Справа № 351/429/13-а, 2а-351/35/13
Суддя: Попко Я.С.
Дата ухвалення: 2014-07-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2014 року
Справа №
876/7310/13

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого судді
Попка Я.С.

суддів
Хобор Р.Б., Сеника Р.П.

розглянувши у порядку письмового
провадження у м. Львові апеляційну
скаргу ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 на
постанову Снятинського районного суду
Івано-Франківської області від 5 квітня
2013 року у справі за позовом ОСОБА_2 в
інтересах ОСОБА_3 до управління праці
та соціального захисту населення
Снятинської районної державної
адміністрації про визнання
неправомірними дій та зобов'язання
провести перерахунок та виплату
одноразової допомоги на оздоровлення,-

В С Т А Н О В И В:

22.02.2013 року позивач - ОСОБА_2 в інтересах
ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до
управління праці та соціального
захисту населення Снятинської
районної державної адміністрації, в
якому просить визнати дії відповідача
при нарахуванні та виплаті щорічної
допомоги на оздоровлення ОСОБА_3 згідно
постанови КМУ № 562, а не згідно ст. 48
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» неправомірними;
зобов'язати відповідача провести
перерахунок та виплатити недоплачену
щорічну допомогу на оздоровлення
ОСОБА_3 за 2012 р. згідно ст. 48 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян,які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
в розмірі 4-ох мінімальних заробітних
плат встановлених Законом України «Про
Державний бюджет» на 2011 рік на момент
виплати компенсації.

Постановою Снятинського районного
суду Івано-Франківської області від 5
квітня 2013 року в задоволенні позовних
вимог відмовлено.

Не погодившись із постановою суду
першої інстанції, ОСОБА_1 в інтересах
ОСОБА_2 оскаржив її в апеляційному
порядку. У апеляційній скарзі просить
скасувати постанову Снятинського
районного суду Івано-Франківської
області від 5 квітня 2013 року та прийняти
нову постанову, якою повністю
задовольнити позовні вимоги.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної
скарги, апелянт зазначає, що суд першої
інстанції безпідставнно посилається
на постанову Кабінету Міністрів
України №562 від 20.04.2007 року «Про щорічну
допомогу на оздоровлення громадянам,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», якою
встановлені конкретні розміри
щорічної допомоги на оздоровлення,
оскілки така порушує ст.22 ч.3
Конституції України.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.197 КАС України
суд апеляційної інстанції прийшов до
висновку про можливість розгляду
справи в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами, оскільки апеляційну
скаргу подано на рішення суду першої
інстанції, яке прийнято у порядку
скороченого провадження за
результатами розгляду справ,
передбачених пунктами 1,2 ч.1 ст.183-2 цього
Кодексу.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши повноту встановлення
обставин справи, правильність їх
юридичної оцінки, обговоривши доводи
апеляційної скарги, дослідивши
матеріали справи, суд апеляційної
інстації прийшов до висновку, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав:

Із змісту ст. 19 Конституції України
вбачається, що правовий порядок в
Україні ґрунтується на засадах,
відповідно до яких ніхто не може бути
примушений робити те, що не передбачено
законодавством. Органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Розглядаючи спір, суд апеляційної
інстанції вважає, що висновки суду
першої інстанції відповідають нормам
матеріального та процесуального права
та фактичним обставинам справи.

Встановлено, підтверджено матеріалами
справи, що ОСОБА_3 є дитиною-інвалідом,
потерпілою від наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС, що стверджується
відповідним посвідченням серія №
НОМЕР_1 від 15.09.2003 року та експертним
висновком Центральної дитячої
спеціалізованої ЛКК по встановленню
причинного зв'язку захворювань та
інвалідності з дією іонізуючого
випромінювання та інших шкідливих
чинників внаслідок аварії на
Чорнобильській АЕС №2906 від 12.12.2006 року.

Основні положення щодо реалізації
конституційного права громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи, на охорону їхнього життя і
здоров'я, створення єдиного порядку
визначення категорій зон радіоактивно
забруднених територій, умов проживання
і трудової діяльності на них,
соціального захисту потерпілого
населення визначені та закріплені в
Законі України від 28 лютого 1991 року
№796-ХІІ «Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи».

Статтею 48 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» передбачено виплату
щорічної допомоги на оздоровлення
дітям-інвалідам у розмірі чотирьох
мінімальних заробітних плат.

Пунктом 3 Прикінцевих положень Закону
України «Про державний бюджет на 2012
рік» встановлено, що у 2012 році норми і
положення статей 20, 21, 22, 23, 30, 31, 37, 39, 48, 50,
51, 52 та 54 Закону України «Про соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
(Відомості Верховної Ради України, 1992
р., №13, ст.178 із наступними змінами)
застосовуються у порядку та розмірах,
встановлених Кабінетом Міністрів
України виходячи з наявних фінансових
ресурсів Державного бюджету України та
бюджету Пенсійного фонду України на 2012
рік.

Постановою Кабінету Міністрів України
від 12 липня 2005 року № 562 «Про щорічну
допомогу на оздоровлення громадянам,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи»
установлено громадянам, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи - дітям-інвалідам, розмір
щорічної допомоги на оздоровлення - 90,00
грн.

Вищезазначені положення Закону
України «Про державний бюджет на 2012
рік», прийнятого пізніше ніж Закон
України «Про соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи»,
неконституційними не визнавалися,
положення постанови Кабінету
Міністрів України від 12 липня 2005 року
№562 «Про щорічну допомогу на
оздоровлення громадянам, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» є чинними.

За вказаними обставинами апеляційний
суд погоджується з висновками суду
першої інстанції про правомірність
нарахування позивачу щорічної
допомоги на оздоровлення в розмірі,
встановленому постановою Кабінету
Міністрів України від 12 липня 2005 року
№562.

З огляду на викладене, апеляційний суд
вважає, що судом першої інстанції
правомірно відмовлено в задоволенні
позовних вимог ОСОБА_3 до управління
праці та соціального захисту населення
Снятинської районної державної
адміністрації про визнання
неправомірними дій та зобов'язання
провести перерахунок та виплату
одноразової допомоги на оздоровлення.

Доводи апелянта в іншій частині на
правомірність прийнятої постанови не
впливають та висновків суду не
спростовують.

Згідно ст. 200 КАС України, суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Керуючись ст. 195, п.3 ч.1 ст.197, 198, 200, 205, 206,
254 КАС України, суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах
ОСОБА_2 залишити без задоволення, а
постанову Снятинського районного суду
Івано-Франківської області від 5 квітня
2013 року у справі № 351/429/13-а за позовом
ОСОБА_3 до управління праці та
соціального захисту населення
Снятинської районної державної
адміністрації про визнання
неправомірними дій та зобов'язання
провести перерахунок та виплату
одноразової допомоги на оздоровлення -
без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, є
остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя
Я.С. Попко

Судді
Р.Б. Хобор

Р.П. Сеник