Справа № 2а-229/11
Суддя: Лиска Т.О.
Дата ухвалення: 2014-07-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"03" липня 2014 р. м. Київ
К/9991/58896/12

К/9991/65984/12

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

Суддів: Лиски Т.О. (доповідач),

Бутенка В.І.,

Ліпського Д.В.,

розглянувши в порядку письмового
провадження адміністративну справу за
позовом ОСОБА_3 до Головного управління
Міністерства внутрішніх справ України
у Дніпропетровській області,
Управління Міністерства внутрішніх
справ України на Придніпровській
залізниці про визнання рішення
незаконним та зобов'язання вчинити
певні дії, касаційне провадження в якій
відкрито за касаційними скаргами
Головного управління Міністерства
внутрішніх справ України у
Дніпропетровській області та
Управління Міністерства внутрішніх
справ України на Придніпровській
залізниці на постанову
Дніпропетровського районного суду
Дніпропетровської області від 26 серпня
2011 року та постанову
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду від 13 вересня
2012 року, -

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2010 року ОСОБА_3
звернулася до суду з позовом до
Головного управління Міністерства
внутрішніх справ України у
Дніпропетровській області, Управління
Міністерства внутрішніх справ України
на Придніпровській залізниці, в якому,
з урахуванням уточнених позовних
вимог, просила визнати рішення
Головного управління Міністерства
внутрішніх справ України у
Дніпропетровській області щодо
відмови їй у виплаті грошової допомоги
у разі смерті працівника міліції
ОСОБА_4 у розмірі десятирічного
грошового забезпечення - незаконним та
зобов'язати Управління Міністерства
внутрішніх справ України на
Придніпровській залізниці виплатити
на її користь вказану допомогу у
зазначеному розмірі.

Постановою Дніпропетровського
районного суду Дніпропетровської
області від 26 серпня 2011 року позовні
вимоги позивача задоволено частково.
Зобов'язано Управління Міністерства
внутрішніх справ України на
Придніпровській залізниці згідно
статті 23 Закону України «Про міліцію»
нарахувати та виплати позивачці
грошову допомогу у розмірі
десятирічного грошового забезпечення
померлого ОСОБА_4 за останньою посадою.
В задоволенні решти позовних вимог
відмовлено.

Постановою Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 13 вересня 2012 року було скасовано
постанову суду першої інстанції в
частині зобов'язання Управління
Міністерства внутрішніх справ України
на Придніпровській залізниці
нарахувати та виплатити ОСОБА_3,
відповідно до статті 23 Закону України
«Про міліцію», грошову допомогу у
розмірі десятирічного грошового
забезпечення померлого ОСОБА_4 та
прийнято нову постанову щодо цієї
частини вимог.

Зобов'язати Головне управління
Міністерства внутрішніх справ України
у Дніпропетровській області здійснити
нарахування ОСОБА_3, відповідно до
статті 23 Закону України «Про міліцію»,
грошової допомоги у розмірі
десятирічного грошового забезпечення
померлого ОСОБА_4 за останньою займаною
ним посадою, а саме, начальника сектору
карного розшуку лінійного відділу на
станції Нижньодніпровськ - Вузол
лінійного управління на
Придніпровській залізниці УМВС
України на залізничному транспорті та
вчинити відповідні дії щодо виплати
ОСОБА_3 нарахованої грошової допомоги.
В іншій частині постанову суду першої
інстанції залишено без змін .

Не погоджуючись з рішеннями судів
першої та апеляційної інстанцій у
справі, Головне управління
Міністерства внутрішніх справ України
у Дніпропетровській області та
Управління Міністерства внутрішніх
справ України на Придніпровській
залізниці, звернулися з касаційними
скаргами, в яких просять рішення судів
першої та апеляційної інстанцій
скасувати та прийняти нове рішення,
яким відмовити позивачу у задоволенні
позову, посилаючись на порушення
судами норм матеріального та
процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача,
здійснивши перевірку доводів
касаційних скарг, матеріалів справи,
колегія суддів вважає, що касаційні
скарги не підлягають задоволенню з
наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що ОСОБА_4 проходив службу
в органах внутрішніх справ з 30 липня 1996
року по 21 липня 2008 року, остання займана
посада - начальник сектору карного
розшуку лінійного відділу на станції
Нижньодніпровськ - Вузол лінійного
управління на Придніпровській
залізниці УМВС України на залізничному
транспорті. 21 липня 2008 року виключений
зі списків особового складу у зв'язку
зі смертю.

ОСОБА_4 мав дружину - ОСОБА_3 ( позивач у
справі) та сина ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1.

Згідно висновку службового
розслідування за фактом смерті
ОСОБА_4 № 4-5737 від 28 липня 2008 року,
затвердженого 28 липня 2008 року
начальником ЛВ на станції
Нижньодніпровськ - Вузол майором
міліції Спицьким А.О. раптова смерть
майора міліції ОСОБА_4 настала під час
виконання ним службових обов'язків
пов'язаних безпосередньо при участі в
охороні громадського порядку та
боротьбі зі злочинністю.

Відповідно до висновків Акту № 6 про
нещасний випадок ( форма Н-1*),
затвердженого 04 серпня 2008 року
начальником ЛУ на Придніпровській
залізниці полковником міліції Шарапа
В.А., за одних же і тих же обставин,
нещасний випадок стався в період
проходження служби при виконанні
службових обов'язків.

11 березня 2009 року ОСОБА_3 звернулась до
начальника ЛУ на Придніпровській
залізниці полковника міліції Шарапа
В.А. із заявою про виплату одноразової
грошової допомоги у зв'язку втратою
чоловіка, який загинув ІНФОРМАЦІЯ_2.

Вказана заява з доданими документами
була направлена до Головного
управління Міністерства внутрішніх
справ України у Дніпропетровській
області, яке листом № 3/351 від 18 березня
2009 року відмовило ОСОБА_3 у виплаті
грошової допомоги з посиланням на те,
що виходячи з отриманих заяви та
матеріалів для виплати одноразової
грошової допомоги, законних підстав
для її виплати немає, оскільки згідно
акту про нещасний випадок № 6 від 07
серпня 2008 року та висновку службового
розслідування за фактом смерті ОСОБА_4
від 28 липня 2008 року, нещасний випадок
стався у період проходження служби при
виконанні службових обов'язків.

Задовольняючи частково позовні вимоги,
суд першої інстанції, з висновком якого
погодився і суд апеляційної інстанції,
виходив з того, що виконання ОСОБА_4
службового обов'язку, а саме - доручення
слідчого по забезпеченню явки понятого
по кримінальній справі, пов'язано з
безпосередньою участю в охороні
громадського порядку та боротьбі зі
злочинністю - виявленням і розкриттям
злочину.

Колегія суддів погоджується з таким
висновком судів попередніх інстанцій,
виходячи з наступного.

Відповідно до статті 23 Закону України
«Про міліцію», у редакції, чинній на час
виникнення спірних правовідносин, у
разі загибелі (смерті) працівника
міліції, який перебував на службі в
органах внутрішніх справ, під час
виконання ним службових обов'язків по
охороні громадського порядку та
боротьбі із злочинністю сім'ї
загиблого (померлого), а в разі її
відсутності його батькам та утриманцям
виплачується одноразова грошова
допомога в розмірі десятирічного
грошового забезпечення загиблого
(померлого) за останньою посадою в
порядку та на умовах, визначених
Кабінетом Міністрів України

Пунктом другим Порядку та умов виплати
одноразової грошової допомоги у разі
загибелі (смерті) або інвалідності
працівника міліції, податкової
міліції, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України № 707 від 12
травня 2007 року (надалі - Порядок)
визначено, що виконанням службових
обов'язків, пов'язаних з безпосередньою
участю в охороні громадського порядку
та боротьбі із злочинністю, зокрема, є
виявлення і розкриття злочинів, розшук
осіб, що їх вчинили; припинення або
запобігання злочинам та
правопорушенням.

Пунктом 3.11 Порядку розслідування та
обліку нещасних випадків, професійних
захворювань та аварій, що сталися в
органах і підрозділах системи МВС
України № 1346 від 27 грудня 2002 року
визначено, що Комісія з розслідування
визнає, що "нещасний випадок трапився
при виконанні службових обов'язків,
пов'язаних з безпосередньою участю в
охороні громадського порядку,
громадської безпеки, у боротьбі зі
злочинністю", якщо він трапився в
період проходження служби, зокрема, в
інших випадках, передбачених
законодавчими актами України та
нормативно-правовими актами МВС
України.

Розділом другим
Кримінально-процесуального кодексу
України у редакції, чинній на час
виникнення спірних правовідносин,
визначено, що усі дії , пов'язані з
порушенням кримінальної справи,
дізнанням і досудовим слідством, серед
яких є і проведення слідчих дій за
участю понятих та їх послідуючий допит
для встановлення обставин
правопорушення, є такими, що направлені
на розкриття злочинів.

Пунктом 8 Порядку та умов виплати
одноразової грошової допомоги у разі
загибелі (смерті) прямо передбачено, що
грошова допомога не виплачується лише
у випадках, якщо загибель (смерть)
настала: у зв'язку із засудженням
працівника міліції за вчинення
умисного злочину за рішенням суду, що
набрало законної сили, чи
адміністративного правопорушення або
учиненням дій у стані алкогольного,
наркотичного чи токсичного сп'яніння;
унаслідок вчинення самогубства чи
умисного заподіяння працівником
міліції собі тілесного ушкодження;
унаслідок шкоди, яку працівник міліції
заподіяв собі джерелом підвищеної
небезпеки у разі, коли він особисто на
відповідній правовій підставі або без
неї (право власності, інше речове право,
договір підряду, оренди тощо) володів
транспортним засобом, механізмом,
іншим об'єктом з порушенням правил їх
використання, зберігання або
утримання.

Як було встановлено судами попередніх
інстанцій, жодна із вказаних умов щодо
невиплати одноразової грошової
допомоги не може бути застосована
відносно обставин смерті ОСОБА_4

За таких обставин суди попередніх
інстанцій дійшли обґрунтованого
висновку про визнання неправомірними
дій Головного управління Міністерства
внутрішніх справ України у
Дніпропетровській області щодо
відмови ОСОБА_3 у виплаті грошової
допомоги у разі смерті працівника
міліції.

Крім того, частково скасовуючи
постанову суду першої інстанції та
ухвалюючи в скасованій частині нове
рішення, апеляційний суд дійшов
правильного висновку, що порушені
права позивача підлягають поновленню
шляхом зобов'язання Головного
управління Міністерства внутрішніх
справ України у Дніпропетровській
області вчинити відповідні дії,
передбачені пунктом 7 Порядку та умов
виплати одноразової грошової допомоги
у відповідності до вимог статті 23
Закону України «Про міліцію».

Враховуючи вищевикладене, а
також те, що постанова суду першої
інстанції частково скасована судом
апеляційної інстанції, а в скасованій
частині ухвалено нове законне рішення,
колегія суддів вважає, що касаційну
скаргу слід залишити без задоволення, а
постанову суду першої інстанції у не
скасованій частині та постанову суду
апеляційної інстанції залишити без
змін, оскільки вони прийняті з
додержанням норм матеріального і
процесуального права, правова оцінка
обставинам у справі дана правильно, а
доводи касаційних скарг висновків суду
не спростовують.

Керуючись статтями 222, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів,

ухвалила:

Касаційні скарги Головного управління
Міністерства внутрішніх справ України
у Дніпропетровській області та
Управління Міністерства внутрішніх
справ України на Придніпровській
залізниці залишити без задоволення, а
постанову Дніпропетровського
районного суду Дніпропетровської
області від 26 серпня 2011 року у не
скасованій частині та постанову
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду від 13 вересня
2012 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: