Справа № 826/9851/13-а
Суддя: Гром Л.М.
Дата ухвалення: 2014-07-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 826/9851/13-а
Головуючий у 1-й інстанції: Соколова
Суддя-доповідач: Гром Л.М.
ПОСТАНОВА

Іменем України

09 липня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі:

Головуючого-судді - Гром Л.М.;

суддів - Вівдиченко
Т.Р.,

Міщука М.С.,

при секретарі судового засідання:
Мотилю В.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
апеляційною скаргою Товариства з
обмеженою відповідальністю «БК
«Будімперія» на постанову Окружного
адміністративного суду міста Києва від
10 лютого 2014 року у справі за
адміністративним позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю «БК
«Будімперія» до Державної податкової
інспекції у Святошинському районі
Головного управління Міндоходів у м.
Києві про визнання протиправними та
скасування податкових
повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

Товариства з обмеженою
відповідальністю «БК «Будімперія»
звернулось до суду з адміністративним
позовом до Державної податкової
інспекції у Святошинському районі
міста Києва Державної податкової
служби (в подальшому - Державна
податкова інспекція у Святошинському
районі Головного управління
Міндоходів у місті Києві) про визнання
протиправними та скасування
податкових повідомлень-рішень від
21.09.2011 року № та № ,
стягнення з відповідача суму 54 327,27грн.

Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
10 лютого 2014 року в задоволенні позову
ТОВ «БК «Будімперія» відмовлено.

Не погоджуючись з постановою Окружного
адміністративного суду м. Києва від 10
лютого 2014 року позивач звернувся до
Київського апеляційного
адміністративного суду з апеляційною
скаргою, в якій просить ухвалене у
справі судове рішення скасувати та
постановити нове рішення, яким
задовольнити позов у повному обсязі,
посилаючись на порушення судом першої
інстанції норм матеріального та
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників
процесу, що прибули в судове засідання,
перевіривши за матеріалами справи
наведені у апеляційній скарзі доводи,
колегія суддів дійшла висновку, що
апеляційна скарга підлягає
задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що
працівниками відповідача проведено
перевірку дотримання вимог
податкового законодавства в частині
своєчасності подання платіжних
доручень до установ банку позивачем за
2010 -2011 роки. За результатами перевірки
відповідачем складено акт від 21.09.2011
року № 2429/15-23500202. (а.с.121)

Під час проведення документальної
перевірки перевіряючим встановлено
порушення строків погашення
узгоджених податкових зобов'язань по
податку на додану вартість.

На підставі зазначеного акту перевірки
відповідачем прийняті податкові
повідомлення-рішення від 21.09.2011 року №
яким на підставі ст.126
Податкового кодексу України за
затримку на 111 календарних днів сплати
суми грошового зобов'язання в розмірі 39
491,00грн. зобов'язано позивача сплатити
штраф у розмірі 20% у сумі 7 898,20грн. за
платежем податок на додану вартість;

№ яким на підставі ст.126
Податкового кодексу України за
затримку на 20 календарних днів сплати
суми грошового зобов'язання в розмірі 27
028,24грн. зобов'язано позивача сплатити
штраф у розмірі 10% у сумі 2 702,82грн. за
платежем податок на додану вартість.
(а.с.32, 33)

Приймаючи рішення про відмову в
задоволенні позовних вимог, суд першої
інстанції виходив з того, що спірні
податкові повідомлення-рішення
прийняті відповідачем правомірно та
скасуванню не підлягають, оскільки
представником ДПІ у Святошинському
районі ГУ Міндоходів у м. Києві
підтверджено наявність податкового
боргу у позивача станом на дату
винесення податкових
повідомлень-рішень. Крім того,
позивачем не надано жодних доказів
якими платіжними документами було
перераховано 54 327,27 грн. на рахунок
відповідача та з яких саме підстав її
необхідно стягнути на користь позивача

Однак колегія суддів не може
погодитись з таким висновком суду
першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до пп.16.1.3 та пп.16.1.4 п.16.1 ст.16
Податкового кодексу України, платник
податків зобов'язаний подавати до
контролюючих органів у порядку,
встановленому податковим та митним
законодавством, декларації, звітність
та інші документи, пов'язані з
обчисленням і сплатою податків та
зборів; сплачувати податки та збори в
строки та у розмірах, встановлених цим
Кодексом та законами з питань митної
справи.

Відповідно до п. 49.18 статті 49 ПК України
податкові декларації, крім випадків,
передбачених цим Кодексом, подаються
за базовий звітний (податковий) період,
що дорівнює:

календарному місяцю (у тому числі в
разі сплати місячних авансових
внесків) - протягом 20 календарних днів,
що настають за останнім календарним
днем звітного (податкового) місяця;

календарному кварталу або
календарному півріччю (у тому числі в
разі сплати квартальних або піврічних
авансових внесків) - протягом 40
календарних днів, що настають за
останнім календарним днем звітного
(податкового) кварталу (півріччя);

календарному року, крім випадків,
передбачених підпунктами 49.18.4 та 49.18.5
цього пункту - протягом 60 календарних
днів, що настають за останнім
календарним днем звітного
(податкового) року;

календарному року для платників
податку на доходи фізичних осіб - до 1
травня року, що настає за звітним, крім
випадків, передбачених розділом IV
цього Кодексу;

календарному року для платників
податку на доходи фізичних осіб -
підприємців - протягом 40 календарних
днів, що настають за останнім
календарним днем звітного
(податкового) року.

Згідно п. 50.1 ст. 50 ПК України у разі якщо
у майбутніх податкових періодах (з
урахуванням строків давності,
визначених статтею 102 цього Кодексу)
платник податків самостійно (у тому
числі за результатами електронної
перевірки) виявляє помилки, що
містяться у раніше поданій ним
податковій декларації (крім обмежень,
визначених цією статтею), він
зобов'язаний надіслати уточнюючий
розрахунок до такої податкової
декларації за формою чинного на час
подання уточнюючого розрахунку.

Платник податків має право не подавати
такий розрахунок, якщо відповідні
уточнені показники зазначаються ним у
складі податкової декларації за
будь-який наступний податковий період,
протягом якого такі помилки були
самостійно (у тому числі за
результатами електронної перевірки)
виявлені.

Розділом V Податкового кодексу України
передбачений порядок оподаткування
податку на додану вартість.

Так, відповідно до ст. 203 ПК України,
податкова декларація подається за
базовий звітний (податковий) період, що
дорівнює календарному місяцю, протягом
20 календарних днів, що настають за
останнім календарним днем звітного
(податкового) місяця.

Платник податку зобов'язаний
самостійно сплатити суму податкового
зобов'язання, зазначену у поданій ним
податковій декларації, протягом 10
календарних днів, що настають за
останнім днем відповідного граничного
строку, передбаченого пунктом 203.1 цієї
статті для подання податкової
декларації.

Відповідно до п.126.1 ст.126 Податкового
кодексу України, у разі якщо платник
податків не сплачує узгоджену суму
грошового зобов'язання та/або
авансових внесків з податку на
прибуток підприємств протягом строків,
визначених цим Кодексом, такий платник
податків притягується до
відповідальності у вигляді штрафу у
таких розмірах:

при затримці до 30 календарних днів
включно, наступних за останнім днем
строку сплати суми грошового
зобов'язання, - у розмірі 10 відсотків
погашеної суми податкового боргу;

при затримці більше 30 календарних днів,
наступних за останнім днем строку
сплати суми грошового зобов'язання, - у
розмірі 20 відсотків погашеної суми
податкового боргу.

Як вбачається з матеріалів справи, 16
грудня 2011 року позивач подав до ДПІ
декларацію з податку на додану
вартість № , за якою задекларував
суму до сплати у бюджет в розмірі 12 176,00
грн. Згідно платіжного доручення № 1533
від 20.12.2011 року позивач перерахував до
бюджету податок у розмірі 12 200,00 грн.,
призначення платежу «ПДВ за листопад
2011 року».

17 листопада 2011 року позивач подав
відповідачу декларацію з податку на
додану вартість № , за якою
задекларував суму до сплати у бюджет у
розмірі 11 804,00 грн. Згідно платіжного
доручення № 1492 від 29.11.2011 року позивач
перерахував до бюджету податок у
розмірі 11 804,00 грн., призначення платежу
«ПДВ за жовтень 2011 року».

19 жовтня 2011 року позивач подав
відповідачу декларацію з податку на
додану вартість № , за якою
задекларував суму до сплати у бюджет у
розмірі 5 930,00 грн. Згідно платіжного
доручення № 1353 від 19.10.2011 року позивач
перерахував до бюджету податок у
розмірі 6 000,00 грн., призначення платежу
«ПДВ за вересень 2011 року.

19 вересня 2011 року позивач подав
відповідачу декларацію з податку на
додану вартість № , за якою
задекларував суму до сплати у бюджет у
розмірі 35 387,00 грн. Згідно платіжного
доручення № 1237 від 22.09.2011 року позивач
перерахував до бюджету податок у
розмірі 35 500,00 грн., призначення платежу
«ПДВ за серпень 2011 року.

08 вересня 2011 року позивач подав
відповідачу уточнюючий розрахунок з
податку на додану вартість № , за
яким задекларував суму до сплати у
бюджет у розмірі 8 459,00 грн. Згідно
платіжного доручення № 1160 від 06.09.2011
року позивач перерахував до бюджету
податок у розмірі 8 730,24 грн.,
призначення платежу «ПДВ за липень 2011
року донараховано - 8 459,00 грн., штраф -254,00
грн., пеня - 17,24 грн.

19.08.2011 року позивач подав до ДПІ
податкову декларацію з податку на
додану вартість № , за якою
задекларував суму до сплати у бюджет в
розмірі 73 458,00 грн. Згідно платіжного
доручення № 1072 від 19.08.2011 року позивач
перерахував до бюджету податок у
розмірі 73,460,00 грн., призначення платежу
«ПДВ за липень 2011 року».

Таким чином, з матеріалів справи
вбачається, що позивачем
перераховувались до бюджету податкові
зобов'язання у строк, встановлений
законом та у розмірах, самостійно
узгоджених у відповідних податкових
звітностях.

Крім того, з матеріалів справи
вбачається, що постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
25 квітня 2012 р. у справі № 2а-2142/12/2670
стягнуто з TOB «БК «Будімперія» кошти в
розмірі 54327 грн. 27 коп.

Так, 14.06.2012 р. за № 29/19-149 ДПІ у
Святошинському районі м. Києва надало
АТ «Брокбізнесбанк» платіжну вимогу
про стягнення з ТОВ «БК «Будімперія»
54327,27 грн. згідно рішення Окружного
адміністративного суду м. Києва від
25.04.2012 р. у справі № 2а-2142/12/2670.

Вказані кошти були списані з поточного
рахунку Позивача, що підтверджується
платіжною вимогою № 29/19-149 від 14 червня
2012 р., проведено банком 19 червня 2012р.

Разом з тим, постановою Київського
апеляційного адміністративного суду
від 07.08.2012 р. у справі № 2а-2142/12/2670 було
скасовано вказану постанову Окружного
адміністративного суду м. Києва та
відмовлено ДПІ у Святошинському районі
м. Києва у стягненні з Позивача 54327,27
грн.

Ухвалою Вищого адміністративного суду
України від 11 червня 2014 року зазначена
постанова Київського апеляційного
адміністративного суду від 07.08.2012 р.
залишена без змін.

Відповідно до частини першої статті 72
КАС України обставини, встановлені
судовим рішенням в адміністративній,
цивільній або господарській справі, що
набрало законної сили, не доказуються
при розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Враховуючи наведене, судова колегія
вважає що заявлені позовні вимоги є
обґрунтованими та такими, що
підлягають задоволенню.

Отже, колегія суддів, у відповідності
до ст. 205 КАС України, приходить до
висновку, що постанову суду першої
інстанції необхідно скасувати та
ухвалити нову постанову, якою позов
задовольнити повністю.

Керуючись статтями 195, 196, 202, 205, 207 КАС
України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю «БК
«Будімперія» - задовольнити.

Постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 10 лютого 2014 року
скасувати та прийняти нову постанову,
якою позовні вимоги задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати
податкові повідомлення-рішення від
21.09.2011 року № та № .

Стягнути з Державної податкової
інспекції у Святошинському районі
Головного управління Міндоходів у м.
Києві 54 327,27 грн.

Постанова набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржена безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України в
порядок і строки, визначені ст.212 КАС
України.

Головуючий:

Судді:

Постанова складена у повному обсязі
14.07.2014р.

Головуючий суддя

Гром Л.М.

Судді:

Вівдиченко Т.Р.

Міщук М.С.