подання заяви про перегляд судових
рішень неоднакове застосування судом
(судами) касаційної інстанції саме
одних і тих самих норм матеріального
права, що потягло ухвалення різних за
змістом судових рішень у подібних
правовідносинах.

Подібність правовідносин означає,
зокрема, тотожність суб'єктного складу
учасників відносин, об'єкта та предмета
правового регулювання, а також умов
застосування правових норм (зокрема,
часу, місця, підстав виникнення,
припинення та зміни відповідних
правовідносин). Зміст правовідносин з
метою з'ясування їх подібності в різних
рішеннях суду (судів) касаційної
інстанції визначається обставинами
кожної конкретної справи.

Зокрема, у рішенні касаційного суду,
яке заявник просить переглянути,
судами встановлено відсутність
належних та допустимих доказів на
підтвердження наявності у діях
позивача порушень пункту 1.32 статті 1,
підпункту 5.2.1 пункту 5.2, пункту 5.9 статті
5, підпункту 8.1.3 пункту 8.1, підпункту 8.2.1
пункту 8.2 статті 8 Закону України «Про
оподаткування прибутку підприємств»,
підпункту 7.2.1 пункту 7.2, підпункту 7.4.1
пункту 7.4, підпункту 7.7.1 пункту 7.7 статті
7 Закону України «Про податок на додану
вартість».

У рішенні касаційного суду від 23.04.2014 у
справі № 2а-3974/09/1470 (№ К/9991/13453/11 - номер
справи у Вищому адміністративному суді
України), на яке посилається заявник, як
приклад різного застосування норм
матеріального права, суд касаційної
інстанції скасував рішення судів
попередніх інстанцій та зазначив, що
встановлені обставини справи не
доводять товарність спірних операцій,
зокрема, відсутні докази
транспортування товару, його
зберігання та прийняття.

Отже, касаційний суд вважає, що у даних
справах вищезазначені норми
матеріального права застосовані у
відповідності до встановлених
обставин справи, що не дає можливості
дійти висновку щодо неоднаковості
застосування Вищим адміністративним
судом України одних і тих же норм права.

Приписи статті 237 Кодексу
адміністративного судочинства України
визначають виключними мотивами
подання заяви про перегляд судових
рішень неоднакове застосування судом
(судами) касаційної інстанції саме
одних і тих самих норм матеріального
права, що потягло ухвалення різних за
змістом судових рішень у подібних
правовідносинах.

Зважаючи на викладене, підстав для
допуску справи до провадження для
перегляду судового рішення Верховним
Судом України у даній адміністративній
справі немає.

Керуючись ст.ст. 236 - 240 Кодексу
адміністративного судочинства
України,

У Х В А Л И В:

Відмовити Кременчуцькій об'єднаній
державній податковій інспекції
Головного управління Міндоходів у
Полтавській області у допуску справи №
2а-3548/10/1670 (№ К/9991/91474/11 - номер справи у
Вищому адміністративному суді України)
до провадження для перегляду Верховним
Судом України ухвали Вищого
адміністративного суду України від
18.03.2014.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя:(підпис)Лосєв
А.М.Судді(підпис)Бившева Л.І.
(підпис)Кошіль В.В. (підпис)Муравйов О.В.
(підпис)Шипуліна Т.М.