Справа № 803/489/14
Суддя: Хобор Р.Б.
Дата ухвалення: 2014-07-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 липня 2014 р.
Справа № 4288/14/876

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі :

головуючої судді
Хобор Р.Б.,

суддів:
Попка Я.С., Сеника Р.П.,

з участю секретаря судового засідання
Мартинишина Р.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові апеляційну скаргу
фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на
постанову Волинського окружного
адміністративного суду від 26.03.2014р. у
справі № 803/489/14 за позовом фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 до
Ягодинської митниці Міндоходів про
визнання протиправними та скасування
рішення про коригування митної
вартості товарів та картки відмови в
прийнятті митної декларації, митному
оформленні випуску чи пропуску
товарів, транспортних засобів
комерційного призначення, -

В С Т А Н
О В И В:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1
звернулася з позовом до Ягодинської
митниці Міндоходів (далі - Ягодинська
митниця, відповідач) про визнання
протиправними та скасування рішення
про коригування митної вартості
товарів № 205000006/2013/000096/1 від 16.09.2013 року
та картки відмови в прийнятті митної
декларації, митному оформленні випуску
чи пропуску товарів, транспортних
засобів комерційного призначення
№205070000/2013/00139 від 16.09.2013 року.

Постановою Волинського окружного
адміністративного суду від 26.03.2014 року
в задоволенні позову фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 до Ягодинської
митниці Міндоходів про визнання
протиправними та скасування рішення
про коригування митної вартості
товарів № 205000006/2013/000096/1 від 16.09.2013 року
та картки відмови в прийнятті митної
декларації, митному оформленні випуску
чи пропуску товарів, транспортних
засобів комерційного призначення №
205070000/2013/00139 від 16.09.2013 року відмовлено
повністю.

Постанова суду першої інстанції
мотивована тим, що в наданих
декларантом митному органу документах
на підтвердження ціни, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті за
придбаний товар не наведено
об»єктивних даних та містяться
розбіжності. Крім того, позивачем на
підтвердження ціни товару не надано
висновок про якісні та вартісні
характеристики товару, підготовлений
спеціалізованою експертною
організацією.

Не погодившись з рішенням суду першої
інстанції позивач оскаржила його в
апеляційному порядку. В апеляційній
скарзі апелянт просить постанову
Волинського окружного
адміністративного суду від 26.03.2014 року
скасувати та прийняти нову постанову,
якою адміністративний позов
задовольнити повністю.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що
формально нижчий рівень митної
вартості імпортованого позивачем
товару від рівня митної вартості
іншого митного оформлення, не може
розцінюватися як заниження позивачем
митної вартості, не є перешкодою для
застосування першого методу
визначення митної вартості товару і не
може бути достатньою підставою для
відмови у здійсненні митного
оформлення товару за першим методом
визначення його митної вартості.
Апелянт також зазначає, що ним подано
до митного оформлення товару достатній
пакет документів на підтвердження
кількісних і вартісних показників
імпортованого товару, повноти і
достовірності митної вартості товару,
заявленої позивачем за першим методом.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
представника відповідача, дослідивши
наявні в справі матеріали та доводи
апеляційної скарги в їх сукупності, на
основі наявних у справі доказів,
колегія суддів приходить до
переконання про те, що апеляційну
скаргу слід залишити без задоволення, а
постанову суду першої інстанції - без
змін з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено те,
що 03.01.2013 року між фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_1 (покупець) та
компанією "Vion Sales West BV" (Віон Сейлс,
Нідерланди) (продавець) укладено
контракт купівлі-продажу № 1/2013/NL від
03.01.2013 року (а.с.9-10). Відповідно до умов
вказаного договору продавець
зобов'язався передати, а покупець
прийняти та оплатити м'ясо морожене, а
також субпродукти, кістки та інші
м'ясопродукти згідно з інвойсом, який є
невід'ємною частиною цього контракту.
Розділом 4 та 5 даного контракту
визначено, що оплата здійснюється
шляхом перерахування суми на
розрахунковий рахунок продавця у формі
100% передоплати на підставі
проформи-інвойса за день до
відвантаження або по факту поставки
товару. Поставка товару здійснюється
автотранспортом на територію України
на умовах Правил Інкотермс-2010, а саме -
FCA, вказаних в інвойсі.

16.09.2013 року позивач ввезла на митну
територію України, товар - м'ясо свине
обвалене морожене (тримінг 50/50) - вагою
нетто 20024 кг, за ціною 1,30 євро/кг на
загальну суму 26031,20 євро. Для митного
оформлення вказаного товару
декларантом були подані на митний пост
"Луцьк" Ягодинської митниці Міндоходів
наступні документи: контракт №1/2013/NL
від 03.01.2013 року; рахунок - фактуру
(інвойс) № 5448217 від 11.09.2013 року,
вантажно-митну декларацію №
205070000/2013/048327 від 16.09.2013 року; декларацію
митної вартості № 205070000/2013/048327 від
16.09.2013 року; міжнародну
товаротранспортну накладну CMR NL422232 від
11.09.2013 року; сертифікат про походження
товару № S 7016 від 11.09.2013 року;
сертифікат якості від 11.09.2013 року;
контракт на перевезення товару № 2/201
З/PL від 03.01.2013 року, довідку про
транспортні витрати від 16.09.2013 року,
інші документи, перелічені в графі 44
ВМД.

В графах 12, 45 ВМД № 205070000/2013/048327 від
16.09.2013 року декларантом було вказано
митну вартість у розмірі 294690,98 грн., або
27731,20 євро (26031,20 євро - заявлена вартість
товару + 1700,00 євро - вартість
перевезення товару, вартість
навантаження, розвантаження та
страхування товару становить 0,00 євро),
визначену за ціною контракту
відповідно до вищезазначених
документів, тобто 1,30 євро за 1 кг товару
(а.с.12).

16.09.2013 року позивачу було відмовлено у
митному оформленні товару та видано
картку відмови в прийнятті митної
декларації, митному оформленні випуску
чи пропуску товарів, транспортних
засобів комерційного призначення №
205070000/2013/00139, у якій зазначено про
відмову у митному оформленні (випуску)
товарів з таких причин:
невідповідність заповнення граф 12, 45
ВМД вимогам статті 53 МК України, та
прийнято рішення про визначення митної
вартості товару № 205000006/2013/000096/1 від
16.09.2013 року (а.с.7).

В картці відмови відповідачем було
роз'яснено вимоги, виконання яких
забезпечує можливість прийняття
митної декларації, митного оформлення,
випуску чи пропуску товарів,
транспортних засобів комерційного
призначення: приведення рівня митної
вартості в графах 12, 45 ВМД у
відповідність до рішення про
визначення митної вартості №
205000006/2013/000096/1 від 16.09.2013 року (а.с.8).

Згідно графи 30 вищевказаного рішення
про коригування митної вартості товару
№ 205000006/000096/1 від 16.09.2013 року митним
органом визначено митну вартість
товару за ціною 2,0684 Євро за 1 кг, що
становить 41418,58 Євро, посилаючись на
цінову інформацію ЄАІС Державної
митної служби України. При цьому була
врахована також цінова інформація
митної декларації № 110070000/3/313387 від
06.08.2013 року. Таким чином, різниця між
митною вартістю, визначеною позивачем,
та митною вартістю товару, визначеною
відповідачем, становить 0,7684 євро/кг, на
загальну суму 13687,38 євро за партію
товару.

Відповідно до п. 1 ч. 5 ст. 54 Митного
кодексу України (далі - МК України)
орган доходів і зборів з метою
здійснення контролю правильності
визначення митної вартості товарів має
право упевнюватися в достовірності або
точності будь-якої заяви, документа чи
розрахунку, поданих для цілей
визначення митної вартості.

Згідно з вимогами ч. 9 ст. 58 МК України
розрахунки згідно із методом
визначення митної вартості за ціною
договору (контракту) щодо товарів, які
імпортуються (вартість операції)
робляться лише на основі об'єктивних
даних, що підтверджуються
документально та піддаються
обчисленню.

На переконання колегії суддів, суд
першої інстанції дійшов до правильного
висновку про те, що у експортній
декларації країни відправлення №
MRN13NL17241E28D44D4 від 11.09.2013 р. вартість товару
- м'ясо свине обвалене морожене (тримінг
50/50) - вагою нетто 20024 кг визначена в
розмірі 27031,00 євро, проте у ВМД №
205070000/2013/048327 від 16.09.2013 р. та платіжного
доручення № 1096 від 17.09.2013 р. сума
становить 26031,20 євро.

Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 54 МК України
орган доходів і зборів під час
здійснення контролю правильності
визначення митної вартості товарів
зобов'язаний здійснювати контроль
заявленої декларантом або
уповноваженою ним особою митної
вартості товарів шляхом перевірки
числового значення заявленої митної
вартості, наявності поданих
зазначеними особами документах усіх
відомостей, що підтверджують числові
значення складових митної вартості
товарів, чи відомостей щодо ціни, що
була фактично сплачена або підлягає
сплаті за ці товари.

Згідно з п. 5 ч. 10 ст. 58 МК України при
визначенні митної вартості до ціни, що
була фактично сплачена або підлягає
сплаті за оцінювані товари, додаються
такі витрати (складові митної
вартості), якщо вони не включалися до
ціни, що була фактично сплачена або
підлягає сплаті: витрати на
транспортування оцінюваних товарів до
аеропорту, порту або іншого місця
ввезення на митну територію України.

Відповідно до п. 6 ч. 2 ст. 53 МК України
документами, які підтверджують митну
вартість товарів є транспортні
(перевізні) документи, якщо за умовами
поставки витрати на транспортування не
включені у вартість товару, а також
документи, що містять відомості про
вартість перевезення оцінюваних
товарів.

З приводу того, що позивач не поніс
витрат на навантаження товару, а також
те, що ці витрати не були включені до
митної вартості товару, колегія суддів
зазначає наступне.

Відповідно до п. 5.2 контракту 1/2013/NL
03.01.2013 поданого до митного контролю та
митного оформлення дату оплати і дату
навантаження сторони погоджують у
письмовому вигляді.

Як встановлено апеляційним судом,
поставка товару відбувалася на
підставі контракту на перевезення
вантажу №2/2013/PL від 03.01.2013р., укладеного
фізичної особою - підприємцем ОСОБА_1 із
фірмою P.P.H.U. «ALBATROS J М Czyz Spolka Jawna»
(перевізник) відповідно до якого
перевізник зобов»язався здійснити
перевезення вантажів з території
Євросоюзу на територію України.

Крім того, п. 2.2.2. ФОП ОСОБА_1
зобов»язується забезпечити упаковку і
маркування вантажу, і перед подачею
транспортного засобу підготувати
вантаж для навантаження і забезпечити
оперативне навантаження/розвантаження
транспортного засобу.

Згідно з вимогами п. 6 ч. 10 ст.58 МК
України витрати на навантаження,
вивантаження та обробку оцінюваних
товарів, пов'язані з їх
транспортуванням до аеропорту, порту,
або іншого місця ввезення на митну
територію України є складовими митної
вартості.

Згідно з ч. 2 ст. 58 МК України метод
визначення митної вартості товарів за
ціною договору (контракту) щодо
товарів, які імпортуються, не
застосовується, якщо використані
декларантом або уповноваженою ним
особою відомості не підтверджені
документально або не визначені
кількісно і достовірні та/або відсутня
хоча б одна із складових митної
вартості, яка є обов»язковою при її
обчисленні.

Відтак, правильним на переконання
колегії суддів є твердження суду
першої інстанції про те, що в наданих
декларантом митному органу документах
на підтвердження ціни, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті за
придбаний товар містяться розбіжності.
Крім того, позивачем до митної вартості
товарів витрати на навантаження не
включались у зв»язку з чим фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_1 було
занижено митну вартість товарів, що
переміщувались через митний кордон
України.

Отже колегія суддів приходить до
висновку про те, що відповідачем
обґрунтовано було відмовлено у митному
оформлені товару за основним методом -
за ціною договору (контракту) щодо
товарів, які імпортуються.

Позивачем на підтвердження ціни товару
та на вимогу митного органу не надано
висновок про якісні та вартісні
характеристики товару, підготовлений
спеціалізованою експертною
організацію.

У відповідності до ч. 3 ст. 53 МК України у
разі якщо документи, зазначені у ч. 2
цієї статті, містять розбіжності,
наявні ознаки підробки або не містять
всіх відомостей, що підтверджують
числові значення складових митної
вартості товарів, чи відомостей щодо
ціни, що була сплачена або підлягає
сплаті за ці товари, декларант або
уповноважена ним особа на письмову
вимогу органу доходів і зборів
зобов'язані протягом 10 календарних
днів надати (за наявності) такі
документи, зокрема висновок про якісні
та вартісні характеристики товарів,
підготовлені спеціалізованими
експертними організаціями, та/або
інформація біржових організацій про
вартість товару або сировини.

У зв»язку з тим, що в документах
позивача містилися розбіжності та не
наведено об»єктивних даних, декларант
зобов'язаний був надати висновок про
якісні та вартісні характеристики
товару, підготовлений спеціалізованою
експертною організацією, згідно з п. 8 ч.
3 ст. 53 МК України.

Відповідно до п. 6 ч. 3 ст. 53 МК України у
разі якщо документи, зазначені у ч. 2
цієї статті, містять розбіжності,
наявні ознаки підробки або не містять
всіх відомостей, що підтверджують
числові значення складових митної
вартості товарів, чи відомостей щодо
ціни, що була сплачена або підлягає
сплаті за ці товари, декларант або
уповноважена ним особа на письмову
вимогу органу доходів і зборів
зобов»язані протягом 10 календарних
днів надати (за наявності) такі
документи, зокрема каталоги,
специфікації, прейскуранти
(прайс-листи) виробника товару.

Декларантом разом із заявою від 28.11.2013
р. №406 було надано оригінал прайс-листа
№U-3285 від 09.09.2013 р. від Grolleman Vrieshuis BV.
Згідно з контрактом поданим для
митного контролю та митного оформлення
№ 1/2013/NL від 03.01.2013 р. виробником товару є
Vion Sales West BV, тобто вимога митного органу
не була декларантом належним чином
виконана.

Відповідно до ч. 1 ст. 255 МК України митне
оформлення завершується протягом
чотирьох робочих годин з моменту
пред'явлення органу доходів і зборів
товарів, транспортних засобів
комерційного призначення, що
підлягають митному оформленню, подання
митної декларації або документа, який
відповідно до законодавства її
замінює, та всіх необхідних документів
і відомостей, передбачених ст.ст. 257 і 335
МК України.

Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 255 МК України строк,
зазначений у частині першій цієї
статті, може бути перевищений на час
виконання митних формальностей
виключно у разі підтвердженого
письмового бажання декларанта або
уповноваженої ним особи подати
відповідно до цього Кодексу додаткові
документи чи відомості про
зовнішньоекономічну операцію або
характеристики товару.

На переконання колегії суддів, у
зв»язку з тим, що декларант відмовився
надати органу доходів і зборів
додаткові документи, що
підтверджується записом на зворотній
стороні ДМВ-1 №205070000/2013/048327, йому було
правомірно відмовлено у митному
оформленні товару за заявленою ним
митною вартістю у відповідності до п. 2
ч. 6 ст. 54 МК України.

Відповідно до ч. 3 ст. 54 МК України за
результатами здійснення контролю
правильності визначення митної
вартості товарів орган доходів і
зборів визнає заявлену декларантом або
уповноваженою ним особою митну
вартість чи приймає письмове рішення
про її коригування відповідно до
положень ст. 55 МК України.

Судом першої інстанції встановлено, що
у відповідності до вимог ч. 5 ст. 55 МК
України з декларантом була проведена
процедура консультацій з метою
обгрунтованого вибору методу
визначення митної вартості на підставі
інформації, яка наявна в органу доходів
і зборів.

Результати цієї процедури та
неприйнятність застосування методів
визначення митної вартості товарів, що
передують резервному відображені у
графі 33 рішення про коригування митної
вартості товарів №205000006/2013/000096/1 від
16.09.2013 р.

Відповідно до ч. 3 ст. 57 МК України,
кожний наступний метод застосовується
лише у разі, якщо митна вартість
товарів не може бути визначена шляхом
застосування попереднього методу
відповідно до норм МК України.

Суд першої інстанції дійшов до вірного
висновку про те, що в графі 33 Рішення
від 16.09.2013 р. № 205000006/2013/000096/1
відповідачем обґрунтовано підстави
неможливості застосування наступних
методів визначення митної вартості:
методу 2а (ст. 59 МК України) і методу 2б
(ст. 60 МК України) - з причин відсутності
у митного органу і декларанта
інформації про ідентичні та подібні
(аналогічні товари); методів 2в (ст. 62 МК
України) і 2г (ст. 63 МК України) з причин
відсутності вартісної основи для
розрахунку митної вартості в митного
органу та декларанта.

Відповідно до ч. 2 ст. 64 МК України митна
вартість визначена на основі
резервного методу повинна
грунтуватися на раніше визнаних
(визначених) митними органами
вартостях. Тому при здійсненні митного
оформлення товару за митною
декларацією від 16.09.2013р. №205000006/2013/000096/1
Ягодинською митницею Міндоходів було
використано цінову інформацію ЄАІС
Державної митної служби України і
встановлено, що митна вартість товару
м'ясо свине обвалене морожене (тримінг
50/50) вагою нетто 20024 кг має становити за
ціною 2,0684 євро/кг.

Відповідно до п. 2 ч. 6 ст. 54 МК України
митний орган може відмовити у митному
оформленні товарів за заявленою
декларантом або уповноваженою ним
особою митною вартістю виключно за
наявності обґрунтованих підстав
вважати, що заявлено неповні та/або
недостовірні відомості про митну
вартість товарів, у тому числі невірно
визначено митну вартість, у разі
неподання декларантом або
уповноваженою ним особою документів
згідно з переліком та відповідно до
умов, зазначених у ч.ч. 2-4 ст. 53 МК
України, або відсутності у цих
документах всіх відомостей, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості товарів, чи
відомостей щодо ціни, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті за ці
товари.

Таким чином, на переконання колегії
суддів, суд першої інстанції дійшов до
правильного висновку про те, що
відповідачем обґрунтовано, з
урахуванням приписів ст. 58 МК України
було відмовлено у митному оформленні
товару за основним методом - за ціною
договору (контракту) щодо товарів, які
імпортуються (вартість операції),
оскільки подані документи на
підтвердження митної вартості товару
містили розбіжності, а позивачем до
митної вартості товарів витрати на
навантаження не включалися у зв'язку з
чим фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1
було занижено митну вартість товарів,
що переміщувалися через митний кордон.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову - без змін, якщо визнає що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів
вважає, що суд першої інстанції,
вирішуючи даний спір, правильно
встановив фактичні обставини справи та
ухвалив законне рішення з дотриманням
норм матеріального і процесуального
права, а доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду і
задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд,-

У Х В
А Л И В :

Апеляційну скаргу фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 залишити без
задоволення, а постанову Волинського
окружного адміністративного суду від
26.03.2014р. у справі № 803/489/14 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, та може бути оскаржена
до Вищого адміністративного суду
України протягом двадцяти днів шляхом
подання касаційної скарги
безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Головуюча суддя
Р.Б. Хобор

суддя
Я.С. Попко

суддя
Р.П. Сеник