Справа № 2а/0570/21972/2011
Суддя: Голубова Л.Б.
Дата ухвалення: 2014-07-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний
суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 липня 2014 р.
Справа № 2а/0570/21972/2011

приміщення суду за адресою: 83052,
м.Донецьк, вул. 50-ої Гвардійської
дивізії, 17

Донецький окружний адміністративний
суд у складі судді Голубової Л.Б.,

розглянувши в порядку письмового
провадження в приміщенні Донецького
окружного адміністративного суду
адміністративну справу

за позовом
управління Пенсійного фонду України в
м. Дзержинську

Донецької
області

до відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального

страхування
від нещасних випадків на виробництві
та

професійних
захворювань України у м. Дзержинську

Донецької
області

про стягнення
сум витрат на виплату та доставку
пенсії у

зв'язку з
втратою годувальника, який помер
внаслідок

нещасного
випадку на виробництві за межами
України,

сум адресної
допомоги та на її доставку та цільової

грошової
допомоги за період з грудня 2010 року по

вересень 2011
року у сумі 12209,80 гривень

Управління Пенсійного фонду України в
м. Дзержинську Донецької області
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України у м. Дзержинську
Донецької області про стягнення сум
витрат на виплату та доставку пенсії у
зв'язку з втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві за межами України, сум
адресної допомоги та на її доставку та
цільової грошової допомоги за період з
грудня 2010 року по вересень 2011 року у
сумі 12209,80 гривень.

В обґрунтування позову позивач
посилається на Закон України «Про
загальнообов'язкове державне
страхування від нещасного випадку на
виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності», на Порядок
відшкодування Фондом соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України Пенсійному фонду
України витрат, пов'язаних з виплатою
пенсій по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві та на
постанову Кабінету Міністрів України
«Деякі питання пенсійного
забезпечення громадян» від 26.03.2008 року
№ 265, якою визначено, що виплата
щомісячної державної адресної
допомоги до пенсії здійснюється за
рахунок коштів з яких виплачується
пенсія або державна соціальна
допомога.

В порушення зазначених норм
законодавства відповідач відмовився
відшкодувати витрати, пов'язані з
виплатою пенсії по смерті годувальника
ОСОБА_1 ОСОБА_4. За період з грудня 2010
року по вересень 2011 року сума
невідшкодованої відповідачем пенсії
складає 12209,80 гривень. Тому управління
Пенсійного фонду України в м.
Дзержинську просить суд стягнути з
відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України у м. Дзержинську в
Донецькій області зазначу суму витрат.

Позивач у судове засідання не з'явився,
надав до канцелярії суду заяву від 09
липня 2014 року про розгляд справи у
письмовому провадженні. Також надав
пояснення по справі, в яких просить суд
визнати поважними причини пропуску
строку звернення до суду.

Відповідач у судове засідання не
з'явився, надав до канцелярії суду
заперечення на позов від 07 липня 2014
року, в яких просив відмовити у
задоволенні позовних вимог. Заяв про
відкладення розгляду справи або про
розгляд справи за його відсутності
суду не надав.

Відповідно до частини 6 статті 128
Кодексу адміністративного судочинства
України якщо немає перешкод для
розгляду справи у судовому засіданні,
визначених цією статтею, але прибули не
всі особи, які беруть участь у справі,
хоча і були належним чином повідомлені
про дату, час і місце судового розгляду,
суд має право розглянути справу у
письмовому провадженні у разі
відсутності потреби заслухати свідка
чи експерта.

На підставі наведеної норми, а також
врахувавши клопотання позивача, суд
прийшов до висновку про розгляд справи
в порядку письмового провадження.

Дослідивши наявні в матеріалах справи
документи, суд,-

ВСТАНОВИВ:

Управлінням Пенсійного фонду України в
м. Дзержинську та відділенням
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України у м. Дзержинську в
Донецькій області були складені та
підписані акти щомісячної звірки
особових справ пенсіонерів, які мають
право на отримання пенсії у зв'язку з
нещасним випадком на виробництві або
професійним захворюванням, за період
за період з грудня 2010 року по вересень
2011 року (а.с. 14, 17, 21, 24, 28, 32, 36, 40, 45, 50).

Відповідач відмовився підписати
зазначені в акті витрати, зокрема,
витрати на виплату пенсії ОСОБА_4, якій
виплачено пенсію у зв'язку з втратою
годувальника, який помер внаслідок
нещасного випадку на виробництві, за
період з грудня 2010 року по вересень 2011
року на загальну суму 12209,80 гривень,
надавши перелік осіб, яких необхідно
виключити з списку (а.с. 15-16, 18-20, 22-23, 25-27,
29-31, 33-35, 37-39, 41-44, 46-49, 51-54).

За період з грудня 2010 року по вересень
2011 року позивач здійснив ОСОБА_4
виплату пенсії по втраті годувальника
на загальну суму 12209,80 гривень
(включаючи витрати на виплату та
доставку пенсії, адресну допомогу та
цільову грошову допомогу).

ОСОБА_4 призначена пенсія по втраті
годувальника - ОСОБА_1, який помер
ІНФОРМАЦІЯ_1 року, що встановлено на
підстав протоколу про призначення
пенсії № 15/983 від 22 листопада 2010 року
(а.с. 10).

ОСОБА_4 є матір'ю ОСОБА_5, що
підтверджується свідоцтвом про
народження (а.с. 11).

ОСОБА_1 загинув внаслідок нещасного
випадку на виробництві, який стався
ІНФОРМАЦІЯ_1 року в товаристві з
обмеженою відповідальністю
«Казкомсервіс», (Атирауська область,
Жилиойський район, місто Кульсари,
Промзона, Республіка Казахстан), що
підтверджується актом про нещасний
випадок на виробництві та свідоцтвом
про смерть (а.с. 12-13).

Відповідно до статті 4 Основ
законодавства України про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, в Україні
залежно від страхового випадку маються
такі види загальнообов'язкового
державного соціального страхування:
пенсійне страхування; страхування у
зв'язку з тимчасовою втратою
працездатності та витратами,
зумовленими народженням та похованням;
медичне страхування; страхування від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності;
страхування на випадок безробіття.

Згідно з пунктом 4 статті 25 Основ
законодавства України про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування (далі - Основи) за
цим видом страхуванням надаються,
зокрема, наступні види соціальних
послуг та матеріального забезпечення:
відшкодування збитків, заподіяних
працівникові каліцтвом чи іншим
ушкодженням здоров'я, пов'язаним з
виконанням ним своїх трудових
обов'язків; пенсія по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання; пенсія у зв'язку із
втратою годувальника, який помер
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання.

В силу статті 6 Основ, статті 58 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» і
статті 6 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності» страховиками є
цільові страхові фонди, зокрема з
пенсійного страхування та страхування
від нещасних випадків на виробництві
та професійних захворювань, а саме -
Пенсійний фонд України та Фонд
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України.

Згідно з частиною четвертою статті 26
Основ, якщо після призначення
застрахованій особі матеріальної
допомоги чи надання соціальних послуг
між страховиками виник спір щодо
понесених витрат, виплата здійснюється
страховиком, до якого звернулася
застрахована особа. При цьому
неналежний страховик має право
звернутися до належного страховика
щодо відшкодування понесених ним
витрат.

Аналогічне правило закріплено пунктом
5 частини першої статті 24 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності».

За змістом статті 21 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності» у разі настання
страхового випадку Фонд соціального
страхування від нещасних випадків
зобов'язаний у встановленому
законодавством порядку своєчасно та в
повному обсязі відшкодовувати шкоду,
заподіяну працівникові внаслідок
ушкодження його здоров'я або в разі
його смерті, виплачуючи йому або
особам, які перебували на його
утриманні: допомогу у зв'язку з
тимчасовою непрацездатністю до
відновлення працездатності або
встановлення інвалідності; одноразову
допомогу в разі стійкої втрати
професійної працездатності або смерті
потерпілого; щомісяця грошову суму в
разі часткової чи повної втрати
працездатності, що компенсує
відповідну частину втраченого
заробітку потерпілого; пенсію по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання; пенсію у
зв'язку з втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання тощо. Усі види соціальних
послуг та виплат, передбачені цією
статтею, надаються застрахованому та
особам, які перебувають на його
утриманні, незалежно від того,
перебуває на обліку підприємство, на
якому стався страховий випадок, як
платник страхових внесків чи ні.

13 березня 1992 року між
державами-учасницями Співдружності
Незалежних Держав (в тому числі
Республікою Казахстан і Україною)
підписано Угоду про гарантії прав
громадян у сфері пенсійного
забезпечення, в преамбулі якої
визначено, що держави-учасниці
Співдружності мають зобов'язання щодо
непрацездатних осіб, які отримали
право на пенсійне забезпечення на
їхній території або на території інших
республік за період їх входження до
складу СРСР і реалізують це право на
території держав-учасниць Угоди.

Відповідно до умов Угоди пенсійне
забезпечення громадян держав-учасниць
даної Угоди та членів їх сімей
здійснюється за законодавством
держави, на території якої вони
проживають (стаття 1); всі витрати,
пов'язані із здійсненням пенсійного
забезпечення за цією Угодою, несе
держава, що надає забезпечення (стаття
3); призначення пенсій громадянам
держав-учасниць Угоди проводиться за
місцем проживання; для встановлення
права на пенсію, в тому числі пенсію на
пільгових умовах і за вислугу років,
громадянам держав-учасниць Угоди
враховується трудовий стаж, набутий на
території будь-якої з цих держав, а
також на території колишнього СРСР за
час до набуття чинності цією Угодою
(стаття 6); при переселенні пенсіонера в
межах держав-учасниць Угоди виплата
пенсії за попереднім місцем проживання
припиняється, якщо пенсія того ж виду
передбачена законодавством держави за
новим місцем проживання пенсіонера
(стаття 7).

Таким чином, пенсія у зв'язку з втратою
годувальника, який помер внаслідок
нещасного випадку на виробництві на
території будь-якої з держав-учасниць
СНД, виплачується особам, які
перебували на його утриманні, за
законодавством тієї держави-учасниці
Співдружності, на території якої вони
проживають.

Суд не приймає доводи відповідача з
посиланням на Угоду про взаємне
визнання прав на відшкодування шкоди,
заподіяної працівникам каліцтвом,
професійним захворюванням або іншим
ушкодженням здоров'я, які пов'язані з
виконанням ними трудових обов'язків
від 09 вересня 1994 року, оскільки дана
угода не регулює питання пенсійного
забезпечення, а стосується порядку
відшкодування шкоди, завданої
каліцтвом або іншим ушкодженням
здоров'я, складові якої наведені в
статті 1195 Цивільного кодексу України,
статтях 28 і 34 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності» (втрачений внаслідок
втрати чи зменшення професійної
працездатності заробіток, одноразова
допомога, відшкодування моральної
шкоди, додаткові витрати, викликані
необхідністю посиленого харчування,
санаторно-курортного лікування,
придбання ліків, протезування,
стороннього догляду тощо).

Дана правова позиція викладена в
постанові Верховного Суду України у
постанові від 12 листопада 2013 року у
справі № 21-394а13.

Відповідно до статті 244-2 Кодексу
адміністративного судочинства України
рішення Верховного Суду України,
прийняте за результатами розгляду
заяви про перегляд судового рішення з
мотивів неоднакового застосування
судом (судами) касаційної інстанції
одних і тих самих норм матеріального
права у подібних правовідносинах, є
обов'язковим для всіх суб'єктів владних
повноважень, які застосовують у своїй
діяльності нормативно-правовий акт, що
містить зазначені норми права, та для
всіх судів України. Суди зобов'язані
привести свою судову практику у
відповідність з рішенням Верховного
Суду України.

З огляду на викладене, понесені органом
Пенсійного фонду України витрати,
пов'язані з виплатою і доставкою пенсії
ОСОБА_4 у зв'язку із втратою
годувальника, який помер внаслідок
нещасного випадку на виробництві на
території Республіки Казахстан -
держави-учасниці СНД, підлягають
відшкодуванню за рахунок Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків як належного страховика від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань.

Підлягають задоволенню і вимоги
позивача про стягнення сум цільової
грошової допомоги з огляду на наступне.

Постановою Правління Пенсійного фонду
України та Правління Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України від 04 березня 2003
року № 5-4/4, зареєстрованою в
Міністерстві юстиції України 16 травня
2003 року за № 376/7697 було затверджено
Порядок відшкодування Фондом
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України Пенсійному фонду
України витрат, пов'язаних з виплатою
пенсій по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання та в зв'язку
з втратою годувальника, який помер
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання.

Згідно з пунктом 4 Порядку
відшкодуванню підлягають суми, що
виплачуються відповідно до Законів
України «Про пенсійне забезпечення»,
«Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності» та інших
нормативно-правових актів, а саме: сума
основного розміру пенсії по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсії у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання; щомісячна цільова
грошова допомога на прожиття, якщо така
надавалася пенсіонеру, який одержував
вищезазначену пенсію; допомога на
поховання сім'ї померлого або особі,
яка здійснила поховання особи, яка
отримувала вищезазначену пенсію; сума
витрат Пенсійного фонду з виплати і
доставки вищезазначених пенсій.

Відповідно до статті 6 Закону України
від 9 липня 2003 року № 1058-ІV «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» непрацездатні громадяни
крім пенсійних виплат із системи
пенсійного забезпечення мають право
отримувати доплати, надбавки та
підвищення до зазначених виплат,
додаткову пенсію в порядку та за
рахунок коштів, визначених
законодавством. У разі якщо сукупність
виплат, зазначених у частині першій
цієї статті, разом з пенсійними
виплатами із системи пенсійного
забезпечення та іншими доходами не
досягають розміру прожиткового
мінімуму, визначеного законом для
непрацездатних громадян, такі
громадяни мають право на отримання
державної соціальної допомоги в
порядку, розмірах та за рахунок коштів,
визначених законом.

Дана правова позиція викладена в
постанові Верховного Суду України у
постанові від 09 липня 2013 року, яка
відповідно до ст. 244-2 Кодексу
адміністративного судочинства України
є обов'язковим для всіх суб'єктів
владних повноважень, які застосовують
у своїй діяльності нормативно-правовий
акт, що містить зазначені норми права,
та для всіх судів України.

Вимоги позивача щодо стягнення сум
державної адресної допомоги та на її
доставку не підлягають задоволенню,
оскільки не відповідають вимогам
Порядку відшкодування витрат Фондом
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України Пенсійному Фонду
України витрат, пов'язаних з виплатою
пенсій по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсій в
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання та Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
страхування від нещасного випадку на
виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності» і підстав для
стягнення з Фонду витрат на виплату
щомісячної державної адресної
допомоги не має.

Так, згідно з пунктом 2 Постанови
Кабінету Міністрів України № 265 від 26
березня 2008 року «Деякі питання
пенсійного забезпечення громадян» у
разі, коли щомісячний розмір
пенсійних виплат, державної соціальної
допомоги інвалідам з дитинства і
дітям-інвалідам, особам, які не мають
права на пенсію, та інвалідам (з
урахуванням надбавок, підвищень,
додаткових пенсій, цільової грошової
допомоги, сум індексації та інших
доплат, встановлених законодавством,
крім пенсій за особливі заслуги перед
Україною) не досягає прожиткового
мінімуму, встановленого законом для
осіб, які втратили працездатність,
таким особам надається щомісячна
державна адресна допомога у сумі, що не
вистачає до зазначеного прожиткового
мінімуму.

Пункт 4 Постанови визначає, що виплата
щомісячної державної адресної
допомоги, передбаченої цією
постановою, здійснюється за рахунок
коштів, з яких виплачується пенсія або
державна соціальна допомога.

Суд вважає поважними причини пропуску
строку звернення до суду з урахуванням
пояснень позивача.

З урахуванням зазначеного та
враховуючи принципи частини 1 статті 71
КАС України, згідно яких кожна сторона
повинна довести ті обставини, на яких
ґрунтуються її вимоги та заперечення,
суд дійшов висновку, що вимоги позивача
підлягають частковому задоволенню, а
саме: в частині стягнення суми
основного розміру пенсії ОСОБА_4,
витрат на виплату та доставку пенсії та
цільової грошової допомоги в розмірі
1052,19 гривень.

Керуючись ст. ст. 11, 17-20, 69-72, 86, 94, 158-163, 167,
185, 186, 254, 263 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Позовні вимоги управління Пенсійного
фонду України в м. Дзержинську
Донецької області до відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України у м. Дзержинську
Донецької області про стягнення сум
витрат на виплату та доставку пенсії у
зв'язку з втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві за межами України, сум
адресної допомоги та на її доставку та
цільової грошової допомоги за період з
грудня 2010 року по вересень 2011 року у
сумі 12209,80 гривень - задовольнити
частково.

Стягнути з відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України у м. Дзержинську
Донецької області на користь
Управління Пенсійного фонду України в
м. Дзержинську Донецької області суму
основного розміру пенсії виплаченої
ОСОБА_4, витрат на виплату та доставку
пенсії та цільової грошової допомоги
за період з грудня 2010 року по вересень
2011 року у розмірі 1052 (одна тисяча
п'ятдесят дві) гривні 19 копійок.

У задоволенні решти позовних вимог -
відмовити.

Постанова прийнята у нарадчій кімнаті
09 липня 2014 року.

Постанова суду першої інстанції, якщо
інше не встановлено цим Кодексом,
набирає законної сили після закінчення
строку подання апеляційної скарги,
встановленого цим Кодексом, якщо таку
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги судове рішення,
якщо його не скасовано, набирає
законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду
може бути подана до Донецького
апеляційного адміністративного суду
через Донецький окружний
адміністративний суд протягом десяти
днів з дня отримання копії постанови
суду. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя
Голубова Л.Б.