Справа № 805/3581/14
Суддя: Смагар С.В.
Дата ухвалення: 2014-07-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний
суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 липня 2014 р.
Справа №805/3581/14

приміщення суду за адресою: 83052,
м.Донецьк, вул. 50-ої Гвардійської
дивізії, 17

час прийняття постанови: 11-30 год.

Донецький окружний адміністративний
суд у складі головуючого судді Смагар
С.В. при секретарі судового засідання
Пономаренко В.Е.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «Виробниче
підприємство «Фабрика Снеків», м.
Красноармійськ

до Красноармійської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Донецькій області

про визнання протиправним та
скасування податкового
повідомлення-рішення від 13 березня 2014
року №

за участю представників:

від позивача: не з'явився

від відповідача: Краснопер Р.А. - за дов.

ВСТАНОВИВ:

Товариством з обмеженою
відповідальністю «Виробниче
підприємство «Фабрика Снеків»
заявлено позов до Красноармійської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Донецькій області про
визнання протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення від 13
березня 2014 року № з податку на
прибуток в загальній сумі 97891 грн.

Позивач в обґрунтування позовних
вимог посилається на неправомірність
спірного податкового
повідомлення-рішення, порушення
відповідачем підпункту 78.1.11 пункту 78.1
статті 78, пункту 86.9 статті 86
Податкового кодексу України і
передчасність прийняття податкового
повідомлення-рішення. Крім цього,
позивач зазначає про наявність всіх
первинних документів, які
підтверджують здійснення спірних
господарських операцій. Через
канцелярію суду 3 липня 2014 року
представник позивача надіслав
клопотання щодо розгляду справи у
письмовому провадженні.

Відповідач проти позовних вимог
заперечує, вважає, що спірне податкове
повідомлення-рішення прийняте у
відповідності до вимог діючого
законодавства.

Вислухавши у судових засіданнях
представників сторін, дослідивши та
оцінивши надані докази за своїм
внутрішнім переконанням, суд встановив
наступне.

Товариство з обмеженою
відповідальністю «Виробниче
підприємство «Фабрика Снеків» є
юридичною особою, включене до ЄДРПОУ за
номером 37691513, знаходиться на
податковому обліку в Красноармійській
об'єднаній державній податковій
інспекції Головного управління
Міндоходів у Донецькій області.

6 лютого 2014 року постановою старшого
слідчого Головного управління
фінансових розслідувань Міністерства
доходів і зборів України призначена
позапланова документальна перевірка
позивача з питань дотримання вимог
податкового законодавства по
взаємовідносинах з Товариством з
обмеженою відповідальністю «Агрофірма
«Сокільське» за 2011-2013 року.

31 січня 2014 року на адресу відповідача
надійшов акт Західно-Донбаської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів Дніпропетровської області
від 9 вересня 2013 року № 34/22-3-32685222 про
результати документальної
позапланової виїзної перевірки
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Агрофірма
«Сокільське» з питань дотримання вимог
податкового, валютного та іншого
законодавства за період з 1 січня 2010
року по 30 червня 2013 року.

24 лютого 2014 року відповідачем
прийнятий наказ № 458 «Про
документальну позапланову виїзну
перевірку позивача з 25 лютого 2014 року
протягом 5 робочих днів у зв'язку із
отриманням матеріалів перевірки від
Західно-Донбаської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів
Дніпропетровської області по
контрагенту ТОВ «Агрофірма
«Сокільське», що свідчать про можливі
порушення позивачем податкового
законодавства з податку на додану
вартість та податку на прибуток, а
також отриманням постанови слідчого
про призначення документальної
позапланової перевірки. Правовою
підставою для проведення перевірки
відповідачем визначені норми
підпункту 75.1.2 пункту 75.1 статті 75,
підпункту 78.1.1 пункту 78.1, підпункту 78.1.11
пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу
України.

Відповідно до підпункту 75.1.2 пункту
75.1 статті 75 Податкового кодексу
України документальна позапланова
перевірка не передбачається у плані
роботи контролюючого органу і
проводиться за наявності хоча б однієї
з обставин, визначених цим Кодексом.
Згідно з підпунктом 78.1.1 пункту 78.1
статті 78 цього Кодексу документальна
позапланова перевірка здійснюється за
наявності хоча б однієї з таких
обставин: за наслідками перевірок
інших платників податків або отримання
податкової інформації виявлено факти,
що свідчать про можливі порушення
платником податків податкового,
валютного та іншого законодавства,
контроль за дотриманням якого
покладено на контролюючі органи, якщо
платник податків не надасть пояснення
та їх документальні підтвердження на
обов'язковий письмовий запит
контролюючого органу, в якому
зазначаються можливі порушення цим
платником податків податкового,
валютного та іншого законодавства
протягом 10 робочих днів з дня отримання
запиту. На запити відповідача
позивачем були надані письмові
відповіді щодо взаємовідносин з ТОВ
«Агрофірма «Сокільське» та первинні
документи по здійсненим з даним
контрагентом господарським операціям.

Відповідно до підпункту 78.1.11 пункту
78.1 статті 78 Податкового кодексу
України документальна позапланова
перевірка здійснюється за наявності
хоча б однієї з таких обставин:
отримано судове рішення суду (слідчого
судді) про призначення перевірки або
постанову органу, що здійснює
оперативно-розшукову діяльність,
слідчого, прокурора, винесену ними
відповідно до закону.

Отже, суд не приймає посилання
позивача на порушення відповідачем
порядку проведення перевірки та
передчасність прийняття податкового
повідомлення-рішення до винесення
обвинувального вироку за матеріалами
кримінального провадження, оскільки,
як вбачається з вищевикладеного,
відповідачем визначені дві підстави
для проведення позапланової
документальної виїзної перевірки
позивача та дотримані вимоги
Податкового кодексу України щодо
підстав та порядку проведення
перевірки та прийняття податкового
повідомлення-рішення.

З 25 лютого по 3 березня 2014 року
відповідачем була здійснена
документальна позапланова виїзна
перевірка позивача з питань дотримання
вимог податкового законодавства з
податку на прибуток з 1 квітня по 30
червня 2012 року та податку на додану
вартість за травень-червень 2012 року з
питань взаємовідносин з Товариством з
обмеженою відповідальністю «Агрофірма
«Сокільське», наслідки якої викладені
в акті перевірки від 11 березня 2014 року
№ 193/05-16-22-1/37691513 (надалі - акт перевірки).

За висновками вищенаведеного акту
перевірки відповідачем прийняте
спірне податкове повідомлення-рішення
від 13 березня 2014 року №
відповідно до підпункту 54.3.2 пункту 54.3
статті 54, пункту 123.1 статті 123
Податкового кодексу України, яким
позивачу збільшено грошове
зобов'язання з податку на прибуток у
загальній сумі 97891 грн., в тому числі за
основним платежем 78313 грн., за штрафними
(фінансовими) санкціями 19578 грн. за
порушення підпункту 14.1.27 пункту 14.1
статті 14, підпункту 14.1.36 пункту 14.1
статті 14, підпункту 138.1.1 пункту 138.1
статті 138, пункту 138.2, підпункту 138.8.1
пункту 138.8 статті 138, підпункту 139.1.9
пункту 139.1 статті 139 Податкового
кодексу України.

За висновком акту перевірки, в
результаті безпідставного завищення
витрат, що враховуються при обчисленні
об'єкта оподаткування у зв'язку із
включенням до витрат операційної
діяльності по рядку 05 декларації
вартості насіння соняшника, придбаного
у ТОВ «Агрофірма «Сокільське» занижено
податок на прибуток за 2 квартал 2012 року
на загальну суму 78313 грн.

Правові засади регулювання,
організації, ведення бухгалтерського
обліку та складання фінансової
звітності в Україні визначені Законом
України «Про бухгалтерський облік та
фінансову звітність в Україні» від 16
липня 1999 року № 996-ХІV (надалі - Закон №
996).

Відповідно до статті 1 Закону № 996
господарська операція - дія або подія,
яка викликає зміни в структурі активів
та зобов'язань, власному капіталі
підприємства; первинний документ -
документ, який містить відомості про
господарську операцію та підтверджує
її здійснення; фінансова звітність -
бухгалтерська звітність, що містить
інформацію про фінансове становище,
результати діяльності та рух грошових
коштів підприємства за звітний період.
Згідно зі статтею 3 Закону № 996 метою
ведення бухгалтерського обліку і
складання фінансової звітності є
надання користувачам для прийняття
рішень повної, правдивої та
неупередженої інформації про
фінансове становище, результати
діяльності та рух грошових коштів
підприємства. Частина 2 даної статті
передбачає, що бухгалтерський облік є
обов'язковим видом обліку, який
ведеться підприємством. Фінансова,
податкова, статистична та інші види
звітності, що використовують грошовий
вимірник, ґрунтуються на даних
бухгалтерського обліку. Відповідно до
частини 1 статті 9 Закону № 996 підставою
для бухгалтерського обліку
господарських операцій є первинні
документи, які фіксують факти
здійснення господарських операцій.
Первинні документи повинні бути
складені під час здійснення
господарської операції, а якщо це
неможливо - безпосередньо після її
закінчення.

Відповідно до пункту 138.2 статті 138
Податкового кодексу України витрати,
які враховуються для визначення
об'єкта оподаткування, визнаються на
підставі первинних документів, що
підтверджують здійснення платником
податку витрат, обов'язковість ведення
і зберігання яких передбачено
правилами ведення бухгалтерського
обліку, та інших документів,
встановлених розділом II цього Кодексу.

Відповідно до підпункту 139.1.9 пункту
139.1 статті 139 Податкового кодексу
України не включаються до складу
витрат витрати, не підтверджені
відповідними розрахунковими,
платіжними та іншими первинними
документами, обов'язковість ведення і
зберігання яких передбачена правилами
ведення бухгалтерського обліку та
нарахування податку.

Підпункт 138.1.1 пункту 138.1 статті 138
Податкового кодексу України витрати
операційної діяльності включають:
собівартість реалізованих товарів,
виконаних робіт, наданих послуг та інші
витрати беруться для визначення
об'єкта оподаткування з урахуванням
пунктів 138.2, 138.11 цієї статті, пунктів
140.2-140.5 статті 140, статей 142 і 143 та інших
статей цього Кодексу, які прямо
визначають особливості формування
витрат платника податку.

Згідно з підпунктом 138.8.1 пункту 138.8
статті 138 Податкового кодексу України
до складу прямих матеріальних витрат
включається вартість сировини та
основних матеріалів, що утворюють
основу виготовленого товару, виконаної
роботи, наданої послуги, придбаних
напівфабрикатів та комплектувальних
виробів, допоміжних та інших
матеріалів, які можуть бути
безпосередньо віднесені до
конкретного об'єкта витрат. Прямі
матеріальні витрати зменшуються на
вартість зворотних відходів, отриманих
у процесі виробництва, які оцінюються у
порядку, визначеному в положеннях
(стандартах) бухгалтерського обліку.

Судом встановлено, що між позивачем
як покупцем та Товариством з обмеженою
відповідальністю «Агрофірма
«Сокільське» як постачальником був
укладений договір поставки від 1 травня
2012 року № 105/2012 на поставку насіння
соняшника. ТОВ «Агрофірма «Сокільське»
надані позивачу видаткові накладні від
11 травня 2012 року, 14 травня 2012 року, 16
травня 2012 року, 18 травня 2012 року, 23
травня 2012 року, 1 червня 2012 року, 8 червня
2012 року, 15 червня 2012 року. Судом
досліджені видаткові накладні, які
надавалися позивачем відповідачу
(копії, засвідчені позивачем, долучені
до матеріалів справи за клопотання
відповідача) та встановлена
відсутність визначення в них осіб,
відповідальних за фактичне здійснення
господарської операції в порушення
вимог статей 2 та 9 Закону № 996. Також
позивачу були видані податкові
накладні за період травень-червень 2012
року (копії долучені до матеріалів
справи). Розрахунки здійснювалися
шляхом перерахування грошових коштів у
безготівковій формі, що
підтверджується банківськими
виписками.

Позивачем надані копії
сертифікатів якості відбору середніх
проб для визначення посівного насіння,
видані ТОВ «Агрофірма «Сокільське» від
10 травня та 28 травня 2012 року, в яких
зазначено, що сертифікації підлягає
соняшник урожаю 2012 року. В акті
перевірки відповідач зазначає, що в
степовій та лісостеповій зонах України
урожай соняшника збирається в строки
вересень-жовтень, що не спростовано
позивачем.

Позивачем не надано жодних
документів, які посвідчують
транспортування насіння соняшника,
отриманого від ТОВ «Агрофірма
«Сокільське». З листа позивача від 10
грудня 2013 року та за поясненнями
представника позивача під час судового
розгляду справи транспортування
товару здійснювалося на транспортному
засобі засновника підприємства
(позивача). Відповідачем 18 та 24 лютого
надіслані запити до УДАЇ ГУМВС в
Донецькій області щодо наявності
транспортних засобів у позивача,
директора та засновника підприємства.
Згідно з відповідей від 27 лютого та 3
березня 2014 року за позивачем не
зареєстровані транспортні засоби, за
директором та засновником
підприємства зареєстровані легкові
автомобілі, які за своїми технічними
характеристиками не придатні для
перевезення вантажу в тих обсягах
(більше 14 тон за день), які відповідають
спірним господарським операціям. Крім
цього, не надано позивачем документу,
який посвідчує покладення обов'язків
на засновника щодо отримання та
транспортування товарно-матеріальних
цінностей підприємства. Позивачем
також не надано документів, які
посвідчують документування відпуску
виробничих запасів. В наданій до
перевірки картці по рахунку 231
«Виробництво» за травень, червень 2012
року встановлений відповідачем
відпуск товару, який не відповідає
кількості та найменуванню випущеної
продукції по оборотно-сальдовій
відомості по рахунку 26 «Готова
продукція» за травень, червень 2012 року.
Із загальної кількості продукції -
насіння соняшнику, отриманого від ТОВ
«Агрофірма «Сокільське» 113015 кг.
підприємством проведено 41899 кг.
насіння-сировини, 29360 кг. відходів,
решта - втрати без підтверджуючих
документів. Згідно Реєстру
санітарно-епідеміологічних висновків
позивачу виданий висновок від 28 травня
2012 року № 05.03.02-04/50171 на 5 років «Горішки
та насіння смажене», однак виробництво
продукції здійснювалося до дати видачі
висновку. Також відповідачем під час
перевірки встановлена невідповідність
умовам договору кількісних та якісних
показників насіння соняшнику
Зазначені обставини знайшли своє
підтвердження під час судового
розгляду справи та не спростовані
позивачем.

Актом Західно-Донбаської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів
Дніпропетровської області від 9
вересня 2013 року № 34/22-3-32685222 про
результати документальної
позапланової виїзної перевірки
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Агрофірма
«Сокільське» з питань дотримання вимог
податкового, валютного та іншого
законодавства за період з 1 січня 2010
року по 30 червня 2013 року встановлено, що
ТОВ «Агрофірма «Сокільське» не має
первинних документів, які
підтверджують факт виробництва,
збирання, оприбуткування та зберігання
продукції рослинного власного
виробництва врожаю 2010-2013 років. Згідно
з даним актом перевірка проводилася з
відома та у присутності директора ТОВ
«Агрофірма «Сокільське». Податкову
декларацію підприємства по
фіксованому сільськогосподарському
податку за 2012 рік не визнано як
податкову звітність, податок на
прибуток за 2011-2013 роки не декларувався.

Проаналізувавши норми Закону
України «Про бухгалтерський облік та
фінансову звітність в Україні», суд
зазначає, що будь-які документи (у тому
числі договори, накладні, рахунки тощо)
мають силу первинних документів лише в
разі фактичного здійснення
господарської операції, якщо ж
фактичного здійснення господарської
операції не було, відповідні документи
не можуть вважатися первинними
документами для цілей ведення
податкового обліку, навіть за
наявності всіх формальних реквізитів
таких документів, що передбачені
чинним законодавством. Суд зазначає, що
для цілей визначення об'єкта
оподаткування податком на прибуток
господарські операції мають бути
фактично здійснені і підтверджені
належним чином складеними первинними
документами, що відображають
реальність господарської операції, яка
є підставою для формування податкового
обліку платника податків.

Відповідно до частини 3 статті 86 КАС
України суд оцінює належність,
допустимість, достовірність кожного
доказу окремо, а також достатність і
взаємний зв'язок доказів у їх
сукупності. Суд зазначає, що у позивача
в наявності є лише формально складені
документи (договір, видаткові,
податкові накладні, рахунки-фактури) та
рух грошових коштів, однак не надано
жодного доказу фактичної наявності та
переміщення товару (насіння соняшника),
отриманого саме від ТОВ «Агрофірма
«Сокільське». Суд також зазначає, що
наявність задекларованих показників у
податковій звітності за спірні
податкові періоди не посвідчують
фактичне здійснення господарських
операцій.

З урахуванням вищевикладеного, суд
не приймає посилання позивача на
договори, видаткові накладні,
податкові накладні, які надані суду на
підтвердження подальшої реалізації
(використання) товару, з огляду на те, що
по-перше, під час судового розгляду
справи знайшли своє підтвердження
обставини відсутності фактичної
поставки товару з боку ТОВ «Агрофірма
«Сокільське» позивачу в періоди
травень-червень 2012 року, по-друге,
позивачем у якості доказів подальшої
реалізації надані первинні документи,
які складені раніше, ніж отриманий
товар від ТОВ «Агрофірма «Сокільське»,
а отже позивач не міг використати для
виробництва товару, який був
реалізований третім особам до
травня-червня 2012 року, насіння
соняшника, отримане від ТОВ «Агрофірма
«Сокільське» у спірні періоди.

Відповідно до частини 2 статті 71 КАС
України в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов
висновку, що відповідач довів
правомірність спірного податкового
повідомлення-рішення в порядку частини
2 статті 71 КАС України, внаслідок чого
позовні вимоги позивача не підлягають
задоволенню. Сплачений судовий збір у
розмірі 195 грн. 79 коп. квитанцією від 21
березня 2014 року залишається за
позивачем.

Керуючись статтями 2-15, 17-18, 33-35, 41-42,
47-51, 56-59, 69-71, 79, 86, 87, 94, 99, 104-107, 110, 122-143, 151-154,
158, 162, 163, 167, 185-186, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні позову Товариства з
обмеженою відповідальністю «Виробниче
підприємство «Фабрика Снеків» до
Красноармійської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Донецькій
області про визнання протиправним та
скасування податкового
повідомлення-рішення від 13 березня 2014
року № з податку на прибуток в
загальній сумі 97891 грн. відмовити
повністю.

Вступна та резолютивна частини
постанови прийняті у нарадчій кімнаті
та проголошені у судовому засіданні 3
липня 2014 року. Постанова у повному
обсязі складена 8 липня 2014 року.

У разі подання апеляційної скарги
судове рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до
адміністративного суду апеляційної
інстанції через суд першої інстанції,
який ухвалив оскаржуване судове
рішення. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до суду апеляційної інстанції.
Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 КАС України
апеляційна скарга подається протягом
десяти днів з дня отримання копії
постанови.

Суддя
Смагар С.В.