Справа № К/9991/25774/12-С
Суддя: Сірош М.В.
Дата ухвалення: 2014-06-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 червня 2014 року
м. Київ К/9991/25774/12

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

головуючого судді: Сіроша
М.В.,

суддів:
Блажівської Н.Є.,

Усенко Є.А.

розглянувши у порядку попереднього
розгляду касаційну скаргу
Департаменту комунальної власності
Одеської міської ради (далі -
Департамент) на постанову Приморського
районного суду м. Одеси від 21 жовтня 2011
року та ухвалу Одеського апеляційного
адміністративного суду від 20 березня
2012 року у справі за адміністративним
позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 до
Одеської міської ради (далі - Міська
рада), третя особа: ОСОБА_5,

про визнання частково недійсним
рішення, -

В С Т А Н О В И Л А :

У жовтні 2007 року ОСОБА_2, ОСОБА_3 та
ОСОБА_4 звернулися до суду з
адміністративним позовом про визнання
недійсним п. 1.2 рішення Виконавчого
комітету Міської ради № 579 від 26.10.2006
року (далі - Рішення № 579) щодо
оформлення та видання Міській раді
свідоцтва про право власності на
підвальне приміщення № 506, площею 36,2
кв.м., на АДРЕСА_1.

На обґрунтування позову зазначили, що
вони є власниками квартир АДРЕСА_1, в
даному будинку знаходиться підсобне
приміщення № 506, площею 36,2 кв.м.

Виконавчий комітет Одеської міської
ради при прийнятті оскаржуваного
рішення розпорядилося майном, не маючи
жодного законного доказу для
підтвердження права комунальної
власності.

21 жовтня 2011 року постановою
Приморського районного суду м. Одеси,
залишеною без змін ухвалою Одеського
апеляційного адміністративного суду
від 20 березня 2012 року, позов
задоволений.

Пункт 1.2 Рішення № 579 визнаний нечинним.

Задовольняючи позовні вимоги, суди
першої та апеляційної інстанцій
зазначили, що спірне підвальне
приміщення є власністю усіх власників
квартир в цьому будинку, у зв'язку з чим
п. 1.2 оскаржуваного рішення є
протиправним.

Департамент звернувся із касаційною
скаргою про скасування постанови
Приморського районного суду м. Одеси та
ухвали Одеського апеляційного
адміністративного суду і ухвалення
нового рішення про відмову у
задоволенні позову, посилаючись на
порушення судами норм матеріального та
процесуального права.

Перевіривши правильність застосування
судами норм матеріального та
процесуального права, обговоривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів вважає, що касаційна скарга не
підлягає задоволенню з таких підстав.

Як встановлено судами першої та
апеляційної інстанцій, відповідно до
свідоцтва про право власності від 3
серпня 1995 року ОСОБА_2 та ОСОБА_6 є
власниками квартири АДРЕСА_2.

На підставі договору купівлі-продажу
від 9 вересня 2000 року ОСОБА_4 є власником
квартири АДРЕСА_3.

Оскільки, ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4
проживали у зазначеному житловому
будинку, вони мали можливість
користуватися нежитловим підвальним
приміщенням, площею 36,2 кв.м., на свій
розсуд.

29 вересня 2006 року Міська рада прийняла
Рішення № 337 щодо переліку об'єктів
комунальної власності територіальної
громади м. Одеси, що підлягають
приватизації та відчуження у 2006 році.

Відповідно до зазначеного рішення до
переліку об'єктів, які підлягають
відчуженню, було включене нежитлове
підвальне приміщення № 506, площею 36,2
кв.м., на АДРЕСА_1.

26 жовтня 2006 року Виконавчий комітет
Міської ради прийняв Рішення № 579 щодо
реєстрації об'єктів комунальної
власності м. Одеси.

Відповідно до п. 1.2 зазначеного рішення
наданий дозвіл Комунальному
підприємству «Одеське міське бюро
технічної інвентаризації та
реєстрації об'єктів нерухомості»
оформити та видати Міській раді
свідоцтво про право власності на
підвальне приміщення № 506, площею 36,2
кв.м., на АДРЕСА_1.

Колегія суддів, погоджується з
висновками судів першої та апеляційної
інстанцій про задоволення позову з
таких підстав.

17 лютого 2010 року постановою Одеського
окружного адміністративного суду,
залишеною без змін ухвалою Одеського
апеляційного адміністративного суду
від 25 січня 2011 року, визнано
протиправним рішення Міської ради № 337
від 29 вересня 2006 року в частині п.70 2-го
розділу щодо відчуження нежитлового
підвального приміщення, площею 36,2 кв.м.,
в житловому будинку АДРЕСА_1.

Суди попередніх інстанцій правильно
встановили, що відповідно до Закону
України «Про приватизацію державного
житлового фонду» зазначене приміщення
не відноситься до нежитлового або
житлового фонду, а є підсобним
приміщенням.

Спірне підвальне приміщення, згідно
Положення про порядок передачі квартир
(будинків) у власність громадян,
затвердженого наказом Державного
Комітету України по
житлово-комунальному господарству № 56
від 15.09.1992 року, передається у власність
власників квартир будинку безкоштовно.

Крім того, прийняття на баланс спірного
нежитлового підвального приміщення та
розпорядження ним Представництву по
управлінню комунальною власністю ОМР
та визначення статусу підвального
приміщення відбулося на підставі
фальшивого технічного висновку
неіснуючого TOB «Контакт». На час
розгляду справи відносно посадових
осіб товариства розслідується
кримінальна справа за фактом підробки
документів.

Відповідно до рішення Приморського
районного суду м. Одеси від 14.02.2011 року
свідоцтво про право власності на
нежитлове приміщення № 506, площею 36,2
кв.м., в будинку АДРЕСА_1 від 1.12.2006 року
видане на ім'я територіальної громади
м. Одеси в особі ОМР визнане незаконним
та скасоване; договір купівлі-продажу
№37 спірного підвального приміщення,
укладений 6.03.2007 року між
територіальною громадою м. Одеси в
особі Одеської міської ради та ОСОБА_5,
визнаний недійсним; зобов'язано ОСОБА_5,
Одеську міську раду, виконком міської
ради та ПУКВ ОМР не перешкоджати
мешканцям будинку в користуванні цим
приміщенням.

Суди попередніх інстанцій
обґрунтовано зазначили, що передача у
комунальну власність спірного
нежитлового приміщення відбулася з
порушенням Закону України «Про
приватизацію державного житлового
фонду».

У касаційній скарзі Департамент
посилається на пропущення ОСОБА_2,
ОСОБА_3 та ОСОБА_4 строків звернення до
суду з даним адміністративним позовом.

Зазначені обставини колегія суддів не
приймає до у ваги, оскільки на час
звернення до адміністративного суду за
захистом прав, свобод та інтересів
особи встановлений річний строк
відповідно до ч. 2 ст. 99 Кодексу
адміністративного судочинства
України, у зв'язку з чим строк звернення
до суду не був пропущеним.

Згідно з ч. 1 ст. 224 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права під час ухвалення
судових рішень чи вчинення
процесуальних дій.

Колегія суддів дійшла висновку, що
судові рішення ухвалені з дотриманням
норм матеріального та процесуального
права, правова оцінка обставинам у
справі дана правильно, підстав для їх
скасування з мотивів, викладених в
касаційній скарзі, немає.

Керуючись ст., ст. 220-1, 223, 224, 230, 231 Кодексу
адміністративного судочинства
України,

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу Департаменту
комунальної власності Одеської
міської ради відхилити.

Постанову Приморського районного суду
м. Одеси від 21 жовтня 2011 року та ухвалу
Одеського апеляційного
адміністративного суду від 20 березня
2012 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі і
оскарженню не підлягає, але може бути
переглянута Верховним Судом України з
підстав, визначених ст. 237 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Судді:
Сірош М.В.

Блажівська Н.Є.

Усенко Є.А.