Справа № 357/4929/13-а
Суддя: Федотов І.В.
Дата ухвалення: 2014-07-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 357/4929/13-а
Головуючий у 1-й інстанції: Шовкопляс
Суддя-доповідач: Федотов І.В.
У Х В А Л А

Іменем України

01 липня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

головуючого - судді Федотова І.В.,

суддів: Ісаєнко Ю.А. та Оксененка О.В.,

при секретарі - Трегубенко Є.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні, в приміщенні суду,
апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову
Білоцерківського міськрайонного суду
Київської області від 23 серпня 2013 року
у справі за адміністративним позовом
ОСОБА_3 до Голодьківської сільської
ради, треті особи: ОСОБА_2, Головне
управління Держземагенства України в
Київській області, прокуратура
Тетіївського району, про визнання
незаконними та скасування рішень, суд, -

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_3 (далі - позивач або ОСОБА_3)
звернулася до суду з позовом до
Голодьківської сільської ради (далі -
відповідач), треті особи: ОСОБА_2 (далі -
третя особа-1 або ОСОБА_2), Головне
управління Держземагенства України в
Київській області (далі - третя особа-2),
прокуратура Тетіївського району (далі -
третя особа-3), про визнання
протиправним та скасувати рішення
Голодьківської сільської ради № 21 від
06.03.2012 року "Про розгляд клопотання
Головного управління Держкомзему у
Київській області № 7 від 13.02.2012 року
"Про скасування рішення Голодьківської
сільської ради від 04.11.2011 року № 47" та
протесту прокурора Тетіївського
району № 240 вих - 12 від 01.03.2012 року на
рішення Голодьківської сільської ради
№ 47 від 04.11.2011 року; рішення
Голодьківської сільської ради № 48 "Про
скасування рішення № 32 від 22.09.2009 року";
рішення Голодьківської сільської ради
№49 "Про скасування рішення № 30 від
29.06.2011 року"; рішення Голодьківської
сільської ради № 50 "Про скасування
рішення № 25 від 10.04.212 року".

Постановою Білоцерківського
міськрайонного суду Київської області
від 23 серпня 2013 року позов було
задоволено.

Не погоджуючись з зазначеним судовим
рішенням, третя особа-1 подав
апеляційну скаргу, в якій просить
скасувати постанову суду першої
інстанції, вважаючи, що вона прийнята з
порушенням норм матеріального та
процесуального права, не відповідає
фактичним обставинам, дослідженим у
судовому засіданні, є помилковою,
незаконною, і несправедливою.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
сторін, які з'явились в судове
засідання, дослідивши доводи
апеляційної скарги та перевіривши
матеріали справи, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Згідно з п.1 ч.1 ст.198, ч.1 ст. 200 КАС
України, суд апеляційної інстанції
залишає скаргу без задоволення, а
постанова суду - без змін, якщо визнає,
що суд першої інстанції правильно
встановив обставини справи та ухвалив
судове рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Як встановлено судом першої інстанції
та як свідчать матеріали справи, після
смерті матері ОСОБА_3 та ОСОБА_4
відмовилися від прийняття спадщини на
користь їх брата ОСОБА_2 У користуванні
матері знаходилась неприватизована
земельна ділянка площею 0,55 га згідно
погосподарської книги на якій був
розташований житловий будинок з
надвірною будівлею, що знаходиться в
АДРЕСА_1, загальною площею 48 кв.м.
Відповідно до довідки, виданою
Голодьківською сільською радою,
покійна мати позивача до дня смерті
мала у користуванні земельну ділянку
площею 0,55 га, розташовану за адресою
АДРЕСА_1, згідно погосподарської книги.
Договір оренди даної земельної ділянки
з ОСОБА_5 не укладався, земельна ділянка
приватизована не була.

В заяві до Голодьківської сільської
ради від 17.09.2009 року ОСОБА_3 просила
надати їй у власність земельну ділянку
площею 0,27 га. 22.09.2009 року заяву до
сільської ради подав і ОСОБА_2, він
просив надати у власність земельну
ділянку площею 0,55 га, тобто всю
земельну ділянку, що перебувала у
користуванні матері.

Рішенням №32 від 22.09.2009 року
Голодьківська сільська рада виділила
ОСОБА_3 земельну ділянку площею 0,27 га (з
них: 0,25 для обслуговування житлового
будинку, господарських спору та 0,2 га
для ведення особистого селянського
господарства). Цим же рішенням ОСОБА_2
була виділена земельна ділянка площею
0,28 га (з них: 0,25 га для обслуговування
житлового будинку, господарських
споруд та 0,03 га для ведення особистого
селянського господарства).

29.06.2011 року Голодьківська сільська рада
прийняла рішення №30 «Про затвердження
акту встановлення меж земельних
ділянок між громадянином ОСОБА_2 та
громадянкою ОСОБА_3».

Враховуючи зазначені документи,
рішенням Голодьківської сільської
ради №47 від 04.11.2011 року ОСОБА_3 було
надано дозвіл на розробку проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки.

13.02.2012 року Головне управління
Держкомзему у Київської області
направило до Голодьківської сільської
ради клопотання про скасування рішення
№47 від 04.11.2011 року. Крім того, 01.03.2012 року
прокурор Тетіївського району направив
до Голодьківської сільської ради
протест, в якому також вимагає
скасувати вказане рішення.

Розглянувши зазначені документи
Голодьківська сільська рада ухвалила
рішення №21 від 06.03.2012 року «Про розгляд
клопотання Головного управління
Держкомзему у Київській області №7 від
13.02.2012 року «Про скасування рішення
Голодьківської сільської ради від
04.11.2011 року №47» та протесту прокурора
Тетіївського району №240 вих-12 від 01.03.2012
року на рішення Голодьківської
сільської ради №47 від 04.11.2011 року».
Даним рішенням було скасовано рішення
Голодьківської сільської ради №47 від
04.11.2011 року.

10.04.2012 року Голодьківська сільська рада
прийняла рішення №25 «Про юридичну
адресу земельної ділянки, яка
рахується за ОСОБА_3», відповідно до
якого у зв'язку з тим, що присадибна
ділянка покійної ОСОБА_5 поділена на
двох: ОСОБА_2 та ОСОБА_3, потрібно
присвоїти порядковий номер на земельну
ділянку, яка рахуються за ОСОБА_3, так як
за земельною ділянкою ОСОБА_2
залишилася адреса АДРЕСА_1. Таким чином
земельній ділянці, яка рахується за
ОСОБА_3 був присвоєний порядковий номер
АДРЕСА_1

Але не зважаючи на те, що в клопотанні
Головного управління Держкомзему у
Київській області та протесті
прокурора Тетіївського району йшла
мова лише про скасування рішення №47
від 04.11.2011 року, 08.08.2012 року
Голодьківська сільська рада прийняла
ряд рішень: №48 «Про скасування рішення
№32 від 22.02.2009 року»; №49 «Про скасування
рішення №30 від 29.06.2011 року «Про
затвердження акту встановлення меж
земельних ділянок між громадянином
ОСОБА_2 та громадянкою ОСОБА_3»; №50 «Про
скасування рішення №25 від 10.04.2012 року
«Про юридичну адресу земельної
ділянки, яка рахується за ОСОБА_3».

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції дійшов висновку, що
Голодьківська сільська рада при
прийнятті рішення №21 від 06.03.2012 року,
№48 від 08.08.2012 року, №49 від 08.08.2012 року,
№50 від 08.08.2012 року, яким скасовує свої ж
попередні рішення стосовно ОСОБА_3,
діяла не в межах своїх повноважень та
не у спосіб, що передбачений
Конституцією та законами України.

Колегія суддів, дослідивши матеріали
справи та здійснивши аналіз
нормативно-правових актів, що
регулюють спірні правовідносини, з
таким висновком суду першої інстанції
погоджується з огляду на наступне.

Відповідно до п. б ст. 12 Земельного
кодексу України до повноважень
сільських, селищних, міських рад у
галузі земельних відносин на території
сіл, селищ, міст належить передача
земельних ділянок комунальної
власності у власність громадян та
юридичних осіб відповідно до цього
Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 120 Земельного
кодексу України, в редакції чинній на
момент державної реєстрації права
власності на житловий будинок ОСОБА_2,
при відчуженні будівель та споруд, які
розташовані на орендованій земельній
ділянці, право на земельну ділянку
визначається згідно з договором оренди
земельної ділянки.

Пунктом г ст. 121 Земельного кодексу
України, у редакції чинній на час
виділення позивачу земельної ділянки,
передбачено, що громадяни України
мають право на безоплатну передачу їм
земельних ділянок із земель державної
або комунальної власності для
будівництва і обслуговування жилого
будинку, господарських будівель і
споруд (присадибна ділянка) у селах у
розмірі 0,25 гектара.

Зважаючи на аналіз вищенаведених
правових норм, колегія суддів
погоджується із висновком суду першої
інстанції про те, що рішення
відповідача №32 від 22.09.2009 року було
законним, а відтак підстави для його
скасування у відповідача були
відсутні.

Водночас колегія суддів погоджується
із судом першої інстанції про те, що
відповідач не мав права скасовувати
свої власні рішення, оскільки останні є
нормативними правовими актами, які
були звернені до окремого суб'єкта,
мали разове застосування і з приводу
них виникли відповідні правовідносини,
пов'язані з реалізацією певних
суб'єктивних прав та охоронюваних
законом інтересів.

Зокрема, суд першої інстанції дійшов
такого висновку посилаючись на рішення
Конституційного суду України у справі
за конституційним поданням
Харківської міської ради щодо
офіційного тлумачення положень
частини другої статті 19, статті 144
Конституції України, статті 25, частини
чотирнадцятої статті 46,частин першої,
десятої статті 59 Закону України "Про
місцеве самоврядування в Україні"
(справа про скасування актів органів
місцевого самоврядування) від 16 квітня
2009 року N 7-рп/2009.

Так, в мотивувальній частині вказаного
рішення від 16 квітня 2009 року № 7-рп/2009
Конституційний Суд України зазначив,
що в Конституції України закріплено
принцип, за яким права і свободи людини
та їх гарантії визначають зміст і
спрямованість діяльності держави, яка
відповідає перед людиною за свою
діяльність (стаття 3). Органи місцевого
самоврядування є відповідальними за
свою діяльність перед юридичними і
фізичними особами (стаття 74 Закону).
Таким чином, органи місцевого
самоврядування не можуть скасовувати
свої попередні рішення, вносити до них
зміни, якщо відповідно до приписів цих
рішень виникли правовідносини,
пов'язані з реалізацією певних
суб'єктивних прав та охоронюваних
законом інтересів, і суб'єкти цих
правовідносин заперечують проти їх
зміни чи припинення. Це є "гарантією
стабільності суспільних відносин" між
органами місцевого самоврядування і
громадянами, породжуючи у громадян
впевненість у тому, що їхнє існуюче
становище не буде погіршене прийняттям
більш пізнього рішення, що
узгоджується з правовою позицією,
викладеною в абзаці другому пункту 5
мотивувальної частини Рішення
Конституційного Суду України від 13
травня 1997 року N 1-зп у справі щодо
несумісності депутатського мандата.

Колегія суддів критично оцінює доводи
апелянта щодо відсутності
правовідносин, які виникли у позивач з
прийняттям скасованих відповідачем
рішень. Зокрема, позивачем було вчинено
ряд дій направлених на отримання у
власність земельної ділянки, зокрема
згідно скасованих рішень було виділено
земельну ділянку позивачу, надано
дозвіл на отримання дозволу на
розроблення земельної документації,
встановлено межі земельної ділянки,
отримано юридичну адресу земельної
ділянки, що використовується
позивачем, тощо.

З огляду на зазначене, доводи
апеляційної скарги спростовуються
встановленими судом першої інстанції
обставинами, наявними в матеріалах
справи доказами та нормами права,
зазначеними в мотивувальній частині
оскаржуваного рішення суду.

За таких обставин, оскільки суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та постановив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права,
судова колегія залишає його без змін.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 197, 198, 200, 205, 206, 254
КАС України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без
задоволення, а постанову
Білоцерківського міськрайонного суду
Київської області від 23 серпня 2013 року -
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена в
касаційному порядку протягом двадцяти
днів з дня її складання в повному
обсязі шляхом подачі касаційної скарги
до Вищого адміністративного суду
України.

Головуючий суддя:

Судді:

Повний текст ухвали виготовлено 07.07.2014
року.

Головуючий суддя
Федотов І.В.

Судді:
Ісаєнко Ю.А.

Оксененко О.М.