Справа № 826/1011/14
Суддя: Безименна Н.В.
Дата ухвалення: 2014-07-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 826/1011/14
Головуючий у 1-й інстанції:
Суддя-доповідач: Безименна Н.В.
У Х В А Л А

Іменем України

02 липня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду в
складі:

головуючого судді: Безименної
Н.В.,

суддів: Аліменка В.О.
та Кучми А.Ю.,

при секретарі: Авраменко
М.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за апеляційною
скаргою Державної податкової
інспекції у Залізничному районі м.
Львова Головного управління
Міндоходів у Львівській області на
постанову Окружного адміністративного
суду м. Києва від 27 лютого 2014 року у
справі за позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю «Торгово -
роздрібна компанія «Євротек» до
Державної податкової інспекції у
Залізничному районі м. Львова
Головного управління Міндоходів у
Львівській області про визнання
протиправним та скасування
податкового повідомлення - рішення, -

В С Т А Н О В И Л А:

У січні 2014 року ТОВ «Торгово - роздрібна
компанія «Євротек» звернулося в
Окружний адміністративний суд м. Києва
з позовом до Державної податкової
інспекції у Залізничному районі м.
Львова Головного управління
Міндоходів у Львівській області, в
якому просило визнати протиправним та
скасувати податкове повідомлення -
рішення від 15.01.2014 року № /377.

Постановою Окружного
адміністративного суду м. Києва від 27
лютого 2014 року позов задоволено.
Рішення суду вмотивовано тим, що
сукупність первинних документів,
досліджених під час розгляду справи
підтверджує факт виконання договору
купівлі - продажу та не дає підстав для
сумніву щодо реальності його вчинення.

Не погоджуючись із судовим рішенням,
відповідач подав апеляційну скаргу, в
якій просить скасувати постанову суду
першої інстанції та прийняти нову, якою
відмовити у задоволенні позовних вимог
в повному обсязі. На думку апелянта,
судом неправильно застосовано норми
права, зокрема, апелянт зазначає, що не
надання платником податків, які б
підтверджували факт поставки товару
вказує на те, що фактично господарські
операції між ТОВ «ТРК «Євротек» та ПП
«Союз-Славутич» не відбувались.

Враховуючи, що в матеріалах справи
достатньо письмових доказів для
правильного вирішення апеляційної
скарги, а особиста участь сторін в
судовому засіданні - не обов'язкова,
колегія суддів у відповідності до ч. 4
ст. 196 КАС України визнала можливим
проводити апеляційний розгляд справи
за відсутності представників сторін.

Згідно ст. 41 КАС України фіксування
судового засідання за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи, доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає за необхідне апеляційну скаргу
залишити без задоволення, а постанову -
залишити без змін.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 198 та ст. 200 КАС
України, суд апеляційної інстанції
залишає апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову суду - без
змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

З матеріалів справи вбачається, що ДПІ
у Залізничному районі міста Львова ГУ
Міндоходів проведено позапланову
виїзну перевірку ТОВ
«Торгово-роздрібна компанія «Євротек»
() з питань дотримання
вимог податкового, валютного та іншого
законодавства за період з 01.11.2010 року по
31.10.2013 року, за результатами чого
складено акт від 30 грудня 2013 року №
2707/22-10/37378350.

Під час проведення перевірки
податковим органом встановлено
порушення позивачем вимог:

- п. 135.1, пп. 135.5.4 п. 135.5 ст. 135, п. 137.10 ст. 137,
п. 138.1, п. 138.2, п. 138.6 пп.138.10.2, п. 138.10 ст. 138, п.
139.1 ст. 139 Податкового кодексу України
від 02.12.2010 року № 2755-ІV (зі змінами та
доповненнями), що призвело до заниження
податку на прибуток на загальну суму 500
400, 00 грн.;

- п. 198.2, п. 198.3, п. 198.4, п. 198.6 ст. 198,п. 201.4, п.
201.8 ст. 201 Податкового кодексу України
від 02.12.2010 року № 2755-VI (із змінами та
доповненнями) в результаті чого
підприємством завищено залишок
від'ємного значення, який після
бюджетного відшкодування включається
до складу податкового кредиту
наступного податкового періоду (рядок
24 Декларації) на загальну суму 12 945 грн.
за грудень 2012 року та п.198.1, п.198.2, п.198.3,
п.198.6 ст.198 Податкового Кодексу України
від 02.12.2010 року №2755-VI (із змінами та
доповненнями) в результаті чого
занижено податок на додану вартість на
загальну суму 142 570,00 грн., в тому числі
за вересень 2013 року;

- пп. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164, п. 167.1 ст. 167, пп. 168.1.2
п. 168.1 ст. 168, п. 171.1 ст. 171, пп.. «а» п. 176.2
ст.176 Податкового кодексу України від
02.12.2010 р. № 2755-VI (із змінами та
доповненнями), що мало прояв у
неутриманні та не перерахуванні
податку з доходів фізичних осіб за
жовтень 2012 року в сумі 90, 00 грн. та пп.
168.1.2 пп. 168.1.5 пп. 168.1.6 п. 168.1. ст. 168, п. 171.1
ст. 171, п. 176.2 "а" ст.176 Податкового кодексу
України від 02.12.2010р. № 2755-VI (із змінами
та доповненнями), що мало прояв у не
перерахуванні до бюджету утриманого
податок з доходів фізичних осіб із
заробітної плати найманих працівників
за грудень 2012 року в сумі 7 900, 00грн. та за
жовтень 2013р. в сумі 2 100,0 0 грн.

15 січня 2014 року на підставі
вищевказаного акту перевірки ДПІ у
Залізничному районі міста Львова ГУ
Міндоходів прийнято податкове
повідомлення-рішення /377, яким
позивачу збільшено суму грошового
зобов'язання з податку на додану
вартість в загальному розмірі 178 213, 00
грн., в тому числі: за основним платежем
- в розмірі 142 570, 00 грн., за штрафними
(фінансовими) санкціями - в розмірі 35
643, 00 грн.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції про
необґрунтованість висновків
відповідача та протиправність
оскаржуваного податкового
повідомлення - рішення, виходячи з
наступного.

Відповідно до пункту 198.3 статті 198
Податкового кодексу України
податковий кредит звітного періоду
визначається виходячи з договірної
(контрактної) вартості товарів/послуг,
але не вище рівня звичайних цін,
визначених відповідно до статті 39
цього Кодексу, та складається з сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 193.1статті 193 цього
Кодексу, протягом такого звітного
періоду у зв'язку з: придбанням або
виготовленням товарів (у тому числі при
їх імпорті) та послуг з метою їх
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку; придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

У відповідності до положень п.198.6. ст.198
Податкового кодексу України не
відносяться до податкового кредиту
суми податку, сплаченого (нарахованого)
у зв'язку з придбанням товарів/послуг,
не підтверджені податковими
накладними (або підтверджені
податковими накладними, оформленими з
порушенням вимог статті 201 цього
Кодексу) чи не підтверджені митними
деклараціями, іншими документами,
передбаченими пунктом 201.11 статті 201
цього Кодексу.

Статтею 1 Закону «Про бухгалтерський
облік та фінансову звітність в
Україні» визначено, що господарською
операцією є дія або подія, яка викликає
зміни в структурі активів та
зобов'язань, власному капіталі
підприємства; первинним документом є
документ, який містить відомості про
господарську операцію та підтверджує
її здійснення.

Згідно ст.9 даного Закону України «Про
бухгалтерський обік та фінансову
звітність в Україні» підставою для
бухгалтерського обліку господарських
операцій є первинні документи, які
фіксують факти здійснення
господарських операцій. Первинні
документи повинні бути складені під
час здійснення господарської операції,
а якщо це неможливо - безпосередньо
після її закінчення. Для контролю та
впорядкування оброблення даних на
підставі первинних документів можуть
складатися зведені облікові документи.
Первинні та зведені облікові документи
можуть бути складені на паперових або
машинних носіях і повинні мати такі
обов'язкові реквізити: назву документа
(форми); дату і місце складання; назву
підприємства, від імені якого складено
документ; зміст та обсяг господарської
операції, одиницю виміру господарської
операції; посади осіб, відповідальних
за здійснення господарської операції і
правильність її оформлення; особистий
підпис або інші дані, що дають змогу
ідентифікувати особу, яка брала участь
у здійсненні господарської операції.

Як вірно встановлено судом першої
інстанції та підтверджується
матеріалами справи, 26 вересня 2013 року
між позивачем (покупець) та ПП
«Союз-Славутич» (продавець) укладено
договір купівлі - продажу рухомого
майна № ТРК 0485/0-13, згідно якого
продавець зобов'язується передати у
власність майно згідно специфікацій,
які є невід'ємною частиною цього
договору (товар), а покупець
зобов'язується прийняти та оплатити
товар (а.с.119 т.1).

На підтвердження факту виконання
господарських зобов'язань за вказаним
договором позивачем надано:
специфікації (а.с.121 - 176 т. 1), видаткові
накладні (а.с. 177 - 232 т.1), податкові
накладні (а.с. 233 - 251 т. 1, а.с. 1-44 т. 2).

На думку колегії суду, суд першої
інстанції обґрунтовано прийняв до
уваги зазначені вище первинні
документи, якими підтверджується
реальне здійснення господарської
діяльності за договором укладеним між
позивачем та його контрагентом,
оскільки останні відповідають вимогам
Закону України «Про бухгалтерський
облік та фінансову звітність в
Україні» та відповідно до ст. 9
зазначеного закону є підставою для
бухгалтерського обліку господарських
операцій та фіксують факти здійснення
господарської операції.

Крім того, відповідно до ст. 18 Закону
України «Про державну реєстрацію
юридичних осіб та фізичних осіб -
підприємців» відомості, які підлягають
внесенню до Єдиного державного реєстру
юридичних осіб та фізичних осіб -
підприємців, були внесені до нього,
вважаються достовірними і можуть бути
використані у спорі з третьою особою,
доки до них не внесено відповідних
змін. Якщо відомості, які підлягають
внесенню до цього реєстру, є
недостовірними і були внесені до нього,
то третя особа може посилатися на них у
спорі як на достовірні, за винятком
випадків, коли вона знала або могла
знати про те, що такі відомості є
недостовірними.

На момент укладання договору
контрагент позивача у відповідності до
вимог чинного законодавства був
зареєстрований в Єдиному державному
реєстрі юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців, перебував на
податковому обліку в органах
податкової служби, як платник податки
на додану вартість .

Крім того, колегія суддів враховує, що в
Рішеннях Європейського суду з прав
людини у справах «Інтерсплав проти
України» (2007 рік, заява № 803/02). «Булвес»
АД проти Болгарії» (2009 рік, заява № 3991/03)
і «Бізнес Супорт Центр проти Болгарії»
(2010 рік. заява № 6689/03) визначено, що
платника податку не може бути
позбавлено права на бюджетне
відшкодування ПДВ за відсутності
доказів того, що його було залучено до
протиправної діяльності, пов'язаної з
незаконним отриманням бюджетного
відшкодування; при цьому платник ПДВ не
повинен нести відповідальність за
зловживання, вчинені його
постачальниками, якщо платник ПДВ не
знав про такі зловживання і не міг про
них знати. Якщо державні органи мають
інформацію про зловживання в системі
оподаткування конкретною компанією,
вони повинні застосовувати відповідні
заходи саме до цього суб'єкту, а не
розповсюджувати негативні наслідки на
інших осіб при відсутності зловживання
з їх боку (рішення Європейського Суду з
прав людини від 09.01.2007 у справі
"Інтерсплав проти України").

Враховуючи вищевикладене, а також те,
що в ході розгляду справи підтверджено
реальність здійснення господарської
операцій позивача з контрагентом ПП
«СОЮЗ-СЛАВУТИЧ», суд першої інстанції
дійшов до обгрунтованого висновку, що
вимоги позивача про визнання
протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення від
15.01.2014 року № /377 є обгрунтованими.

Таким чином, суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та прийняв рішення з дотриманням норм
матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують висновки суду першої
інстанції, а тому апеляційну скаргу
потрібно залишити без задоволення, а
оскаржувану постанову суду без змін.

Керуючись ст. ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254
КАС України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у Залізничному
районі м. Львова Головного управління
Міндоходів у Львівській області -
залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного
суду м. Києва від 27 лютого 2014 року -
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів в касаційному
порядку шляхом подачі касаційної
скарги безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Повний текст постанови виготовлено 3
липня 2014 року.

Головуючий суддя:
Н.В. Безименна

Судді:
В.О. Аліменко

А.Ю. Кучма

Головуючий суддя
Безименна Н.В.

Судді:
Аліменко В.О.

Кучма А.Ю.