Справа № 826/8202/14
Суддя: Іщук І.О.
Дата ухвалення: 2014-07-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
03 липня 2014 року 14:31
№ 826/8202/14
Окружний адміністративний суд міста
Києва у складі судді Іщука І.О.,
розглянув у порядку письмового
провадження справу
за позовомТовариства з обмеженою
«Софіт-Люкс»доКиївської
міжрегіональної митниці Міністерства
доходів і зборів Українипровизнання
дій протиправними, скасування рішення
про коригування митної вартості
за участю представників сторін:
від позивача: Горб С.А.
від відповідача: Гривнак А.В.
На підставі частини третьої статті 160
Кодексу адміністративного судочинства
України в судовому засіданні 03 липня 2014
року проголошено вступну та
резолютивну частини постанови.
Виготовлення постанови у повному
обсязі відкладено, про що повідомлено
осіб, які брали участь у розгляді
справи, з урахуванням вимог частини
другої статті 167 Кодексу
адміністративного судочинства
України. Під час проголошення вступної
та резолютивної частин постанови
сторонам роз'яснено зміст судового
рішення, порядок і строк його
оскарження, а також порядок отримання
повного тексту постанови, визначеного
статтею 167 Кодексу адміністративного
судочинства України.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю «Софіт-Люкс»
звернулось до Окружного
адміністративного суду м. Києва з
позовом до Київської міжрегіональної
митниці Міністерства доходів і зборів
України, в якому просить:

- визнати дії Київської
міжрегіональної митниці Міністерства
доходів і зборів України при винесенні
рішення про корегування митної
вартості товарів № 100250001/2014/000065/2 від
11.03.2014 р. незаконними та протиправними;

- скасувати рішення Київської
міжрегіональної митниці Міністерства
доходів і зборів України про
коригування митної вартості товару №
100250001/2014/000065/2 від 11.03.2014 р.

Позовні вимоги мотивовані тим, що
Київською міжрегіональною митницею на
підставі необґрунтованих висновків
щодо заявленої позивачем митної
вартості товарів прийнято незаконне
рішення про коригування митної
вартості товарів, що призвело до
збільшення їх митної вартості.

Представник позивача в судовому
засіданні позовні вимоги підтримав та
просив суд задовольнити їх в повному
обсязі. В обґрунтування заявлених
позовних вимог зазначив, що незважаючи
на те, що позивачем було надано весь
необхідний перелік документів,
відповідачем без належного правового
обґрунтування було прийнято рішення
про збільшення митної вартості
товарів.

Представник відповідача в судовому
засіданні заперечував проти заявлених
позовних вимог та просив відмовити в їх
задоволенні в повному обсязі.
Обґрунтовуючи заперечення на позовні
вимоги зазначив, що Київська
міжрегіональна митниця Міндоходів, в
порядку здійснення митної справи та
забезпечення на території
закріпленого за нею регіону
комплексного контролю за додержанням
законодавства України з митної справи,
діючи виключно на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, передбачений
положеннями законодавства України,
здійснила коригування митної вартості
товару, який переміщувався через
митний кордон України .

Розглянувши подані сторонами
документи, всебічно і повно з'ясувавши
всі фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши
докази, які мають юридичне значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, суд,

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою
відповідальністю «Софіт-Люкс» є
юридичною особою, яка здійснює
господарську діяльність, у тому числі
зовнішньоекономічну, пов'язану,
зокрема, з зовнішньою торгівлею
(оптовою та роздрібною), зокрема,
електричними приладами.

02 квітня 2014 р. ТОВ «Софіт-Люкс» та
компанією «Zhejiang Fersd Group Co. Ltd» (Китайська
Народна Республіка) укладено
зовнішньоекономічний контракт №SMА16.

В межах зовнішньоекономічного
контракту від 02.04.2012 року № SMА16,
позивачем ввезено на митну територію
України вантаж - світлотехнічна
продукція.

Позивачем заявлено до митного
оформлення шляхом подання митної
декларації № 100250001/2014/008787 від 11.03.2014 р.
товар світильники електричні, які
підвішуються або закріплюються на
стіні, для внутрішнього освітлення, з
комбінованих матеріалів (мет. сплави,
пластик), призначені для використання з
газорозрядними або світодіодними
лампами, не для вибухонебезпечних
середовищ, не містять передавачі та
приймачі: WPF2*18w 230B (IP65. - 480 шт.): WPF2*36w. 230B
(IP65) 2520 шт.

Київською міжрегіональною митницею
Міндоходів; М/п «Західний» 11.03.2014 р.
прийнято рішення про коригування
митної вартості товарів №
100250001/2014/000065/2.

На підставі прийнятого рішення про
коригування митної вартості товару,
відповідачем було винесено картку
відмови в прийнятті митної декларації,
митному оформленні випуску чи пропуску
товарів, транспортних засобів
комерційного призначення №
100250001/2014/00087.

Декларант скористався своїм правом на
випуск товарів у вільний обіг шляхом
надання гарантій, відповідно до вимог
ч. 7 ст. 55 Митного кодексу України за
митною декларацією № 100250001/2014/008893.

Позивач, не погоджуючись з прийнятим
відповідачем рішенням звернувся до
Окружного адміністративного суду м.
Києва з позовом про його скасування.

Досліджуючи надані сторонами докази,
аналізуючи наведені міркування та
заперечення, оцінюючи їх в сукупності,
суд бере до уваги наступне.

Відповідно до статті 9 Конституції
України чинні міжнародні договори,
згода на обов'язковість яких надана
Верховною Радою України, є частиною
національного законодавства України.

Згідно з пунктом 2 параграфу (а) статті
VII Генеральної угоди з тарифів і
торгівлі 1994 року оцінка імпортованого
товару для митних цілей повинна
базуватися на дійсній вартості
імпортованого товару, на який
розраховується мито або аналогічного
товару і не повинна базуватися на
вартості товару національного
походження чи на довільній або
фіктивній вартості.

Відповідно до пункту 2 параграфу (b)
статті VII Генеральної угоди з тарифів і
торгівлі 1994 року під «дійсною
вартістю» слід розуміти ціну, за яку,
під час та в місці, визначеними
законодавством імпортуючої країни,
такий чи аналогічний товар продається
або пропонується до продажу при
звичайному ході торгівлі за умов
повної конкуренції.

Згідно з пунктом 2 параграфу (с) статті
VII Генеральної угоди з тарифів і
торгівлі 1994 року якщо дійсна вартість
не може бути визначена відповідно до
параграфу (b) цього параграфа, оцінка
для митних цілей повинна базуватися на
найближчому еквіваленті такої
вартості, який можна визначити.

Згідно з частиною першою статті 246
Митного кодексу України метою митного
оформлення є забезпечення дотримання
встановленого законодавством України
порядку переміщення товарів,
транспортних засобів комерційного
призначення через митний кордон
України, а також забезпечення
статистичного обліку ввезення на митну
територію України, вивезення за її межі
і транзиту через її територію товарів.

Відповідно до ч. 1 ст. 248 Митного кодексу
України митне оформлення
розпочинається з моменту подання
митному органу декларантом або
уповноваженою ним особою митної
декларації або документа, який
відповідно до законодавства її
замінює, та документів, необхідних для
митного оформлення, а в разі
електронного декларування - з моменту
отримання митним органом від
декларанта або уповноваженої ним особи
електронної митної декларації або
електронного документа, який
відповідно до законодавства замінює
митну декларацію.

Згідно із ч. 1 ст. 257 Митного кодексу
України декларування здійснюється
шляхом заявлення за встановленою
формою (письмовою, усною, шляхом
вчинення дій) точних відомостей про
товари, мету їх переміщення через
митний кордон України, а також
відомостей, необхідних для здійснення
їх митного контролю та митного
оформлення. При застосуванні письмової
форми декларування можуть
використовуватися як електронні
документи, так і документи на
паперовому носії.

Відповідно до ч. 6 ст. 264 Митного кодексу
України митна декларація приймається
для митного оформлення, якщо вона
подана за встановленою формою,
підписана особою, яка її подала, і
перевіркою цієї декларації
встановлено, що вона містить всі
необхідні відомості і до неї додано всі
документи, визначені цим Кодексом. Факт
прийняття митної декларації
засвідчується посадовою особою
митного органу, яка її прийняла, шляхом
проставлення на ній відбитка
відповідного митного забезпечення та
інших відміток (номера декларації, дати
та часу її прийняття тощо), у тому числі
з використанням інформаційних
технологій.

Відповідно до частини першої статті 337
Митного кодексу України перевірка
документів та відомостей, які
відповідно до статті 335 цього Кодексу
подаються митним органам під час
переміщення товарів, транспортних
засобів комерційного призначення
через митний кордон України,
здійснюється візуально, із
застосуванням інформаційних
технологій (шляхом проведення
формато-логічного контролю, контролю
співставлення, контролю із
застосуванням системи управління
ризиками) та в інші способи,
передбачені цим Кодексом.

Так, митною вартістю товарів, які
переміщуються через митний кордон
України, в силу приписів статті 49
Митного кодексу України є вартість
товарів, що використовується для
митних цілей, яка базується на ціні, що
фактично сплачена або підлягає сплаті
за ці товари.

Частиною 1 ст. 51 Митного кодексу України
встановлено, що митна вартість товарів,
що переміщуються через митний кордон
України, визначається декларантом
відповідно до норм цього Кодексу.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 52 Митного
кодексу України декларант або
уповноважена ним особа, які заявляють
митну вартість товару, зобов'язані
подавати органу доходів і зборів
достовірні відомості про визначення
митної вартості, які повинні
базуватися на об'єктивних,
документально підтверджених даних, що
піддаються обчисленню.

У випадках, визначених цим Кодексом,
для заявлення митної вартості товарів,
що переміщуються через митний кордон
України відповідно до митного режиму
імпорту, органу доходів і зборів, який
проводить митне оформлення цих
товарів, разом з митною декларацією та
іншими необхідними для митного
оформлення зазначених товарів
документами в установленому порядку
подається декларація митної вартості
(ч. 4 ст. 52 МК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 57 Митного кодексу
України визначення митної вартості
товарів, які ввозяться в Україну
відповідно до митного режиму імпорту,
здійснюється за такими методами:

1) основний - за ціною договору
(контракту) щодо товарів, які
імпортуються (вартість операції);

2) другорядні: а) за ціною договору щодо
ідентичних товарів; б) за ціною
договору щодо подібних (аналогічних)
товарів; в) на основі віднімання
вартості; г) на основі додавання
вартості (обчислена вартість); ґ)
резервний.

Основним методом визначення митної
вартості товарів, які ввозяться на
митну територію України відповідно до
митного режиму імпорту, є перший метод -
за ціною договору (вартість операції).

При цьому, кожний наступний метод
застосовується лише у разі, якщо митна
вартість товарів не може бути
визначена шляхом застосування
попереднього методу відповідно до норм
цього Кодексу (ч. ч. 2-3 ст. 57 Митного
кодексу України).

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 58
Митного кодексу України метод
визначення митної вартості за ціною
договору (контракту) щодо товарів, які
ввозяться на митну територію України
відповідно до митного режиму імпорту,
застосовується у разі, якщо:

1) немає жодних обмежень щодо прав
покупця (імпортера) на використання
оцінюваних товарів, за винятком тих, що:

а) встановлюються законом чи
запроваджуються органами державної
влади в Україні;

б) обмежують географічний регіон, у
якому товари можуть бути перепродані
(відчужені повторно);

в) не впливають значною мірою на
вартість товару;

2) щодо продажу оцінюваних товарів або
їх ціни відсутні будь-які умови або
застереження, які унеможливлюють
визначення вартості цих товарів;

3) жодна частина виручки від будь-якого
подальшого перепродажу, розпорядження
або використання товарів покупцем не
надійде прямо чи опосередковано
продавцеві, якщо тільки не буде
зроблено відповідне коригування з
урахуванням положень частини десятої
цієї статті;

4) покупець і продавець не пов'язані між
собою особи або хоч і пов'язані між
собою особи, однак ці відносини не
вплинули на ціну товарів.

Відповідно до ч. ч. 1-2 ст. 53 Митного
кодексу України у випадках,
передбачених цим Кодексом, одночасно з
митною декларацією декларант подає
органу доходів і зборів документи, що
підтверджують заявлену митну вартість
товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну
вартість товарів, є: 1) декларація
митної вартості, що подається у
випадках, визначених у частинах п'ятій
і шостій статті 52 цього Кодексу, та
документи, що підтверджують числові
значення складових митної вартості, на
підставі яких проводився розрахунок
митної вартості; 2)
зовнішньоекономічний договір
(контракт) або документ, який його
замінює, та додатки до нього у разі їх
наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс)
або рахунок-проформа (якщо товар не є
об'єктом купівлі-продажу); 4) якщо
рахунок сплачено, - банківські платіжні
документи, що стосуються оцінюваного
товару; 5) за наявності - інші платіжні
та/або бухгалтерські документи, що
підтверджують вартість товару та
містять реквізити, необхідні для
ідентифікації ввезеного товару; 6)
транспортні (перевізні) документи, якщо
за умовами поставки витрати на
транспортування не включені у вартість
товару, а також документи, що містять
відомості про вартість перевезення
оцінюваних товарів; 7) копія імпортної
ліцензії, якщо імпорт товару підлягає
ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося
страхування, - страхові документи, а
також документи, що містять відомості
про вартість страхування.

Забороняється вимагати від декларанта
або уповноваженої ним особи будь-які
інші документи, відмінні від тих, що
зазначені в цій статті (ч. 5 ст. 57 цього
Кодексу).

З аналізу наведених вище правових норм
вбачається, що Митним кодексом України
передбачено вичерпний перелік
документів, що подається декларантом
митному органу для підтвердження
заявленої митної вартості товарів та
обраного методу її визначення.

Дана норма кореспондується з
положеннями статті 318 Митного кодексу
України, якою встановлено, що митний
контроль має передбачати виконання
митними органами мінімуму митних
формальностей, необхідних для
забезпечення додержання законодавства
України з питань державної митної
справи.

Крім того, це узгоджується з
визначеними у статті 8 Митного кодексу
України принципами здійснення
державної митної справи на засадах
законності та презумпції
невинуватості, єдиного порядку
переміщення товарів, транспортних
засобів через митний кордон України,
спрощення законної торгівлі,
заохочення доброчесності.

Частиною 3 ст. 53 Митного кодексу України
передбачено обов'язок декларанта
подавати додаткові документи (за
наявності) до визначеного частиною
другою цієї статті загального
переліку. При цьому такий обов'язок
виникає у декларанта виключно у разі,
якщо документи, зазначені у частині
другій цієї статті, містять
розбіжності, наявні ознаки підробки
або не містять всіх відомостей, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості товарів, чи
відомостей щодо ціни, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті за ці
товари.

У такому випадку декларант або
уповноважена ним особа на письмову
вимогу митного органу зобов'язані
протягом 10 календарних днів надати (за
наявності): 1) договір (угоду, контракт)
із третіми особами, пов'язаний з
договором (угодою, контрактом) про
поставку товарів, митна вартість яких
визначається; 2) рахунки про здійснення
платежів третім особам на користь
продавця, якщо такі платежі
здійснюються за умовами, визначеними
договором (угодою, контрактом); 3)
рахунки про сплату комісійних,
посередницьких послуг, пов'язаних із
виконанням умов договору (угоди,
контракту); 4) виписку з бухгалтерської
документації; 5) ліцензійний чи
авторський договір покупця, що
стосується оцінюваних товарів та є
умовою продажу оцінюваних товарів; 6)
каталоги, специфікації, прейскуранти
(прайс-листи) виробника товару; 7) копію
митної декларації країни відправлення;
8) висновки про якісні та вартісні
характеристики товарів, підготовлені
спеціалізованими експертними
організаціями, та/або інформація
біржових організацій про вартість
товару або сировини.

Згідно з частинами 4 та 5 ст. 54 Митного
кодексу України, митний орган під час
здійснення контролю правильності
визначення митної вартості товарів
зобов'язаний, зокрема, здійснювати
контроль заявленої декларантом або
уповноваженою ним особою митної
вартості товарів шляхом перевірки
числового значення заявленої митної
вартості, наявності в поданих
зазначеними особами документах усіх
відомостей, що підтверджують числові
значення складових митної вартості
товарів, чи відомостей щодо ціни, що
була фактично сплачена або підлягає
сплаті за ці товари.

Контроль правильності визначення
митної вартості товарів за основним
методом - за ціною договору (контракту)
щодо товарів, які ввозяться на митну
територію України відповідно до
митного режиму імпорту (вартість
операції), здійснюється митним органом
шляхом перевірки розрахунку,
здійсненого декларантом, за
відсутності застережень щодо
застосування цього методу ,визначених
у ч. 1 ст. 58 цього Кодексу (ч. 2 ст. 54 МК
України).

Послідовність дій посадових осіб
митного органу при здійсненні контролю
за правильністю визначення митної
вартості товарів під час здійснення їх
митного контролю та митного оформлення
визначено Методичними рекомендаціями
щодо роботи посадових осіб митних
органів з аналізу, виявлення та оцінки
ризиків при здійсненні контролю
правильності визначення митної
вартості товарів, які переміщуються
через митний кордон України,
затвердженими наказом Державної
митної служби України від 13.07.2012 № 362
(далі - Методичні рекомендації).

Згідно з приписами пункту 6 Розділу ІІ
вказаних Методичних рекомендацій, при
перевірці розрахунку, здійсненого
декларантом або уповноваженою ним
особою при визначенні митної вартості
товарів за основним методом, та
чисельного значення заявленої митної
вартості, зокрема, аналізується:
включення всіх складових митної
вартості; включення всіх платежів, які
відповідають вимогам, встановленим
частинами п'ятою - восьмою статті 58
Кодексу, до ціни, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті;
наявність помилок при перенесенні
відомостей з документів, які
підтверджують митну вартість товарів,
до митної декларації та/або до
декларації митної вартості; наявність
арифметичних помилок в митній
декларації, декларації митної вартості
або документах, які підтверджують
митну вартість товарів; наявність
помилок при перерахунку сум в
іноземній та/або національній валютах;
наявність помилок при здійсненні
нарахувань (наприклад, знижок);
наявність помилок при перерахуванні
одиниць виміру оцінюваного товару на
одиниці виміру товару відповідно до
Митного тарифу України.

При перевірці розрахунку та числового
значення заявленої митної вартості
товарів здійснюється перевірка
наявності у підтверджуючих документах
всіх відомостей в кількісному виразі,
використаних при обчисленні митної
вартості, а саме: ДМВ (якщо ДМВ
подається); митній декларації графи 12,
20, 22, 31 (в частині зазначення
характеристик товару, які впливають
виключно на рівень його митної
вартості), 42, 43, 44 (в частині наявності
реквізитів документів, які
підтверджують митну вартість товарів),
45, 46; документах, поданих для здійснення
митного контролю та митного оформлення
товарів, для декларування яких не
застосовується митна декларація (в
частині зазначення характеристик
товару, які впливають виключно на
рівень його митної вартості);
рахунку-фактурі або іншому документі,
який визначає вартість товару (пункт 7
Розділу ІІ Методичних рекомендацій).

Відповідно до ч. 6 ст. 54 Митного кодексу
України митний орган може відмовити у
митному оформленні товарів за
заявленою декларантом або
уповноваженою ним особою митною
вартістю виключно за наявності
обґрунтованих підстав вважати, що
заявлено неповні та/або недостовірні
відомості про митну вартість товарів, у
тому числі невірно визначено митну
вартість товарів, у разі: невірно
проведеного декларантом або
уповноваженою ним особою розрахунку
митної вартості; неподання декларантом
або уповноваженою ним особою
документів згідно з переліком та
відповідно до умов, зазначених у
частинах другій - четвертій статті 53
цього Кодексу, або відсутності у цих
документах всіх відомостей, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості товарів, чи
відомостей щодо ціни, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті за ці
товари; невідповідності обраного
декларантом або уповноваженою ним
особою методу визначення митної
вартості товару умовам, наведеним у
Главі 9 цього Кодексу; надходження до
митного органу документально
підтвердженої офіційної інформації
митних органів інших країн щодо
недостовірності заявленої митної
вартості.

Аналіз положень частини третьої статті
53, частин другої, четвертої - шостої
статті 54, статті 58 Митного кодексу
України та пунктів 6, 7 Методичних
рекомендацій надає підстави для
висновку про те, що митний орган при
здійсненні контролю за правильністю
визначення митної вартості
зобов'язаний перевірити складові
числового значення митної вартості,
правильність розрахунку, здійсненого
декларантом, упевнитись в
достовірності та точності заяв,
документів чи розрахунків, поданих
декларантом, а також відсутності
обмежень для визначення митної
вартості за ціною договору, наведених у
статті 58 Митного кодексу України.

При цьому, митний орган має право
відійти від наведених вище
законодавчих обмежень, пов'язаних з
перевіркою основного переліку
документів, які підтверджують митну
вартість товарів, та витребувати від
декларанта додаткові документи лише у
тому випадку, якщо надані декларантом
документи містять розбіжності, наявні
ознаки підробки або ці документи не
містять всіх відомостей, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості товарів, чи
відомостей щодо ціни, тобто не
дозволяють митному органу законно
здійснити визначений законом мінімум
митних формальностей, необхідних для
забезпечення додержання законодавства
України з питань державної митної
справи для розмитнення
задекларованого товару.

Частиною 3 ст. 54 Митного кодексу України
встановлено, що за результатами
здійснення контролю правильності
визначення митної вартості товарів
митний орган визнає заявлену
декларантом або уповноваженою ним
особою митну вартість чи приймає
письмове рішення про її коригування
відповідно до положень статті 55 цього
Кодексу.

Прийняте митним органом письмове
рішення про коригування заявленої
митної вартості товарів має містити,
зокрема, обґрунтування причин, через
які заявлену декларантом митну
вартість не може бути визнано та
обґрунтування числового значення
митної вартості товарів, скоригованої
митним органом, та фактів, які вплинули
на таке коригування (частина друга
статті 55 МК України).

Як вже зазначалось позивачем укладено
зовнішньоекономічний контракт від
02.04.2012 року № SMА16.

При поданні митної декларації на
оформлення було подано наступні
документи:

· картка обліку особи, яка
здійснює операції з товарами №
100/2012/0002564 від 11.02.2014 р.;

· міжнародна автомобільна
накладна (CMR) № 0276 від 08.03.2014 р.;

· коносамент (Bill of Lading) ZHENNLAQB402321 від
15.01.2014 р.;

· рахунок-фактура про надання
транспортно-експедиційних послуг від
виконавця договору (контракту) про
транспортно-експедиційні послуги HB0351
від 07.02.2014 р.;

· документ, що підтверджує
вартість перевезення товару - довідка
про транспортні витрати б/н від 27.02.2014
р.;

· каталог виробника товару -
сторінка каталогу від 11.03.2014 р.;

· висновок про вартісні
характеристики товару, підготовлений
спеціалізованою експертною
організацією В-396/1 від 24.02.2014 р.;

· рахунок-фактура (інвойс) № 2013F03A83A
від 06.01.2014 р.;

· пакувальний лист № 2013F03A83A від
06.01.2014 р.;

· доповнення до
зовнішньоекономічного договору
(контракту) № 1 від 18.02.2013 р.;

· доповнення до
зовнішньоекономічного договору
(контракту) № 2 від 28.02.2014 р.;

· зовнішньоекономічний договір
(контракт) купівлі-продажу SMA16 від 02.04.2012
р.;

· договір (контракт) про
перевезення № 08/01/2014 від 08.01.2014 р.;

· декларація про відповідність
UA.011.D.00033-13 від 14.01.2013 р.;

· декларація про відповідність
UA.011.D.00097-13 від 29.01.2013 р.;

· інформація про позитивні
результати здійснення фітосанітарного
контролю товару № 2730 від 08.03.2014 р.;

· інформація про позитивні
результати здійснення радіологічного
контролю товару № 2761 від 15.01.2014 р.;

· декларація про походження
товару № 2013F03A83A від 06.01.2014 р.;

· акт про невідповідність товарів
відомостям, зазначеним у документах,
необхідних для здійснення їх митного
контролю про походження товару, їх
упаковки б/н від 08.03.2014 р.

Як встановлено судом, митна вартість
товару була визначена позивачем за
першим методом - за ціною договору.

В гр. 33 Рішення про коригування митної
вартості від 11.03.2014 р. № 100250001/2014/000065/2
визначено неможливість застосування
попередніх методів визначення митної
вартості.

Крім того, зазначено, що митна вартість
імпортованих товарів не може бути
визначена за ціною договору щодо
товарів, які імпортуються (вартість
операції), оскільки документи позивача
містять розбіжності /невідповідності/
або неповні дані, наприклад - договір,
який надано до митного оформлення, а
також згідно документів, які подані до
митного оформлення виробником товару є
фірма «NINGBO JIANGBEI ELEX IMP. &EXP.CO.LTD» (Китай), а
контракт від 02.04.2012 № SMA16 укладено з
підприємством Zhejiang Fersd Group Co. Ltd. В той же
час, в графі 44 ЕМД від 11.03.2014 р. №
10025000/2014/008787 зазначено, що поставка
товарів здійснюється згідно з
контрактом виробника товарів; згідно
коносаменту від 15.01.2014 р. № ZHENNLAQB402321 від
15.01.2014 р. визначено «Freight prepared» (фрахт
сплачений), тобто витрати на
транспортування було сплачено
продавцем товару. В той же час, згідно
зовнішньоекономічного контракту товар
імпортується згідно умов поставки FOB
Ningbo, тобто транспортні витрати повинні
бути винесені покупцем товару. У
договорі про
транспортно-експедиторське
обслуговування від 08.01.2014 відсутні
пункти 3.9 та 8.4 в англійській версії
договору.

Згідно ч. 3 ст. 53 Митного кодексу України
на письмову вимогу органу доходів і
зборів декларанту запропоновано
протягом 10 календарних днів надати (за
наявності) такі додаткові документи:

- договір (угоду, контракт) із
третіми особами, пов'язаний з договором
(угодою, контрактом) про поставку
товарів, митна вартість, яких
визначається;

- рахунки про здійснення платежів
третім особам на користь продавця, якщо
такі платежі здійснюються за умовами,
визначеними договором (угодою,
контрактом);

- транспортні (перевізні)
документи, якщо за умовами поставки
витрати на транспортування не включені
у вартість товару, а також документи, що
містять відомості про вартість
перевезення оцінюваних товарів;

- виписку з бухгалтерської
документації;

- каталоги, специфікації,
прейскуранти (прайс-листи) виробника
товару;

- копію митної декларації країни
відправлення; висновки про якісні та
вартісні характеристики товарів,
підготовлені спеціалізованими
експертними організаціями;

- інші наявні документи для
підтвердження заявленої митної
вартості товарів (за власним бажанням).

ТОВ «Софіт-Люкс» не виконано в повному
обсязі вимоги органу доходів і зборів
щодо надання додаткових документів. У
органу доходів і зборів наявна
інформація щодо числових значень
складових митної вартості та інших
умов, що могли вплинути на ціну товарів,
яка призвела до виникнення сумнівів у
правильності визначення митної
вартості та до прийняття рішення про
коригування митної вартості, заявленої
декларантом, яке ґрунтується на раніше
визнаних органами доходів і зборів
митних вартостях, наприклад, за МД №
500060001/2013/056578 від 24.12.2013 р.

Митна вартість, визначена із
застосуванням резервного методу.

Попередні методи не застосовані: за
ціною договору (контракту) щодо
товарів, які імпортуються - відповідно
до вимог ч. 2 ст. 58 Митного кодексу
України;

Методи за ціною договору щодо
ідентичних товарів за ціною договору
щодо подібних (аналогічних) товарів - у
зв'язку з відсутністю цінової
інформації на ідентичні та подібні
товари;

Методи на основі віднімання вартості,
на основі віднімання вартості, на
основі додавання вартості (обчислена
вартість) - через відсутність основи
для віднімання (додавання) вартості.

Процедура консультацій між органом
доходів і зборів та декларантом
проведена.

Дослідивши наявні в матеріалах справи
документи, заслухавши доводи сторін,
суд дійшов висновку, що документи,
подані ТОВ «Софіт-Люкс» подано до
митного органу з метою підтвердження
заявлених відомостей про митну
вартість товарів, відповідають
переліку документів, встановлених
частиною третьою статті 53 МК України.

Так, в п. 4.14 зовнішньоекономічного
контракту міститься інформація, що всі
товари, які Продавець постачає Покупцю,
виготовляються на підприємстві NINGBO
JIANGBEI ELEX IMP. &EXP.CO.LTD.

Крім того, п. 3.9 та п. 8.4 Договору про
транспортно-експедиторське
обслуговування від 08.01.2014 р. № 08/01/2014 р.
передбачені в англійській редакції
договору, а тому зауваження
відповідача з даного приводу є
безпідставним. Також, суд вважає
безпідставним висновок відповідача
щодо зазначення у коносаменті від
15.01.2014 р. ZHENNLAQB402321 «Freight prepared» («фрахт
передплачений»), оскільки у вказаному
коносаменті, передбачено «Freight collect».

Судом також встановлено, що контракт SMA
16 від 02.04.2014 р. є прямим контрактом,
тобто від виробника товару.

Що стосується твердження відповідача
стосовно того, що позивачем не надано
додаткових документів на письмову
вимогу відповідача, то це твердження
спростовується електронними
повідомленнями, якими підтверджується
факт, що позивачем було додатково
надано усі витребувані документи, за
виключенням тих, що не передбачені
умовами контракту.

Відповідач не зазначив ні в жодному
своєму електронному повідомленні, які
саме відомості або розбіжності ці
документи повинні містити.

Разом з тим, витребуючи документи у
позивача, передбачених ст. 53 Митного
кодексу України, відповідачем не
вказано обставин, які позивач має
підтвердити.

Згідно рішення про коригування митної
вартості товарів № 100250001/2014/000065/2 від
11.03.2014 р. митна вартість товару складає
4,5600 USD, за одиницю, що є вищою, ніж
вартість згідно цінової бази ЄАІС ДМСУ,
та вищою за вартість заявлену
позивачем, крім того, вартість товару
визначена позивачем відповідає
вартості зазначеної ЄАІС ДМСУ, а тому
суд вважає в даному випадку
використання даних цінової бази є
безпідставним.

Слід зазначити, що позивачем
надсилався відповідачу лист вих. №
11-03-14/2 від 11.03.2014 р., з якого вбачається,
що позивач надав вичерпний перелік
документів.

Крім того слід зазначити, що відповідач
у оскаржуваному рішенні послався на
неможливість застосування другого та
третього методів у зв'язку із
відсутністю інформації. Водночас у
вказаному рішенні позивач послався на
визначення митної вартості із
застосуванням митної вартості товарів,
подібних за якісними характеристиками.

Таким чином, оскаржуване рішення
містить протилежні визначення про
відсутність інформації щодо подібних
товарів та застосування такої
інформації одночасно.

З огляду на викладене вище, суд вважає,
що вказані відповідачем в
оскаржуваному рішенні розбіжності є
несуттєвими та формальними,
спростовуються матеріалами справи, а,
отже, не впливають на рівень заявленої
декларантом митної вартості
оцінюваних товарів.

Разом з тим, витребуючи докази у
позивача, відповідач не конкретизував,
які саме розбіжності містять надані
позивачем документи, яких обов'язкових
документів не надано позивачем з
первинними МД, на підтвердження яких
саме обставин необхідно надати
додаткові документи та не зазначено
конкретизованої інформації, яка могла
викликати сумнів у достовірності
заявленої позивачем митної вартості.

Приймаючи рішення про визначення
митної вартості імпортованого
позивачем товару за другорядним
методом 2 г (резервний), митний орган не
вказав, яким чином митна вартість
товару була визначена саме в такому
розмірі, які складові вплинули на
формування такої вартості, та не
наведено жодних розрахунків, за якими
митним органом було визначено таку
вартість товару, що є порушенням ст. 55
Митного кодексу України.

Окрім того, в рішеннях про коригування
митної вартості товару митний орган
чітко не вказав, які відомості в
наданих йому документах викликають
сумніви, в чому вони полягають та яким
чином витребувані документи можуть
вплинути на визначення ціни за
будь-яким методом.

Згідно правової позиції Верховного
суду України вказаної в постановах від
29 травня 2012 року по справі №21-91а12, від 11
вересня 2012 року по справі № 21-262а12, яка
винесена у зв'язку з неоднаковим
застосуванням норм матеріального
права і є обов'язковою для державних
органів та судів України, суд дійшов
висновку, що за умови ненаведення
митним органом доказів того, що
документи, подані декларантом для
митного оформлення товару є
недостатніми чи такими, що у своїй
сукупності викликають сумнів у
достовірності наданої інформації,
витребування цим органом переліку
документів без зазначення обставин,
які ці документи повинні підтвердити
свідчить про протиправність рішення
цього органу щодо застосування іншого,
ніж основний метод визначення митної
вартості.

Відповідно до Правил заповнення
рішення про коригування митної
вартості товарів, затверджених наказом
Міністерства фінансів України від
24.05.2012 р. № 598, що визначає обставини
прийняття Рішення та джерела
інформації, що використовуються митним
органом при визначенні митної вартості
товарів у Графі 33 зазначаються причини,
через які митна вартість імпортованих
товарів не може бути визначена за ціною
договору (контракту) щодо товарів, які
імпортуються (вартість операції), у
тому числі:

- неподання основних документів, які
підтверджують відомості про заявлену
митну вартість товарів (згідно з
переліком та відповідно до умов,
наведених у статті 53 Кодексу);

- невірно проведений розрахунок митної
вартості;

- невідповідність обраного декларантом
або уповноваженою ним особою методу
визначення митної вартості товару
умовам, наведеним у главі 9 розділу III
Кодексу;

- надходження до митного органу
документально підтвердженої офіційної
інформації митних органів інших країн
щодо недостовірності заявленої митної
вартості.

Зазначається послідовність
застосування методів визначення
митної вартості та причин, через які не
був застосований кожний з методів, що
передує методу, обраному митним
органом.

У графі також вказується про
проведення процедури консультацій між
митним органом та декларантом з метою
обґрунтованого вибору методів
визначення митної вартості товарів
відповідно до вимог статей 59 - 61
Кодексу. Результати проведеної
консультації, а також причини, через
які не можуть бути застосовані методи
визначення митної вартості товарів за
ціною договору щодо ідентичних,
подібних (аналогічних) товарів
(наприклад, відсутня інформація щодо
вартості ідентичних або подібних
(аналогічних) товарів), фіксуються у
графі.

У випадку визначення митної вартості
оцінюваних товарів із застосуванням
резервного методу (стаття 64 Кодексу)
зазначаються докладна інформація та
джерела, які використовувалися митним
органом при її визначенні.

Відповідно до ч. 1 ст. 452 Митного кодексу
України інформація щодо обсягів
експорту та імпорту конкретних видів
товарів надається центральним органом
виконавчої влади за їх вмотивованим
запитом (одноразово) або на підставі
міжвідомчих угод про інформаційний
обмін (регулярно).

Таким чином, відповідач мав можливість
застосувати метод 2а або 2б визначення
митної вартості товарів, тобто за ціною
договору щодо ідентичних або подібних
товарів.

Зазначена позиція узгоджується з
позицією Верховного суду України та
Вищого адміністративного суду України,
викладеній в постанові від 22.10.2013 р. №
21-326а13.

Разом з тим, суд вважає, що відповідач,
застосувавши 6 (резервний) метод
визначення митної вартості, не надав
будь-яких фактичних даних щодо
застосування попередніх 2-5 методів
визначення митної вартості, зокрема, не
навів жодних відповідних аргументів.

Беручи до уваги вищенаведене, суд
приходить до висновку, що відповідачем
не доведено неможливість застосування
методів 1-5 та безпідставно визначено
декларанту митну вартість за резервним
методом.

При цьому, переконливих аргументів, які
б викликали обґрунтовані сумніви в
достовірності проведеного позивачем
розрахунку митної вартості товару за
ціною договору, відповідачем не
наведено, а обставин, які б впливали на
рівень задекларованої вартості
товарів, не встановлено.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає,
подані декларантом позивача документи
необхідно вважати належними та
достатніми для підтвердження та
визначення митної вартості товару.

За таких обставин, висновок митного
органу про неможливість визначення
митної вартості товару за ціною
договору щодо товарів, які
імпортуються (вартості операції), суд
вважає необґрунтованим, а застосування
резервного методу неправомірним.

Водночас, суд вважає необґрунтованими
позовні вимоги в частині визнання
протиправними дій Київської
міжрегіональної митниці Міністерства
доходів і зборів України при винесенні
рішення про корегування митної
вартості товарів № 100250001/2014/000065/2 від
11.03.2014 р. незаконними та протиправними,
оскільки, відповідно до положень ч. 6 ст.
54 Митного кодексу України та
Методичних рекомендацій, перевірка
митної вартості та прийняття рішення
щодо відмови чи прийнятті митної
декларації, визначення митної
вартості, винесення картки відмови
належить до виключної компетенції
митного органу, а тому це є його
суб'єктивне право щодо вчинення
зазначених дій, з огляду на що у суду
відсутні підстави для задоволення
позовних вимог в цій частині.

Статтею 19 Конституції України
передбачено, що органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Виходячи з того, що твердження митного
органу про неможливість застосування
обраного позивачем методу визначення
митної вартості товару за ціною
договору щодо товарів, які
імпортуються (вартості операції), є
необґрунтованим та безпідставним, а
документи, подані позивачем до митного
органу, відповідають вимогам чинного
законодавства, необхідним для надання
їм юридичної сили та доказовості, а,
отже, і підтверджують заявлені
позивачем відомості про митну вартість
товарів, суд приходить до висновку, що
визначення відповідачем митної
вартості товару та коригування її у
сторону збільшення за резервним
методом здійснено з порушенням вимог
митного законодавства України, що є
підставою для скасування
оскаржуваного рішення.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 71 КАС України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу. В
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідно до частини 3 статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
у справах щодо оскарження рішень, дій
чи бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); безсторонньо
(неупереджено); добросовісно;
розсудливо; з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації;
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення;
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Дослідивши матеріали справи, в межах
заявлених позовних вимог, вислухавши
доводи сторін, суд дійшов висновку, що
позовні вимоги Товариства з обмеженою
відповідальністю «Софіт-Люкс» про
визнання протиправним та скасування
рішення про коригування митної
вартості товарів № 100250001/2014/000065/2 від
11.03.2014 р. підлягають задоволенню
частково.

Також суд зазначає, що обставини,
встановлені даним судовим рішенням,
стосуються здійснення митних процедур
за ВМД позивача № 100250001/2014/008787 від 11.03.2014
р.

Відповідно до ч. 3 ст. 94 Кодексу
адміністративного судочинства України
якщо адміністративний позов
задоволено частково, судові витрати,
здійснені позивачем, присуджуються
йому відповідно до задоволених вимог, а
відповідачу - відповідно до тієї
частини вимог, у задоволенні яких
позивачеві відмовлено.

Керуючись ст. ст. 69-71, 94, 160-163, 167, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, Окружний адміністративний суд
міста Києва, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Позов Товариства з обмеженою
відповідальністю «Софіт-Люкс»
задовольнити частково.

2. Визнати протиправним та скасувати
рішення Київської міжрегіональної
митниці Міністерства доходів і зборів
України про коригування митної
вартості товарів № 100250001/2014/000065/2 від
11.03.2014 р.

3. В іншій частині позовних вимог
відмовити.

4. Судові витрати в сумі 36 (тридцять
шість) гривень 54 копійки присудити на
користь Товариства з обмеженою
відповідальністю «Софіт-Люкс» за
рахунок Державного бюджету України.

Постанова відповідно до ч. 1 ст. 254
Кодексу адміністративного судочинства
України набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, встановленого цим Кодексом.

Постанова може бути оскаржена до суду
апеляційної інстанції протягом десяти
днів з дня її проголошення особою, яка
оскаржує постанову, за правилами,
встановленими ст. ст. 185-187 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Суддя
І.О. Іщук

Повний текст постанови складено 08.07.2014
р.