Справа № 2а-13/11
Суддя: Маслій В.І.
Дата ухвалення: 2014-07-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 липня 2014 року м.
Київ К/800/23970/13

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

Головуючого: Маслія В.І.

Суддів: Логвиненка А.О.,
Черпіцької Л.Т.,

провівши попередній розгляд
адміністративної справи за касаційною
ОСОБА_1 та її представника на постанову
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду від 16 квітня 2013
року у справі за позовом ОСОБА_1 до
Виконавчого комітету Бердянської
міської ради, Комунального
підприємства по технічній
інвентаризації Бердянської міської
ради, третя особа - ТОВ
«Бердянськбудтрест», про скасування
рішення,

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до
виконавчого комітету Бердянської
міської ради Запорізької області,
Комунального підприємства з технічної
інвентаризації Бердянської міської
ради, за участю третьої особи, яка не
заявляє самостійних вимог на предмет
спору - ТОВ «Бердянськбудтрест», в
якому, з урахуванням уточнення
позовних вимог просила скасувати
рішення виконавчого комітету
Бердянської міської ради Запорізької
області «Про погашення
правоустановчих документів на
домобудування» № 232 від 28.03.2002 року в
частині погашення Бердянським
комунальним підприємством з технічної
інвентаризації правоустановчих
документів на домоволодіння АДРЕСА_1;
визнати протиправними (незаконними)
дії Бердянського комунального
підприємства з технічної
інвентаризації по погашенню Договору
дарування, укладеного в м. Бердянську
12.07.1973 року між ОСОБА_2 (матір'ю
позивачки) та ОСОБА_3, посвідченого
12.07.1973 року нотаріусом ОСОБА_4
Бердянської державної нотаріальної
контори за реєстром № 4049; зобов'язати
Комунальне підприємство з технічної
інвентаризації Бердянської міської
ради поновити запис № 5205, додаток 2
стор. 203 про реєстрацію договору
дарування, укладеного в м. Бердянську
12.07.1973 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 шляхом
внесення до Реєстру прав власності
на нерухоме майно запису про
реєстрацію вказаного Договору
дарування.

Постановою Бердянського
міськрайонного суду Запорізької
області від 24.10.2011 року позовні вимоги
задоволено.

Постановою Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 16.04.2013 року постанову Бердянського
міськрайонного суду Запорізької
області від 24.10.2011 року скасовано та
ухвалено нову, якою у задоволенні
позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з постановою суду
апеляційної інстанції ОСОБА_1 та її
представник звернулися до Вищого
адміністративного суду України з
касаційною скаргою, в якій, посилаючись
на порушення апеляційним судом норм
матеріального і процесуального права,
просять скасувати постанову суду
апеляційної інстанції та залишити без
змін постанову суду першої інстанції.

Заперечуючи проти касаційної скарги,
ТОВ «Бердянськбудтрест» просить
залишити касаційну скаргу без
задоволення, а постанову суду
апеляційної інстанції - залишити без
змін.

Заслухавши доповідь судді Вищого
адміністративного суду України,
перевіривши матеріали справи
та обговоривши доводи скарги, колегія
суддів вважає, що касаційна скарга не
підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 220 КАС України суд
касаційної інстанції перевіряє
правильність застосування судами
першої та апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
правової оцінки обставин у справі і не
може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу.

Як встановлено судом та
підтверджено матеріалами справи,
відповідно до договору дарування,
укладеного 12.07.1973 року між ОСОБА_2
(матір'ю позивачки) та ОСОБА_3
(позивачем), посвідченого 12.07.1973 року
нотаріусом ОСОБА_4 Бердянської
державної нотаріальної контори за
реєстром № 4049, позивач прийняла у дар
2/15 частини житлового будинку з
відповідною частиною надвірних
побудов, жила площа 42,26 кв.м., що
знаходиться в АДРЕСА_1. В користування
позивача перешли: кімната № 8 - 7,6 кв.м.,
коридор № 9 - 3,4 кв.м., жила прибудова
літ.А-1.

На зазначеному договорі Бердянським
міжміським бюро технічної
інвентаризації зроблений
реєстраційний напис 15.11.1973 року про
право власності ОСОБА_3 на 2/15 частини
домоволодіння АДРЕСА_1. Решта
зазначеного домоволодіння
зареєстрована на праві власності: 2/3
частини за ОСОБА_2, 1/5 частини - за ОСОБА_5

Розпорядженням виконавчого комітету
Бердянської міської ради від 29.09.1989 №
396-р вирішено для визначення технічного
стану жилих будинків місцевих рад та
індивідуальних забудовників, що
постраждали від підтоплення липневими
водами у вересні 1989 року, створити
комісію, за наслідками обстеження
результати надати на розгляд виконкому
до 15.10.1989 року.

Актом обстеження домоволодінь, що
постраждали внаслідок липневих вод від
04.10.1989 року встановлено, що
домоволодіння по АДРЕСА_1 зруйновано і
стало непридатним для проживання.
Особи, що мешкають в зазначеному
домоволодінні, вносяться до списку
осіб, що потребують поліпшення
житлових умов; після відселення
домоволодіння підлягає знесенню.

06.10.1989 року виконавчим комітетом
Бердянської міської ради народних
депутатів прийнято рішення від № 414
«Про ліквідацію наслідків стихійного
лиха», яким вирішено забезпечити
постраждалих від стихійного лиха
житлом в порядку на умовах, визначених
п.п.1-4 цього рішення. Згідно п.5
вказаного рішення зобов'язано бюро
технічної інвентаризації погасити
правові документи на зруйновані дома
та дома, які підлягають відновленню,
власники яких отримали державну
квартиру, а володільцям цих домів в
місячний строк здійснити знесення
вказаних домобудувань. В додатку № 1 до
вказаного рішення визначено перелік
громадян, яким вирішено надати житлову
площу у зв'язку із стихійним лихом.

У відповідності з означенням
рішенням громадянам, які проживали в
АДРЕСА_1 в період стихійного лиха,
надано житло, а саме: ОСОБА_2 на склад
сім'ї із 3 осіб, ОСОБА_6 на склад сім'ї із 1
особи, ОСОБА_7 на склад сім'ї із 4 осіб.

Оскільки Позивач та її сім'я в 1989 році у
вказаному будинку не проживали, на
обліку осіб, потребуючих поліпшення
житлових умов позивач не перебувала, а
тому відповідно до норм діючого на той
час законодавства, не підпадала під
особу, яка потребувала поліпшення
житлових умов. З огляду на зазначене,
позивач до списків громадян, які
потребували поліпшення житлових умов,
включена не була.

28.03.2002 року, на підставі проведеного у
2002 році обстеження житлового фонду
міста, виконавчим комітетом
Бердянської міської ради прийнято
рішення № 232, яким за результатами
розгляду клопотань КП КП
«Житлосервіс-2», ДКП «Житлосервіс-3», гр.
ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11,
враховуючи, що згідно з актами
обстеження комісії по інвентаризації
та обстеженню житлових приміщень,
домобудування та частини домобудувань
зруйновані і відновленню не
підлягають, керуючись п.1 ст.30 Закону
України «Про місцеве самоврядування в
Україні», ст.25 Статуту територіальної
громади м. Бердянська, вирішено
Бердянському комунальному
підприємству з технічної
інвентаризації погасити право
установчі документи на домобудування
АДРЕСА_1, 2/3 частини якого належать
ОСОБА_2, 1/5 частина - ОСОБА_5, 2/5 частини -
ОСОБА_3

На підставі зазначеного рішення від
28.03.2002 року № 232, з відповідними
документами до нього, реєстратор
закрив розділ Реєстру прав та
реєстраційну справу на АДРЕСА_1, тобто
погасив правоустановчі документи на
означене домобудування.

Оскільки на час такого погашення норми
законодавства, що регулювали вказані
правовідносини, не передбачали
закриття реєстраційної справи у разі
знищення нерухомого майна саме за
заявою власника майна, колегія суддів
вважає, що дії відповідачів
відповідали діючому законодавству.

Скасовуючи постанову суду першої
інстанції та ухвалюючи нову постанову
про відмову у задоволенні позовних
вимог, апеляційний суд виходив з
правомірності оскаржуваного рішення
Виконавчого комітету Бердянської
міської ради та дій Комунального
підприємства по технічній
інвентаризації Бердянської міської
ради, оскільки знищення належного
позивачу нерухомого майна відбулось
внаслідок стихійного лиха, і жодним
чином не пов'язано з діями чи
бездіяльністю відповідачів, а тому
підстав для задоволення позовних вимог
немає.

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
погоджується з висновками суду
апеляційної інстанції, та зазначає, що
здійснивши аналіз залучених до справи
доказів, суд апеляційної інстанції
прийшов до обгрунтованих висновків про
відсутність підстав для задоволення
позовних вимог.

Касаційна скарга не спростовує
правильність застосування судом
апеляційної інстанції норм
матеріального та процесуального права
при вирішенні адміністративного спору
та, по суті, зводиться до переоцінки
достовірності проаналізованих судом
доказів.

Відповідно до ст. 224 КАС України суд
касаційної інстанції залишає
касаційну скаргу без задоволення, а
судові рішення - без змін, якщо визнає,
що суди першої та апеляційної
інстанцій не допустили порушень норм
матеріального і процесуального права
при ухваленні судових рішень чи
вчиненні процесуальних дій.

Керуючись статтями 220, 220-1, 223, 224, 230, 231,
КАС України, колегія суддів -

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_1 та її
представника - залишити без
задоволення.

Постанову Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 16 квітня 2013 року - залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення і може бути
переглянута Верховним Судом України у
строк та у порядку, визначеними
статтями 237 - 239-1 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Судді :