Справа № 9101/109382/2012
Суддя: Шлай А.В.
Дата ухвалення: 2013-11-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

"19" листопада 2013 р.справа № 2а-0470/4939/12

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Шлай А.В.

суддів: Іванова
С.М. Чабаненко С.В.

за участю секретаря судового
засідання: Кязимової Д.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Верхньодніпровської об'єднаної
державної податкової інспекції
Державної податкової служби на
постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 23
травня 2012 року у справі №2а/0470/4939/12 за
адміністративним позовом ОСОБА_1 до
Верхньодніпровської об'єднаної
державної податкової інспекції
Державної податкової служби про
визнання дій протиправними та
зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до суду з
адміністративним позовом, в якому
просила стягнути з
Верхньодніпровської об'єднаної
державної податкової інспекції
Державної податкової служби середній
заробіток за час вимушеного прогулу
починаючи з 15 березня 2012 року та
поновити ОСОБА_1 на роботі в
Верхньодніпровській об'єднаній
державній податковій інспекції
Державної податкової служби як
правонаступника Криничанської
міжрайонної державної податкової
інспекції. В обгрунтування заявлених
вимог посилалась на те, що з 01 вересня
2009 року працювала на посаді старшого
державного податкового
ревізора-інспектора відділу
податкового контролю юридичних осіб
Криничанської міжрайонної державної
податкової інспекції та у зв'язку з
реорганізацією інспекції була
вивільнена 29 лютого 2012 року на
підставі пункту 1 статті 40 Кодексу
законів про працю України та
скороченням штатної чисельності.

Постановою Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від
23 травня 2012 року адміністративний
позов ОСОБА_1 задоволено.

Не погодившись з рішенням суду першої
інстанції, відповідач звернувся з
апеляційною скаргою, в якій,
посилаючись на порушення норм
матеріального та процесуального права,
просив скасувати оскаржувану
постанову та ухвалити нове рішення,
яким відмовити у задоволенні позовних
вимог. Апелянт зазначив, що судом
першої інстанції при винесенні
рішення по справі не в повному обсязі
встановлені обставини справи, а саме
невірно визначено суму середньої
заробітної плати на період вимушеного
прогулу позивача.

Представник відповідача у судовому
засіданні повністю підтримав доводи,
викладені в апеляційній скарзі.

Позивач, належним чином повідомлений
належним про дату, місце і час розгляду
апеляційної скарги, доказом чого є
повідомлення про вручення
рекомендованого поштового
відправлення, до зали судового
засідання не прибувя, про причини
неприбуття не повідомив.

Відповідно до частини 4 статті 196
Кодексу адміністративного судочинства
України неприбуття у судове засідання
сторін або інших осіб, які беруть
участь у справі, належним чином
повідомлених про дату, час і місце
апеляційного розгляду, не перешкоджає
судовому розгляду справи.

Колегія суддів, перевіривши законність
та обґрунтованість рішення суду в
межах доводів апеляційної скарги,
дійшла висновку про відсутність
підстав для її задоволення, виходячи з
наступного.

Як встановлено судом першої інстанції
на підставі письмових доказів, що
містяться в матеріалах справи, з 01
вересня 2009 року ОСОБА_1 працювала на
посаді старшого державного
податкового ревізора-інспектора
відділу податкового контролю
юридичних осіб Криничанської
міжрайонної державної податкової
інспекції Державної податкової служби.
Наказом Криничанської МДПІ від 14
березня 2012 року № 12-о, ОСОБА_1 звільнено
з займаної посади на підставі пункту 1
статті 40 Кодексу Законів про працю
України у зв'язку із реорганізацією
Криничанської міжрайонної державної
податкової інспекції та скороченням
штатної чисельності. (а.с. 4-6) Наказ № 12-о
від 14 березня 2012 року "Про звільнення
ОСОБА_1." було видано на підставі
постанови Кабінету Міністрів України
від 21 вересня 2011 року № 981 "Про
утворення територіальних органів
Державної податкової служби" та
попередження про наступне вивільнення
від 29 грудня 2011 року.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції виходив з їх
доведеності та обґрунтованості.

Колегія суддів погоджується з
висновками суду першої інстанцї та
вважає за нобхідне зазначити наступне.

Указом Президента України від 09 грудня
2010 року №1085/2010 "Про оптимізацію системи
центральних органів виконавчої влади",
було постановлено утворити Державну
податкову службу України,
реорганізувавши Державну податкову
адміністрацію України. Відповідно до
постанови Кабінету Міністрів України
від 21 вересня 2011 року № 981 "Про
утворення територіальних органів
Державної податкової служби", були
утворені, як юридичні особи публічного
права, територіальні органи Державної
податкової служби, реорганізовані
шляхом злиття, перетворенні і
приєднанні державні податкові
адміністрації в Автономній Республіці
Крим, областях, м. Києві та Севастополі,
державні податкові інспекції у
районах, містах (крім м. Києва та
Севастополя), районах у містах,
спеціалізовані державні податкові
інспекції, міжрайонні та об'єднані
державні податкові інспекції, за
переліком, згідно з додатками. Також,
установлено, що зазначені органи
державної податкової служби, які
реорганізуються, продовжують
виконувати свої повноваження, до
передачі таких повноважень
територіальним органам, які
утворюються згідно з цією постановою. У
додатку до вказаної постанови Кабінету
Міністрів України, зазначено, що в
якості територіального органу
Державної податкової служби, який
утворюється в Верхньодніпровську
об'єднану державну податкову інспекцію
Дніпропетровської області Державної
податкової служби та зазначено, що в
якості органів державної податкової
служби, які реорганізуються -
Криничанська міжрайонна державна
податкова інспекція.

Порядок утворення та ліквідації
територіальних органів центрального
органу виконавчої влади, визначений
статтею 21 Закону України "Про
центральні органи виконавчої влади",
який набув чинності 09 квітня 2011 року.
Відповідно до вказаного Закону
України, територіальні органи
центрального органу виконавчої влади
утворюються, як юридичні особи
публічного права в межах граничної
чисельності державних службовців та
працівників центрального органу
виконавчої влади і коштів,
передбачених на його утримання,
ліквідовуються, реорганізовуються за
поданням міністра, який спрямовує та
координує діяльність центрального
органу виконавчої влади, Кабінетом
Міністрів України.

З аналізу норм матеріального права,
вбачається, що Верхньодніпровська
об'єднана державна податкова
інспекція, є правонаступником
Криничанської міжрайонної державної
податкової інспекції. Відтак, колегія
суддів погоджується з рішенням суду
першої інстанції про те, що фактично
відбулась реорганізація Криничанської
міжрайонної державної податкової
інспекції, але шляхом її ліквідації, з
передачею функцій та повноважень
Верхньодніпровській об'єднаній
державній податковій інспекція.

Аналогічної думки додержується Вищий
адміністративний суд України при
розгляді спорів про поновлення на
публічній службі в своїх ухвалах №
К-59514/09 від 27 травня 2010 року та № К-25847/10
від 03 листопада 2010 року. Відповідно до
Постанови Верховного суду України від
22 вересня 2009 року та листа Вищого
адміністративного суду України від 26
травня 2010 року № 753/11/13-10 "Про
розв'язання спорів, що виникають з
відносин публічної служби", відповідно
до яких, звільнення з підстав,
визначених пунктами 1, 2 і 6 статті 40
Кодексу законів про працю України,
допускається, якщо неможливо перевести
працівника за його згодою на іншу
роботу, у випадку ліквідації юридичної
особи публічного права, крім того, суди,
розглядаючи справи про звільнення
публічного службовця з посади у зв'язку
з ліквідацією публічної установи,
по-перше, перевірити наявність чи
відсутність факту ліквідації
юридичної особи публічного права,
згідно з Конституцією України та
чинним законодавством, по-друге,
встановити, чи вжито адміністрацією
публічного органу всіх зусиль для
переміщення або переведення
публічного службовця, чи іншого
працевлаштування, як це передбачено
частиною 2 статті 40 Кодексу законів про
працю України.

Відповідно до пункту 1 статті 40 Кодексу
законів про працю України, трудовий
договір, укладений на невизначений
строк, а також, строковий трудовий
договір до закінчення строку його
чинності, можуть бути розірвані
власником або уповноваженим ним
органом лише у випадках змін в
організації виробництва і праці, в тому
числі, ліквідації, реорганізації,
банкрутства, або перепрофілювання
підприємства, установи, організації,
скорочення чисельності, або штату
працівників. При цьому, як встановлено
нормами частини 2 цієї ж статті,
звільнення з підстав, зазначених у
пунктах 1, 2 і 6 цієї статті,
допускається, якщо неможливо перевести
працівника за його згодою на іншу
роботу. Згідно з частиною 1 статті 42
Кодексу законів про працю України, при
скороченні чисельності чи штату
працівників у зв'язку із змінами в
організації виробництва і праці,
переважне право на залишення на роботі,
надається працівникам з більш високою
кваліфікацією і продуктивністю праці.

Положеннями частин 1, 2, 3 статті 49-2
Кодексу законів про працю України,
передбачено, що про наступне
вивільнення працівників персонально
попереджають, не пізніше ніж за два
місяці. При вивільненні працівників у
випадках змін в організації
виробництва і праці, враховується
переважне право на залишення на роботі,
передбачене законодавством. Одночасно,
з попередженням про звільнення, у
зв'язку із змінами в організації
виробництва і праці, власник або
уповноважений ним орган, пропонує
працівникові іншу роботу на тому ж
підприємстві, в установі, організації.
При відсутності роботи за відповідною
професією чи спеціальністю, а також, у
разі відмови працівника від
переведення на іншу роботу на тому ж
підприємстві, в установі, організації,
працівник, за своїм розсудом,
звертається за допомогою до державної
служби зайнятості або
працевлаштовується самостійно.
Водночас, власник або уповноважений
ним орган, доводить до відома державної
служби зайнятості про наступне
вивільнення працівника із зазначенням
його професії, спеціальності,
кваліфікації та розміру оплати праці.

Судом першої інстанції встановлено, що
29 грудня 2011 року ОСОБА_1, була
попереджена про можливе наступне
вивільнення з посади старшого
державного податкового
ревізора-інспектора відділу
податкового контролю юридичних осіб
Криничанської міжрайонної державної
податкової інспекції відповідно до
пункту 1 статті 40 Кодексу законів про
працю України, більше ніж за два місяці,
що відповідає частині 1 статті 49-2
Кодексу законів про працю України. (а.с.
7) У попередженні про наступне
вивільнення від 29 грудня 2011 року було
зазначено, що пропозиції щодо наявних
вакантних посад у структурі
Верхньодніпровської об'єднаної
державної податкової інспекції
Дніпропетровської області Державної
податкової служби будуть
запропоновані протягом двох місяців
апаратом служби. Однак, починаючи із 29
грудня 2011 року та закінчуючи часом
звільнення ОСОБА_1, жодних пропозицій
по працевлаштуванню у
Верхньодніпровській ОДПІ, не
надходило, що є грубим порушенням вимог
статей 40 та 49-2 Кодексу законів про
працю України. Частина працівників
Криничанської міжрайонної державної
податкової інспекції, була переведена
до Верхньодніпровської об'єднаної
державної податкової інспекції, серед
яких, є працівники з меншим стажем
роботи та нижчою кваліфікацією, ніж у
позивача.

Також, відповідачем при звільнення
позивача не було враховано, що ОСОБА_1
здобула спеціальну вищу освіту у
Національному університеті державної
податкової служби України та, як
наслідок, за своєю кваліфікацією мала
переважне право на залишення на роботі.
Стаж роботи у Криничанській МДПІ на час
звільнення ОСОБА_1, склав 2 роки 6
місяців 14 днів, однак, це не було взято
до уваги. Натомість, працювати у
Криничанському відділенні
Верхньодніпровської ОДПІ, залишилося 3
колишніх працівника Криничанської
МДПІ (ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4) зі стажем
роботи в МДПІ менше 1 року (а у деяких із
них, взагалі 3 місяці) та рівень
кваліфікації яких нижчий, ніж у
позивача.

З долучених до матеріалів справи копій
тимчасового штатного розпису від 26
січня 2012 року, витягу протоколу
засідання профспілкового комітету
Криничанської міжрайонної державної
податкової інспекції від 14 березня 2012
року № 3 (яка не підписана головою
профкому та секретарем), довідки про
вакантні посади у Верхньодніпровській
ОДПІ, вбачається наявність вакантних
посад у відповідача. При розгляді
справи у першій інстанції представник
відповідача підтвердив той факт, що
позивачу перед звільненням, не була
запропонована жодна з інших посад.
Тобто відповідачем не вжито заходів
щодо переміщення або переведення
ОСОБА_1 у новостворений орган, а тому,
дії відповідача щодо звільнення
позивача є протиправними.

Відповідно до статті 200 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову суду без змін, якщо визнає, що
суд першої інстанції правильно
встановив обставини справи та ухвалив
судове рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

З урахуванням наведеного, колегія
суддів дійшла висновку про відсутність
підстав для задоволення апеляційної
скарги, у зв'язку з чим оскаржена
постанова суду залишається без змін.

Керуючись статтями 195-196, 198, 200, 205, 206
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Верхньодніпровської
об'єднаної державної податкової
інспекції - залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 23
травня 2012 року у справі № 2а/0470/4939/12 -
залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з
моменту її проголошення і може бути
оскаржена у касаційному порядку
протягом двадцяти днів з дня складення
її тексту у повному обсязі шляхом
подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий:
А.В. Шлай

Суддя:
С.М. Іванов

Суддя:
С.В. Чабаненко