Справа № 2а-3265/11/1370
Суддя: Ніколін В.В.
Дата ухвалення: 2014-07-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 липня 2014 р.
Справа № 51868/11

Колегія суддів Львівського
апеляційного адміністративного суду в
складі:

головуючого судді
Ніколіна В.В.,

суддів
Гінди О.М., Мікули О.І.,

при секретарі судового засідання
Щербі С.Б.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові апеляційну скаргу
Державної податкової інспекції у
Галицькому районі м. Львова на
постанову Львівського окружного
адміністративного суду від 19.05.2011 року
у справі за позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю «Львівська
ізоляторна компанія» до Державної
податкової інспекції у Галицькому
районі м. Львова про визнання нечинним
податкового повідомлення рішення від
14.03.2011 року № , -

ВСТАНОВИЛА :

ТзОВ «Львівська ізоляторна компанія»
звернулася в суд з позовом до Державної
податкової інспекції у Галицькому
районі м. Львова та просить визнати
нечинним та скасувати податкове
повідомлення-рішення відповідача від
14.03.2011 року № про зменшення суми
бюджетного відшкодування з податку на
додану вартість за вересень 2010 року у
розмірі 12594,35 коп.

В позові ТзОВ «Львівська ізоляторна
компанія» покликається на те, що ТзОВ
«Львівська ізоляторна компанія»
включило суму ПДВ до складу
податкового кредиту у тому звітному
періоді, в якому були отримані
податкові накладні.

Оскаржуваною постановою Львівського
окружного адміністративного суду від
19.05.2011 року позов ТзОВ «Львівська
ізоляторна компанія» до Державної
податкової інспекції у Галицькому
районі м. Львова про визнання нечинним
податкового повідомлення рішення від
14.03.2011 року № - задоволено.
Визнано протиправним та скасовано
податкове повідомлення - рішення
Державної податкової інспекції у
Галицькому районі м. Львова № від
14.03.2011 року.

У поданій апеляційній скарзі
відповідач просить зазначену
постанову скасувати та прийняти нову,
якою в задоволенні позовних вимог
відмовити в повному обсязі,
покликаючись на порушення судом першої
інстанції норм матеріального права.
Вимоги за апеляційною скаргою
обґрунтовує тим, що 19.04.2011 року подав до
суду заперечення на позовну заяву,
відповідно до якого зазначає, що в
порушення пп.7.2.6 п.7.2, п.п.7.4.1, п.п.7.4.5 п.7.4,
п.п.7.5.1 п.7.5, п.п.7.7.1, п.п.7.7.2 п.7.7 ст.7 та
п.п.7.4.2 п.7.4 ст.7 Закону № 168/97- ВР ТзОВ
«Львівська ізоляторна компанія»
завищило заявлену суму бюджетного
відшкодування податку на додану
вартість за вересень 2010 року на суму
12594,35 грн. та завищено від'ємне значення
різниці між сумою податкових
зобов'язань та податкового кредиту за
грудень 2010 року на суму 13093,33 грн. Вважає
спірне податкове повідомлення-рішення
законним. Просив в задоволенні позову
відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги у їх сукупності,
колегія суддів приходить до
переконання, що подана скарга не
підлягає задоволенню з наступних
мотивів.

Задовольняючи позов ТзОВ «Львівська
ізоляторна компанія» суд першої
інстанції виходив з того, що відповідно
до пп.7.5.1. п.7.5. ст. 7 Закону № 168/97-ВР датою
виникнення права платника податку на
податковий кредит вважається дата
здійснення першої з подій: або дата
списання коштів з банківського рахунку
платника податку в оплату товарів
(робіт, послуг), дата виписки
відповідного рахунку (товарного чека) в
разі розрахунків з використанням
кредитних дебетових карток або
комерційних чеків; або ата отримання
податкової накладної, що засвідчує
факт придбання платником податку
товарів (робіт, послуг). Оригінали
податкових накладних і реєстрів були в
наявності та представлялись позивачем
податковому органу при проведенні
позапланової виїзної перевірки, що
вбачається зі складеного за наслідками
перевірки акту № 246/23-409/30823262 від 02.03.2011
року.

Підпунктом 7.4.5 пункту 7.4 статті 7 Закону
№ 168/97-ВР передбачено, що не підлягають
включенню до складу податкового
кредиту суми сплаченого (зарахованого)
податку у зв'язку з придбанням товарів
(послуг), не підтверджені податковими
накладними чи митними деклараціями
(іншими подібними документами
відповідно до статті 7.2.6 цього Закону).
Представленими позивачем та наявними в
матеріалах справи податковими
накладними, рахунками підтверджені всі
суми сплаченого ТзОВ «Львівська
ізоляторна компанія» податку у зв'язку
з придбанням товарів (послуг). За таких
обставин суд приходить до висновку, що
дата отримання податкової накладної за
придбані товариством товари є датою
виникнення права у позивача на
податковий кредит, а відтак, позивач
правомірно включив до складу
податкового кредиту суму ПДВ 12594,32 грн.
у вересні 2010 року. З урахуванням
викладеного, суд прийшов до висновку,
що податковим органом неправомірно
винесено податкове повідомлення
рішення № від 14.03.2011 року.

Такі висновки суду першої інстанції, на
думку колегії суддів, відповідають
нормам матеріального права.

Судом встановлено, що за результатами
проведеної ДПІ у Галицькому районі
м.Львова позапланової виїзної
перевірки ТзОВ «Львівська ізоляторна
компанія» з питань достовірності
нарахування суми бюджетного
відшкодування податку на додану
вартість на розрахунковий рахунок
підприємства за вересень 2010 року, яка
виникла за рахунок від'ємного значення
з ПДВ, що декларувалось в серпні 2010
року, за жовтень 2010 року, яка виникла за
рахунок від'ємного значення з ПДВ, що
декларувалось в вересні 2010 року, за
листопад 2010 року, яка виникла за
рахунок від'ємного значення з ПДВ, що
декларувалось в жовтні 2010 року та за
грудень 2010 року, яка виникла за рахунок
від'ємного значення з ПДВ, що
декларувалось в жовтні, листопаді 2010
року складено акт № 246/23-409/30823262 від
02.03.2011 року, на підставі якого ДПІ у
Галицькому районі м.Львова прийнято
податкове повідомлення-рішення від
14.03.2011 року № , яким позивачу
зменшено суму бюджетного
відшкодування з податку на додану
вартість у розмірі 12594,35 грн.

Порядок визначення суми податку, що
підлягає сплаті (перерахуванню) до
Державного бюджету України або
відшкодуванню з Державного бюджету
України (бюджетному відшкодуванню), та
строки проведення розрахунків
визначені п.7 ст.7 Закону України «Про
податок на додану вартість» від 03.04.1997
року № 168/97- ВР.

Відповідно до пп.7.7.1. п.7.1 ст.7 Закону №
168/97- ВР сума податку, що підлягає сплаті
(перерахуванню) до бюджету або
бюджетному відшкодуванню,
визначається як різниця між сумою
податкового зобов'язання звітного
податкового періоду та сумою
податкового кредиту такого звітного
податкового періоду. При позитивному
значенні суми, розрахованої згідно з
підпунктом 7.7.1 цього пункту, така сума
підлягає сплаті (перерахуванню) до
бюджету у строки, встановлені законом
для відповідного податкового періоду.

При від'ємному значенні суми,
розрахованої згідно з підпунктом 7.7.1
цього пункту, така сума враховується у
зменшення суми податкового боргу з
цього податку, що виник за попередні
податкові періоди (у тому числі
розстроченого або відстроченого
відповідно до закону), а при його
відсутності - зараховується до складу
податкового кредиту наступного
податкового періоду.

Відповідно до пп.7.7.2. п.7.7 ст.7 Закону
№168/97 якщо у наступному податковому
періоді сума, розрахована згідно з
підпунктом 7.7.1 цього пункту, має
від'ємне значення, то: а) бюджетному
відшкодуванню підлягає частина такого
від'ємного значення, яка дорівнює сумі
податку, фактично сплаченій
отримувачем товарів (послуг) у
попередніх податкових періодах
постачальникам таких товарів (послуг);
б) залишок від'ємного значення після
бюджетного відшкодування включається
до складу податкового кредиту кожного
наступного податкового періоду лише в
частині суми податку фактично
сплаченої отримувачем постачальникам
товарів (послуг) та при імпорті і
включається до розрахунку бюджетного
відшкодування наступного звітного
періоду.

Враховуючи те, що сума ПДВ, яка
віднесена платником податку до складу
податкового кредиту, є величиною, яка
впливає на суму бюджетного
відшкодування цього податку, суд,
вирішуючи питання про наявність у
особи права на бюджетне відшкодування
ПДВ, повинен встановити факт
правомірності формування податкового
кредиту такого платника податку за
відповідні періоди.

Згідно п.1.7. ст.1 Закону № 168/97-ВР
податковий кредит сума, на яку платник
податку має право зменшити податкове
зобов'язання звітного періоду,
визначеного згідно з цим Законом.

Відповідно до пп. 7.2.3 п. 7.2 ст. 7 Закону №
168/97-ВР податкова накладна складається
у момент виникнення податкових
зобов'язань продавця у двох
примірниках. Оригінал податкової
накладної надається покупцю. Копія
залишається у продавця товарів (робіт,
послуг). Податкова накладна є звітним
податковим документом і одночасно
розрахунковим документом та
виписується на кожну повну або
часткову поставку товарів (робіт,
послуг). Платники податку повинні
зберігати податкові накладні протягом
строку, передбаченого законодавством
для зобов'язань із сплати податків.

Відповідно до пп.7.2.6 п.7.2 ст.7 Закону №
168/97-ВР податкова накладна видається
платником податку, який поставляє
товари (послуги), на вимогу їх
отримувача, та є підставою для
нарахування податкового кредиту.

Згідно пп.7.2.8. п.7.2. цієї ж статті платник
податку веде реєстр отриманих та
виданих податкових накладних у
документальному або електронному
вигляді за його вибором, у якому
зазначаються порядковий номер
податкової накладної, дата її виписки
(отримання), загальна сума та сума
нарахованого податку, а також
реєстраційний номер платника податку
продавця, який надав податкову
накладну такому платнику податку. За
наявності оригіналу податкової
накладної, не включення її до
зазначеного реєстру не є підставою для
відмови у зарахуванні суми податку,
визначеної у такій податковій
накладній, до складу податкового
кредиту такого платника податку. Форма
і порядок заповнення реєстрів
отриманих та виданих податкових
накладних встановлюються центральним
податковим органом. При проведенні
документальної (планової або
позапланової виїзної) перевірки
платник податку зобов'язаний
забезпечити доступ податковому
інспектору до реєстру податкових
накладних.

Відповідно до пп.7.5.1. п.7.5. ст. 7 Закону №
168/97-ВР датою виникнення права платника
податку на податковий кредит
вважається дата здійснення першої з
подій: або дата списання коштів з
банківського рахунку платника податку
в оплату товарів (робіт, послуг), дата
виписки відповідного рахунку
(товарного чека) в разі розрахунків з
використанням кредитних дебетових
карток або комерційних чеків; або дата
отримання податкової накладної, що
засвідчує факт придбання платником
податку товарів (робіт, послуг).
Оригінали податкових накладних і
реєстрів були в наявності та
представлялись позивачем податковому
органу при проведенні позапланової
виїзної перевірки, що вбачається зі
складеного за наслідками перевірки
акту № 246/23-409/30823262 від 02.03.2011 року.

Підпунктом 7.4.5 пункту 7.4 статті 7 Закону
№ 168/97-ВР передбачено, що не підлягають
включенню до складу податкового
кредиту суми сплаченого (зарахованого)
податку у зв'язку з придбанням товарів
(послуг), не підтверджені податковими
накладними чи митними деклараціями
(іншими подібними документами
відповідно до статті 7.2.6 цього Закону).

Представленими позивачем та наявними в
матеріалах справи податковими
накладними, рахунками підтверджені всі
суми сплаченого ТзОВ «Львівська
ізоляторна компанія» податку у зв'язку
з придбанням товарів (послуг). За таких
обставин суд приходить до висновку, що
дата отримання податкової накладної за
придбані товариством товари є датою
виникнення права у позивача на
податковий кредит, а відтак, позивач
правомірно включив до складу
податкового кредиту суму ПДВ 12594,32 грн.
у вересні 2010 року. З урахуванням
викладеного, суд прийшов до висновку,
що податковим органом неправомірно
винесено податкове повідомлення
рішення № від 14.03.2011 року.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що
позов ТзОВ «Львівська ізоляторна
компанія» підлягає задоволенню, а
податкове повідомлення - рішення
відповідача від 14.03.2011 року № -
визнанню протиправним та скасуванню.

На підставі наведеного колегія судів
прийшла до висновку, що судом першої
інстанції, при винесені оскаржуваної
постанови вірно дано правову оцінку
обставинам справі та ухвалено судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права,
що згідно ст. 200 КАС України є підставою
для залишення апеляційної скарги без
задоволення, а постанови суду першої
інстанції без змін.

Керуючись ч. 3 ст. 160, ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205,
206, 254 КАС України колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у Галицькому
районі м. Львова - залишити без
задоволення.

Постанову Львівського окружного
адміністративного суду від 19.05.2011 року
у справі № 2а-3265/11/1370 - залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого
адміністративного суду у порядку
адміністративного судочинства
протягом двадцяти днів шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції.

Головуючий
В.В. Ніколін

Судді
О.М. Гінда

О.І. Мікула