Справа № 640/7172/14-а
Суддя: Мельнікова Л.В.
Дата ухвалення: 2014-07-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2014 р.Справа № 640/7172/14-аКолегія
суддів Харківського апеляційного
адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Мельнікової Л.В.

суддів - Бартош Н.С., Донець Л.О.,

за участю секретаря судового засідання
- Співак О.А.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у місті Харкові справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1 на
постанову Київського районного суду м.
Харкова від 06 червня 2014 року по справі
за позовом ОСОБА_1 до головного
спеціаліста Харківського міського
центру зайнятості Федяя Володимира
Олексійовича, Харківського міського
центру зайнятості про визнання дій
незаконними, -

В с т а н о в и л а:

У травні 2014 року позивач, ОСОБА_1,
звернувся до суду з адміністративним
позовом до Харківського міського
центру зайнятості, головного
спеціаліста Харківського міського
центру зайнятості Федяя Володимира
Олексійовича (далі по тексту
відповідачі) в якому просив:

- визнати незаконними дії відповідачів
щодо направлення його на роботу за
професією соціальний робітник, без
попередньої перекваліфікації його, як
соціолога, викладача соціологічних
дисциплін, бакалавра права, по такій
професії яка не відповідає його освіті
та здобутій ним кваліфікації;

- визнати незаконними дії відповідачів
щодо направлення його на роботу за
професією агент з нерухомості, без
попередньої перекваліфікації його по
такій професії і яка не відповідає його
освіті та здобутій ним кваліфікації
соціолога, викладача соціологічних
дисциплін, бакалавра права;

- визнати дії головного спеціаліста
Харківського міського центру
зайнятості Федяя В.О. в призначенні
йому наступного прийому на 15 годину 40
хвилин 30 квітня 2014 року та 13 годину 50
хвилин 07 травня 2014 року без погодження
з ним (позивачем) незаконними;

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1
посилається на те, що з 17 червня 2008 року
він перебуває на обліку у Харківському
міському центрі зайнятості та має
статус безробітного. 30 квітня 2014 року
відповідачі без його згоди видали йому
два направлення, як він вважає, на
невідповідну роботу, а саме по
працевлаштуванню його на посаду
соціальний робітник та агент з
нерухомості. Проте, оскільки він має
спеціальність соціолога, є викладачем
соціологічних дисциплін та має
кваліфікацію бакалавра права, то
вважає, що запропонована йому посади є
непідходящими для нього, оскільки
завдання та обов'язки соціального
робітника та агента з нерухомості не
співпадають з завданнями та
обов'язками соціолога, юриста, а також
не була йому запропонована
профперекваліфікація за
запропонованими посадами.

Крім того, позивач зазначає, що
відповідач - Федяй В.О. без погодження з
ним призначив йому наступний прийом на
15 годину 40 хвилин 30 квітня 2014 року та 13
годину 50 хвилин 07 травня 2014 року, що на
його думку є навмисним порушенням п. 29
«Порядку реєстрації, перереєстрації
безробітних та ведення обліку осіб, які
шукають роботу».

Постановою Київського районного суду
м. Харкова від 06 червня 2014 року в
задоволенні адміністративного позову
ОСОБА_1 відмовлено в повному обсязі.

Судове рішення мотивовано посиланням
на необґрунтованість позовних вимог
ОСОБА_1, оскільки позивач скористався
своїм правом на отримання соціальних
послуг центру зайнятості і такі
послуги були йому надані, а отже
одночасно він взяв на себе
зобов'язання, які покладаються на
застраховану особу, у зв'язку з чим, усі
зібрані у справі докази та їх належна
оцінка вказують на правомірність дій
відповідачів та відсутність підстав
для задоволення позовних вимог ОСОБА_1

Не погоджуючись з ухваленим рішенням,
позивач в апеляційній скарзі,
посилаючись на неповне з'ясування
судом обставин справи та
невідповідність висновків суду
обставинам справи, порушення норм
матеріального та процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи, просить скасувати оскаржувану
постанову Київського районного суду м.
Харкова від 06 червня 2014 року та
прийняти нове рішення, яким
задовольнити позовні вимоги у повному
обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача, позивача
та представника Харківського міського
центру зайнятості, перевіривши доводи
апеляційної скарги щодо дотримання
правильності застосування судом норм
матеріального і процесуального права,
правової оцінки обставин у справі,
колегія суддів, враховуючи межі
апеляційної скарги, дійшла висновку, що
апеляційна скарга ОСОБА_1, відповідно
до положень ст. 200 Кодексу
адміністративного судочинства
України, задоволенню не підлягає, з
наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач
перебуває на обліку в Харківському
міському центрі зайнятості з 17 червня
2008 року.

24 червня 2008 року позивачу наданий
статус безробітного, його було
ознайомлено з правами та обов'язками
безробітних, він був повідомлений про
необхідність виконання рекомендацій
центру зайнятості, про санкції за їх
недотримання.

Встановлені обставини справи, які не
спростовуються доводами апеляційної
скарги, свідчать про те, ОСОБА_1 має
повну вищу освіту за спеціальністю
соціологія, закінчив Харківський
національний університет ім. В.Н.
Каразіна у 2005 році. Крім того позивач
має базову вищу освіту за
спеціальністю право, бакалавр,
кваліфікація юрист, закінчив
Харківський національний університет
внутрішніх справ у 2009 році.

Згідно даних трудової книжки, оригінал
якої досліджено в судовому засіданні,
ОСОБА_1 звільнений з останнього міста
роботи - «Центру соціальних служб для
сім'ї та молоді Дзержинського району м.
Харкова» 03 червня 2008 року за ст. 38 КЗпП
за власним бажанням (а.с. 10).

У період перебування на обліку позивач
отримував профорієнтаційні та
профконсультативні послуги, отримував
у тому числі направлення на
працевлаштування за спеціальністю
«фахівець з соціальної роботи», на
посаду «юрист», «менеджер з
постачання», проте за результатами
співбесіди позитивного результату не
було чи з підстав не відповідності
кандидату вимогам чи у зв'язку з
зайнятістю посади чи з інших,
незалежних від центра зайнятості
підстав.

Погоджуючись з загальними висновком
суду першої інстанції щодо
безпідставності вимог позивача,
колегія суддів зазначає наступне.

Положеннями ст. 2 Закону України «Про
зайнятість населення» визначено, що
безробітними визнаються працездатні
громадяни працездатного віку, які
через відсутність роботи не мають
заробітку або інших передбачених
законодавством доходів і
зареєстровані у державній службі
зайнятості як такі, що шукають роботу,
готові та здатні приступити до
підходящої роботи. Безробітними
визнаються також інваліди, які не
досягли пенсійного віку, не працюють та
зареєстровані як такі, що шукають
роботу.

Статус безробітного надається особам
за їх особистою заявою у разі
відсутності підходящої роботи з
першого дня реєстрації у
територіальних органах центрального
органу виконавчої влади, що реалізує
державну політику у сфері зайнятості
населення та трудової міграції,
незалежно від зареєстрованого місця
проживання чи місця перебування (ч.2 ст.
43 Закону України «Про зайнятість
населення»).

Зареєстровані безробітні зобов'язані:
самостійно або за сприяння
територіальних органів центрального
органу виконавчої влади, що реалізує
державну політику у сфері зайнятості
населення та трудової міграції,
здійснювати активний пошук роботи,
який полягає у вжитті цілеспрямованих
заходів до працевлаштування, зокрема
взяття участі у конкурсних доборах
роботодавців: відвідувати
територіальний орган центрального
органу виконавчої влади, що реалізує
державну політику у сфері зайнятості
населення та трудової міграції, в якому
він зареєстрований як безробітний у
визначений і погоджений з ним час, але
не рідше ніж один раз на тридцять
календарних днів; дотримуватися
письмових індивідуальних рекомендацій
щодо сприяння працевлаштуванню,
зокрема брати участь у заходах,
пов'язаних із сприянням забезпеченню
зайнятості населення (ч.2 ст. 44 Закону
України «Про зайнятість населення»).

Відповідно до ч.1 ст. 46 Закону України
«Про зайнятість населення» підходящою
для безробітного вважається робота, що
відповідає освіті, професії
(спеціальності), кваліфікації особи з
урахуванням доступності транспортного
обслуговування, встановленої рішенням
місцевої державної адміністрації,
виконавчого органу відповідної ради.
Заробітна плата повинна бути не нижче
розміру заробітної плати такої особи
за останнім місцем роботи з
урахуванням середнього рівня
заробітної плати, що склався у регіоні
за минулий місяць, де особа
зареєстрована як безробітний.

Під час пропонування підходящої роботи
враховується тривалість роботи за
професією (спеціальністю),
кваліфікація, досвід, тривалість
безробіття, а також потреба ринку
праці.

Проте, згідно ч.3 цієї ж статті Закону у
разі коли неможливо надати
безробітному роботу за професією
протягом шести місяців з дня
перебування на обліку в
територіальному органі центрального
органу виконавчої влади, що реалізує
державну політику у сфері зайнятості
населення та трудової міграції, йому
пропонується підходяща робота з
урахуванням здібностей, стану здоров'я
і професійного досвіду, доступних для
нього видів навчання та потреби ринку
праці.

Крім того, відповідно до п. 19 Порядку
реєстрації, перереєстрації
безробітних та ведення обліку
громадян, які шукають роботу,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 20 березня 2013 року
N 198, у разі коли протягом шести місяців
з дня реєстрації безробітному
неможливо підібрати роботу за
професією, підходящою є робота, що
потребує зміни професії з урахуванням
його здібностей, стану здоров'я,
професійного досвіду, доступних для
нього видів навчання та потреби ринку
праці.

Згідно ч. 8 ст. 46 Закону України «Про
зайнятість населення» підходящою для
безробітного не може вважатися робота,
якщо: місце роботи розташовано за
межами доступності транспортного
обслуговування, встановленої рішенням
місцевої державної адміністрації,
виконавчого органу відповідної ради;
умови праці не відповідають правилам і
нормам, встановленим законодавством
про працю та охорону праці (в тому числі
якщо на запропонованому місці роботи
порушуються встановлені законом
строки виплати заробітної плати); умови
праці на запропонованому місці роботи
не відповідають стану здоров'я
громадянина, підтвердженому медичною
довідкою.

Тобто, законодавцем чітко визначено
перелік робіт, які не може вважатися
для безробітного підходящими, а тому
посилання позивача на те, що йому було
запропоновано непідходящу роботу на
посаду соціального робітника та агента
з нерухомості є безпідставною, бо до
цього переліку вони не входять.

Крім того, як свідчать матеріали
справи (долучена до матеріалів справи
завірена копія особової справи ОСОБА_1),
у період перебування на обліку позивач
отримував профорієнтаційні та
профконсультативні послуги, отримував
направлення на працевлаштування за
спеціальністю «фахівець з соціальної
роботи», на посаду «юрист», «менеджер з
постачання», проте за результатами
співбесіди позитивного результату не
було чи з підстав не відповідності
кандидату вимогам чи у зв'язку з
зайнятістю посади чи з інших,
незалежних від центра зайнятості
підстав.

Отже, враховуючи те, що ОСОБА_1 є
безробітним за професією більш ніж
шість місяців з дня реєстрації у центрі
зайнятості, йому були запропоновані
посади, що потребують зміни його
професії з урахуванням здібностей,
стану здоров'я і професійного досвіду
доступних для нього видів навчання та
потреби ринку праці у зв'язку з чим, суд
першої інстанції дійшов правомірного
висновку про безпідставність вимог
позивача щодо визнання незаконними дій
відповідачів у направленні його на
непідходящу роботу за професіями
соціальний робітник та агент з
нерухомості. Судом першої інстанції
вірно встановлено, що відповідачі
діяли в межах та на підставі чинного
законодавства, не порушуючи при цьому
законних прав та інтересів ОСОБА_1, що в
свою чергу свідчить про те, що вимоги
ОСОБА_1 в цій частині задоволенню не
підлягають.

Колегія суддів також підтримує
висновок суду першої інстанції щодо
відмови у задоволенні позовних вимог в
частині визнання дій головного
спеціаліста Харківського міського
центру зайнятості Федяя В.О. в
призначенні наступної дати прийому на
15 годину 40 хвилин 30 квітня 2014 року та 13
годину 50 хвилин 07 травня 2014 року без
погодження з ним незаконними, з огляду
на наступне.

Відповідно до розробленого
направлення на працевлаштування (Наказ
Міністерства соціальної політики
України від 16.05.2013 року №270) вбачається,
що корінець направлення на
працевлаштування з прийняття рішення
необхідно повернути територіальному
органу в особі Харківського міського
центра зайнятості через направлену
особу протягом семи календарних днів з
дати направлення особи на
працевлаштування.

Таким чином, вказана вимога до
визначення часу наступного прийому
після отримання безробітним
відповідних направлень на
працевлаштування є імперативною, а
тому підлягає застосуванню як
робітнику центру зайнятості, так і
особі, яка перебуває на її обліку, а
тому дії головного спеціаліста
Харківського міського центру
зайнятості Федяя В.О. в призначенні
наступної дати прийому на 15 годину 40
хвилин 30 квітня 2014 року та 13 годину 50
хвилин 07 травня 2014 року без погодження
зі ОСОБА_1 не суперечать закону.

Крім того, колегією суддів не
приймаються твердження позивача щодо
порушення головним спеціалістом
Федяєм В.О. п. 29 Порядку реєстрації,
перереєстрації безробітних та ведення
обліку громадян, які шукають роботу,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 20 березня 2013 року
N 198, з наступних підстав.

Так, Відповідно до п. 29 п. 29 Порядку
реєстрації, перереєстрації
безробітних та ведення обліку
громадян, які шукають роботу,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 20 березня 2013 року
N 198 дата наступного відвідування
безробітним територіального органу, в
якому він зареєстрований,
встановлюється територіальним органом
не рідше ніж один раз на 30 календарних
днів за погодженням з безробітним, що
зазначається в додатку до персональної
картки.

Аналізуючи зазначений пункт Порядку,
суд першої інстанції вірно зазначив,
що це є загальна норма, яка передбачає
порядок встановлення відвідування
безробітними територіального органу
центру зайнятості, в якому вони
зареєстровані, проте вона не виключає
призначення іншої дати відвідування,
якщо про це передбачено
нормативно-правовими актами, як в
даному випадку Наказом Міністерства
соціальної політики України від 16.05.2013
року №270.

Крім того, як встановлено судом першої
інстанції та підтверджено в суді
апеляційної інстанції, - 07.04.2014 року
заступником начальника відділу
організації працевлаштування,
головним спеціалістом відділу
організації працевлаштування
населення, головним спеціалістом
юридичного відділу, старшим
інспектором відділу організаційної
роботи, складено акт про те, що ОСОБА_1
відвідав прийом 07.04.14 року, але
результати направлень на
працевлаштування від 31.03.2014 року
надавати відмовився. Спеціалістом
центру зайнятості відображено
вищезазначену інформацію у Додатку № 1.
Шукати роботу відповідно до потреб
ринку праці ОСОБА_1 відмовився, після
чого йому було призначено наступне
відвідування 24.04.14р. на семінар
«Техніка пошуку роботи» четвертий
семестр. 30.04.2014 року на наступний прийом
до спеціаліста з працевлаштування.
ОСОБА_1 відмовився ставити свій підпис
у записі про надану послугу 07.04.2014р. та
ознайомився з датою наступних
відвідувань. Надані йому талони про
заплановані наступні відвідування
ОСОБА_1 взяв з собою.

30.04.2014 року заступником начальника
відділу організації працевлаштування,
головним спеціалістом відділу
організації працевлаштування,
головним спеціалістом юридичного
відділу, старшим інспектором відділу
організаційної роботи, складено акт
про те, що ОСОБА_1 відвідав Харківський
міський центр зайнятості 30.04.2014 року та
під час прийому головний спеціаліст
ХМЦЗ Федяй В.О. видав два направлення на
працевлаштування: «Територіальний
центр соціального обслуговування
(надання соціальних послуг)
Ленінського району м. Харкова та TOB
«Агентство нерухомості «Сафарі» та
зробив відповідний запис у додатку № 1
до персональної картки НОМЕР_1, на що
ОСОБА_1 відмовився узгодити дату
наступного відвідування та ставити
свій підпис у додатку № 1. Позивачу було
видано талон наступного відвідування
на 07.05.2014 року та направлення на
працевлаштування, згідно чинного
законодавства України, на руки.

Відповідно до складеного акту 07.05.2014
року, підписаного заступником
начальника відділу організації
працевлаштування, головним
спеціалістом відділу організації
працевлаштування, головним
спеціалістом юридичного відділу,
старшим інспектором відділу
організаційної роботи, ОСОБА_1 07.05.2014
року під час прийому запропоновано
повернути корінці направлень на
працевлаштування видані йому 31.03.2014
року під час прийому з відміткою
роботодавця: TOB «Фоззі Фуд» і
Харківська дирекція УДПГІЗ «Укрпошта»,
проте повернено їх не було, у зв'язку з
чим було прийнято рішення про
припинення реєстрації у зв'язку з
відмовою від двох пропозицій
підходящої роботи.

Тобто, відповідно до вищезазначених
актів, ОСОБА_1 мав змогу обрати для себе
іншу, зручну, дату, проте в межах,
визначених Наказом Міністерства
соціальної політики України від 16.05.2013
року № 270, тобто протягом 7 днів з дня
отримання направлення на роботу, на що
останній не погодився взагалі.

За таких обставин, заявлені позивачем
вимоги колегія суддів вважає не
обґрунтованими та такими, що не
підлягають до задоволення, а
оскаржуване рішення суду першої
інстанції про відмову у задоволення
позову ґрунтуються на всебічному,
повному і об'єктивному розгляді в
судовому засіданні усіх обставин
справи в їх сукупності. Судом вірно
встановлено характер спірних
взаємовідносин та обґрунтовано
застосовано норми матеріального права
до їх вирішення. Порушень норм
процесуального закону, які б могли
призвести до прийняття невірного
рішення, не встановлено.

Таким чином, колегія суддів приходить
до висновку про необхідність відмови в
задоволені апеляційної скарги ОСОБА_1 і
залишення оскаржуваного судового
рішення, відповідно до положень ст. 200
КАС України, без змін.

Інші доводи апеляційної скарги та
пояснення представників сторін на
висновки колегії суддів не впливають.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198 ч. 1 п. 1, 200,
254 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без
задоволення, а постанову Київського
районного суду м. Харкова від 06 червня
2014 року - без змін.

Ухвала Харківського апеляційного
адміністративного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення та може бути оскаржена у
касаційному порядку протягом двадцяти
днів з дня складання ухвали у повному
обсязі шляхом подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий суддя
(підпис) Л.В. Мельнікова

Судді
(підпис) Н.С. Бартош

(підпис) Л.О.
Донець

Повний текст ухвали буде виготовлено
та підписано 11 липня 2014 року