Справа № 2а-12825/11/0212
Суддя: Гонтарук В. М.
Дата ухвалення: 2014-07-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий у 1-й інстанції: Сало Т.Б.
Суддя-доповідач: Гонтарук В. М.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 липня 2014 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

Головуючий суддя: Гонтарук В. М.

судді: Біла Л.М. Матохнюк Д.Б.

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2
на постанову Ленінського районного
суду м.Вінниці від 31 січня 2012 року у
справі за адміністративним позовом
ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду
України в м. Вінниці про перерахунок
пенсії,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулась до суду з
адміністративним позовом до
Управління Пенсійного фонду України в
м. Вінниці про визнання дій
протиправними та зобов'язання до
вчиненя дій.

Постановою Ленінського районного суду
м.Вінниці від 31 січня 2012 року в
задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з даною постановою
суду, позивач подала апеляційну скаргу,
в якій посилаючись на порушення судом
норм матеріального права просить
скасувати рішення суду першої
інстанції та ухвалити нове рішення,
яким позов задовольнити.

Суд апеляційної інстанції, відповідно
до положень ст.ст.197, 183-2 КАС України,
проводить розгляд справи в порядку
письмового провадження, при цьому
згідно частини 6 статті 12, частини 1
статті 41 КАС України, повне фіксування
судового засідання за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не відбувається.

Відповідно до ч.1 ст. 195 КАС України, суд
апеляційної інстанції переглядає
судові рішення суду першої інстанції в
межах апеляційної скарги.

Перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
частковому задоволенню, а постанова
суду першої інстанції -скасуванню, з
наступних підстав.

Як свідчать матеріали справи, ОСОБА_2 з
27.12.1994 року по 27.12.2010 року працювала в
державній податковій адміністрації у
Вінницькій області.

При обчисленні розміру пенсії позивача
Управлінням Пенсійного фонду України в
Ленінському районі м.Вінниці не було
враховано суми виплат у вигляді
матеріальної допомоги передбаченої ч.6
ст.33 Закону України "Про державну
службу" та сум індексації заробітної
плати, що нараховувалась у
відповідності до Постанови Кабінету
Міністрів України від 17.07.2003 року №1078,
що стало підставою для її звернення із
відповідною заявою до відповідача.

Листом №482/Г від 13.09.2011 року Управління
Пенсійного фонду України в Ленінському
районі м.Вінниці повідомило ОСОБА_2 про
неможливість зарахування вказаних
виплат, оскільки такі виплати не
передбаченні чинним законодавством.

Не погоджуючись із діями відповідача
позивач звернулась до суду з
відповідними позовними вимогами.

Суд першої інстанції відмовляючи у
задоволенні позовних вимог виходив з
їх безпідставності та
необгрунованості.

Суд апеляційної інстанції не
погоджується з таким висновком суду
першої інстанції із наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 37 Закону України
"Про державну службу" пенсія державним
службовцям призначається в розмірі 80
відсотків від сум їх заробітної плати,
на які нараховуються страхові внески
на загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування, без обмеження
граничного розміру пенсії.

Згідно пунктів 3, 6 постанови Кабінету
Міністрів України "Про деякі питання
вдосконалення визначення розмірів
заробітку для обчислення пенсії" № 865
від 31 травня 2000 року посадовий оклад,
надбавка за ранг або кваліфікаційні
класи, власний чин або спеціальні
звання, вислугу років при призначення
пенсії відповідно до законів,
зазначених у пункті 1 цієї постанови,
тобто Закону України "Про державну
службу", враховуються в розмірах, що
виплачуються на день звільнення з
роботи, що дає право на відповідний вид
пенсії. У всіх випадках призначення
(перерахунку) пенсій заробіток для
обчислення пенсії не може перевищувати
сум заробітної плати, на які
нараховується збір на обов'язкове
державне пенсійне страхування, на
момент призначення (перерахунку)
пенсій.

Постановою Кабінету Міністрів України
№ 1013 від 12 вересня 1997 року затверджено
"Порядок виплати винагороди за вислугу
років посадовим особам органів
державної податкової служби, які мають
спеціальні звання", відповідно до
положень якого винагорода за вислугу
років виплачується посадовим особам
органів державної податкової служби
залежно від стажу роботи і
обчислюється у відсотках, виходячи з
посадового окладу та надбавки за
спеціальне звання. Нарахування та
виплата винагороди за вислугу років
проводяться щомісяця за фактично
відпрацьований час у межах
встановленого фонду оплати праці.
Винагорода за вислугу років
враховується при обчисленні
середнього заробітку, що зберігається
за посадовою особою відповідно до
законодавства.

Таким чином, винагорода за вислугу
років, встановлена посадовим особам
органів державної податкової служби,
які мають спеціальні звання, є частиною
заробітної плати зазначених посадових
осіб, виплачується за рахунок та у
межах фонду оплати праці,
передбаченого органам державної
податкової служби в Державному бюджеті
України, враховується при обчисленні
середнього заробітку, що зберігається
за посадовою особою відповідно до
законодавства, на неї нараховується
збір на обов'язкове державне пенсійне
страхування, а тому повинна
враховуватись при обчисленні розміру
пенсії державного службовця у
розмірах, що виплачуються на день
звільнення посадової особи з роботи, що
дає право на відповідний вид пенсії, у
даному випадку пенсію державного
службовця. Відповідач при здійсненні
перерахунку пенсії ОСОБА_2 не врахував
цих положень законодавства, чим
порушив її право на отримання пенсії в
передбаченому законом розмірі.

Крім того, статтею 66 Закону України
«Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991
року №1788-XII врегульовано види оплати
праці, що враховуються при обчисленні
пенсій.

Відповідно до частини першої статті 66
цього Закону до заробітку для
обчислення пенсії включаються всі види
оплати праці (виплат, доходу), на які
відповідно до Закону України "Про збір
на обов'язкове державне пенсійне
страхування" нараховується збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування, в межах максимальної
величини фактичних витрат на оплату
праці найманих працівників,
оподатковуваного доходу (прибутку),
сукупного оподатковуваного доходу
(граничної суми заробітної плати
(доходу), з яких справляються страхові
внески (збори) до соціальних фондів, що
діяла на день одержання зазначеного
заробітку (виплат, доходу).

Статтею 41 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» від 09.07.2003 року визначено,
що виплати (доходи), що враховуються в
заробітну плату (дохід) застрахованої
особи для обчислення пенсії.

Так, зокрема до такого доходу
(заробітної плати) враховуються: суми
виплат, отримуваних застрахованою
особою після набрання чинності цим
Законом, з яких згідно з цим Законом
були фактично нараховані (обчислені) та
сплачені страхові внески; суми виплат,
отримуваних застрахованою особою до
набрання чинності цим Законом, у межах
сум, на які відповідно до
законодавства, що діяло раніше,
нараховувалися внески на державне
соціальне страхування або збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування.

За змістом наведених норм отримувані
застрахованою особою суми виплат, з
яких були фактично нараховані та
сплачені страхові внески або збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування, враховуються в заробіток
(дохід) застрахованої особи для
обчислення пенсії, незалежно від того,
чи входять вони до структури
заробітної плати.

Аналогічна позиція міститься в
постанові Верховного Суду України від
20 лютого 2012 року у справі № 21-438а11. У
відповідності до ч. 1 ст. 244-2 КАС України
рішення Верховного суду України,
прийняте за результатами розгляду
заяви про перегляд судового рішення з
мотивів неоднакового застосування
судом (судами) касаційної інстанції
одних і тих самих норм матеріального
права у подібних правовідносинах, є
обов'язковим для всіх суб'єктів владних
повноважень, які застосовують у своїй
діяльності нормативно-правовий акт, що
містить зазначені норми права, та для
всіх судів України. Суди зобов'язані
привести свою судову практику у
відповідність з рішенням Верховного
Суду України.

З наданої позивачем довідки
вбачається, що на всі виплати включені
в довідку тому числі: на матеріальну
допомогу та індексацію заробітної
плати нараховані страхові внески на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування.

Статтею 33 Закону України "Про державну
службу" визначено умови оплати праці
державних службовців, а не умови їх
пенсійного забезпечення, а тому, якщо
державний службовець під час
перебування на державній службі
отримував винагороду (надбавку) за
вислугу років в розмірі 40% до
посадового окладу з урахуванням доплат
за ранг (спеціальне звання), то
зазначений розмір цієї винагороди
(надбавки) повинен бути врахований і
при обчисленні пенсії державного
службовця.

Таким чином колегія суддів приходить
до висновку про те, що позовні вимоги в
частині визнання дії Управління
Пенсійного фонду України в м.Вінниці
неправомірними та зобов'язання
Управління Пенсійного фонду України в
м.Вінниці здійснити перерахунок пенсії
позивачу включаючи в розрахунок,
винагороду за вислугу років у розмірі
40% посадового окладу з урахуванням
доплати за спеціальне звання,
передбачену Постановою Кабінету
Міністрів України "Про порядок виплати
винагороди за вислугу років посадовим
особам органів державної податкової
служби, які мають спеціальні звання"
№1013 від 12.09.1997 року, та суми
матеріальної допомоги та індексації
заробітної плати зазначеної в довідках
про складові заробітної плати є
обґрунтованими і підлягають до
задоволення.

Підсумовуючи вищевикладене, судова
колегія приходить до висновку, що суд
першої інстанції не дав належної
оцінки вказаним обставинам та зібраним
по справі доказам, не правильно
застосував норми матеріального права,
у зв'язку із чим, ухвалив рішення, яке
підлягає скасуванню.

Відповідно до статті 202 КАС України,
підставами для скасування постанови
або ухвали суду першої інстанції та
ухвалення нового рішення є
невідповідність висновків суду
обставинам справи та порушення норм
матеріального або процесуального
права, що призвело до неправильного
вирішення справи або питання.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 183-2, 195, 196, 198, 202, 205,
207, 254 КАС України , суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити
частково.

Постанову Ленінського районного суду
м.Вінниці від 31 січня 2012 року у справі
за адміністративним позовом ОСОБА_2 до
Управління Пенсійного фонду України в
м. Вінниці про перерахунок пенсії, -
скасувати.

Прийняти нову постанову, якою
адміністративний позов задоволити
частково.

Визнати дії Управління Пенсійного
фонду України в м.Вінниці
неправомірними.

Зобов'язати Управління Пенсійного
фонду України в м.Вінниці здійснити
перерахунок пенсії ОСОБА_2 включаючи в
розрахунок, винагороду за вислугу
років у розмірі 40% посадового окладу з
урахуванням доплати за спеціальне
звання, передбачену Постановою
Кабінету Міністрів України "Про
порядок виплати винагороди за вислугу
років посадовим особам органів
державної податкової служби, які мають
спеціальні звання" №1013 від 12.09.1997 року,
та суми матеріальної допомоги та
індексації заробітної плати
зазначеної в довідках про складові
заробітної плати від 10.12.2010 року №05-02/228
та від 27.12.2011 року №05-02/337 по особовому
рахунку, починаючи з 19.05.2011 року.

В решті позовних вимог відмовити.

Відповідно до ч. 10 ст. 183-2 КАС України у
разі оскарження в апеляційному порядку
постанови, прийнятої у скороченому
провадженні, судове рішення
апеляційної інстанції є остаточним та
оскарженню не підлягає.

Головуючий
Гонтарук В. М.

Судді
Біла Л.М.

Матохнюк Д.Б.