Справа № 466/9540/13-а
Суддя: Кавацюк В. І.
Дата ухвалення: 2014-06-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 466/9540/13-а
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«17» червня 2014 року Шевченківський
районний суд м. Львова

в складі : головуючого - судді
Кавацюка В.І

при секретарі
Шутяк З.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Львові

справу за адміністративним позовом
ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Головного управління
Пенсійного фонду України у Львівській
області, Управління Пенсійного фонду
України у Шевченківському районі м.
Львова про зобов'язання до вчинення
дій,

у с т а
н о в и в :

У грудні 2013 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2
звернулись в суд з адміністративним
позовом до Головного управління
Пенсійного фонду України у Львівській
області (далі - ГУ ПФУ у Львівській
області), Управління Пенсійного фонду
України у Шевченківському районі м.
Львова (далі - УПФУ у Шевченківському
районі м. Львова) про зобов'язання до
вчинення дій.

В обґрунтування своїх вимог зазначали,
що вони є громадянами України та з 2011
року постійно проживають в Канаді в м.
Оттава.

Вона, ОСОБА_1, з вересня 2005 року до 01
травня 2011 року перебувала на обліку в
УПФУ у Шевченківському районі м. Львова
як отримувач пенсії за віком (з
надбавкою як учаснику війни). З 01
травня 2011 року виплата пенсії була їй
припинена у зв'язку з виїздом 18 квітня
2011 року на постійне місце проживання в
Канаду та виплачено пенсію за шість
місяців наперед, тобто по жовтень 2011
року включно.

Вона, позивач ОСОБА_2, є донькою ОСОБА_1,
з 01 грудня 2006 року до 01 липня 2011 року
також перебувала на обліку в УПФУ у
Шевченківському районі м. Львова як
отримувач пенсії за вислугою років. З 01
липня 2011 року виплата пенсії була їй
припинена у зв'язку з виїздом 14 липня 2011
року на постійне місце проживання в
Канаду та при цьому виплачено пенсію за
шість місяців наперед, тобто по грудень
2011 року включно.

Виплату пенсії їм було припинено на
підставі вимог ст. 51 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» від 09 липня
2003року.

Рішенням Конституційного Суду України
від 07 жовтня 2009 року №25-рп/2009 було
визнано неконституційними положення п.
2 ч. 1 ст. 49 та другого речення ст. 51
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», згідно яких виплата
пенсії за рішенням територіальних
органів Пенсійного фонду або за
рішенням суду припиняється на весь час
проживання пенсіонера за кордоном,
якщо інше не передбачено міжнародним
договором України, згода на
обов'язковість якого надана Верховною
Радою України, а тому з цього часу
невиплата їм пенсій є безпідставною.

Вказана обставина стала приводом для
звернення 23 жовтня 2012 року в УПФУ у
Шевченківському районі м. Львова із
заявами про поновлення виплати раніше
призначених пенсій. 30 листопада 2012 року
вони одержали відповіді з відмовою в
поновленні виплат пенсій, а тому 19
грудня 2012 року звернулись з
адміністративними позовами в суд з
вимогами до УПФУ у Шевченківському
районі м. Львова поновити виплату
пенсій.

Постановою Шевченківського районного
суду м. Львова від 05 лютого 2013 року в
задоволенні її, ОСОБА_2,
адміністративного позову було
відмовлено, а 06 лютого 2013 року цим же
судом також відмовлено в задоволенні
її, ОСОБА_1, позову.

Враховуючи обставини, за яких їм було
відмовлено в задоволенні позовів, 10
квітня 2013 року в Консульському відділі
Посольства України у Канаді ними були
укладені довіреності на
представництво їх інтересів ОСОБА_3,
який проживає за адресою: АДРЕСА_1 та ці
довіреності в нотаріальній конторі м.
Львова занесені до Єдиного реєстру
довіреностей.

Того ж дня, тобто 10 квітня 2013 року, ними
були написані нові заяви до УПФУ у
Шевченківському районі м. Львова з
проханням поновлення виплати раніше
призначених пенсій та їх підписи були
нотаріально завірені консулом.

28 травня 2013 року ними було отримано
відповіді №Д-62 ат №Р-60 за підписом
ОСОБА_4 про відмову в поновленні їх прав
на одержання пенсій.

Через те, що їх заяви від 10 квітня 2013
року не були вирішені по суті, на
виконання нових вимог УПФУ у
Шевченківському районі м. Львова, які
зазначались у відповідях та з метою
попередження можливих недоліків у
майбутньому судовому спорі, 10 червня 2013
року ними були складені заяви згідно
вимог Додатку 4, які підписані ними в
присутності консула та ним знову
нотаріально посвідчені.

Оригінали документів, які необхідно
було пред'явити на особистому прийомі в
УПФУ у Шевченківському районі м. Львова
буди на руках в їх представника ОСОБА_3

Всі три підстави, які були визнані як
відсутні в судових рішеннях від 05 та 06
лютого 2013 року, ними були виконані, про
що вона, ОСОБА_2, повідомила 03 липня 2013
року в телефонній розмові начальнику
УПФУ у Шевченківському районі м. Львова
ОСОБА_5

15 липня 2013 року їх представник ОСОБА_3
з'явився в УПФУ у Шевченківському
районі м. Львова, однак працівник цього
Управління ОСОБА_6 в особистому прийомі
відмовила, а працівник ОСОБА_7 -
відмовилась приймати їх заяви та
належні до них оригінали і копії
документів.

Вважають, що працівниками УПФУ у
Шевченківському районі м. Львова
порушено їх, як громадян України,
конституційні права на соціальне
забезпечення в старості, на свободу
пересування і вільний вибір місця
проживання, а тому вони змушені
звернутись в суд.

З огляду на такі факти просять
постановити рішення, яким зобов'язати
УПФУ у Шевченківському районі м. Львова
поновити виплату їй, ОСОБА_1, раніше
призначеної пенсії за віком (з доплатою
як учаснику війни) з 01 листопада 2013
року, а їй ОСОБА_2, - раніше призначеної
пенсії за вислугу років з 01 січня 2012
року на підставі їх заяв від 10 червня 2013
року та за наявними в пенсійних справах
документами.

В судове засідання позивачі ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 не з'явились, оскільки
проживають за межами України.

Представник позивачів ОСОБА_3 в судові
засідання жодного разу не з'явився, хоч
про час та місце розгляду справи
повідомлявся в установленому порядку
та подав 17 березня 2014 року заяву, з якої
убачається, що він просить розглядати
справу у його відсутності.

Представник ГУ ПФУ у Львівській
області Таряник В.О. та представник
УПФУ у Шевченківському районі м. Львова
Боднар Т.М. в судовому засіданні 14
травня 2014 року позов не визнали,
покликаючись на долучене до справи
письмове заперечення.

В наступні судові засідання
представники відповідачів не з'явились
та подали заяви з проханням проводити
судовий розгляд справи у їх
відсутності.

У відповідності до положень ст. 41 КАС
України у зв'язку з неявкою в судове
засідання всіх учасників процесу,
фіксування судового засідання за
допомогою звукозаписувального
технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши пояснення представника ГУ
ПФУ у Львівській області Таряника В.О.,
представника УПФУ у Шевченківському
районі м. Львова Боднар Т.М., з'ясувавши
обставини справи, права та обов'язки
сторін, дослідивши зібрані у справі
докази, суд приходить до висновку, що
адміністративний позов ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 не підлягає до задоволення з
наступних підстав.

Законом України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» №1058-IV від 09 липня 2003 року,
з наступними змінами і доповненнями,
(далі - Закон №1058-IV) регулюються
принципи, засади і механізми
функціонування системи
загальнообов'язкового державного
пенсійного страхування, призначення,
перерахунку і виплати пенсій, надання
соціальних послуг з коштів Пенсійного
фонду, що формуються за рахунок
страхових внесків роботодавців,
бюджетних та інших джерел.

Відповідно до положень ст. 4 Закону
№1058-IV законодавство про пенсійне
забезпечення базується на Конституції
України, складається з Основ
законодавства України про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, цього Закону,
закону про недержавне пенсійне
забезпечення, законів, якими
встановлюються умови пенсійного
забезпечення, відмінні від
загальнообов'язкового державного
пенсійного страхування та
недержавного пенсійного забезпечення,
міжнародних договорів з пенсійного
забезпечення, згода на обов'язковість
яких надана Верховною Радою України, а
також інших законів та
нормативно-правових актів, прийнятих
відповідно до законів про пенсійне
забезпечення, що регулюють відносини у
сфері пенсійного забезпеченняв
Україні. Якщо міжнародним договором
України, згода на обов'язковість якого
надана Верховною Радою України,
встановлено інші норми, ніж ті, що
передбачені законодавством України
про пенсійне забезпечення, то
застосовуються норми міжнародного
договору.

Виключно законами про пенсійне
забезпечення визначаються: види
пенсійного забезпечення; умови участі
в пенсійній системі чи її рівнях;
пенсійний вік для чоловіків та жінок,
при досягненні якого особа має право на
отримання пенсійних виплат; джерела
формування коштів, що спрямовуються на
пенсійне забезпечення; умови, норми та
порядок пенсійного забезпечення;
організація та порядок здійснення
управління в системі пенсійного
забезпечення.

Згідно з ст. 51 Закону №1058-IV у разі
виїзду пенсіонера на постійне місце
проживання за кордон пенсія,
призначена в Україні, за заявою
пенсіонера може бути виплачена йому за
шість місяців наперед перед виїздом,
рахуючи з місяця, що настає за місяцем
зняття з обліку за місцем постійного
проживання. Під час перебування за
кордоном пенсія виплачується в тому
разі, якщо це передбачено міжнародним
договором України, згода на
обов'язковість якого надана Верховною
Радою України.

Пунктом 2 ч.1 ст. 49 Закону №1058-IV
передбачалось припинення виплати
пенсії на весь час проживання
пенсіонера за кордоном, якщо інше не
передбачено міжнародним договором
України, згода на обов'язковість якого
надана Верховною Радою України.

Рішенням Конституційного Суду України
№25-рп/2009 від 07 жовтня 2009 року пункт 2 ч.1
ст. 49 та друге речення ст. 51 Закону №1058-IV
було визнано такими, що не відповідають
Конституції України (є
неконституційними). Цим же рішення
Конституційний Суд України звернув
увагу Верховної Ради України на
необхідність приведення у
відповідність до Конституції України
положень інших законів,які
регламентують виплату пенсій
пенсіонерам, які постійно проживають у
державах, з якими Україною не укладено
відповідного договору.

Поряд цим положеннями ст. 92 Закону
України «Про пенсійне забезпечення»
передбачено, що громадянам, які виїхали
на постійне проживання за кордон,
пенсії не призначаються. Пенсії,
призначені в Україні до виїзду на
постійне проживання за кордон,
виплачуються за 6 місяців наперед
перед від'їздом за кордон. За час
перебування цих громадян за кордоном
виплачуються тільки пенсії,
призначені внаслідок трудового
каліцтва або професійного
захворювання. Порядок переведення
пенсій, призначених внаслідок
трудового каліцтва або професійного
захворювання, в інші країни
визначається

Кабінетом Міністрів України.

В судовому засіданні встановлено, що
позивач ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, з вересня
2005 року до 01 травня 2011 року перебувала
на обліку в УПФУ у Шевченківському
районі м. Львова як отримувач пенсії за
віком (з надбавкою як учаснику війни). З
01 травня 2011 року виплата пенсії була
їй припинена у зв'язку з виїздом 18
квітня 2011 року на постійне місце
проживання в Канаду та виплачено
пенсію за шість місяців наперед, тобто
по жовтень 2011 року включно.

Позивач ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, є донькою
ОСОБА_1, також перебувала на обліку в
УПФУ у Шевченківському районі м. Львова
з 01 грудня 2006 року до 01 липня 2011 року як
отримувач пенсії за вислугою років. З 01
липня 2011 року виплата пенсії була їй
припинена у зв'язку з виїздом 14 липня 2011
року на постійне місце проживання в
Канаду та при цьому виплачено пенсію за
шість місяців наперед, тобто по грудень
2011 року включно.

З часу свого виїзду в 2011 році і по даний
час позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 постійно
проживають в Канаді в м. Оттава.

У грудні 2012 року ОСОБА_2 та ОСОБА_1
звертались в Шевченківський районний
суд м. Львова з адміністративними
позовами до УПФУ у Шевченківському
районі м. Львова про зобов'язання до
поновлення виплати раніше призначених
пенсій та постановами цього суду
відповідно від 05 лютого 2013 року та 06
лютого 2013 року, які набрали законної
сили, в задоволенні позовів було
відмовлено.

Вищевказані обставини підтверджуються
поясненнями представників
відповідачів, долученими до справи
копіями постанов Шевченківського
районного суду м. Львова від 05 та 06
лютого 2013 року та ці обставини в
судовому засіданні ніким з учасників
процесу не оспорювались.

Відповідно до п.3 «Порядку надання та
оформлення документів для призначення
(перерахунку) пенсій відповідно до
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», затвердженого
постановою Правління Пенсійного фонду
України №22-1 від 25 листопада 2005 року і
зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України 27 грудня 2005 року за
№1566/11846 (з наступними змінами і
доповненнями) заява про припинення
виплати пенсії у зв'язку з виїздом за
кордон, поновлення виплати раніше
призначеної пенсії, про виплату
частини пенсії на непрацездатних
членів сім'ї особи, яка перебуває на
повному державному утриманні, про
виплату пенсії за довіреністю, термін
дії якої більше одного року, - через
кожний рік дії такої довіреності тощо,
подається пенсіонером (опікуном,
піклувальником) особисто до органу, що
призначає пенсію, за місцем проживання
(реєстрації).

В судовому засіданні також
встановлено, що 10 квітня 2013 року,
позивачами ОСОБА_1 та ОСОБА_2 були
написані нові заяви до УПФУ у
Шевченківському районі м. Львова з
проханням поновити виплату раніше
призначених пенсій та справжність їх
підписів була посвідчена консулом
Посольства України в Канаді
Закраявським Г.І. та також укладено
довіреності на представництво їх
інтересів гр. ОСОБА_3, який проживає по
АДРЕСА_1 На вказані заяви, які були
зареєстровані в УПФУ у Шевченківському
районі м. Львова 14 травня 2013 року,
позивачам 28 травня 2013 року ними було
скеровано відповіді №Д-62 ат №Р-60 за
підписом першого заступник начальника
управління ОСОБА_4 про відмову в
поновленні їх прав на одержання пенсій.

Відтак 10 червня 2013 року позивачами були
складені нові заяви про поновлення
виплати пенсії, які були підписані в
присутності консула та ним посвідчені,
однак знову нотаріально посвідчені.

Як зазначили в адміністративному
позові ОСОБА_1 та ОСОБА_2. з вказаними
заявами та іншими документами їх
представник ОСОБА_3 15 липня 2013 року
з'явився в УПФУ у Шевченківському
районі м. Львова, однак працівник цього
Управління ОСОБА_6 в особистому прийомі
відмовила, а працівник ОСОБА_7 -
відмовилась приймати їх заяви та
належні до них оригінали і копії
документів.

Оцінюючи зібрані у справі докази в їх
сукупності, приймаючи до уваги те, що
позивачі ОСОБА_1 і ОСОБА_2, які
проживають постійно в Канаді в м.
Оттава, особисто не звертались в УПФУ у
Шевченківському районі м. Львова про
поновлення виплати раніше призначених
пенсій, що законами України не
визначено механізму виплати пенсій
особам, які виїхали на постійне місце
проживання до інших держав, з якими
Україна не уклала двосторонніх
договорів про пенсійне забезпечення,
суд приходить до висновку, що в
задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 2, 6, 9, 10, 11, 69, 70, 71, 99, 158, 159,
160, 161, 162, 163 КАС України, ст. 92 Закону
України «Про пенсійне забезпечення»,
Законом України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», «Порядком надання та
оформлення документів для призначення
(перерахунку) пенсій відповідно до
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», суд,

п о с т а
н о в и в:

У задоволенні адміністративного
позову ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Головного
управління Пенсійного фонду України у
Львівській області, Управління
Пенсійного фонду України у
Шевченківському районі м. Львова про
зобов'язання до поновлення виплати
раніше призначених пенсій - відмовити у
зв'язку з його безпідставністю.

Постанова може бути повністю або
частково оскаржена до Львівського
апеляційного адміністративного суду
протягом десяти днів з моменту її
проголошення через Шевченківський
районний суд м. Львова.

Суддя В. І. Кавацюк