Справа № 822/1693/14
Суддя: Загороднюк А.Г.
Дата ухвалення: 2014-07-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 822/1693/14

Головуючий у 1-й інстанції: Ковальчук
О.К.

Суддя-доповідач: Загороднюк А.Г.

02 липня 2014 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого-судді: Загороднюка А.Г.

суддів: Драчук Т. О. Гонтарука В. М.

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
Державної виконавчої служби України на
постанову Хмельницького окружного
адміністративного суду від 14 травня 2014
року у справі за адміністративним
позовом ОСОБА_2 до Державної виконавчої
служби України про визнання дій
протиправними, скасування постанов та
зобов'язання вчинити дії , -

В С Т А Н О В И В :

до Хмельницького окружного
адміністративного суду звернувся
ОСОБА_2 з позовом про скасування
постанов від 24 квітня 2014 року старшого
державного виконавця відділу
примусового виконання рішень
Державної виконавчої служби України,
визнання бездіяльності старшого
державного виконавця відділу
примусового виконання рішень
Державної виконавчої служби України
протиправною та зобов'язання
відповідача виконати постанову
Хмельницького окружного
адміністративного суду від 18 березня
2010 року.

14 травня 2014 року постановою
Хмельницького окружного
адміністративного суду позов
задоволено частково.

Не погоджуючись з вказаним рішенням,
відповідач подав апеляційну скаргу, у
якій просить скасувати рішення суду І
інстанції та прийняти нову постанову,
якою відмовити у задоволенні позову.

Сторони у судове засідання не
з'явились, про час та місце розгляду
справи повідомлені вчасно та належним
чином.

Відповідно до ч. 4 ст.196 КАС України
неприбуття у судове засідання сторін
або інших осіб, які беруть участь у
справі, належним чином повідомлених
про дату, час і місце апеляційного
розгляду, не перешкоджає судовому
розгляду справи.

За таких підстав колегія суддів,
керуючись положеннями статті 197 КАС
України, вважає, що справу можливо
розглянути в порядку письмового
провадження на підставі наявних в
матеріалах справи доказів, без
фіксування судового засідання (частина
1 статті 41 КАС України).

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши правильність застосування
судом першої інстанції норм чинного
законодавства, колегія суддів
апеляційної інстанції, переглядаючи
судове рішення у даній справі в межах
апеляційної скарги у відповідності до
частини 1 статті 195 КАС України, дійшла
висновку, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню, виходячи з
наступних підстав.

Як встановлено з матеріалів справи,
постановою від 18 березня 2010 року у
справі №2-а-361/10/2270 Хмельницький
окружний адміністративний суд,
задовольняючи частково позов ОСОБА_2,
визнав неправомірною бездіяльність
Апеляційного суду Хмельницької
області та Державної судової
адміністрації України, яка полягає у
невиплаті позивачу компенсації за
порушення строків виплати щомісячного
довічного грошового утримання за
період з 27 листопада 2005 року по 12 січня
2009 року, та зобов'язав Державну судову
адміністрацію України та Апеляційний
суд Хмельницької області нарахувати та
виплатити ОСОБА_2 компенсацію втрати
частини доходів у зв'язку з порушенням
строків виплати щомісячного довічного
грошового утримання за період з 27
листопада 2005 року по 12 січня 2009 року.

Постанова Хмельницького окружного
адміністративного суд від 18 березня 2010
року залишена без змін ухвалою
Львівського апеляційного
адміністративного суду від 26 квітня 2012
року.

11 червня 2012 року позивач, отримавши
виконавчі листи, звернувся до
Державної виконавчої служби України з
заявою про примусове виконання
постанови Хмельницького окружного
адміністративного суд від 18 березня 2010
року по справі №2-а-361/10/2270.

18 червня 2012 року старший державний
виконавець Кушнір Л.В. виніс постанови
про відкриття виконавчого провадження
ВП№33077248 і ВП №33078009, надавши боржникам
семиденний термін на добровільне
виконання постанови Хмельницького
окружного адміністративного суду по
справі №2-а-361/10/2270.

Апеляційний суд Хмельницької області
розрахував належну до виплати позивачу
суму компенсації у розмірі 108934,09 грн. та
листом від 05 липня 2012 року №06-132/12
надіслав вказаний розрахунок до
Державної судової адміністрації
України.

На звернення державного виконавця до
Державної судової адміністрації
України з вимогою про зобов'язання
боржника виконати судове рішення у
строк до 28 серпня 2012 року, отримано лист
№ 10-4804/12 від 05 серпня 2012 року, згідно з
яким бюджетною програмою 0501150
"Виконання рішень судів на користь
суддів" ДСА України передбачені кошти в
сумі 10 000 грн., тому виплата коштів
ОСОБА_2 здійснюватиметься в порядку
черговості за наявності коштів,
передбачених у Державному бюджеті на
відповідний рік.

У вересні 2012 року Апеляційний суд
Хмельницької області подав до
Хмельницького окружного
адміністративного суду заяву про зміну
способу та порядку виконання постанови
Хмельницького окружного
адміністративного суду від 18 березня
2010 року у справі №2-а-361/2270 шляхом
стягнення коштів за рахунок бюджетної
програми 0501150 "Виконання рішень судів
на користь суддів".

Ухвалою від 25 вересня 2012 року
Хмельницький окружний
адміністративний суд змінив спосіб та
порядок виконання судового рішення у
адміністративній справі №2-а-361/10/2270
шляхом проведення стягнення коштів на
користь ОСОБА_2 за рахунок бюджетної
програми 0501150 "Виконання рішень судів
на користь суддів". Зазначена ухвала
сторонами не оскаржена і набрала
законної сили.

Постановою від 29 квітня 2013 року старший
державний виконавець зупинив
виконавче провадження з виконання
постанови Хмельницького окружного
адміністративного суду від 18 березня
2010 року у справі №2-а-361/2270 та на
підставі ч.ч.1 і 2 ст.7 Закону України
«Про гарантії держави щодо виконання
судових рішень» звернувся до
Хмельницького окружного
адміністративного суду з заявою про
зміну способу та порядку виконання
зазначеної постанови шляхом
визначення твердої грошової суми, яка
підлягає стягненню на користь ОСОБА_2,
та виконання його в Порядку виконання
рішень про стягнення коштів державного
та місцевого бюджетів або боржників
№845 від 03 серпня 2011 року (із змінами,
внесеними постановами Кабінету
Міністрів України №45 від 30 січня 2013
року і №267 від 15 квітня 2013 року).

Ухвалою від 21 травня 2012 року
Хмельницький окружний
адміністративний суд відмовив у
задоволенні вказаної заяви.

13 червня 2013 року державний виконавець
поновив виконавчі провадження, в
процесі виконання яких 25 липня 2013 року,
02 вересня 2013 року та 23 вересня 2013 року
надсилав боржникам вимоги, якими
зобов'язував в строк до 29 липня 2013 року,
09 вересня 2013 року та до 30 вересня 2013
року відповідно виконати рішення суду
у справі №2-а-361/2270 та нарахувати і
виплатити ОСОБА_2 компенсацію втрати
частини доходів у зв'язку з порушенням
строків виплати щомісячного довічного
грошового утримання за період з 27
листопада 2005 року по 12 січня 2009 року.
Аналогічна вимога, якою визначений
строк виконання постанови до 15
листопада 2013 року, була також надіслана
державним виконавцем 08 листопада 2013
року.

27 серпня 2013 року державний виконавець
наклав на Державну судову
адміністрацію України штраф у розмірі
680 грн. за невиконання рішення суду.
Постановою від 06 листопада 2013 року
Хмельницький окружний
адміністративний суд скасував
зазначену постанову у зв'язку з
порушенням державним виконавцем вимог
Закону N 606-XIV.

В листопаді 2013 року державний
виконавець звернувся до Хмельницького
окружного адміністративного суду з
заявою про зміну способу та порядку
виконання постанови суду у справі
№2-а-361/2270 шляхом стягнення з
Апеляційного суду Хмельницької
області на користь ОСОБА_2 108934,09 грн.
Ухвалою від 26 листопада 2013 року
Хмельницький окружний
адміністративний суд відмовив в
задоволенні вказаної заяви,
встановивши відсутність доказів
неможливості виконання рішення суду
тим способом, який визначений в ухвалі
цього суду від 25 вересня 2012 року.

В січні 2014 року державний виконавець
знову звернувся до Хмельницького
окружного адміністративного суду з
заявою про зміну способу та порядку
виконання зазначеної постанови шляхом
визначення твердої грошової суми, яка
підлягає стягненню на користь ОСОБА_2
та визначення одного з боржників, з
якого необхідно провести стягнення.

Ухвалою від 26 лютого 2014 року
Хмельницький окружний
адміністративний суд зазначену заяву
задовольнив, змінив спосіб і порядок
виконання постанови, встановивши його
у вигляді списання Державною
казначейською службою України в межах
відповідних бюджетних призначень з
рахунків Державної судової
адміністрації України на користь
ОСОБА_2 коштів, які є компенсацією за
порушення строків виплати щомісячного
довічного грошового утримання судді, в
сумі 108934 грн. 09 коп. У разі відсутності у
Державної судової адміністрації
України відповідних призначень,
списання провести за рахунок коштів,
передбачених за бюджетною програмою
для забезпечення виконання рішень
суду.

Вінницький апеляційний
адміністративний суд ухвалою від 01
квітня 2014 року скасував ухвалу
Хмельницького окружного
адміністративного суду від 14 березня
2014 року.

23 квітня 2014 року державний виконавець
поновив виконавчі провадження з
виконання рішення суду по справі
2-а-361/10/2270 від 30 травня 2012 року та виніс
постанови про повернення виконавчих
листів про зобов'язання Державної
судової адміністрації України та
Апеляційного суду Хмельницької
області нарахувати та виплатити ОСОБА_2
компенсацію втрату частини доходів у
зв'язку з порушенням строків виплати
щомісячного довічного грошового
утримання за період з 27 листопада 2005
року по 12 січня 2009 року стягувачу, в
обґрунтування якої послався на
встановлену Законом N 606-XIV заборону
щодо звернення стягнення на кошти
боржника, а також щодо проведення інших
виконавчих дій стосовно боржника, що
виключає можливість виконання
відповідного рішення, а саме:
притягнення Державної судової
адміністрації України до
відповідальності в порядку,
передбаченому Законом N 606-XIV, за
невиконання рішення немайнового
(зобов'язального) характеру та
примусового списання коштів, оскільки
судом, що видав виконавчий документ, не
вказана сума, яка підлягає стягненню на
користь стягувача, що з урахуванням
Постанови Кабінету Міністрів України
від 03 серпня 2011 № 845 (із змінами), ст. 3
Закону України "Про гарантії держави
щодо виконання судових рішень",
виключає можливість виконання
постанови Хмельницького окружного
адміністративного суду у справі
№2-а-361/10/2270.

Не погоджуючись з постановами від 23
квітня 2014 року ВП №33077248 і ВП №33078009 про
повернення виконавчих документів
позивач оскаржив їх до суду.

Суд І інстанції, задовольняючи позов
частково, виходив з того, що
відповідачем не доведено
правомірність постанов про повернення
виконавчого документа від 23 квітня 2014
року ВП 33077248 і ВП № 33078009.

Колегія суду погоджується з таким
висновком суду І інстанції з огляду на
наступні обставини.

Відповідно до ч. 2 ст. 14 КАС України
постанови та ухвали суду в
адміністративних справах, що набрали
законної сили, є обов'язковими до
виконання на всій території України.

Статтею 263 КАС України передбачено, що
за наявності обставин, що ускладнюють
виконання судового рішення
(відсутність коштів на рахунку,
відсутність присудженого майна в
натурі, стихійне лихо тощо) суд, який
видав виконавчий документ, може своєю
ухвалою змінити чи встановити спосіб і
порядок виконання судового рішення.

Згідно з ч. 1 ст. 255 КАС України постанова
або ухвала суду, яка набрала законної
сили, є обов'язковою для осіб, які
беруть участь у справі, для їхніх
правонаступників, а також для всіх
органів, підприємств, установ та
організацій, посадових чи службових
осіб, інших фізичних осіб і підлягає
виконанню на всій території України.

Отже, постанова Хмельницького
окружного адміністративного суду від 18
березня 2010 року у справі №2-а-361/2270,
спосіб та порядок виконання якої
визначені ухвалою цього суду від 25
вересня 2012 року, є обов'язковою для
виконання на всій території України.

Умови і порядок виконання рішень судів,
що відповідно до закону підлягають
примусовому виконанню у разі
невиконання їх у добровільному порядку
визначаються Законом N 606-XIV.

Відповідно до ст.1 Закону N 606-XIV
виконавче провадження - це сукупність
дій органів і посадових осіб,
зазначених у цьому Законі, спрямованих
на примусове виконання рішень судів та
інших органів (посадових осіб), які
здійснюються на підставах, у спосіб та
в межах повноважень, визначених цим
Законом, іншими нормативно-правовими
актами.

За змістом ст.11 Закону N 606-XIV державний
виконавець зобов'язаний вживати
заходів з примусового виконання
рішень, встановлених цим Законом,
неупереджено, своєчасно, повно вчиняти
виконавчі дії.

При здійсненні виконавчого
провадження державний виконавець
наділений значним обсягом прав,
зокрема, право: проводити перевірку
виконання боржниками рішень, що
підлягають виконанню відповідно до
цього Закону (п.1); накладати арешт на
майно боржника, опечатувати, вилучати,
передавати таке майно на зберігання та
реалізовувати його в установленому
законодавством порядку (п.5); накладати
арешт на кошти та інші цінності
боржника, зокрема на кошти, які
перебувають на рахунках і вкладах у
банках, інших фінансових установах (п.6);
звертатися до суду, який видав
виконавчий документ, із заявою про
відстрочку та розстрочку виконання
рішення (п.8); накладати стягнення у
вигляді штрафу на фізичних, юридичних
та посадових осіб у випадках,
передбачених законом (п.13); здійснювати
інші повноваження, передбачені цим
Законом та іншими законами (п.20) (ч.3 ст.11
Закону N 606-XIV).

В силу ч.1 ст.17 Закону N 606-XIV примусове
виконання рішень здійснюється
державною виконавчою службою на
підставі виконавчих документів,
визначених цим Законом.

За змістом ч.2 ст.17 Закону N 606-XIV
відповідно до цього Закону підлягають
виконанню державною виконавчою
службою зокрема виконавчі листи, що
видаються судами, ухвали судів у
адміністративних справах у випадках,
передбачених законом.

Відповідно до ч.1 ст.32 Закону N 606-XIV
заходами примусового виконання рішень
є, зокрема: звернення стягнення на
кошти та інше майно боржника, у тому
числі якщо вони перебувають в інших
осіб або належать боржникові від інших
осіб (п.1); інші заходи, передбачені
рішенням (п.4).

Частиною 2 ст.11 Закону N 606-XIV
передбачено, що державний виконавець
здійснює необхідні заходи щодо
своєчасного і повного виконання
рішення, зазначеного в документі на
примусове виконання рішення, у спосіб і
порядок, визначені виконавчим
документом.

Таким чином, Законом N 606-XIV на
державного виконавця покладений
обов'язок щодо здійснення необхідних
заходів з метою своєчасного і повного
виконання постанови Хмельницького
окружного адміністративного суду від 18
березня 2010 року у справі №2-а-361/2270 у
спосіб та порядку, визначених ухвалою
цього суду від 25 вересня 2012 року -
шляхом проведення стягнення з
боржників коштів на користь ОСОБА_2 за
рахунок бюджетної програми 0501150
"Виконання рішень судів на користь
суддів".

В процесі примусового виконання
постанови Хмельницького окружного
адміністративного суду від 18 березня
2010 року у справі №2-а-361/2270 державний
виконавець обмежився лише зверненнями
до суду з заявами про зміну способу та
порядку виконання рішення суду,
накладенням на одного з боржників
(Державну судову адміністрацію
України) штрафу в розмірі 680,0 грн. за
невиконання рішення та надісланням
вимог до боржників про виконання
рішення суду. При цьому, накладаючи
штраф та надсилаючи протягом 2012-2013
років вимоги про виконання рішення
суду, державний виконавець
зобов'язував боржників виконати
постанову Хмельницького окружного
адміністративного суду від 18 березня
2010 року у справі №2-а-361/2270 у порядку та
спосіб, визначений виконавчими
листами, а саме нарахувати та виплатити
позивачу компенсацію втрати частини
доходів у зв'язку з порушенням строків
виплати щомісячного довічного
грошового утримання за період з 27
листопада 2005 року по 12 січня 2009 року.
Натомість, не вчинив жодної
передбаченої Законом N 606-XIV дії щодо
виконання зазначеної постанови у
спосіб та порядку, визначені ухвалою
цього суду від 25 вересня 2012 року -
шляхом проведення стягнення з
боржників коштів на користь ОСОБА_2 за
рахунок бюджетної програми 0501150
"Виконання рішень судів на користь
суддів".

Суд враховує, що розмір коштів, які
необхідно сплатити на користь ОСОБА_2
відповідно до постанови Хмельницького
окружного адміністративного суду від 18
березня 2010 року у справі №2-а-361/2270
визначений Апеляційним судом
Хмельницької області в розмірі 108934,09
грн. у відповідному розрахунку,
надісланому на адресу державного
виконавця листом від 05 липня 2012 №06-132/12.
Розмір компенсації, яка підлягає до
стягнення, не заперечується також
Державною судовою адміністрацією
України.

Тому, доводи відповідача щодо
невизначеності суми компенсації, яка
підлягає стягненню на користь ОСОБА_2
відповідно до постанови Хмельницького
окружного адміністративного суду від 18
березня 2010 року у справі №2-а-361/2270 суд
вважає необгрунтованими.

В силу п.9 ч.1 ст. 47 Закону N 606-XIV, на який
державний виконавець посилається як на
підставу повернення виконавчих листів,
виконавчий документ, на підставі якого
відкрито виконавче провадження, за
яким виконання не здійснювалося або
здійснено частково, повертається
стягувачу у разі, якщо наявна
встановлена законом заборона щодо
звернення стягнення на майно чи кошти
боржника, якщо у нього відсутнє інше
майно чи кошти, на які можливо звернути
стягнення, а також щодо проведення
інших виконавчих дій стосовно
боржника, що виключає можливість
виконання відповідного рішення.

Проте, відповідач не навів жодного
закону, який би забороняв державному
виконавцю виконати постанову
Хмельницького окружного
адміністративного суду від 18 березня
2010 року у справі №2-а-361/2270 у спосіб та
порядку, визначених ухвалою цього суду
від 25 вересня 2012 року шляхом стягнення
з боржників коштів на користь ОСОБА_2 за
рахунок бюджетної програми 0501150
"Виконання рішень судів на користь
суддів".

Посилання відповідача на ст.3 Закону
України «Про гарантії держави щодо
виконання судових рішень», яка
визначає особливості виконання рішень
суду про стягнення коштів з державного
органу, як на підставу для повернення
позивачу виконавчих листів, суд вважає
безпідставним у зв'язку з наведеним
нижче.

Частинами 1 і 2 ст.3 Закону України «Про
гарантії держави щодо виконання
судових рішень» передбачено, що
виконання рішень суду про стягнення
коштів, боржником за якими є державний
орган, здійснюється центральним
органом виконавчої влади, що реалізує
державну політику у сфері
казначейського обслуговування
бюджетних коштів за заявою стягувача,
поданою, у строки, встановлені Законом
України "Про виконавче провадження", із
заявою про виконання рішення суду.

Закон України «Про гарантії держави
щодо виконання судових рішень» набрав
чинності з 1 січня 2013 року.

Відповідно до ч.3 Розділу II «Прикінцеві
та перехідні положення» до зазначеного
Закону виконавчі документи за
рішеннями суду про стягнення коштів
або рішення суду, що набрали законної
сили, боржниками за якими є визначені
частиною першою статті 2 цього Закону
суб'єкти, які видані або ухвалені до
набрання чинності цим Законом,
подаються до органу державної
виконавчої служби протягом шести
місяців з дня набрання чинності цим
пунктом.

Таким чином, визначений ст.3 Закону
України «Про гарантії держави щодо
виконання судових рішень» порядок
виконання рішень суду про стягнення
коштів, боржником за якими є державний
орган, не поширюється на рішення суду,
прийняті до прийняття зазначеного
Закону. Такі рішення виконуються в
порядку, визначеному Законом N 606-XIV.

Статтею 19 Конституції України
встановлено, що органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставах, в межах та у спосіб, що
передбачений Конституцією та законами
України.

Крім того, колегія суду погоджується з
висновком суду І інстанції, що позовні
вимоги щодо визнання незаконною
бездіяльності старшого державного
виконавця Кушнір Л.В. щодо невжиття
передбачених Законом України «Про
виконавче провадження» заходів до
боржника - Державної судової
адміністрації України та його
посадових осіб та зобов'язання
відповідача виконати постанову
Хмельницького окружного
адміністративного суду від 18 березня
2010 року у справі №2-а-361/2270, оскільки
досліджені докази свідчать про
намагання відповідача виконати
зазначену постанову проте, без
урахування ухвали суду про зміну
способу і порядку її виконання. В свою
чергу, обов'язок щодо виконання
виконавчих документів покладений на
державного виконавця Законом N 606-XIV і не
потребує додаткового врегулювання
судом.

Доводи апелянта, викладені в
апеляційній скарзі є не
обґрунтованими, у зв'язку з чим, колегія
суддів приходить до висновку про
відмову в задоволенні апеляційної
скарги відповідача та залишення в силі
постанови Хмельницького окружного
адміністративного суду від 14 травня 2014
року.

Згідно з ч. 2 ст. 159 КАС України, законним
є рішення, ухвалене судом відповідно до
норм матеріального права при
дотриманні норм адміністративного
процесуального права.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.198, ст.200 КАС
України, суд апеляційної інстанції
залишає апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову суду - без
змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206,
212, 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу Державної
виконавчої служби України залишити
без задоволення, а постанову
Хмельницького окружного
адміністративного суду від 14 травня 2014
року - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили в
порядку та в строки, передбачені ст. ст.
212, 254 КАС України та підлягає
касаційному оскарженню.

Ухвала суду складена в повному обсязі
08 липня 2014 року .

Головуючий
Загороднюк А.Г.

Судді
Драчук Т. О.

Гонтарук В. М.