Справа № 2а-83/12
Суддя: Вівдиченко Т.Р.
Дата ухвалення: 2014-06-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: № 2а-83/12
у 1-й інстанції: Слободян Н.П.
Суддя-доповідач: Вівдиченко
У Х В А Л А

Іменем України

19 червня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

Головуючого судді:
Вівдиченко Т.Р.

Суддів:
Гром Л.М.

Міщука М.С.

За участю секретаря:
Свириди Н.П.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
апеляційною скаргою Управління праці
та соціального захисту населення
Поліської районної державної
адміністрації на постанову
Іванківського районного суду
Київської області від 24 вересня 2012 року
у справі за адміністративним позовом
ОСОБА_3 до Управління праці та
соціального захисту населення
Поліської районної державної
адміністрації, третя особа: Головне
управління з питань надзвичайних
ситуацій та у справах захисту
населення від наслідків
Чорнобильської катастрофи Київської
обласної державної адміністрації про
зобов"язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач - ОСОБА_3 звернувся до суду з
позовом до Управління праці та
соціального захисту населення
Поліської районної державної
адміністрації, третя особа: Головне
управління з питань надзвичайних
ситуацій та у справах захисту
населення від наслідків
Чорнобильської катастрофи Київської
обласної державної адміністрації про
зобов"язання видати посвідчення
інваліда війни.

Постановою Іванківського районного
суду Київської області від 24 вересня 2012
року адміністративний позов
задоволено.

Не погодившись з постановою суду,
відповідач - Управління праці та
соціального захисту населення
Поліської районної державної
адміністрації звернувся з апеляційною
скаргою.

Сторони, будучи належним чином
повідомлені про дату, час та місце
апеляційного розгляду справи, в судове
засідання не з'явилися. Про причини
своєї неявки суд не повідомили.

Враховуючи, що в матеріалах справи
достатньо письмових доказів для
правильного вирішення апеляційної
скарги, а особиста участь сторін в
судовому засіданні - не обов'язкова,
колегія суддів у відповідності до ч. 4
ст. 196 КАС України визнала можливим
проводити апеляційний розгляд справи
за відсутності представників сторін.

Згідно ст. 41 КАС України фіксування
судового засідання за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача,
дослідивши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга
задоволенню не підлягає, з наступних
підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України,
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом першої інстанції,
ОСОБА_3 є інвалідом 2 групи
(захворювання, пов'язане з роботами по
ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС) та
відноситься до 1 категорії осіб, що
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи, є учасником ліквідації
наслідків аварії на Чорнобильській АЕС
(а.с. 6, 18).

Судом встановлено, що в 1986 році ОСОБА_3
працював водієм в РТП Поліського
районного об'єднання
«Сільгосптехніка», що підтверджується
копією трудової книжки (а.с. 10-13).

Відповідно до довідки Головного
управління з питань надзвичайних
ситуацій та у справах захисту
населення від наслідків
Чорнобильської катастрофи Київської
обласної державної адміністрації від 10
серпня 2012 року № 01-04/1219/189, в період з 29
по 31 травня 1986 року позивач приймав
участь у ліквідації наслідків аварії
на Чорнобильській АЕС у складі
невоєнізованого автотранспортного
формування служби захисту рослин і
тварин ЦО Поліського району Київської
області від РТП Поліського районного
об'єднання «Сільгосптехніка» (а.с. 9).

Так, позивача було залучено до участі в
евакуаційних заходах з с. Луб'янка
Поліського району Київської області,
що підтверджується документами по ЦО
за 1986 рік (а.с. 38-43).

ОСОБА_3 звернувся до Управління праці
та соціального захисту населення
Поліської районної державної
адміністрації із заявою про
встановлення статусу інваліда війни,
однак йому було відмовлено у наданні
даного статусу за відсутністю підстав.

Вважаючи відмову відповідача видати
посвідчення та встановити статус
інваліда війни неправомірною, позивач
звернувся до суду.

Надаючи правову оцінку встановленим
обставинам справи та висновкам суду
першої інстанції, колегія суддів
зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції
України, органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно до п.9 ч.2 ст.7 Закону України «Про
внесення змін до ст. 7 Закону України "
Про статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту", особи, залучені
до складу формувань Цивільної оборони,
які стали інвалідами внаслідок
захворювань, пов'язаних з ліквідацією
наслідків Чорнобильської катастрофи
віднесені до інвалідів війни.

Пунктом 7 Положення про порядок видачі
посвідчень і нагрудних знаків
ветеранів війни, затвердженого
Постановою Кабінету Міністрів України
від 12 травня 1994 року № 302 визначено, що
посвідчення інваліда війни видаються
органами праці та соціального захисту
населення за місцем реєстрації
громадянина. Посвідчення інваліда
війни видається на підставі довідки
медико-соціальної експертної комісії
про групу та причину інвалідності.

Як вбачається з матеріалів справи,
ОСОБА_3 є інвалідом 2 групи
(захворювання, пов'язане з роботами по
ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС) та
відноситься до 1 категорії осіб, що
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи, є учасником ліквідації
наслідків аварії на Чорнобильській
АЕС.

Судом встановлено, що в 1986 році ОСОБА_3
працював водієм в РТП Поліського
районного об'єднання
«Сільгосптехніка».

Згідно довідки Управління з питань
надзвичайних ситуацій Київської
обласної державної адміністрації від 10
серпня 2012 року № 01-04/1219/189, в період з 29
по 31 травня 1986 року позивач приймав
участь у ліквідації наслідків аварії
на Чорнобильській АЕС у складі
невоєнізованого автотранспортного
формування служби захисту рослин і
тварин ЦО Поліського району Київської
області від РТП Поліського районного
об'єднання «Сільгосптехніка».

Так, судом встановлено, що позивача
було залучено до участі в евакуаційних
заходах з с. Луб'янка Поліського району
Київської області.

Причинний зв'язок інвалідності
позивача із ліквідацією наслідків
аварії на ЧАЕС підтверджується
витягом із акту огляду МСЕК сер. 2-18 АВ
за № 043458 та експертним висновком
Київської регіональної міжвідомчої
експертної ради №3/96 від 26 лютого 1996
року.

З урахуванням наведеного, колегія
суддів вважає вірним висновок суду
першої інстанції про доведеність факту
участі позивача у ліквідації наслідків
аварії на ЧАЕС у складі формувань
Цивільної оборони.

Аналізуючи обставини справи та норми
чинного законодавства, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції про неправомірність відмови
відповідача встановити ОСОБА_3 статус
інваліда війни та про задоволення
позовних вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України,
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

При цьому, доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду першої
інстанції та не знайшли свого
належного підтвердження в суді
апеляційної інстанції.

Відповідно до ст. 159 КАС України,
обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин у адміністративній
справі, підтверджених такими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

З підстав вищенаведеного, колегія
суддів дійшла висновку, що суд першої
інстанції вірно встановив фактичні
обставини справи, дослідив наявні
докази, надав їм належну оцінку та
прийняв рішення, з дотриманням норм
матеріального і процесуального права,
а тому підстав для його скасування не
вбачається.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Керуючись ст. ст. 160, 167, 198, 200, 205, 206, 212, 254
КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Управління праці та
соціального захисту населення
Поліської районної державної
адміністрації - залишити без
задоволення.

Постанову Іванківського районного
суду Київської області від 24 вересня 2012
року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів з дня складення
в повному обсязі шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя:
Вівдиченко Т.Р.

Судді:
Гром Л.М.

Міщук М.С.

Повний текст ухвали виготовлено 25.06.2014
року.

.

Головуючий суддя
Вівдиченко Т.Р.

Судді:
Гром Л.М.