Справа № 826/13202/13-а
Суддя: Шостак О.О.
Дата ухвалення: 2014-04-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий у 1-й інстанції: Гарник
Суддя-доповідач:
У Х В А Л А

Іменем України

29 квітня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

головуючого судді:
Шостака О.О.,

суддів:
Горяйнова А.М., Мамчура Я.С.,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в м. Києві, без
фіксування технічними засобами, в
порядку ст. 41 КАС України, апеляційну
скаргу Таврійського благодійного
фонду милосердя імені Нестора Махна на
ухвалу Окружного адміністративного
суду міста Києва від "19" серпня 2013 року у
справі за адміністративним позовом
Таврійського благодійного фонду
милосердя імені Нестора Махна до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ, Гуляйпільського районного суду
Запорізької області, Апеляційного суду
Запорізької області про визнання дій
та рішень протиправними,-

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач звернувся до Окружного
адміністративного суду міста Києва у
якому просив протиправні дії та
правочини (додані до цього завідомо
неправосудні ухвали та рішення)
відповідачів 1, 2, 3, що обмежують
правоздатності і дієздатності Фонду та
його членів, примушують сплачувати
протизаконно судові витрати та
виконувати інші дії, що можуть
зашкодити Фонду та його членам, а також
позбавляють можливості без жодних
обмежень здійснювати статутну
діяльність Фонду та спільно захищати
свої права і інтереси - визнати
нікчемними, протиправними і
дискримінаційними правочинами, такими
що порушують публічний порядок і
спрямовані на грубе втручання в
діяльність громадської правозахисної
організації, на обмеження його
статутної діяльності і статутних
повноважень Фонду та на порушення
непорушних конституційних та інших
прав і свобод громадян України ОСОБА_3 і
ОСОБА_4

Ухвалою Окружного адміністративного
суду міста Києва від "19" серпня 2013 року
було відмовлено у відкритті
провадження.

Не погоджуючись з вищезазначеною
ухвалою, позивач подав апеляційну
скаргу, в якій просить апеляційну
інстанцію скасувати незаконну, на його
думку, ухвалу у суду першої інстанції
та направити справу до того ж суду для
вирішення питання про відкриття
провадження. В своїй апеляційній
скарзі апелянт посилається на
невідповідність висновків суду
обставинам справи, порушення судом
першої інстанції норм процесуального
права.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи, доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
знаходить, що апеляційна скарга
Таврійського благодійного фонду
милосердя імені Нестора Махна не
підлягає задоволенню, виходячи з
наступного.

Згідно частини першої статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади» органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень.

Основними ознаками правовідносин, з
яких виникають публічно-правові спори,
є підпорядкованість одного учасника
публічно-правових відносин іншому -
суб'єкту владних повноважень та участь
у публічно-правовому спорі з однієї
сторони суб'єкта, наділеного владними
повноваженнями, який здійснює владні
управлінські функції, при цьому ці
функції та повноваження повинні
здійснюватись цим суб'єктом саме у тих
правовідносинах, у яких виник спір.

Відповідно до пункту 7 частини 1 статті 3
Кодексу адміністративного судочинства
України, суб'єкт владних повноважень -
орган державної влади, орган місцевого
самоврядування, їхня посадова чи
службова особа, інший суб'єкт при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень.
Згідно
статті 104 Кодексу адміністративного
судочинства України до
адміністративного суду має право
звернутися з адміністративним позовом
особа, яка вважає, що порушено її права,
свободи чи інтереси у сфері
публічно-правових відносин.
Частиною 2 статті 4 Кодексу
адміністративного судочинства України
встановлено, що юрисдикція
адміністративних судів поширюється на
всі публічно-правові спори, крім
спорів, для яких законом встановлений
інший порядок судового вирішення.
Отже, необхідною та єдиною ознакою
суб'єкта владних повноважень є
здійснення цим суб'єктом владних
управлінських функцій саме у тих
правовідносинах, у яких виник спір.
Якщо суб'єкт у спірних правовідносинах
не здійснює вказаних управлінських
функцій щодо іншого учасника спору, то
такий спір не є адміністративним
спором у розумінні Кодексу
адміністративного судочинства
України. Із
змісту позовної заяви та доданих
матеріалів вбачається, що предметом
оскарження є процесуальні дії та
рішення суддів Гуляйпільського
районного суду Запорізької області,
Апеляційного суду Запорізької області,
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ пов'язані з розглядом цивільних
справ № 315/403/13-ц, № 315/581/13-ц, № 22-ц/778/3547/13,
№ 22-/778/3547/13, № 22ц/778/3643/13.

Таким чином, позивач оскаржує до
адміністративного суду не дії, рішення
чи бездіяльність суб'єкта владних
повноважень, які пов'язані з
управлінськими функціями, а рішення,
яке стосується здійснення правосуддя
відповідно до визначеного законом
порядку.

Згідно з статей 126, 129 Конституції
України судді при здійсненні
правосуддя незалежні і підкоряються
лише закону. Вплив на них у будь-який
спосіб забороняється. Рішення суду і
відповідно дії чи бездіяльність суддів
у питаннях здійснення правосуддя
оскаржується лише в порядку,
визначеному законодавством про
судочинство. Рішенням
Конституційного суду від 23 травня 2001
року 6-рп/2001 по справі № 1-17/2001 визначено,
що відповідно до частини першої статті
124 Конституції України правосуддя в
Україні здійснюється виключно судами.
При здійсненні правосуддя судді
незалежні і підкоряються лише закону
(частина перша статті 129 Конституції
України). Виключно законами України
визначаються судоустрій і судочинство.
Порядок здійснення правосуддя
регламентується відповідним
процесуальним законодавством України.
Процесуальні акти і дії суддів, які
стосуються вирішення питань
підвідомчості судам спорів,
порушення і відкриття справ,
підготовки їх до розгляду, судовий
розгляд справ у першій інстанції, в
касаційному і наглядовому порядку та
прийняття по них судових рішень
належать до сфери правосуддя і можуть
бути оскаржені лише в судовому порядку
відповідно до процесуального
законодавства України. Позасудовий
порядок оскарження актів і дій
суддів, які стосуються здійснення
правосуддя, неможливий.

Постановою Пленуму Верховного Суду
України від 12 червня 2009 року № 6 "Про
деякі питання, що виникають у судовій
практиці при прийнятті до провадження
адміністративних судів та розгляді
ними адміністративних позовів до судів
і суддів" встановлено, що у розумінні
положень частини 1 статті 2, пунктів 1, 7 і
9 статті 3, статті 17, частини 3 статті 50
Кодексу адміністративного судочинства
України суди та судді при розгляді ними
цивільних, господарських,
кримінальних, адміністративних справ
та справ про адміністративні
правопорушення не є суб'єктами владних
повноважень, які здійснюють владні
управлінські функції, і не можуть бути
відповідачами у справах про оскарження
їх рішень, дій чи бездіяльності,
вчинених у зв'язку з розглядом судових
справ. Зі змісту наведених
положень вбачається, що рішення суду і
відповідно дії або бездіяльність судів
у питаннях здійснення правосуддя
(пов'язані з визначенням підвідомчості
спорів, підготовкою, розглядом справ у
судових інстанціях, зверненням рішення
до виконання) можуть оскаржуватись у
встановленому законом апеляційному та
касаційному порядку, а не шляхом їх
оскарження до суду першої інстанції,
оскільки це порушувало б
конституційний принцип незалежності
суддів і заборону втручання у
вирішення справи незалежним судом.

Таким чином, суддя (суд) як особа (орган),
що здійснює правосуддя, не може бути
відповідачем або іншою особою, яка бере
участь у справі. Заяви та скарги,
спрямовані на притягнення судді (суду)
як відповідача, не підлягають розгляду
в суді, оскільки в законі передбачено
інший механізм усунення помилок і
недоліків, допущених при здійсненні
правосуддя.

Відповідно до пункту 1 частини першої
статті 109 КАС України суддя відмовляє у
відкритті провадження в
адміністративній справі, якщо заяву не
належить розглядати в порядку
адміністративного судочинства.

З огляду на вищевикладене, колегія
суддів приходить до висновку, що суд
першої інстанції цілком правомірно
прийшов до висновку про необхідність
відмови у відкритті провадження.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд
апеляційної інстанції залишає скаргу
без задоволення, а ухвалу суду - без
змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Таким чином, колегія суддів дійшла
висновку, що судом першої інстанції
правильно встановлені обставини
справи, судове рішення ухвалено з
додержанням норм матеріального та
процесуального права і підстав для
його скасування не вбачається. Тому,
апеляційну скаргу Таврійського
благодіійного фонду милосердя імені
Нестора Махна - необхідно залишити без
задоволення, а ухвалу суду першої
інстанції - без змін.

Керуючись, ст.ст. 3, 17, 19, 108, 200, 205, 206 КАС
України, судова колегія, -

УХВАЛИЛА:

В задоволені апеляційної скарги
Таврійського благодіійного фонду
милосердя імені Нестора Махна -
відмовити.

Ухвалу Окружного адміністративного
суду міста Києва від "19" серпня 2013 року -
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили
відповідно до вимог ч. 2 ст. 212 КАС
України та може бути оскаржена в
двадцятиденний термін шляхом подачі
касаційної скарги до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий суддя
О.О. Шостак

Судді А.М. Горяйнов

Я.С. Мамчур

.

Головуючий суддя
Шостак О.О.

Судді:
Горяйнов А.М.

Мамчур Я.С