Справа № 2а-7400/09/0570
Суддя: Білуга С.В.
Дата ухвалення: 2014-07-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"03" липня 2014 р. м. Київ
К/800/31883/14

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

головуючого Білуги
С.В.,

суддів Гаманка
О.І.,

Загороднього
А.Ф.,

розглянувши в порядку письмового
провадження касаційну скаргу ОСОБА_2 на
постанову Донецького окружного
адміністративного суду від 23 липня 2009
року та ухвалу Донецького апеляційного
адміністративного суду від 26 листопада
2009 року у справі за позовом ОСОБА_2 до
Східної регіональної митниці,
Державної митної служби України про
скасування наказу, поновлення на
роботі, стягнення середнього заробітку
за час вимушеного прогулу та
компенсаційних виплат,

встановила:

У травні 2009 року ОСОБА_2 звернувся до
суду з позовом до Східної регіональної
митниці, Державної митної служби
України про скасування наказу
Державної митної служби України від
25.04.2008 №665-к в частині звільнення його з
посади провідного інспектора
оперативно-контрольного відділу
служби координації та контролю
діяльності підпорядкованих митниць
Східної регіональної митниці;
зобов'язання Державну митну службу
України працевлаштувати на роботі з
урахуванням кваліфікації та займаної
посади і зарахування до стажу
державної служби час вимушеного
прогулу починаючи з 29.04.2008; стягнення
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу та компенсації за невідбуту
чергову відпустку за 2008-2009 роки.

Постановою Донецького окружного
адміністративного суду від 23 липня 2009
року, залишеною без змін ухвалою
Донецького апеляційного
адміністративного суду від 26 листопада
2009 року позовні вимоги ОСОБА_2
залишено без задоволення.

ОСОБА_2 подав касаційну скаргу, в якій,
посилаючись на порушення судами норм
матеріального та процесуального права,
просить постанову Донецького
окружного адміністративного суду від 23
липня 2009 року та ухвалу Донецького
апеляційного адміністративного суду
від 26 листопада 2009 року скасувати та
прийняти нове рішення про задоволення
позову.

Ухвалою Вищого адміністративного суду
України від 24 жовтня 2013 року
касаційну скаргу ОСОБА_2 відхилено, а
постанову Донецького окружного
адміністративного суду від 23 липня 2009
року та ухвалу Донецького апеляційного
адміністративного суду від 26 листопада
2009 року - залишено без змін.

Постановою Верховного Суду України
від 04 березня 2014 року скасовано ухвалу
Вищого адміністративного суду України
від 24 жовтня 2013 року, а справу
направлено на новий розгляд до суду
касаційної інстанції.

Перевіривши наведені доводи в
касаційній скарзі, рішення судів щодо
застосування судами норм
матеріального та процесуального права,
колегія суддів вважає, що касаційна
скарга підлягає частковому
задоволенню з наступних підстав.

Судами встановлено, що ОСОБА_2 працював
в митних органах на посаді провідного
інспектора. Наказом Державної митної
служби України від 29 січня 2008 року № 61
«Про ліквідацію митних органів» з
метою оптимізації діяльності й
структури митних органів з 1 травня 2008
року ліквідовано Східну регіональну
митницю, а наказом Державної митної
служби України від 29 січня 2008 року №64
«Про створення нових митниць і зміну
зон діяльності деяких митниць»
створено Східну митницю.

Головою комісії з питань ліквідації
Східної регіональної митниці 15 лютого
2008 року ОСОБА_2, було повідомлено про
наступне вивільнення згідно пункту 1
частини 1 статті 40 Кодексу законів про
працю України, у зв'язку з ліквідацією
Східної регіональної митниці.

Наказом Державної митної служби
України від 25 квітня 2008 року № 665-к на
виконання наказу Державної митної
служби України від 29 січня 2008 року №61
позивача звільнено із займаної посади
з 30 квітня 2008 року відповідно до пункту
1 частини 1статті 40 Кодексу законів про
працю України.

За змістом наведеної норми закону
трудовий договір, укладений на
невизначений строк, а також строковий
трудовий договір до закінчення строку
його чинності можуть бути розірвані
власником або уповноваженим ним
органом у випадку змін в організації
виробництва і праці, в тому числі
ліквідації, реорганізації, банкрутства
або перепрофілювання підприємства,
установи, організації, скорочення
чисельності або штату працівників.

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог, суди попередніх інстанцій
виходили з того, що звільнення
позивача відбулось у зв'язку з
ліквідацією установи та процедуру
звільнення проведено з дотриманням
норм Кодексу законів про працю
України.

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
звертає увагу на те, що оскаржуване
рішення суду першої та апеляційної
інстанції не можна вважати таким, що
зроблені на підставі повно та всебічно
досліджених встановлених фактичних
обставин справи.

Частиною 3 статті 36 зазначеного Кодексу
встановлено, що у разі зміни власника
підприємства, а також у разі його
реорганізації (злиття, приєднання,
поділу, виділення, перетворення) дія
трудового договору працівника
продовжується. Припинення трудового
договору з ініціативи власника або
уповноваженого ним органу можливе лише
у разі скорочення чисельності або
штату працівників (пункт 1 частини
1статті 40 Кодексу законів про працю
України).

Ліквідація юридичної особи публічного
права здійснюється розпорядчим актом
органу державної влади, органу
місцевого самоврядування або
уповноваженою на це особою. У цьому
акті має бути наведено обґрунтування
доцільності відмови держави від
виконання завдань та функцій такої
особи або їх передачі іншим органам
виконавчої влади. Якщо таке
обґрунтування наведене, то у такому
випадку має місце ліквідація юридичної
особи публічного права, а якщо ні, то
саме посилання на те, що особа
ліквідується, є недостатнім. У зв'язку з
цим при вирішенні спорів щодо
поновлення на роботі працівників
юридичної особи публічного права про
ліквідацію яких було прийнято рішення,
судам належить, крім перевірки
дотримання трудового законодавства
щодо таких працівників, з'ясовувати
фактичність такої ліквідації (чи мала
місце у цьому випадку реорганізація).
При вирішенні зазначеної категорії
спорів підлягає оцінці і правовий акт,
що став підставою ліквідації, зокрема:
припинено виконання функцій
ліквідованого органу чи покладено
виконання цих функцій на інший орган.

Аналогічна правова позиція викладена
у постанові Верховного Суду України
від 01 жовтня 2013 року №21-319а13.

Крім того, при розгляді даної справи
судам першої та апеляційної інстанції
необхідно було належним чином
перевірити та встановити обставини
дотримання відповідачем при
звільненні позивача положень частини 2
статті 40 Кодексу законів про працю
України, відповідно до яких звільнення
з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6
цієї статті, допускається, якщо
неможливо перевести працівника, за
його згодою, на іншу роботу. Зокрема,
судами не встановлено наявність чи
відсутність перешкод для переведення
позивача за його згодою на іншу
рівнозначну посаду.

Таким чином, судами першої та
апеляційної інстанцій не надано
правової оцінки та належного аналізу
всім обставинам справи, а тому
ухвалені ними судові рішення не можна
вважати законними та обґрунтованими.

Відповідно до пункту 2 статті 227 Кодексу
адміністративного судочинства
України, підставою для скасування
судових рішень судів першої та
апеляційної інстанцій і направлення
справи на новий судовий розгляд є
порушення норм матеріального чи
процесуального права, які призвели або
могли призвести до неправильного
вирішення справи і не можуть бути
усунені судом касаційної інстанції.

Оскільки передбачені процесуальним
законодавством межі перегляду справи в
касаційній інстанції не дають права
встановлювати або вважати доведеними
обставини, що не були встановлені
попередніми судовими інстанціями,
постанова та ухвала у справі
підлягають скасуванню з передачею
справи на новий розгляд до суду першої
інстанції. Під час нового розгляду
справи необхідно врахувати викладене,
всебічно і повно з'ясувати і перевірити
всі фактичні обставини справи,
об'єктивно оцінити докази, що мають
юридичне значення для її розгляду і
вирішення спору по суті, і в залежності
від встановленого, правильно визначити
норми матеріального права, що
підлягають застосуванню до спірних
правовідносин, та прийняти
обґрунтоване і законне судове рішення.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 227, 230, 232
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів,

ухвалила:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити
частково.

Постанову Донецького окружного
адміністративного суду від 23 липня 2009
року та ухвалу Донецького апеляційного
адміністративного суду від 26 листопада
2009 року у справі за позовом ОСОБА_2 до
Східної регіональної митниці,
Державної митної служби України про
скасування наказу, поновлення на
роботі, стягнення середнього заробітку
за час вимушеного прогулу та
компенсаційних виплат - скасувати, а
справу направити на новий розгляд до
суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
С.В. Білуга

Судді
О.І.
Гаманко

А.Ф. Загородній