Справа № 815/3826/14
Суддя: Потоцька Н. В.
Дата ухвалення: 2014-07-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/3826/14
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 липня 2014 року
м.
Одеса

Одеський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючої судді
Потоцької Н.В.,

розглянувши у порядку письмового
провадження справу за
адміністративним позовом управління
Пенсійного фонду України в м. Ізмаїл та
Ізмаїльському районі Одеської області
до відділу Державної виконавчої служби
Ізмаїльського міськрайонного
управління юстиції в Одеській області,
третя особа: ОСОБА_1 про визнання дій
протиправними та зобов'язання вчинити
певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

З позовом до суду звернулось
управління Пенсійного фонду України в
м. Ізмаїл та Ізмаїльському районі
Одеської області до відділу Державної
виконавчої служби Ізмаїльського
міськрайонного управління юстиції в
Одеській області, третя особа: ОСОБА_1, в
якому позивач просить:

- визнати протиправними дії Відділу
Державної виконавчої служби
Ізмаїльського міськрайонного
управління юстиції щодо закінчення
виконавчих проваджень відносно
Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 по
виконанню вимоги про сплату боргу №
Ф-229-У від 08.12.10р. в розмірі 854,46грн.,
вимоги про сплату боргу № Ф-1363-У від
07.08.13р. в розмірі 3320,11грн., вимоги про
сплату боргу № Ф-13-У від 20.08.13р. в
розмірі 858,34грн.;

- визнати незаконними постанови
державного виконавця Відділу
Державної виконавчої служби
Ізмаїльського міськрайонного
управління юстиції про закінчення
виконавчих проваджень № 42114683 від
10.06.14р., № 43131239 від 10.06.14р., №43131933 від
10.06.14р. відносно Фізичної особи -
підприємця ОСОБА_1;

- зобов'язати Відділ Державної
виконавчої служби Ізмаїльського
міськрайонного управління юстиції
відновити виконавчі провадження
відносно Фізичної особи -підприємця
ОСОБА_1 по виконанню вимоги про сплату
боргу № Ф-229-У від 08.12.10р. в розмірі
854,46грн., вимоги про сплату боргу №
Ф-1363-У від 07.08.13р. в розмірі 3320,11грн.,
вимоги про сплату боргу № Ф-13-У від
20.08.13р. в розмірі 858, 34грн.

В обґрунтування своєї правової позиції
представник позивача зазначив, що
припинити діяльність ФОП ОСОБА_1 на
сьогоднішній день не уявляється
можливим, а внесення до ЄДР запису з
кодом дії « 9» - внесення судового
рішення щодо припинення
підприємницької діяльності фізичної
особи - підприємця, що не пов'язано з
банкрутством не означає що підприємця
ліквідовано. Крім того, існування
такого рішення суду не є підставою для
списання заборгованості перед ПФУ та
не зобов'язує управління на вчинення
будь - яких дій відносно підприємця.

Представник позивача в судове
засідання не з'явився, надав до суду
клопотання за вхід. № ФП/1144/14 від 09.07.2014
р., про розгляд справи за відсутності
представника позивача, позовні вимоги
підтримує в повному обсязі.

Представник відповідача в судове
засідання не з'явився. Надав до суду
заперечення, в яких просив відмовити в
задоволенні адміністративного позову.
В обґрунтування заявленої правової
позиції, зокрема зазначив, що фізична
особа-підприємець відповідає за своїми
зобов'язаннями до тих пір, поки є
суб'єктом господарювання, тобто до
моменту внесення до Єдиного державного
реєстру юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців запису про рішення
щодо припинення фізичною особою -
підприємцем підприємницької
діяльності.

28.11.2013 державним реєстратором
реєстраційної служби Ізмаїльського
міськрайонного правління юстиції,
зареєстровано припинення
підприємницької діяльності боржника.

Тобто, з 28.11.2013 ОСОБА_1 перестала бути
суб'єктом господарювання та
відповідати за зобов'язаннями, які
виникли у неї у зв'язку із здійсненнями
господарської діяльності.

Тобто боржника за виконавчим
провадженням ліквідовано,
правонаступники у ліквідованого
суб'єкта господарювання відсутні.

Третя особа в судове засідання не
зявилась.Про дату, час та місце
розгляду справи повідомлялась
телефоном, відповідно до приписів ч.2
ст.38 КАС України, що підтверджується
наявною в матеріалах справи
телефонограммою. Телефон, за яким
повідомлялась третя особа, зазначений
в Єдиному державному реєстрі, а відтак,
згідно ч.1 ст.18 Закону України «Про
державну реєстрацію юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців», якщо
відомості, які підлягають внесенню до
Єдиного державного реєстру, були
внесені до нього, то такі відомості
вважаються достовірними і можуть бути
використані в спорі з третьою особою,
доки до них не внесено відповідних
змін.

Відповідно до ч. 4, ч. 6 ст. 128 Кодексу
адміністративного судочинства України
у разі неприбуття відповідача,
належним чином повідомленого про дату,
час і місце судового розгляду, без
поважних причин розгляд справи може не
відкладатися і справу може бути
вирішено на підставі наявних у ній
доказів. Якщо немає перешкод для
розгляду справи у судовому засіданні,
визначених цією статтею, але прибули не
всі особи, які беруть участь у справі,
хоча і були належним чином повідомлені
про дату, час і місце судового розгляду,
суд має право розглянути справу у
письмовому провадженні у разі
відсутності потреби заслухати свідка
чи експерта.

Розглянувши подані позивачем та
відповідачем документи, об'єктивно
оцінивши докази, які мають юридичне
значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті, суд вважає, що
позов підлягає задоволенню частково з
наступних підстав.

Cудом встановлено, що управлінням
Пенсійного фонду України в м. Ізмаїлі
та Ізмаїльському районі було
направлено на адресу відділу Державної
виконавчої служби Ізмаїльського
міськрайонного управління юстиції для
повторного примусового виконання
виконавчі документи про стягнення з
ФОП ОСОБА_1 заборгованості на користь
управління в розмірі 5032,91грн., а саме:

- вимога про сплату боргу № Ф-229-У від
08.12.2010р. в розмірі 854, 46грн., заяву про
повторне примусове виконання подано
23.04.14р.;

- вимога про сплату боргу № Ф-1363-У від
07.08.2013р. в розмірі 3320, 11грн., заяву про
повторне примусове виконання подано
12.02.2014р.;

- вимога про сплату боргу № Ф-13-У від
20.08.2013р. в розмірі 858, 34грн., заяву про
повторне примусове виконання подано
23.04.2014р. (а/с. 6-11).

17.06.2014р. за вхід. № 7239/02, за вхід. № 7240/02,
за вхід. № 7229/02 на адресу управління
Пенсійного фонду України в м. Ізмаїл та
Ізмаїльському районі Одеської області
надійшли постанови про закінчення
виконавчих проваджень по виконанню
вищезазначених виконавчих документів
на підставі п. 3 ч. 1 ст. 49, ст. 50 Закону
України «Про виконавче провадження».

Виконавець в постанові про
закінчення виконавчого провадження
від 10.06.2014 р. (ВП № 43131933), постанові про
закінчення виконавчого провадження
від 10.06.2014 р. (ВП № 43131239), постанові про
закінчення виконавчого провадження
від 10.06.2014 р. (ВП №42114683) вказав, що
підставою для закінчення виконавчого
провадження слугувало те, що 28.11.2013 р.
державним реєстратором реєстраційної
служби Ізмаїльського міськрайонного
управління юстиції внесено відомості
щодо припинення підприємницької
діяльності боржника, тобто ОСОБА_1
перестала бути суб'єктом
господарювання та відповідати за
зобов'язаннями, які виникли у неї у
зв'язку із здійсненням господарської
діяльності (а/с. 12-17).

Надаючи належну правову оцінку спірним
правовідносинам суд виходив з
наступного.

Закон України "Про виконавче
провадження" визначає умови і порядок
виконання рішень судів та інших
органів (посадових осіб), що відповідно
до закону підлягають примусову
виконанню у разі невиконання їх у
добровільному порядку.

Статтею 1 цього Закону передбачено, що
виконавче провадження як завершальна
стадія судового провадження та
примусове виконання рішень інших
органів (посадових осіб) - це сукупність
дій органів і посадових осіб,
визначених у цьому Законі, що
спрямовані на примусове виконання
рішень судів та інших органів
(посадових осіб), які провадяться на
підставах, в межах повноважень та у
спосіб, визначених цим Законом, іншими
нормативно-правовими актами,
прийнятими відповідно до цього Закону
та інших законів, а також рішеннями, що
відповідно до цього Закону підлягають
примусовому виконанню (далі - рішення).

Згідно ч. 1 ст. 11 Закону № 606-XIV, державний
виконавець зобов'язаний вживати
передбачених цим Законом заходів
примусового виконання рішень,
неупереджено, своєчасно і в повному
обсязі вчиняти виконавчі дії.

За приписами ст. 17 Закону № 606-XIV,
примусове виконання рішень
здійснюється державною виконавчою
службою на підставі виконавчих
документів, визначених цим Законом.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 49 Закону № 606-XIV,
виконавче провадження підлягає
закінченню у разі смерті або
оголошення померлим стягувача чи
боржника, визнання безвісно відсутнім
боржника або стягувача, ліквідації
юридичної особи - сторони виконавчого
провадження, якщо виконання їх
обов'язків чи вимог у виконавчому
провадженні не допускає
правонаступництва.

Слід зазначити, що приписами Закону
України «Про державну реєстрацію
юридичних осіб та фізичних осіб -
підприємців» (далі - Закон № 755 - ІV)
визначений порядок державної
реєстрації припинення підприємницької
діяльності фізичної особи -
підприємця за судовим рішенням, що не
пов'язано з банкрутством фізичної
особи - підприємця.

Державна реєстрація припинення
підприємницької діяльності фізичної
особи - підприємця проводиться зокрема,
у разі постановлення судового рішення
про припинення підприємницької
діяльності фізичної особи - підприємця
(ч. 1 ст. 46 Закон № 755).

Підставою для постановлення такого
судового рішення про припинення
підприємницької діяльності фізичної
особи - підприємця є неподання протягом
року органам доходів і зборів
податкових декларацій, документів
фінансової звітності відповідно до
закону.

Згідно ч. 1 ст. 49 Закон № 755 - ІV суд, який
постановив рішення про припинення
підприємницької діяльності фізичної
особи - підприємця, у тому числі
рішення про визнання фізичної
особи - підприємця недієздатною або
про обмеження її цивільної
дієздатності, в день набрання таким
рішенням законної сили направляє
його копію державному реєстратору за
місцем реєстрації фізичної особи -
підприємця. Дата надходження
судового рішення щодо припинення
підприємницької діяльності фізичної
особи - підприємця вноситься державним
реєстратором до журналу обліку
реєстраційних дій.

Державний реєстратор зобов'язаний не
пізніше наступного робочого дня з
дати надходження судового рішення щодо
припинення підприємницької діяльності
фізичною особою - підприємцем
заповнити реєстраційну картку на
проведення державної реєстрації
припинення підприємницької діяльності
фізичної особи - підприємця у зв'язку з
постановленням судового рішення,
внести до Єдиного державного реєстру
запис про проведення державної
реєстрації припинення
підприємницької діяльності фізичною
особою - підприємцем у зв'язку з
постановленням судового рішення та в
той же день видати (надіслати
поштовим відправленням з описом
вкладення) їй повідомлення про
внесення такого запису (ч. 3 ст. 49 Закон
№ 755 - ІV).

Так, з дати внесення до єдиного
державного реєстру запису про судове
рішення щодо припинення
підприємницької діяльності фізичною
особою - підприємцем, застосовуються
обмеження, які встановлені законом,
зокрема ч. 8 ст. 47 Закону № 755 - ІV.

Згідно ч. 8 ст. 47 цього Закону з дати
внесення до Єдиного державного реєстру
запису щодо рішення про припинення
підприємницької діяльності фізичної
особи - підприємця забороняється
проведення державної реєстрації
фізичної особи - підприємця щодо якої
прийнято рішення про припинення
підприємницької діяльності.

Порядок державної реєстрації
припинення підприємнийької діяльності
за судовим рішенням, що не повязано з
банкрутством фізичної особи -
підприємця, здійснюється за
процедурою, встановленою ст. 47 Закону №
755 - ІV.

З огляду на приписи ст. 47 цього Закону,
слід зазначити, що стаття регулює
Порядок державної реєстрації
припинення підприємницької діяльності
фізичної особи - підприємця за її
рішенням, однак відповідно до приписів
ст. 49 Закону № 755 - ІV, у спірних
правовідносинах застосувуються ч. 8 та
ч. 9-18 ст. 47 Закону № 755 - ІV.

Так, частина 8 містить норму, згідно
якої з дати внесення до Єдиного
державного реєстру запису щодо рішення
про припинення підприємницької
діяльності фізичної особи - підприємця
забороняється проведення державної
реєстрації фізичної особи - підприємця
щодо якої прийнято рішення про
припинення підприємницької
діяльності.

Частини 8 - 19 ст. 47 Закону № 755 - ІV,
містять сам порядок у якому
відбувається припинення
підприємницької діяльності фізичної
особи.

Відповідно до ч. 2 ст. 55 Господарського
Кодексу України, громадяни України, які
здійснюють господарську діяльність та
зареєстровані відповідно до закону як
підприємці, поруч з господарськими
організаціями юридичними особами,
визнаються суб'єктами господарювання.

Згідно з ч. 7 ст. 59 Господарського
Кодексу України, суб'єкт
господарювання вважається
ліквідованим з дня внесення до
державного реєстру запису про
припинення його діяльності.

Приписами ч. 3 ст. 46 Закону України «Про
державну реєстрацію юридичних осіб та
фізичних осіб - підприємців»
передбачено, що фізична особа
позбавляється статусу підприємця з дня
внесення до Єдиного державного реєстру
запису про державну реєстрацію
припинення підприємницької діяльності
фізичної особи - підприємця.

Норми діючого законодавства, а саме ст.
51 Цивільного Кодексу України до
підприємницької діяльності фізичних
осіб застосовуються нормативно
правові акти, які регулюють
підприємницьку діяльність юридичних
осіб, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до п. 7 ст. 9 Кодексу
адміністративного судочинства
України, яка встановлює, що у разі
відсутності закону, що регулює
відповідні правовідносини, суд
застосовує закон, що регулює подібні
правовідносини (аналогія закону), а за
відсутністю такого закону суд виходить
із конституційних принципів і
загальних засад права (аналогія права).

З викладеного слідує, що до фізичних
осіб-підприємців застосовуються норми
права які регулюють діяльність
юридичних осіб, оскільки правові
підстави обов'язкового закриття
виконавчого провадження щодо фізичних
осіб - підприємців нормами
законодавства не встановлені, тому до
них мають бути застосовані норми для
юридичних осіб.

Статтею 49 Закону України «Про
виконавче провадження» встановлено, що
виконавче провадження підлягає
обов'язковому закриттю в зв'язку з
ліквідацією юридичної особи, якщо
виконання їх обов'язків та вимог не
передбачає правонаступництво.

У відповідності до ст. 104 Цивільного
Кодексу України юридична особа
припиняє свою дію з правонаступництвом
(виключно у випадках злиття, приєднання
та реорганізації) та без
правонаступництва (у випадку
ліквідації).

Судом в свою чергу встановлено, що ФОП
ОСОБА_1 з 28.11.2013 року знаходиться в стані
припинення, на підставі судового
рішення, що підтверджується
Спеціальним витягом з Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб - підприємців (графа: дані
про перебування фізичної особи -
підприємця в процесі припинення
підприємницької діяльності,
банкрутства).

Крім того, слід зазначити, що графа:
Дата та номер запису про державну
реєстрацію припинення підприємницької
діяльності фізичною особою -
підприємцем, підстава для його
внесення, містить інформацію
«відомості відсутні» (а/с. 23).

Отже, ФОП ОСОБА_1 перебуває у стані
припинення, однак не позбавлена
статусу підприємця.

Крім того, суд вважає за необхідне
зазначити, що приписами ч. 3 ст. 46 Закон
№ 755 - ІV встановлено, що фізична особа
позбавляється статусу підприємця з
дати внесення до Єдиного державного
реєстру запису про державну реєстрацію
припинення підприємницької діяльності
фізичної особи - підприємця.

З урахуванням приписів чинного
законодавства, та встановлених
фактичних обставин суд приходить до
висновку про задоволення позовних
вимог щодо визнання протиправними дії
відділу ДВС Ізмаїльського
міськрайонного управління юстиції
щодо закінчення виконавчих проваджень
відносно ФОП ОСОБА_1 та визнання
незаконними постанов державного
виконавця відділу ДВС Ізмаїльського
міськрайонного управління юстиції про
закінчення виконавчих проваджень №
42114683 від 10.06.14р., № 43131239 від 10.06.14р.,
№43131933 від 10.06.14р.

Щодо позовної вимоги про зобов'язання
відділу ДВС Ізмаїльського
міськрайонного управління юстиції
відновити виконавчі провадження
відносно ФОП ОСОБА_1, су не вбачає
законодавчо визначених підстав для її
задоволення з огляду на наступне.

Приписами ст. 51 Закону України «Про
виконавче провадження» встановлено, що
у разі якщо постанова державного
виконавця про закінчення виконавчого
провадження або повернення
виконавчого документа стягувачу
визнана судом незаконною чи скасована
начальником відділу, якому
безпосередньо підпорядкований
державний виконавець, або керівником
відповідного органу державної
виконавчої служби або якщо до
державного виконавця надійшло рішення
суду про скасування заходів до
забезпечення позову, а також у разі
повернення виконавчого документа з
іншого відділу державної виконавчої
служби, виконавче провадження підлягає
відновленню протягом трьох робочих
днів з дня надходження рішення суду,
виконавчого документа чи постанови
керівника відповідного органу
державної виконавчої служби.

Постановою Пленуму Верховного суду
України № 13 від 24.10.2008 року
визначено, суд не може підміняти
собою органи владних повноважень.

Суд не може підміняти собою орган,
рішення якого оскаржуються, приймаючи
замість нього рішення, яке визнається
протиправним, інше рішення, яке б
відповідало закону, та давати вказівки,
які б свідчили про вирішення питань,
які належать до компетенції такого
суб'єкта владних повноважень.

Така позиція узгоджується з позицією
Європейського суду з прав людини, який
неодноразово зазначав, що завдання
суду при здійсненні його контрольної
функції полягає не в тому, щоб
підміняти органи влади держави, суд не
повинен підміняти думку національних
органів будь-якою своєю думкою.

Отже, з урахуванням викладеного суд
приходить до висновку, що заявлений
адміністративний позов підлягає
частковому задоволенню.

Статтями 11, 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
встановлено, що кожна сторона повинна
довести ті обставини, на яких
ґрунтуються її вимоги та
заперечення, а суд згідно ст. 86 цього
Кодексу, оцінює докази, які є у справі,
за своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні.

Керуючись ст. ст. 6-8, 71, 86, 128, 158-163, 167, 186,
254 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити
частково.

Визнати протиправними дії відділу
Державної виконавчої служби
Ізмаїльського міськрайонного
управління юстиції щодо закінчення
виконавчих проваджень відносно
фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 по
виконанню вимоги про сплату боргу №
Ф-229-У від 08.12.2010р. в розмірі 854, 46 грн.,
вимоги про сплату боргу № Ф-1363-У від
07.08.2013 р. в розмірі 3320, 11грн., вимоги про
сплату боргу № Ф-13-У від 20.08.2013р. в
розмірі 858, 34грн.

Визнати незаконними постанови
державного виконавця відділу
Державної виконавчої служби
Ізмаїльського міськрайонного
управління юстиції про закінчення
виконавчих проваджень № 42114683 від
10.06.14р., № 43131239 від 10.06.14р., №43131933 від
10.06.14р. відносно фізичної особи -
підприємця ОСОБА_1.

В іншій частині позовних вимог
відмовити.

Постанова набирає законної сили в
порядку і строки, встановлені ст. 254 КАС
України.

Постанова може бути оскаржена до
Одеського апеляційного
адміністративного суду через Одеський
окружний адміністративний суд шляхом
подання апеляційної скарги протягом
десяти днів з моменту отримання копії
постанови з одночасним поданням її
копії до суду апеляційної інстанції

Суддя
Потоцька Н.В.

Визнати протиправними дії відділу
Державної виконавчої служби
Ізмаїльського міськрайонного
управління юстиції щодо закінчення
виконавчих проваджень відносно
фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 по
виконанню вимоги про сплату боргу №
Ф-229-У від 08.12.2010р. в розмірі 854, 46 грн.,
вимоги про сплату боргу № Ф-1363-У від
07.08.2013 р. в розмірі 3320, 11грн., вимоги про
сплату боргу № Ф-13-У від 20.08.2013р. в
розмірі 858, 34грн.

Визнати незаконними постанови
державного виконавця відділу
Державної виконавчої служби
Ізмаїльського міськрайонного
управління юстиції про закінчення
виконавчих проваджень № 42114683 від
10.06.14р., № 43131239 від 10.06.14р., №43131933 від
10.06.14р. відносно фізичної особи -
підприємця ОСОБА_1.

В іншій частині позовних вимог
відмовити.

11 липня 2014 року