Справа № 2-а-9559/11/0226
Суддя: Граб Л.С.
Дата ухвалення: 2014-06-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 2-а-9559/11/0226
Головуючий у 1-й інстанції: Береговий
Суддя-доповідач: Граб Л.С.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2014 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

Головуючий суддя: Граб Л.С.

судді: Біла Л.М. Боровицький О. А.

розглянувши у порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
Управління праці та соціального
захисту населення Тульчинської
районної державної адміністрації на
постанову Тульчинського районного
суду Вінницької області від 15 серпня 2012
року у справі за адміністративним
позовом ОСОБА_2 до Управління праці та
соціального захисту населення
Тульчинської районної державної
адміністрації про перерахунок пенсії,

В С Т А Н О В И В :

В серпні 2011 року Позивач звернувся до
Тульчинського районного суду
Вінницької області з позовом до
Управління праці та соціального
захисту населення Тульчинської
районної державної адміністрації, в
якому просив визнати неправомірними
дії щодо невиплати належних йому сум
щорічної допомоги на оздоровлення,
передбачених ст. 48 Закону України "Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" та
зобов'язати провести перерахунок та
виплату щорічної допомоги на
оздоровлення, як постраждалому
внаслідок Чорнобильської катастрофи
за період 2008 - 2010 р.р..

Постановою ДТульчинського районного
суду Вінницької області від 15 серпня 2011
року позов задоволено частково.

Визнано відмову Управління праці та
соціального захисту населення
Тульчинської РДА Вінницької області
щодо перерахунку та виплати позивачу
щорічної допомоги на оздоровлення за
2010 рік, відповідно до вимог статті 48
Закону України «Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» - протиправною.

Зобов'язано Управління праці та
соціального захисту населення
Тульчинської РДА Вінницької області
провести нарахування та виплату
щорічної допомоги на оздоровлення за
2010 рік в розмірі п'яти мінімальних
заробітних плат, відповідно до ст. 48
Закону України «Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», з урахуванням виплачених
сум.

Адміністративний позов в частині,
поданій поза межами шестимісячного
строку на звернення до суду,
передбаченого ст. 99 КАС України -
залишено без розгляду.

В решті позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої
інстанції, відповідач подав апеляційну
скаргу, в якій просить скасувати
постанову суду першої інстанції, як
таку, що винесена з неправильним
застосуванням норм матеріального та
процесуального права, прийняти нове
рішення, яким відмовити в задоволенні
позовних вимог в повному обсязі.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 197 КАС України
суд апеляційної інстанції може
розглянути справу в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами, якщо справу може бути
вирішено на основі наявних у ній
доказів у разі відсутності клопотань
від усіх осіб, які беруть участь у
справі, про розгляд справи за їх участю.

Враховуючи, що в матеріалах справи
достатньо письмових доказів для
правильного вирішення апеляційної
скарги, колегія суддів визнала за
можливе розглянути справу в порядку
письмового провадження.

Вивчивши доводи апеляційної скарги,
перевіривши матеріали справи,
дослідивши наявні у ній докази,
проаналізувавши на підставі
встановлених фактичних обставин
справи правильність застосування
судом першої інстанції норм
законодавства, колегія суддів вважає,
що апеляційна скарга підлягає
частковому задоволенню з наступних
підстав.

При винесенні оскаржуваної постанови
суд першої інстанції виходив з того, що
позовні вимоги про зобовязання
виплатити щорічну допомогу на
оздоровлення, передбачену ст. 48 Закону
України "Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи", є
обґрунтованими.

Проте, колегія суддів зазначає
наступне. Як вбачається з матеріалів
справи, позивач є учасником ліквідації
наслідків аварії на ЧАЕС з категорії.

Відповідно до ч. 1 ст. 46 Конституції
України громадяни мають право на
соціальний захист, що включає право на
забезпечення їх у разі повної,
часткової або тимчасової втрати
працездатності, втрати годувальника,
безробіття з незалежних від них
обставин, а також у старості та в інших
випадках, передбачених законом.

Основні положення щодо реалізації
конституційного права громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи, на охорону їхнього життя і
здоров'я, створення єдиного порядку
визначення категорій зон радіоактивно
забруднених територій, умов проживання
і трудової діяльності на них,
соціального захисту потерпілого
населення визначенні та закріплені в
Законі України "Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Статтею 48 Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" учасникам ліквідації
аварії на ЧАЕС 1 категорії передбачена
щорічна допомога на оздоровлення
розміром 5 мінімальних заробітних плат.
При цьому, розмір мінімальної
заробітної плати визначається на
момент виплати та встановлюється
відповідними законами про
встановлення розміру мінімальної
заробітної плати.

Колегія суддів зазначає, що
вищевикладені приписи статті 48 Закону
України "Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи", в редакції
станом на 05.07.2007 року є діючими, та на
час спірних правовідносин не
зупинялись та не змінювались іншими
нормативно-правовими актами.

Постановою КМУ № 562 від 12.07.2005 року
всупереч Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" (яким встановлено розмір
щорічної допомоги як величину, кратну
до розміру мінімальної заробітної
плати, визначеної Законом на час
здійснення виплати) встановлено
конкретні розміри такої допомоги в
твердій грошовій сумі й, зокрема,
учаснику ліквідації наслідків аварії
на Чорнобильській АЕС категорії 1.

Відповідач при нарахуванні позивачу
щорічних виплат на оздоровлення
керувався Постановою Кабінету
Міністрів України "Про щорічну
допомогу на оздоровлення громадянам,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи"від 12.07.2005
року № 562 та виплатив позивачу суму
допомоги на оздоровлення в меншому
розмірі, ніж це передбачено
вищевказаним Законом, у зв'язку з чим
його право підлягає захисту у спосіб,
встановлений Конституцією та чинним
законодавством України.

Частиною 2 статті 19 Конституції України
визначено, що органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 9 КАС
України, суд при вирішення справи
керується принципом законності,
відповідно до якого вирішує справи
відповідно до Конституції та законів
України, а також міжнародних договорів,
згода на обов'язковість яких надана
Верховною Радою України.

При цьому, апеляційна інстанція не може
погодитися з висновками суду щодо
зобов'язання відповідача здійснити
нарахування та виплату позивачу
щорічної допомоги на оздоровлення за
2010 рік.

Суду першої інстанції слід було
виходити з положень ст. 99 КАС України,
згідно з ч. 2 якої для звернення до
адміністративного суду за захистом
прав, свобод та інтересів особи
встановлюється шестимісячний строк,
який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів.

Як вбачається з матеріалів справи про
своє порушене право позивач дізнався з
відповіді Управління праці та
соціального захисту населення
Тульчинської районної державної
адміністрації від 04.07.2011 року №1257, а
тому позивач пропустив шестимісячний
строк звернення до суду про захист
порушених прав щодо невиплати щорічної
допомоги на оздоровлення за 2010 рік.

Враховуючи встановлене порушення
судом першої інстанції норм
процесуального права, колегія суддів
вбачає підстави для скасування
оскаржуваної постанови Тульчинського
районного суду Вінницької області та
залишення позовної заяви без
розглдяду.

Керуючись ст.ст. 155, 160, 167, 183-2, 195, 196, 198, 199,
203, 205, 206, 254 КАС України , суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Управління праці та
соціального захисту населення
Тульчинської районної державної
адміністрації, - задовольнити частково.

Постанову Тульчинського районного
суду Вінницької області від 15 серпня 2012
року, у справі за адміністративним
позовом ОСОБА_2 до Управління праці та
соціального захисту населення
Тульчинської районної державної
адміністрації про перерахунок пенсії, -
скасувати.

Адміністративний позов ОСОБА_2 до
Управління праці та соціального
захисту населення Тульчинської
районної державної адміністрації про
перерахунок пенсії, - залишити без
розгляду.

Відповідно до ч. 10 ст. 183-2 КАС України у
разі оскарження в апеляційному порядку
постанови, прийнятої у скороченому
провадженні, судове рішення
апеляційної інстанції є остаточним та
оскарженню не підлягає.

Головуючий
Граб Л.С.

Судді
Біла Л.М.

Боровицький О. А.