Справа № 826/5991/14
Суддя: Аблов Є.В.
Дата ухвалення: 2014-07-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
07 липня 2014 року № 826/5991/14
Окружний адміністративний суд міста
Києва у складі головуючого судді
Аблова Є.В., розглянувши у письмовому
провадженні матеріали
адміністративної справи за позовом
Печерської районної в м. Києві
державної адміністрації до державного
реєстратора прав на нерухоме майно
Реєстраційної служби Головного
управління юстиції у м. Києві Чайко С.В.,
Реєстраційної служби Головного
управління юстиції у м. Києві за участю
третіх осіб товариства з обмеженою
відповідальністю «САЛОН-МАГАЗИН
«УКРАЇНА-ІМІДЖ», ОСОБА_2 про визнання
дій протиправними, скасування рішення
та зобов'язання вчинити дії,-
Позивач звернувся до суду з
адміністративним позовом до
державного реєстратора прав на
нерухоме майно Реєстраційної служби
Головного управління юстиції у м. Києві
Чайко С.В., Реєстраційної служби
Головного управління юстиції у м. Києві
за участю третіх осіб товариства з
обмеженою відповідальністю
«САЛОН-МАГАЗИН «УКРАЇНА-ІМІДЖ», ОСОБА_2
про визнання дій протиправними,
скасування рішення та зобов'язання
вчинити дії, мотивуючи позовні вимоги
тим, що дії державного реєстратора щодо
проведення державної реєстрації права
власності за ТОВ «САЛОН-МАГАЗИН
«УКРАЇНА-ІМІДЖ» на групу нежитлових
приміщень АДРЕСА_1 є неправомірними, а
рішення про державну реєстрацію прав
та їх обтяжень протиправним, оскільки
прийняте без належних на те правових
підстав.

У позовній заяві позивач просить суд
визнати неправомірними дії державного
реєстратора Реєстраційної служби
Головного управління юстиції у м. Києві
Чайко Сергія Володимировича щодо
проведення державної реєстрації права
власності за товариством з обмеженою
відповідальністю «САЛОН-МАГАЗИН
«УКРАЇНА-ІМІДЖ» на об'єкт нерухомості:
групу нежитлових приміщень АДРЕСА_1
(номер запису про право власності: 1800642,
реєстраційний номер об'єкта нерухомого
майна 00), визнати протиправним та
скасувати рішення про державну
реєстрацію прав та їх обтяжень (з
відкриттям розділу) про проведення
державної реєстрації права власності
на нерухоме майно: групу нежитлових
приміщень АДРЕСА_1 за товариством з
обмеженою відповідальністю
«САЛОН-МАГАЗИН «УКРАЇНА-ІМІДЖ»,
винесеного державним реєстратором
Реєстраційної служби Головного
управління юстиції у м. Києві Чайко
Сергієм Володимировичем (індексний
номер: 4296274 від 24.07.2013 року, зобов'язати
Реєстраційну службу Головного
управління юстиції у місті Києві
виключити з Державного реєстру прав на
нерухоме майно запис про право
власності: 1800642 від 24.07.2013 року за
товариством з обмеженою
відповідальністю «САЛОН-МАГАЗИН
«УКРАЇНА-ІМІДЖ» на групу нежитлових
приміщень АДРЕСА_1.

Представник позивача в судовому
засіданні позовні вимоги підтримав в
повному обсязі.

Представник відповідачів проти
заявлених позовних вимог заперечував в
повному обсязі.

Представники ТОВ «САЛОН-МАГАЗИН
«УКРАЇНА-ІМІДЖ» заперечували проти
задоволення адміністративного позову
з підстав правомірності оскаржуваного
рішення державного реєстратора.

Третя особа - ОСОБА_2 в судове засідання
не прибув. Про дату, час та місце
судового розгляду справи повідомлений
належним чином.

Відповідно до ч.6 ст. 128 Кодексу
адміністративного судочинства
України, якщо немає перешкод для
розгляду справи в судовому засіданні,
визначених цією статтею, але прибули не
всі особи, які беруть участь у справі,
хоча і були належним чином
повідомленні про дату, час і місце
судового розгляду, суд має право
розглянути справу у письмовому
провадженні у разі відсутності потреби
заслухати свідка чи експерта.

Враховуючи зазначене, заслухавши думку
представників сторін, суд ухвалив
розглядати справу у порядку письмового
провадження.

Розглянувши наявні матеріали справи,
суд встановив наступне.

Як зазначає позивач, 22.01.2014 року
останньому стало відомо, що на підставі
рішення про державну реєстрацію прав
та їх обтяжень від 24.07.2013 року про
реєстрацію права власності на групу
нежитлових приміщень АДРЕСА_1 за ТОВ
«САЛОН-МАГАЗИН «УКРАЇНА-ІМІДЖ»
вищезазначена група нежитлових
приміщень вибула з комунальної
власності територіальної громади
міста Києва.

Позивач вважає рішення про державну
реєстрацію прав та їх обтяжень від
24.07.2013 року протиправним, оскільки
відповідно до рішення Київської
міської ради від 02.12.2010 року №284/5096 «Про
питання комунальної територіальної
громади міста Києва» (зі змінами та
доповненнями від 22.05.2013 року №359/9416) та
розпоряджень виконавчого органу
Київської міської ради (Київської
міської державної адміністрації) від
30.09.2010 року №787 «Про
організаційно-правові заходи,
пов'язані з виконанням рішення
Київської міської ради від 09.09.2010 року
№7/4819 «Про питання організації
управління районами у місті Києві», від
10.12.2010 року №1112 «Про питання
організації управління районами в
місті Києві» (зі змінами та
доповненнями) вбудовані нежилі
приміщення побутового та культурного
призначення в будинку АДРЕСА_1
загальною площею близько 424,6 кв. м.
належать до комунальної власності
територіальної громади міста Києва та
передані до сфери управління
Печерської районної в місті Києві
державної адміністрації.

Крім того, позивач посилається на
відсутність підстав для вчинення дій
щодо проведення державної реєстрації
права власності за товариством з
обмеженою відповідальністю
«САЛОН-МАГАЗИН «УКРАЇНА-ІМІДЖ» на
об'єкт нерухомості: групу нежитлових
приміщень АДРЕСА_1 з огляду на те, що
приватизовано було майно, яке
обліковувалось на балансі Організації
орендарів «Лоліта», а не нежитлове
приміщення, яке розташоване на
цокольному поверсі будинку по АДРЕСА_1,
площею 180 кв. м., що свідчить про те, що
державним реєстратором було
зареєстровано право власності на
нерухоме майно за товариством з
обмеженою відповідальністю
«САЛОН-МАГАЗИН «УКРАЇНА-ІМІДЖ» на
підставі договору, в якому не містилось
жодних відомостей про нерухоме майно
(група нежитлових приміщень) і
предметом якого дане майно не було.

Вищенаведене стало передумовою для
звернення до суду з даним
адміністративним позовом, при
вирішенні якого суд виходить з
наступного.

Основним законом, який визначає
правові, економічні, організаційні
засади проведення державної
реєстрації речових та інших прав, які
підлягають реєстрації за цим Законом,
та їх обтяжень і спрямований на
забезпечення визнання та захисту
державою цих прав, створення умов для
функціонування ринку нерухомого майна
є Закон України «Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень».

Статтею 19 Закону України «Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень» (в редакції, що
діяла на момент прийняття рішення про
державну реєстрацію прав та їх
обтяжень від 24.07.2013 року) визначено
перелік підстав для державної
реєстрації прав та їх обтяжень.

Так, державна реєстрація прав
проводиться на підставі: договорів,
укладених у порядку, встановленому
законом; свідоцтв про право власності
на нерухоме майно, виданих відповідно
до вимог цього Закону; свідоцтв про
право власності, виданих органами
приватизації наймачам житлових
приміщень у державному та комунальному
житловому фонді; державних актів на
право власності або постійного
користування на земельну ділянку у
випадках, встановлених законом; рішень
судів, що набрали законної сили; інших
документів, що підтверджують
виникнення, перехід, припинення прав на
нерухоме майно, поданих органу
державної реєстрації прав разом із
заявою.

Відповідно до ст. 26 Порядку державної
реєстрації прав на нерухоме майно та їх
обтяжень, затвердженого Постановою КМУ
від 22.06.2011 року №703 (чинний на момент
прийняття рішення про державну
реєстрацію прав та їх обтяжень від
24.07.2013 року) для проведення державної
реєстрації права власності та інших
речових прав на нерухоме майно
необхідними документами є документи,
що підтверджують виникнення, перехід
або припинення права власності та
інших речових прав на нерухоме майно та
інші документи, визначені цим Порядком.

Статтею 27 Порядку №703 визначено, що
документами, що підтверджують
виникнення, перехід та припинення
права власності та інших речових прав
на нерухоме майно, є, зокрема, укладений
в установленому законом порядку
договір, предметом якого є нерухоме
майно, права щодо якого підлягають
державній реєстрації, або речове право
на нерухоме майно, чи його дублікат.

Як вбачається з матеріалів справи,
зокрема витяга з Державного реєстру
прав на нерухоме майно про реєстрацію
права власності державна реєстрація
права власності на групу нежитлових
приміщень АДРЕСА_1, загальною площею 180
кв. м., зареєстроване за ТОВ
«САЛОН-МАГАЗИН «УКРАЇНА-ІМІДЖ» на
підставі дубліката договору
купівлі-продажу, серія та номер: 4-2399,
виданий 23.04.2009 року, видавник: Шоста
Київська державна нотаріальна контора.

Відповідно до договору купівлі-продажу
державного комунального майна від
31.08.1995 року між Представництвом Фонду
державного майна України в
Старокиївському районі м. Києва в особі
начальника Шуляка Івана Остаповича та
товариством покупців членів трудового
колективу Організації орендарів
«Лоліта» укладено договір, предметом
якого є державне майно цілісного
майнового комплексу Організації
орендарів «Лоліта», який знаходиться
за адресою: АДРЕСА_1.

Пунктом 1.3 даного договору визначено,
що згідно з актом оцінки, затвердженим
Начальником Представництва Фонду
державного майна України в
Старокиївському районі м. Києва від
20.06.1995 р., вартість відчужуваного
цілісного майнового комплексу
становить 441401000 крб. Вказаний в цьому
договорі об'єкт продано за 441401000 крб.

Розділом 2 договору встановлено
порядок розрахунків за придбані
об'єкти приватизації.

Згідно п. 3.1 договору купівлі-продажу
передача об'єкта приватизації
здійснюється продавцем покупцю в
десятиденний строк після повної сплати
ціни продажу об'єкта приватизації.

Передача об'єкта приватизації
продавцем і прийняття об'єкта
приватизації покупцем засвідчуються
актом прийому-передачі, що
підписується сторонами (п.3.2 договору
купівлі-продажу).

Покупець цілісного майнового
комплексу стає правонаступником його
майнових прав і зобов'язань від моменту
підписання акта прийому-передачі.

Договір купівлі-продажу державного
комунального майна від 31.08.1995 року
посвідчено державним нотаріусом
Шостої Київської державної
нотаріальної контори.

В матеріалах справи міститься довідка
№189 від 20.06.95 р. республіканського
акціонерно-комерційного банку
соціального розвитку «Укрсоцбанк»,
якою підтверджується наявність у ОО
«Лоліта» розрахункового рахунку №602967
в Подільському відділені Укрсоцбанка
м. Києва (МФО 322078) із залишком на 01.06.95 р. -
118895 тис. крб. і приватизаційний рахунок
№110433 - без наявності коштів на 01.06.95 р.

Відповідно до приватизаційного
платіжного доручення №17 (на
перерахунок особистих і спеціальних
приватизаційних коштів) від 19.09.1995 року
товариство покупців членів трудового
колективу ОО «Лоліта» на рахунок
Представництва Фонду держмайна
України в Старокиївському районі м.
Києві №609092049 перерахувало кошти у сумі
91401000 крб. на виконання умов договору
купівлі-продажу від 31.08.1995 р. №000096/12.

Згідно довіреності республіканського
акціонерно-комерційного банку
соціального розвитку «Укрсоцбанк» від
21.09.1995 року подільське відділення
Укрсоцбанку м. Києва довіряє ОО
«Лоліта» в особі ОСОБА_10 передати на
зберігання приватизаційні сертифікати
в кількості 7 штук на загальну суму
350000000 крб., які прийняв головний
бухгалтер Представництва Фонду
держмайна України в Старокиївському
районі м. Києві 22.09.1995 року.

Як вбачається з приватизаційного
платіжного доручення-ордеру №21 від
21.09.1995 року, товариство покупців членів
трудового колективу Організації
орендарів «Лоліта» списало з
позабалансових рахунків майнові
сертифікати на суму 350000000 крб. на
рахунок Представництва Фонду
держмайна України на виконання умов
договору купівлі-продажу від 31.08.1995
року №000096/12, що додатково
підтверджується доходно - видатковим
позабалансовим ордером №1 від 22.09.1995
року.

Вищенаведене дає суду всі підстави для
висновку, що ОО «Лоліта» виконано всі
умови договору купівлі-продажу
державного комунального майна від
31.08.1995 року, зокрема сплачено повну
вартість відчужуваного цілісного
майнового комплексу, що знаходиться за
адресою: АДРЕСА_1, а відтак є власником
даного майна.

Факт приватизації приміщення по
АДРЕСА_1 додатково підтверджується
копією листа-повідомлення від 14.06.1995
року ЖЕКу №103 про зобов'язання оплати
земельного податку Організацією
орендарів «Лоліта» безпосередньо до
податкової інспекції у зв'язку з тим, що
зазначеним суб'єктом господарювання
приватизовано приміщення по АДРЕСА_1.

Водночас, відповідно статуту
товариства з обмеженою
відповідальністю «Салону-магазину
«УКРАЇНА-ІМІДЖ» від 21.04.1997 року,
зокрема п.1.4. товариство є юридичною
особою, володіє відокремленим майном,
має самостійний баланс, печатку,
бланки, товарний знак, може від свого
імені набувати майнові та немайнові
права та нести обов'язки, бути
позивачем та відповідачем у суді,
арбітражному та третейському суді, а
також здійснювати інші права,
передбачені законодавством для
юридичної особи. Товариство набуває
прав юридичної особи з моменту його
державної реєстрації і є
правонаступником у повному обсязі прав
та обов'язків Організації орендарів
«Лоліта».

Пунктом 4.3 статуту товариства з
обмеженою відповідальністю
«Салону-магазину «УКРАЇНА-ІМІДЖ» від
21.04.1997 року визначено, що товариство має
право продавати та передавати іншим
організаціям, закладам та громадянам,
здавати в оренду, надавати безкоштовно
у тимчасове користування або позику
майно, що йому належить.

Відповідно до п. 4.4 статуту товариства з
обмеженою відповідальністю
«Салону-магазину «УКРАЇНА-ІМІДЖ» від
21.04.1997 року для забезпечення діяльності
товариства із внесків засновників
створюється статутний фонд у розмірі
4414 гривні 01 копійка. Статутний фонд
утримується за рахунок внесків
учасників.

Внесок у Статутний фонд може бути
здійснено у грошовій,
товарно-матеріальній формі та у формі
майнових прав. Форма внеску кожного
учасника визначається в Установчому
договорі.

Згідно п.20 витягу з установчого
договору «Про створення та діяльність
товариства з обмеженою
відповідальністю «Салону-магазину
«УКРАЇНА-ІМІДЖ» ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7,
ОСОБА_8, ОСОБА_10, ОСОБА_9 як члени
товариства покупців членів трудового
колективу організації орендарів
«Лоліта», вносять до Статутного фонду
майно цілісного майнового комплексу,
яке є власністю товариства покупців
відповідно до договору купівлі-продажу
державного комунального майна,
укладеного з Представництвом Фонду
державного майна України у
Старокиївському районі м. Києва від
31.08.1995 року реєстраційний №000096/12.

Зважаючи на наведене, суд приходить до
висновку, що товариство з обмеженою
відповідальністю «Салону-магазину
«УКРАЇНА-ІМІДЖ» є правонаступником ОО
«Лоліта», а відтак майно цілісного
майнового комплексу, яке було
власністю товариства покупців
відповідно до договору купівлі-продажу
державного комунального майна,
укладеного з Представництвом Фонду
державного майна України у
Старокиївському районі м. Києва від
31.08.1995 року реєстраційний №000096/12 та яке
стало внеском до Статутного фонду
позивача, належить останньому на праві
власності.

Водночас, державна реєстрація речових
прав на нерухоме майно та їх обмежень -
офіційне визнання і підтвердження
державою фактів виникнення, переходу
або припинення речових прав на
нерухоме майно та їх обмежень, що
супроводжується внесенням даних до
Державного реєстру речових прав на
нерухоме майно та їх обмежень.

Крім того, відповідно до ст. 4 Закону
України «Про державну реєстрацію
речових прав на нерухоме майно та їх
обмежень» обов'язковій державній
реєстрації підлягають речові права на
нерухоме майно, що знаходиться на
території України, фізичних та
юридичних осіб, держави,
територіальних громад, іноземців та
осіб без громадянства, іноземних
юридичних осіб, міжнародних
організацій, іноземних держав, а саме,
зокрема, право власності на нерухоме
майно.

На виконання вимог (чинного на момент
виникнення правовідносин) норм чинного
законодавства, позивач звернувся до
органу реєстраційної служби для
здійснення державної реєстрації права
власності на об'єкт нерухомого майна -
нежитлове приміщення, що знаходиться
за адресою: АДРЕСА_1 на підставі
дубліката договору купівлі-продажу
державного комунального майна,
виданого 23.04.2009 року №4-2399.

Правомірність такого звернення та
проведення державної реєстрації права
власності на зазначений об'єкт
нерухомого майна підтверджується
також постановою Окружного
адміністративного суду м. Києва від
01.02.2013 року, залишеною без змін ухвалою
Київського апеляційного
адміністративного суду від 10.04.2014 року,
по справі №2а-17660/12/2670, яким зобов'язано
Київське міське бюро технічної
інвентаризації та реєстрації права
власності на об'єкти нерухомого майна
Київської міської державної
адміністрації здійснити реєстрацію
права власності товариства з обмеженою
відповідальністю Салон-магазин
«УКРАЇНА-ІМІДЖ» на об'єкт нерухомого
майна - нежитлове приміщення, що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Зважаючи на наведене в сукупності, суд
приходить до висновку про
правомірність дій державного
реєстратора щодо проведення державної
реєстрації права власності за
товариством з обмеженою
відповідальністю «Салон-магазин
«Україна-Імідж» на об'єкт нерухомого
майна - нежитлове приміщення, що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1;
рішення про державну реєстрацію прав
та їх обтяжень про проведення
державної реєстрації права власності
на нерухоме майно, а відтак відсутність
підстав для задоволення позовних вимог
в цій частині.

Враховуючи, що позовна вимога про
зобов'язання Реєстраційної служби
Головного управління юстиції у місті
Києві виключити з Державного реєстру
прав на нерухоме майно запис про право
власності: 1800642 від 24.07.2013 року за
товариством з обмеженою
відповідальністю «Салон-магазин
«Україна-Імідж» на групу нежитлових
приміщень АДРЕСА_1, є похідною від
позовних вимог, підстав для
задоволення яких судом не вбачається,
суд приходить до висновку про відмову в
задоволенні позовних вимог в повному
обсязі.

Відповідно до ст. 19 Конституції
України, органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією
та законами України.

Згідно з ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення, крім випадків,
встановлених ст. 72 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України, в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

За таких обставин, Окружний
адміністративний суд міста Києва, за
правилами, встановленими ст.86 Кодексу
адміністративного судочинства
України, перевіривши наявні у справі
докази, вважає заявлені позовні вимоги
необґрунтованими та такими, що не
підлягають задоволенню.

Враховуючи вищенаведене, керуючись
ст.ст. 69-71, 158-163 КАС України, Окружний
адміністративний суд міста Києва,-

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позовних вимог
Печерської районної в місті Києві
державної адміністрації відмовити в
повному обсязі.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку шляхом подачі в
Окружний адміністративний суд міста
Києва апеляційної скарги на постанову
протягом десяти днів з дня її
проголошення. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає до Київського апеляційного
адміністративного суду.

Якщо апеляційна скарга не була подана у
строк, встановлений ст. 186 КАС України,
постанова набирає законної сили після
закінчення цього строку.

Суддя
Є.В. Аблов