Справа № 2а-2833/09/2770
Суддя: Заїка М.М.
Дата ухвалення: 2014-06-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"26" червня 2014 р. м. Київ
К/9991/94943/11

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

головуючого
Заїки М.М.,

суддів
Бутенка В.І.,

Штульман І.В.,

розглянувши в порядку письмового
провадження касаційну скаргу
Державної судової адміністрації
України на постанову Окружного
адміністративного суду м. Севастополя
від 11 лютого 2010 року та постанову
Севастопольського апеляційного
адміністративного суду від 19 липня 2010
року у справі за позовом ОСОБА_2 до
Державної судової адміністрації
України, Державного казначейства
України, Територіального управління
Державної судової адміністрації в м.
Севастополі, третя особа:
Севастопольський апеляційний
господарський суд, про зобов'язання
вчинити певні дії та стягнення
заборгованості з виплати заробітної
плати,

встановила:

У грудні 2009 року ОСОБА_2 звернулась до
суду з позовом до Державної судової
адміністрації України, Державного
казначейства України, Територіального
управління Державної судової
адміністрації в м. Севастополі, третя
особа: Севастопольський апеляційний
господарський суд, про зобов'язання
вчинити певні дії та стягнення
заборгованості з виплати заробітної
плати.

Постановою Окружного
адміністративного суду м. Севастополя
від 11 лютого 2010 року позов ОСОБА_2
задоволено частково. Зобов'язано
Державне казначейство України
провести видатки з Державного бюджету
України, передбачені Державною судовою
адміністрацією України за бюджетною
програмою «Виконання рішень судів на
користь суддів» у сумі 88755 грн для
виплати судді Севастопольського
апеляційного господарського суду
ОСОБА_2 Стягнути з Державної судової
адміністрації України на користь
позивача заборгованість із
щомісячного грошового забезпечення за
червень-грудень 2005 року у сумі 88755 грн
без утримання податків та внесків на
соціальне страхування. В задоволенні
іншої частини позовних вимог
відмовлено.

Постановою Севастопольського
апеляційного адміністративного суду
від 19 липня 2010 року постанову суду
першої інстанції змінено та викладено
пункт третій її резолютивної частини в
іншій редакції, а саме: позов ОСОБА_2
задоволено частково. Зобов'язано
Державне казначейство України
провести видатки з Державного бюджету
України, передбачені Державною судовою
адміністрацією України за бюджетною
програмою «Виконання рішень судів на
користь суддів» у сумі 88755 грн для
виплати судді Севастопольського
апеляційного господарського суду
ОСОБА_2 Стягнуто з Державної судової
адміністрації України, як головного
розпорядника бюджетних коштів за
бюджетною програмою «Виконання рішень
суддів на користь суддів», на користь
судді Севастопольського апеляційного
господарського суду ОСОБА_2
недосплачену частину щомісячного
грошового забезпечення за період з 01
червня 2005 року по 31 грудня 2005 року у
розмірі 88755 грн (без утримання податку з
доходів фізичних осіб і внесків на
соціальне страхування). В решті
позовних вимог відмовлено.

У касаційній скарзі, посилаючись на
порушення судами норм матеріального та
процесуального права, представник
Державної судової адміністрації
України просить скасувати рішення
судів першої та апеляційної інстанцій,
а за справою ухвалити нове рішення,
яким у задоволенні позову ОСОБА_2
відмовити.

Перевіривши доводи касаційної скарги,
рішення судів першої та апеляційної
інстанцій щодо правильності
застосування ними норм матеріального
та процесуального права, колегія
суддів вважає, що касаційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Відповідно до статті 220 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд касаційної інстанції переглядає
судові рішення судів першої та
апеляційної інстанцій у межах
касаційної скарги.

Судами першої та апеляційної інстанцій
було встановлено, що ОСОБА_2 з
01 серпня 2001 року працює суддею
Севастопольського апеляційного
господарського суду. При виплаті
позивачу заробітку судом за вказаний
період не враховувалась постанова
Кабінету Міністрів України «Про оплату
праці Голови, першого заступника
Голови та заступника Голови Верховного
Суду України» від 30 червня 2005 року №514.

Згідно частини четвертої статті 43
Конституції України кожен має право на
належні, безпечні і здорові умови
праці, на заробітну плату, не нижчу від
визначеної законом.

Визначальним актом, який регулює
питання оплати праці суддів є Закон
України «Про статус суддів». Він
встановлює гарантії незалежності
суддів, включаючи їх матеріальне і
соціальне забезпечення, у тому числі
гарантії права щодо оплати праці.
Відповідно до частини першої статті 126
Конституції України незалежність і
недоторканість суддів гарантується
Конституцією і законами України.

Частиною другою статті 44 Закону
України «Про статус суддів»
передбачено, що розміри посадових
окладів суддів встановлюються у
відсотковому відношенні до посадового
окладу Голови Верховного Суду України
і не можуть бути меншими від 50
відсотків його окладу. Посадовий оклад
судді не може бути меншим від 80
відсотків посадового окладу голови
суду, в якому працює суддя. Тобто,
згідно з цією нормою гарантований
мінімальний посадовий оклад судді не
може бути меншим встановленого статтею
44 цього Закону в співвідношенні до
окладу Голови Верховного Суду України.
Недодержання цього принципу, є
порушенням конституційного права
суддів на отримання заробітної плати
не нижче, від визначеної законом, та
порушенням конституційних гарантій
щодо незалежності та недоторканності
суддів.

30 червня 2005 року Кабінет Міністрів
України, в межах своїх повноважень,
прийняв постанову №513 «Про оплату
праці Голови та заступників Голови
Конституційного Суду України» та
постанову №514 «Про оплату праці Голови
та заступників Голови Верховного Суду
України», якими підвищив оклади,
зокрема, Голові Конституційного Суду
України та Голові Верховного Суду
України.

Водночас, Кабінет Міністрів України не
привів посадові оклади суддів у
відповідність з вимогами статті 44
Закону України «Про статус суддів».
Лише 03 вересня 2005 року Кабінет
Міністрів України свою бездіяльність
із зазначеного питання припинив
прийняттям постанови №865 «Про оплату
праці суддів», затвердивши схеми
посадових окладів інших керівників та
суддів Конституційного Суду України,
керівників та суддів інших судів
загальної юрисдикції, якою привів
оклади суддів у відповідність з
встановленим частиною другою статті 44
Закону України «Про статус суддів»
співвідношенням до посадових окладів
Голови Верховного Суду України та
голови суду, в якому працює суддя.

Проте, Кабінет Міністрів України не
усунув порушення вимог частини другої
статті 44 Закону України «Про статус
суддів» і не привів оклади суддів усіх
судів України до встановленого цією
нормою співвідношення, одночасно з
окладами Голови Верховного Суду
України та Голови Конституційного Суду
України, а саме з 01 червня 2005 року,
оскільки надав постанові «Про оплату
праці суддів» від 03 вересня 2005 року №865
чинності з 01 січня 2006 року (пункт 5
постанови).

Внаслідок цього, з 01 червня 2005 року по 31
грудня 2005 року оклади суддів не
відповідали вимогам статті 44 Закону
України «Про статус суддів».

За таких обставин, суди попередніх
інстанцій дійшли обґрунтованих
висновків про задоволення позовних
вимог ОСОБА_2 щодо нарахування та
виплатити недосплаченого щомісячного
грошового забезпечення за період з 01
червня 2005 року по 31 грудня 2005 року,
оскільки за вказаний період вона
отримувала ці виплати у меншому
розмірі, ніж це було передбачено
Законом України «Про статус суддів».

Враховуючи викладене, доводи
касаційної скарги не дають підстав для
висновку про неправильне застосування
судами попередніх інстанцій норм
матеріального чи процесуального права,
що призвело або могло б призвести до
невірного вирішення спору, а тому
оскаржувані судові рішення є законними
та обґрунтованими і підстави для їх
скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 220, 222, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів,

ухвалила:

Касаційну скаргу Державної судової
адміністрації України залишити без
задоволення, а постанову
Севастопольського апеляційного
адміністративного суду від 19 липня 2010
року та постанову Окружного
адміністративного суду м. Севастополя
від 11 лютого 2010 року, змінену
постановою апеляційного суду, у справі
за позовом ОСОБА_2 до Державної судової
адміністрації України, Державного
казначейства України, Територіального
управління Державної судової
адміністрації в м. Севастополі, третя
особа: Севастопольський апеляційний
господарський суд, про зобов'язання
вчинити певні дії та стягнення
заборгованості з виплати заробітної
плати - без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
М.М. Заїка

Судді
В.І. Бутенко

І.В.
Штульман