Справа № 806/8210/13-а
Суддя: Моніч Б.С.
Дата ухвалення: 2014-06-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції:
Суддя-доповідач:Моніч Б.С.
УХВАЛА

іменем України

"12" червня 2014 р.
Справа № 806/8210/13-а

Житомирський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді
Моніча Б.С.

суддів:
Бондарчука І.Ф.

Хаюка С.М.,

при секретарі
Степанській А.В. ,

за участю

представників сторін,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Коростенської об"єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Житомирській
області на постанову Житомирського
окружного адміністративного суду від
"13" березня 2014 р. у справі за позовом
Товариства з додатковою
відповідальністю "Коростенський
комбінат хлібопродуктів" до
Коростенської об"єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Житомирській
області про визнання протиправними
та скасування податкових повідомлень -
рішень ,-

ВСТАНОВИВ:

Товариство з додатковою
відповідальністю "Коростенський
комбінат хлібопродуктів" (далі - ТДВ
"Коростенський комбінат
хлібопродуктів", позивач) звернулось до
суду з позовом, в якому просить визнати
протиправним та скасувати податкові
повідомлення-рішення Коростенської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Житомирській області
(далі - Коростенська ОДПІ, відповідач)
від 05 грудня 2013 року № 000221501, яким
товариству збільшено суму грошового
зобов'язання з податку на прибуток у
розмірі 77906,00 грн., з них 75023,00 грн. за
основним платежем та 2883,00 грн. штрафних
(фінансових) санкцій та № , яким
підприємству зменшено суму від'ємного
значення об'єкта оподаткування
податком на прибуток у розмірі 593974,00
грн.

Постановою Житомирського окружного
адміністративного суду від 13.03.2014 року
позов задоволено.

Визнано протиправним та скасовано
податкове повідомлення-рішення
Коростенської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Житомирській
області від 05.12.2013 р. № в повному
обсязі.

Визнано протиправним та скасовано
податкове повідомлення-рішення
Коростенської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Житомирській
області від 05.12.2013 р. № в частині
нарахування податку на прибуток
приватних підприємств в сумі 39845 грн. та
нарахування штрафних (фінансових)
санкцій в сумі 2882 грн.

Не погоджуючись із цим судовим
рішенням, Коростенська об'єднана
державна податкова інспекція
Головного управління Міндоходів у
Житомирській області подала
апеляційну скаргу, в якій просить
скасувати постанову суду першої
інстанції та прийняти нову - про
відмову у задоволенні позову. В
апеляційній скарзі посилається на
порушення судом норм матеріального,
процесуального права та неповне
з'ясування обставин справи.

Колегія суддів, заслухавши
суддю-доповідача, перевіривши рішення
суду першої інстанції в межах
апеляційної скарги відповідно до ст.195
КАС України, дослідивши матеріали
справи, вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Ст.200 КАС України визначено, що суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права.
Правильне по суті судове рішення не
може бути скасоване з одних лише
формальних міркувань.

Судом встановлено, що Коростенською
ОДПІ було проведено позапланову виїзну
документальну перевірку ТДВ
"Коростенський комбінат
хлібопродуктів" по питанню
правильності визначення нарахованої
суми податку за період з 01.10.2010 по 31.12.2012,
податку на доходи фізичних осіб,
податку з власників транспортних
засобів та інших самохідних машин і
механізмів за період з 01.10.2010 по 31.12.2012,
збору за першу реєстрацію
транспортного засобу та єдиного внеску
на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування за період з
01.01.2011 по 31.12.2012, про що складено акт №
1218/15-1/00951528 від 20.11.2013 (а.с.7-39).

В акті перевірки, з питань що
оскаржувалися позивачем, зафіксовано
порушення:

- п.138.1 ст.138 Податкового кодексу України
(далі - ПК України), в результаті чого
платником:

- занижено податок на прибуток на
загальну суму 75023,00 грн., у т.ч.:

за ІІ квартал 2011 р. у сумі 35178,00 грн.;

за ІІ-ІІІ квартали 2011 р. у сумі 63933,00 грн.;

за ІІ-ІV квартали 2011 р. у сумі 69260,00 грн.;

за 2012 р. у сумі 5763,00 грн.

- завищення від'ємного значення об'єкта
оподаткування на суму 593974,00 грн., у т.ч.:

за 2012 р. у сумі 593974,00 грн.

За результатами розгляду акту
перевірки 05 грудня 2013 року
відповідачем прийнято податкові
повідомлення-рішення:

- № , яким товариству збільшено
суму грошового зобов'язання з податку
на прибуток у розмірі 77906,00 грн., з них
75023,00 грн. за основним платежем та 2883,00
грн. штрафних (фінансових) санкцій
(а.с.5).

- № , яким підприємству зменшено
суму від'ємного значення об'єкта
оподаткування податком на прибуток у
розмірі 593974,00 грн. (а.с.6).

Колегія суддів погоджується із
висновками суду першої інстанції про
протиправність таких рішень
відповідача з огляду на наступне.

Згідно вказаного акту перевіркою
повноти визначення витрат, що
враховуються при визначенні об'єкта
оподаткування за період з 01.04.2011 по
31.12.2012 встановлено їх завищення всього
на загальну суму 922549 грн., у т.ч.: за ІІ
квартал 2011 р. у сумі 152950 грн.; за ІІ-ІІІ
квартали 2011 р. у сумі 277972 грн.; за ІІ-ІV
квартали 2011 р. у сумі 301132 грн.; за І
квартал 2012 р. у сумі 171756 грн.; за
півріччя 2012 р. у сумі 303730 грн.; за три
квартали 2012 р. у сумі 495564 грн.; за 2012 р. у
сумі 621417 грн. За даними головної книги
за ІІ квартал 2011 р. собівартість
придбаних (виготовлених) та
реалізованих товарів (робіт, послуг)
складає 750011,00 грн. За даними р. 05.1
додатку СВ, який є додатком до
Податкової декларації з податку на
прибуток підприємства за ІІ квартал 2011
р. собівартість придбаних
(виготовлених) та реалізованих товарів
(робіт, послуг) складає 750011,00 грн. В той
час як за даними головної книги
перевіряючим встановлено, що така
собівартість товарів (робіт, послуг)
складає 597061 грн. Різниця у сумі 152950,00
грн. є завищенням суми собівартості
придбаних (виготовлених) та
реалізованих товарів (робіт, послуг) за
ІІ квартал 2011 р. (а.с.14, 19).

В ході перевірки також встановлено, що
витрати понесені підприємством в
результаті здійснення операцій щодо
придбання та реалізації шроту і сої,
комбікормів мультигейних перевищують
дохід від такої реалізації за ІІ-ІV
квартал 2011 р. на суму 769599,00 грн. (в тому
числі: за ІІІ квартал 2011 р. на суму 125022,00
грн., за ІV квартал 2011 р. на суму 23160,00
грн., за І квартал 2012 р. на суму 171756,00
грн., за ІІ квартал 2012 р. на суму 131974,00
грн., за ІІІ квартал 2012 р. на суму 191834,00
грн., за ІV квартал 2012 р. на суму 125853,00
грн.), що свідчить про відсутність
ділової мети у діях платника податків
(а.с.19).

Відповідно до пп.138.1.1 п.138.1 ст.138
Податкового кодексу України витрати
операційної діяльності включають,
зокрема, собівартість реалізованих
товарів, виконаних робіт, наданих
послуг та інші витрати беруться для
визначення об'єкта оподаткування з
урахуванням пунктів 138.2, 138.11 цієї
статті, пунктів 140.2-140.5 статті 140, статей
142 і 143 та інших статей цього Кодексу,
які прямо визначають особливості
формування витрат платника податку.

Пунктом 138.8 ст.138 Податкового кодексу
України визначено, що собівартість
виготовлених та реалізованих товарів,
виконаних робіт, наданих послуг
складається з витрат, прямо пов'язаних
з виробництвом таких товарів,
виконанням робіт, наданням послуг, а
зокрема, амортизації виробничих
основних засобів та нематеріальних
активів, безпосередньо пов'язаних з
виробництвом товарів, виконанням
робіт, наданням послуг.

При цьому відповідно до підпункту 139.1.9
пункту 139.1 статті 139 Податкового
кодексу України не включаються до
складу витрат витрати, не підтверджені
відповідними розрахунковими,
платіжними та іншими первинними
документами, обов'язковість ведення і
зберігання яких передбачена правилами
ведення бухгалтерського обліку та
нарахування податку.

У разі втрати, знищення або зіпсуття
зазначених документів платник податку
має право письмово заявити про це
контролюючому органу та здійснити
заходи, необхідні для поновлення таких
документів. Письмова заява має бути
надіслана до/або разом із поданням
розрахунку податкових зобов'язань за
звітний податковий період. Платник
податків зобов'язаний відновити
втрачені, знищені або зіпсовані
документи протягом 90 календарних днів
з дня, що настає за днем надходження
такої заяви до контролюючого органу.

Якщо платник податку поновить
зазначені документи в наступних
податкових періодах, підтверджені
витрати включаються до витрат за
податковий період, на який припадає
таке поновлення.

За своїм змістом наведені норми ПК
України передбачають як підставу для
не включення до витрат лише випадок
повної відсутності будь-яких
розрахункових, платіжних та інших
документів, а тому і неможливість
віднесення до складу витрат
підприємства сум, непідтверджених
будь-якими документами взагалі.

Судом встановлено, що за даними р. 05.1
додатку СВ, який є додатком до
Податкової декларації з податку на
прибуток підприємства за ІІ квартал 2011
р. собівартість придбаних
(виготовлених) та реалізованих товарів
(робіт, послуг) (сума рядків 05.1.1-05.1.16)
складає 750011,00 грн. (а.с.203), за даними
перевірки така сума складає 597061 грн.

Представником позивача в порушення
вимог ч.1 ст.71 КАС України не надано суду
доказів на обґрунтування
задекларованих витрат від операційної
діяльності в розмірі вказаної різниці
152950,00 грн.

Стосовно витрат в розмірі 597061 грн., то
дані витрати по господарським
операціям по придбанню та реалізації
товарів підтверджуються виписками з
головних книг (а.с. 84-85, 91, 96, 100, 104, 110, 117,
125, 129, 133-134, 136, 139, 142, 144, 146-147, 149, 156, 165, 174, 186,
188-190), товарно-транспортними накладними
(а.с.86, 89-90, 93, 98-99), накладними (а.с.87, 97,
101-102, 106, 113-114, 118, 124, 127, 130, 141, 148),
видатковими накладними (а.с. 88, 92, 94-95,
102-103, 105, 107-109, 111-116, 119-123, 126, 128, 131-132, 135,
137-138, 140, 143, 145), рахунками (150-151, 157, 168, 172,
177, 179), актами здачі-прийняття робіт
(а.с.152-155, 160-161, 163-164, 166, 170-171, 173, 175-176, 178,
180-181), актами виконаних робіт (а.с.158, 169).

Контролюючим органом в акті перевірки
не ставиться питання про нікчемність
даних документів та не вчинення
позивачем господарських операцій.

Як вбачається з матеріалів справи, в
періоді, що перевірявся, позивач
здійснював операції з реалізації шроту
і сої, комбікормів мультигейних.
Контролюючим органом виявлено та не
заперечується представником позивача,
що витрати понесені товариством в
результаті здійснення операцій щодо
придбання та реалізації вказаного
товару перевищують дохід від такої
реалізації.

Статтею 42 Господарського кодексу
України визначено, що підприємництво -
це самостійна, ініціативна,
систематична, на власний ризик
господарська діяльність, що
здійснюється суб'єктами
господарювання (підприємцями) з метою
досягнення економічних і соціальних
результатів та одержання прибутку.

Надаючи правову оцінку спірним
обставинам справи судом першої
інстанції обґрунтовано враховано, що
відповідно до пп.14.1.27 п.14.1 ст.14
Податкового кодексу України витрати -
це сума будь-яких витрат платника
податку у грошовій, матеріальній або
нематеріальній формах, здійснюваних
для провадження господарської
діяльності платника податку, в
результаті яких відбувається
зменшення економічних вигод у вигляді
вибуття активів або збільшення
зобов'язань, внаслідок чого
відбувається зменшення власного
капіталу (крім змін капіталу за рахунок
його вилучення або розподілу
власником).

В свою чергу, господарська діяльність
згідно з підпунктом 14.1.36. пункту 14.1.
статті 14 ПК України це діяльність
особи, що пов'язана з виробництвом
(виготовленням) та/або реалізацією
товарів, виконанням робіт, наданням
послуг, спрямована на отримання доходу
і проводиться такою особою самостійно
та/або через свої відокремлені
підрозділи, а також через будь-яку іншу
особу, що діє на користь першої особи,
зокрема за договорами комісії,
доручення та агентськими договорами.

Згідно підпункту 14.1.231 вказаної статті
розумна економічна причина (ділова
мета) - причина, яка може бути наявна
лише за умови, що платник податків має
намір одержати економічний ефект у
результаті господарської діяльності.
Отже, зміст поняття розумної
економічної причини (ділової мети)
передбачає обов'язкову спрямованість
будь-якої операції платника податків
на отримання позитивного економічного
ефекту. Поняття економічного ефекту не
розкрито в ПК України, однак із
загального розуміння характеру
економічної діяльності можна дійти
висновку, що економічний ефект - це
приріст (збереження) активів платника
податків та/або їх вартості, а так само
створення умов для такого приросту
(збереження) в майбутньому.

При цьому не обов'язково, аби
економічний ефект спостерігався
негайно після вчинення операції. Не
виключено, що такий ефект настане в
майбутньому. Також не виключено, що в
результаті об'єктивних причин
економічний ефект може не настати
взагалі. Зокрема, операція може
виявитися збитковою, і це є один із
варіантів нормального перебігу подій
при здійсненні господарської
діяльності.

Як пояснив представник позивача в
судовому засіданні таке явище не
носило систематичного характеру та
було викликано виробничою
необхідністю для здійснення
господарською діяльності.

Судом першої інстанції обґрунтовано
взято ці пояснення до уваги.

Доводи апеляційної скарги зазначених
висновків суду першої інстанції не
спростовують та не містять фактів
невірного застосування судом норм
матеріального та процесуального права,
а тому колегія суддів не вбачає підстав
для скасування або зміни судового
рішення.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Коростенської
об"єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Житомирській області
залишити без задоволення, а постанову
Житомирського окружного
адміністративного суду від "13" березня
2014 р. без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів з дня складання
її в повному обсязі шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)
Б.С. Моніч

судді: (підпис)
І.Ф.Бондарчук

(підпис)
С.М.Хаюк

З оригіналом згідно: суддя
________________________________ Б.С. Моніч

Повний текст cудового рішення
виготовлено "23" червня 2014 р.

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу/позивачам: Товариство з
додатковою відповідальністю
"Коростенський комбінат
хлібопродуктів" вул.
Жовтнева,60,м.Коростень,Житомирська
область,11500

ПРЕДСТАВНИК ОСОБА_4 АДРЕСА_1.

3- відповідачу/відповідачам:
Коростенська об"єднана державна
податкова інспекція Головного
управління Міндоходів у Житомирській
області вул.
Коротуна,3,м.Коростень,Житомирська
область,11500

4-третій особі: - ,