Справа № 813/4021/14
Суддя: Мричко Наталія Іванівна
Дата ухвалення: 2014-07-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Справа № 813/4021/14
Львівський окружний адміністративний
суд у складі головуючого - судді Мричко
Наталії Іванівни, розглянувши в
порядку скороченого провадження
адміністративну справу за позовом
прокурора Галицького району м.Львова в
інтересах держави в особі
Держспоживінспекції України з питань
захисту прав споживачів у Львівській
області до фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 про стягнення штрафу в розмірі
прокурор Галицького району м.Львова
звернувся до Львівського окружного
адміністративного суду з позовом в
інтересах держави в особі
Держспоживінспекції України з питань
захисту прав споживачів у Львівській
області (надалі позивач) до фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 (надалі - ФО-П
ОСОБА_1, відповідача), в якому просить
стягнути з відповідача штраф у розмірі
В обґрунтування позовних вимог
покликається на те, що в порушення ч.1
ст.16 Закону України «Про рекламу»
відповідачем самовільно розміщено
зовнішню рекламу за адресою: АДРЕСА_1,
тобто, без дозволу органу місцевого
самоврядування. В порушення вимог п.6
ст.27 Закону України «Про рекламу»,
відповідачем не подано інформацію щодо
вартості розповсюдженої реклами та/або
виготовлення реклами, та/або вартості
розповсюдження реклами. Вказує на те,
що згідно з рішенням в.о. начальника
Інспекції з питань захисту прав
споживачів у Львівській області
Держспоживінспекції України №0057 від 18
березня 2014 року за порушення
законодавства про рекламу на ФО-П
ОСОБА_1 накладено штраф в розмірі 1700,00
грн. В передбачений законом строк, сума
штрафу відповідачем не сплачена, що
зумовило звернення прокурора до суду з
адміністративним позовом в інтересах
Згідно з ухвалою суду від 05 червня 2014
року скорочене провадження у даній
справі відкрито.
Відповідачу надіслано судом копію
ухвали про відкриття скороченого
провадження разом із копією позовної
заяви з додатками до неї, та
запропоновано протягом десяти днів з
дня одержання вказаних вище документів
подати заперечення проти позову та
необхідні документи або заяву про
визнання позову. Проте, поштовий
конверт повернено до суду з відміткою
органу зв'язку «за закінченням терміну
зберігання». Відповідно до вимог ч. 4 ст.
33, ч. 11 ст. 35 КАС України судове
повідомлення вважається врученим
відповідачу 26 червня 2014 року. У
встановлений строк заперечень чи
пояснень відповідача щодо даного
адміністративного позову до суду не
Оскільки судом належним чином виконано
свій обов'язок щодо повідомлення
відповідача, тому суд дійшов до
висновку про наявність достатніх
підстав для розгляду справи в порядку
скороченого провадження, без
проведення судового засідання та
виклику осіб, які беруть участь у
справі.
У відповідності до положень ч. 4 ст. 183-2,
п. 2 ч. 5 ст. 183-2 Кодексу
адміністративного судочинства України
суддя розглядає справу в порядку
скороченого провадження одноособово,
без проведення судового засідання та
виклику осіб, які беруть участь у
справі.
Перевіривши матеріали справи, всебічно
і повно з'ясувавши всі фактичні
обставини, на яких ґрунтуються позовні
вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які
мають юридичне значення для розгляду
справи і вирішення спору по суті, суд
вважає, що позов підлягає до
задоволення з огляду на наступне.
18.03.2014 року на підставі подання
Департаменту економічної політики
Львівської міської ради №23/Р-9-328 від
31.01.2014 р. про порушення Закону України
«Про рекламу» Інспекцією з питань
захисту прав споживачів у Львівській
області складено протокол №0057 «Про
порушення законодавства про рекламу».
З вказаного протоколу слідує, що
відповідачем, в порушення п.1 ст. 16
Закону України «Про рекламу»,
самовільно розміщено зовнішню рекламу
за адресою: АДРЕСА_1, без дозволу
органів місцевого самоврядування.
Відповідно до ст.ст. 26, 27 Закону України
«Про рекламу» Інспекцією з питань
захисту прав споживачів у Львівській
області на адресу відповідача
скеровано запит від 07.02.2014 року №0389 про
надання інформації про вартість
розповсюдження реклами, розміщеної з
порушенням вимог рекламного
законодавства та пояснення по факту
розповсюдження зовнішньої реклами з
долученням підтверджуючих документів.
Проте, вказує позивач, що ФО-П ОСОБА_1 не
надала вказаної вище інформації.
18.03.2014 року в.о. начальником інспекції з
питань захисту прав споживачів у
Львівській області Ріпка В.С.,
завідувачем сектору - Штибель О.Б. та
головним спеціалістом - Блонар М.М.
проведено засідання стосовно справи
про порушення законодавства про
рекламу. За результатами розгляду
справи встановлено, що в порушення п. 1
ст. 16 Закону України «Про рекламу»
керівництвом ФО-П ОСОБА_1 прийнято
рішення про самовільне розміщення
зовнішньої реклами за адресою: АДРЕСА_1
без дозволу органів місцевого
самоврядування. В порушення вимог п.6
ст.27 ЗУ «Про рекламу» не подано
інформацію щодо вартості
розповсюдження реклами. За результати
розгляду справи складено протокол №0057
від 18.03.2014 року.

На підставі матеріалів справи та
протоколу засідання від 18.03.2014 року №0057
Інспекцією з питань захисту прав
споживачів у Львівській області
прийнято рішення №0057 від 18.03.2014 року
«Про накладення штрафу за порушення
законодавства про рекламу» згідно з
яким, за неподання інформації щодо
вартості розповсюдження реклами,
розповсюдженої з порушенням
встановленого порядку (без дозволу на
розміщення) на ФО-П ОСОБА_1 накладено
штраф у розмірі 1700 грн.

Виходячи з характеру спірних
правовідносин, суд зазначає, що базовим
законом, який визначає засади
рекламної діяльності, регулює
відносини, що виникають у процесі
виробництва, розповсюдження та
споживання реклами є Закон України
«Про рекламу».

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про
рекламу», визначення терміну зовнішня
реклама, в цьому Законі, дається в
наступному розумінні: це реклама, що
розміщується на спеціальних
тимчасових і стаціонарних
конструкціях, розташованих на
відкритій місцевості, а також на
зовнішніх поверхнях будинків, споруд,
на елементах вуличного обладнання, над
проїжджою частиною вулиць і доріг.

Як слідує зі змісту ч. 1 ст. 16 вказаного
Закону, розміщення зовнішньої реклами
у населених пунктах провадиться на
підставі дозволів, що надаються
виконавчими органами сільських,
селищних, міських рад, та в порядку,
встановленому цими органами на
підставі типових правил, що
затверджуються Кабінетом Міністрів
України. Контроль за дотриманням
законодавства про рекламу, відповідно
до ч. 1 ст. 26 Закону України «Про
рекламу», здійснює у межах своїх
повноважень, зокрема, спеціально
уповноважений центральний орган
виконавчої влади у сфері захисту прав
споживачів реклами.

Відповідальність за порушення
законодавства про рекламу передбачена
положеннями ст. 27 Закону України «Про
рекламу».

Так, згідно з ч. 6 вказаної статті, за
неподання або подання завідомо
недостовірної інформації щодо
вартості розповсюдженої реклами та/або
виготовлення реклами та/або вартості
розповсюдження реклами спеціально
уповноваженому центральному органу
виконавчої влади у сфері захисту прав
споживачів та його територіальним
органам, необхідної для здійснення
ними передбачених цим Законом
повноважень, на рекламодавців,
виробників реклами та
розповсюджувачів реклами накладається
штраф у розмірі 100 неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян.

З досліджених судом матеріалів справи
вбачається, що ФО-П ОСОБА_1 самовільно,
тобто, без відповідного дозволу
виконавчого органу місцевого
самоврядування, розмістила зовнішню
рекламу. Окрім цього, не надала
інформацію про вартість
розповсюдженої реклами.

Наведені обставини свідчать про
порушення ФО-П ОСОБА_1 вимог Закону
України «Про рекламу».

Враховуючи вищенаведене та те, що
станом на день розгляду справи в суду
відсутні відомості щодо оскарження
відповідачем Рішення Інспекції з
питань захисту прав споживачів у
Львівській області про накладення
штрафу від 18.03.2014 року, свідчить про
визнання відповідачем факту порушення
законодавства про рекламу, штраф в
розмірі 1700,00 грн в строк, встановлений
Законом України «Про рекламу»,
добровільно не сплачено, а відтак суд
вважає, що позовні вимоги є
обґрунтованими та такими, що
підлягають до задоволення.

З урахуванням положень ст.94 КАС України
судові витрати у формі судового збору у
даній справі з відповідача не
стягуються.

Керуючись ст.ст. 4, 7-11, 14, 69-71, 72, 86, 87, 94, 159,
160-163 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

адміністративний позов задовольнити
повністю.

Стягнути з фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 на користь бюджету кошти в сумі
1700 (одна тисяча сімсот) грн. 00 коп.

Постанову суду звернути до негайного
виконання.

Судові витрати стягненню не
підлягають.

Апеляційна скарга подається до
адміністративного суду апеляційної
інстанції через суд першої інстанції,
який ухвалив оскаржуване судове
рішення. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення, а в
разі складення постанови у повному
обсязі у відповідності до ч. 3 ст. 160
цього Кодексу, апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

У разі подання апеляційної скарги
судове рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Суддя
Мричко Н.І.