Справа № 817/1466/14
Суддя: Щербаков В. В.
Дата ухвалення: 2014-06-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 817/1466/14

23 червня 2014 року 12год. 25хв. м. Рівне

Рівненський окружний адміністративний
суд у складі судді Щербакова В. В., за
участю секретаря судового засідання
Таргоній А.В., сторін та інших осіб, які
беруть участь у справі:

позивача: представник не прибув,

відповідача: представник не прибув,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом

Регіонального відділення Фонду
державного майна України по
Рівненській області до
Оженинської сільської ради
Острозького району Рівненської
області про скасування рішення
та зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ :

Регіональне відділення Фонду
державного майна України по
Рівненській області (далі - РВ ФДМ
України по Рівненській області)
звернулося до суду з позовом до
Оженинської сільської ради
Острозького району Рівненської
області (далі - Оженинська сільська
рада) про скасування рішення від 03.02.2014
№629 в частині скасування рішення від
07.04.2008 №419 "Про передачу об'єкта
незавершеного будівництва" та
зобов'язання вчинити дії щодо
прийняття об'єкта незавершеного
будівництва 64-квартирного житлового
будинку в с.Оженин Острозького району
Рівненської області у власність
територіальної громади с.Оженин за
актом приймання передачі без будь-яких
додаткових умов.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
оспорюване рішення в частині
скасування власного рішення від 07.04.2008
№419 прийнято з порушенням норм чинного
законодавства України, оскільки
положеннями Законом України "Про
місцеве самоврядування в Україні" від
21.05.1997 №280/97-ВР (далі - Закон №280/97-ВР) не
передбачено скасування чи зміну
органами самоврядування власних
рішень, а тому є незаконним. Крім того, у
Рішенні Конституційного Суду України
від 16.04.2009 №7-рп/2009 зазначено, що органи
місцевого самоврядування не можуть
скасовувати свої попередні рішення,
вносити до них зміни, якщо відповідно
до приписів цих рішень виникли
правовідносини, пов'язані з
реалізацією певних суб'єктивних прав
та охоронюваних законом інтересів, і
суб'єкти цих правовідносин заперечують
проти їх зміни чи припинення. Таким
чином, надаючи згоду про прийняття
об'єкта незавершеного будівництва
64-квартирного житлового будинку в
с.Оженин Острозького району
Рівненської області у власність
територіальної громади с.Оженин
рішенням від 07.04.2008 №419, у Оженинської
сільської ради виникли правовідносини,
пов'язані з реалізацією суб'єктивних
прав щодо прийняття вищевказаного
об'єкта у комунальну власність. Проте, з
моменту винесення рішення від 07.04.2008
№419, даний об'єкт не був прийнятий
відповідачем у власність
територіальної громади с.Оженин, чим
порушено суб'єктивні права позивача.
Зазначає, що РВ ФДМ України по
Рівненській області не має повноважень
та можливостей щодо збереження майна,
та не може поставити його на власний
баланс, а балансоутримувач вказаного
об'єкта передачі припинив свою
діяльність за рішенням суду. Просив
позов задовольни повністю.

У судове засідання позивач на прибув,
про причини неприбуття суд не
повідомив, про дату, час і місце
судового розгляду повідомлений з
урахуванням вимог ст.ст.33, 35 КАС України
належним чином.

Відповідач, Оженинська сільська рада,
позов не визнав з підстав, викладених у
письмових запереченнях, у яких зокрема
зазначає, що з моменту надання
відповідачем згоди (рішення
Оженинської сільської ради від 07.04.2008
№419) про прийняття об'єкта
незавершеного будівництва
64-квартирного житлового будинку в
с.Оженин Острозького району
Рівненської області у власність
територіальної громади с.Оженин
позивачем не надано жодного документа
для реалізації прийняття даного майна
у комунальну власність. Таким чином,
позивачем не було вжито належних
заходів для такої передачі. Крім того,
оскільки з часу надання такої згоди на
приймання у власність територіальної
громади с.Оженин об'єкта незавершеного
будівництва минув тривалий проміжок
часу, відповідачем було здійснено
обстеження стану даного об'єкта та
складено відповідний акт від 28.11.2013,
згідно з яким консервація об'єкта
незавершеного будівництва не
проводилася, а тому на момент
обстеження знаходиться у
напівзруйнованому стані в порівняні з
актом обстеження від 23.08.2007. Відтак,
03.02.2014 було винесене оспорюване рішення
№629 п.3 якого скасовано рішення
Оженинської сільської ради від 07.04.2008
№419, оскільки місцеве самоврядування в
Україні здійснюється на принципах
народовладдя, законності, гласності, в
поєднані місцевих і державних
інтересів. Зазначає, що відповідно до
Рішення від 16.04.2009 №7-рп/2009, орган
місцевого самоврядування має право
приймати рішення, вносити до них зміни
та скасовувати їх на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією і законами України,
керуючись у своїй діяльності ними та
актами Президента України, Кабінету
Міністрів України. Тому вважає,
оспорюване рішення правомірним. Просив
у задоволенні позовних вимог відмовити
повністю.

У судове засідання відповідач не
прибув, у поданій суду заяві просив
розглянути справу за відсутності
представника.

Судом не визнавалася обов'язковою
участь сторін у судовому засіданні. За
таких обставин суд вважає за можливе
вирішити спір без участі сторін на
підставі наявних у справі доказів.

Враховуючи неявку в судове засідання
всіх осіб, які беруть участь у справі,
відповідно до положень ч.6 ст.12 КАС
України, повне фіксування судового
засідання за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не забезпечується.

Повно і всебічно з'ясувавши всі
обставини справи в їх сукупності на
підставі чинного законодавства,
перевіривши їх дослідженими у судовому
засіданні доказами, суд вважає, що
позов підлягає до часткового
задоволення з огляду на наступне.

Судом встановлено, що 07.04.2008
Оженинською сільською радою було
прийнято рішення №419 "Про передачу
об'єкта незавершеного будівництва",
яким відповідач надав згоду на
прийняття у комунальну власність
територіальної громади с.Оженин
Острозького району Рівненської
області об'єкт незавершеного
будівництва 64-квартирного житлового
будинку в с.Оженин Острозького району
Рівненської області (а.с.30).

03.02.2014 Оженинською сільською радою
рішенням №629 було скасовано
вищевказане рішення від 07.04.2008 №419
(а.с.40).

Система та гарантії місцевого
самоврядування в Україні, а також
засади організації та діяльності,
правового статусу і відповідальності
органів та посадових осіб місцевого
самоврядування регулюються Законом
№280/97-ВР.

Відповідно до ст.2 Закону №280/97-ВР,
місцеве самоврядування в Україні - це
гарантоване державою право та реальна
здатність територіальної громади -
жителів села чи добровільного
об'єднання у сільську громаду жителів
кількох сіл, селища, міста - самостійно
або під відповідальність органів та
посадових осіб місцевого
самоврядування вирішувати питання
місцевого значення в межах Конституції
і законів України.

Місцеве самоврядування здійснюється
територіальними громадами сіл, селищ,
міст як безпосередньо, так і через
сільські, селищні, міські ради та їх
виконавчі органи, а також через районні
та обласні ради, які представляють
спільні інтереси територіальних
громад сіл, селищ, міст.

Згідно з ч.1 ст.10 Закону №280/97-ВР,
сільські, селищні, міські ради є
органами місцевого самоврядування, що
представляють відповідні
територіальні громади та здійснюють
від їх імені та в їх інтересах функції і
повноваження місцевого
самоврядування, визначені
Конституцією України, цим та іншими
законами.

Відповідно до ч.3 ст.24 Закону №280/97-ВР,
органи місцевого самоврядування та їх
посадові особи діють лише на підставі,
в межах повноважень та у спосіб,
передбачені Конституцією і законами
України, та керуються у своїй
діяльності Конституцією і законами
України, актами Президента України,
Кабінету Міністрів України, а в
Автономній Республіці Крим - також
нормативно-правовими актами Верховної
Ради і Ради міністрів Автономної
Республіки Крим, прийнятими у межах
їхньої компетенції.

Пунктом 51 частини 1 статті 26 Закону
№280/97-ВР визначено, що питання щодо
надання згоди на передачу об'єктів з
державної у комунальну власність та
прийняття рішень про передачу об'єктів
з комунальної у державну власність, а
також щодо придбання об'єктів
державної власності вирішуються
виключно на пленарних засіданнях
сільської, селищної, міської ради.

Згідно з ч.1 ст.59 Закону №280/97-ВР, рада в
межах своїх повноважень приймає
нормативні та інші акти у формі рішень.

Абзацом 5 пункту 5 Рішення від 16.04.2009
№7-рп/2009 Конституційний Суд України
зазначає, що в Конституції України
закріплено принцип, за яким права і
свободи людини та їх гарантії
визначають зміст і спрямованість
діяльності держави, яка відповідає
перед людиною за свою діяльність
(стаття 3). Органи місцевого
самоврядування є відповідальними за
свою діяльність перед юридичними і
фізичними особами (стаття 74 Закону).
Таким чином, органи місцевого
самоврядування не можуть скасовувати
свої попередні рішення, вносити до них
зміни, якщо відповідно до приписів цих
рішень виникли правовідносини,
пов'язані з реалізацією певних
суб'єктивних прав та охоронюваних
законом інтересів, і суб'єкти цих
правовідносин заперечують проти їх
зміни чи припинення.

За таких обставин, враховуючи, що на
підставі рішення Оженинської
сільської ради від 07.04.2008 №419 "Про
передачу об'єкта незавершеного
будівництва" у РВ ФДМ України по
Рівненській області виникло право на
передачу у комунальну власність
територіальної громади с.Оженин
Острозького району Рівненської
області об'єкт незавершеного
будівництва 64-квартирного житлового
будинку в с.Оженин Острозького району
Рівненської області, а тому Оженинська
сільська рада оспорюваним рішенням
безпідставно визнала таким, що
втратило чинність, рішення від 07.04.2008
№419.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції
України, органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Статтею 25 Закону №280/97-ВР визначено, що
загальна компетенція сільських,
селищних, міських рад і встановлено, що
вони правомочні розглядати і
вирішувати питання, віднесені
Конституцією України, цим та іншими
законами до їх відання.

Оженинська сільська рада своїм
рішенням фактично скасувала раніше
прийняте рішення, вийшовши за межі
повноважень, оскільки в Законі №280/97-ВР
встановлені загальна та виключна
компетенція сільських, селищних,
міських рад. Зокрема, до їх виключної
компетенції віднесено скасування
актів виконавчих органів ради, які не
відповідають Конституції чи законам
України, іншим актам законодавства,
рішенням відповідної ради, прийнятим у
межах її повноважень і не надано право
скасовувати рішення самих рад,
прийнятих відповідними сесіями.

За таких обставин, рішення Оженинської
сільської ради від 03.02.2014 №629 в частині
визнання нечинним рішення від 07.04.2008
№419 "Про передачу об'єкта незавершеного
будівництва" не відповідає положенням
чинного законодавства України, а
відтак, підлягає скасуванню.

Зважаючи на викладене, суд прийшов до
висновку про те, що позовні вимоги РВ
ФДМ України по Рівненській області в
даній частині є обґрунтованими та
підлягають до задоволення.

Що ж стосується позовної вимоги про
зобов'язання відповідача вчинити дії
щодо прийняття об'єкта незавершеного
будівництва 64-квартирного житлового
будинку в с.Оженин Острозького району
Рівненської області у власність
територіальної громади с.Оженин за
актом приймання-передачі без будь-яких
додаткових умов, суд вважає, що в цій
частині у задоволенні позовних вимог
слід відмовити з огляду на наступне.

Правовідносини щодо передачі у
комунальну власність об'єктів права
державної власності, які не увійшли до
статутного фонду господарських
товариств, створених в наслідок їх
приватизації та порядок передачі таких
об'єктів регулюються Законом України
"Про передачу об'єктів права державної
власності та комунальної власності"
від 03.03.1998 №147/98-ВР (далі - Закон №147/98-ВР)
та Положенням про порядок передачі
об'єктів права державної власності,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 21.09.1998 №1482 (далі -
Положення №1482).

Відповідно до ч.1 ст.2 Закону №147/98-ВР та
п.2 Положення №1482, об'єктами передачі є:
цілісні майнові комплекси підприємств,
установ, організацій (далі - цілісні
майнові комплекси підприємств), їх
структурних підрозділів; нерухоме
майно (будівлі, споруди, у тому числі
приміщення (після виділення їх в окрему
облікову одиницю (інвентарний об'єкт)
на підставі розподільного балансу),
об'єкти незавершеного будівництва);
інше окреме індивідуально визначене
майно підприємств; акції (частки, паї),
що належать державі або суб'єктам права
комунальної власності у майні
господарських товариств; об'єкти
житлового фонду, гуртожитки та інші
об'єкти соціальної інфраструктури
(навчальні заклади, заклади культури
(крім кінотеатрів), фізичної культури
та спорту, охорони здоров'я (крім
санаторіїв, профілакторіїв, будинків
відпочинку та аптек), соціального
забезпечення, дитячі оздоровчі табори),
які перебувають у повному
господарському віданні чи
оперативному управлінні державних
підприємств, установ, організацій (далі
- підприємств) або не увійшли до
статутного капіталу господарських
товариств, створених у процесі
приватизації (корпоратизації), у тому
числі не завершені будівництвом.

Згідно з абз.5 ч.2 ст.2 Закону №147/98-ВР, не
можуть бути об'єктами передачі з
державної у комунальну власність
об'єкти, право власності на які не
зареєстровано в установленому законом
порядку (крім об'єктів житлового фонду
та гуртожитків, нерухомого військового
майна, яке вивільняється у процесі
реформування Збройних Сил України).

Частинами 1 та 2 статті 4 Закону №147/98-ВР
визначено, що передача об'єктів з
державної у комунальну власність
здійснюється за рішенням органів,
уповноважених управляти державним
майном, самоврядних організацій та за
наявності згоди відповідних сільських,
селищних, міських, районних у містах
рад, якщо інше не передбачено законом, а
у спільну власність територіальних
громад сіл, селищ, міст - за наявності
згоди районних або обласних рад, якщо
інше не передбачено законом.

Такий порядок здійснення передачі
передбачений і щодо об'єктів житлового
фонду, гуртожитків та інших об'єктів
соціальної інфраструктури, що
прописаний у ст.4-1 Закону №147/98-ВР.

Відповідно до п.1 ч.9 ст.60 Закону №280/97-ВР,
сільські, селищні, міські, районні в
містах (у разі їх створення) ради мають
право вносити пропозиції про передачу
або продаж у комунальну власність
відповідних територіальних громад
підприємств, установ та організацій, їх
структурних підрозділів та інших
об'єктів, що належать до державної та
інших форм власності, якщо вони мають
важливе значення для забезпечення
комунально-побутових і
соціально-культурних потреб
територіальних громад.

Таким чином, законодавець передбачає
передачу об'єктів з державної у
комунальну власність лише за згодою
відповідного місцевого органу
самоврядування, тобто надає йому
суб'єктивне право прийняття таких
об'єктів у власність територіальної
громади, що за своєю правовою природою
є дискреційними повноваженнями та
виключною компетенцією уповноваженого
органу - Оженинської сільської ради.

Відповідно до рекомендації Комітету
Міністрів Ради Європи №R(80)2, стосовно
здійснення адміністративними органами
влади дискреційних повноважень,
прийнятої Комітетом Міністрів 11.03.1980 на
316-й нараді, під дискреційним
повноваженням слід розуміти
повноваження, яке адміністративний
орган, приймаючи рішення, може
здійснювати з певною свободою розсуду -
тобто, коли такий орган може обирати з
кількох юридично допустимих рішень те,
яке він вважає найкращим за даних
обставин.

Згідно з ч.2 ст.11 КАС України, суд
розглядає адміністративні справи не
інакше як за позовною заявою, поданою
відповідно до цього Кодексу, і не може
виходити за межі позовних вимог. Суд
може вийти за межі позовних вимог
тільки в разі, якщо це необхідно для
повного захисту прав, свобод та
інтересів сторін чи третіх осіб, про
захист яких вони просять.

Адміністративний суд, перевіряючи
рішення, дію чи бездіяльність суб'єкта
владних повноважень, відповідно до
закріплених у ч.3 ст.2 КАС України
критеріям, не втручається у дискрецію
(вільний розсуд) суб'єкта владних
повноважень поза межами перевірки за
названими критеріями. Завдання
адміністративного судочинства полягає
не у забезпеченні ефективності
державного управління, а в
гарантуванні дотримання прав та вимог
законодавства, інакше було б порушено
принцип розподілу влади.

За таких обставин, суд приходить до
висновку, що позовна вимога РВ ФДМ
України по Рівненській області про
зобов'язання Оженинської сільської
ради вчинити дії щодо прийняття об'єкта
незавершеного будівництва
64-квартирного житлового будинку в
с.Оженин Острозького району
Рівненської області у власність
територіальної громади с.Оженин за
актом приймання-передачі без будь-яких
додаткових умов, є втручанням у
дискреційні повноваження відповідача,
які виходять за межі завдань
адміністративного судочинства,
оскільки принцип розподілу влади
заперечує надання адміністративному
суду адміністративно-дискреційних
повноважень - ключовим завданням якого
є здійснення правосуддя, а відтак,
позовні вимоги в цій частині
задоволенню не підлягають.

Відповідно до ч.1 ст.11 КАС України,
розгляд і вирішення справ в
адміністративних судах здійснюються
на засадах змагальності сторін та
свободи в наданні ними суду своїх
доказів і у доведенні перед судом їх
переконливості.

Згідно з ч.1 ст.71 КАС України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

За наведених обставин, позов слід
задовольнити частково.

Відповідно до ч.3 ст.94 КАС України, якщо
адміністративний позов задоволено
частково, судові витрати, здійснені
позивачем, присуджуються йому
відповідно до задоволених вимог.

Керуючись статтями 160-163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити частково.

Скасувати рішення Оженинської
сільської ради Острозького району
Рівненської області від 03.02.2014 №629 в
частині скасування рішення
Оженинської сільської ради
Острозького району Рівненської
області від 07.04.2008 №419 "Про передачу
об'єкта незавершеного будівництва".

У задоволенні решти позовних вимог
відмовити.

Присудити на користь позивача
Регіонального відділення Фонду
державного майна України по
Рівненській області із Державного
бюджету України судовий збір у сумі
36,54грн. (тридцять шість гривень
п'ятдесят чотири копійки).

Постанова суду першої інстанції
набирає законної сили після закінчення
строку подання апеляційної скарги,
якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги
постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до
Житомирського апеляційного
адміністративного суду через
Рівненський окружний адміністративний
суд. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до Житомирського апеляційного
адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 КАС України, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 цього
Кодексу, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Суддя
Щербаков В.В.