Справа № 2а-1603/10/1770
Суддя: Довгополов О.М.
Дата ухвалення: 2014-06-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2014 р.

Справа № 16077/11/9104

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого судді Довгополова
О.М.,

суддів Пліша М.А., Святецького В.В.,

з участю секретаря судового засідання
Прокопенко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Львові апеляційну
скаргу Товариства з обмеженою
відповідальністю «СарниСкан» на
постанову Рівненського окружного
адміністративного суду від 17 листопада
2010 року у справі за позовом Товариства
з обмеженою відповідальністю
«СарниСкан» до Рівненської митниці,
третя особа, яка не заявляє самостійних
вимог на предмет спору - Головне
управління Державного казначейства
України в Рівненській області, про
скасування рішень, повернення надмірно
сплачених коштів, -

ВСТАНОВИВ:

ТзОВ «СарниСкан» звернулось до суду з
позовом до Рівненської митниці, яким
просило: визнати протиправними та
скасувати видані відповідачем картки
відмови в прийнятті митних декларацій,
митному оформленні чи пропуску товарів
і транспортних засобів через митний
кордон України від 26.03.2010 року №
204000006/0/01838, № 204000006/0/01839 і № 204000006/0/01840 та
рішення відповідача про визначення
митної вартості товарів від 26.03.2010 року
№ 204000006/2010/002055/1, № 204000006/2010/002056/1 і №
204000006/2010/002057/1; повернути йому з
Державного бюджету України надмірно
сплачені при здійсненні митного
оформлення транспортних засобів
податки і збори в загальному розмірі
30374,61 грн., з них 9492,05 грн. ввізного мита і
20882,56 грн. податку на додану вартість.

Постановою Рівненського окружного
адміністративного суду від 17 листопада
2010 року у задоволенні позову
відмовлено повністю.

Постанова мотивована тим, що
оскаржувані рішення Рівненської
митниці про коригування митної
вартості товару за методом визначення
митної вартості за ціною договору щодо
ідентичних товарів, прийняті з
використанням способів, які не
суперечать законам України та є
сумісними з відповідними принципами і
положеннями Генеральної угоди з
тарифів і торгівлі (ГАТТ), з врахуванням
року виготовлення транспортних
засобів, фактичного терміну
експлуатації (враховуючи дату першого
допуску транспортного засобу до
експлуатації). Отже, видані Рівненською
митницею картки відмови в прийнятті
митної декларації, митному оформленні
чи пропуску товарів і транспортних
засобів через митний кордон України є
правомірними, прийнятими в межах
повноважень та у спосіб, встановлений
законодавством.

Постанову в апеляційному порядку
оскаржив позивач, вважає її незаконною
та необґрунтованою, оскільки суд
неповно з'ясував обставини, що мають
значення для справи, висновки суду не
відповідають обставинам справи. А
також суд вважав встановленими
обставини, які не були доведені.
Просить постанову скасувати і прийняти
нову, якою позов задовольнити повністю.

На обґрунтування вимог апеляційної
скарги зазначає, що відповідно до ст. 266
Митного кодексу України основним
методом визначення митної вартості
товарів, які імпортуються, є метод
визначення митної вартості за ціною
договору (вартість операції). ТзОВ
«СарниСкан» застосувало саме цей метод
визначення митної вартості. У митного
органу не було жодних підстав для
висновку, що визначена декларантом
митна вартість нижча, ніж прямі витрати
на виробництво цього товару, в тому
числі сировини, матеріалів та/або
комплектуючих, які входять до складу
товару. Отже, відповідач не мав підстав
відступити від основного методу
визначення митної вартості за ціною
договору, який застосував декларант, і
перейти до іншого методу. Крім того,
якщо митний орган дійшов висновку, що
визначена декларантом митна вартість
нижча, ніж прямі витрати на виробництво
цього товару, в тому числі сировини,
матеріалів та/або комплектуючих, які
входять до складу товару, митний орган
має право зобов'язати декларанта
визначити митну вартість іншим
способом, ніж він використав для її
визначення.

Фіксування судового засідання за
допомогою звукозаписувального
технічного засобу не здійснюється
відповідно до ч. 1 ст. 41 Кодексу
адміністративного судочинства України
у зв'язку з неявкою у судове засідання
всіх осіб, які беруть участь у справі.

Заслухавши суддю-доповідача,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
дослідивши матеріали справи, колегія
суддів дійшла висновку, що у
задоволенні апеляційної скарги слід
відмовити з наступних підстав.

Відповідно до зовнішньоекономічного
договору (контракту) купівлі-продажу
від 06.03.2010 року № UA 03-2010-0125, укладеного з
UAB «Vensva» (Литва), ТзОВ «СарниСкан»
придбало бортові напівпричепи марки
«SСНМІТZ».

23.03.2010 року декларант ФОП ОСОБА_1 подав
до відділу контролю митної вартості
Рівненської митниці вантажні митні
декларації (ВМД): № 204000015/2010/003242 на товар
напівпричіп бортовий марки «SСНМІТZ» SРR
24, тентований, тривісний, масою з повним
навантаженням 35000 кг, що був у
користуванні, 2007 року випуску (дата
першої реєстрації 11.11.2005 року),
фактурною вартістю 6600 євро (умови
поставки ЕХW - LТ, м. Рlunges), митною
вартістю 6764 Євро; № 204000015/2010/003241 на
товар напівпричіп бортовий марки
«SСНМІТZ» SРR 24, тентований, тривісний,
масою з повним навантаженням 35000 кг, що
був у користуванні, 2007 року випуску
(дата першої реєстрації 12.09.2007 року),
фактурною вартістю 8500 євро (умови
поставки EXW - LT, м. Plunges), митною вартістю
8664 євро; № 204000015/2010/003207 на товар
напівпричіп бортовий марки «SCHMITZ» SPR 24,
тентований, тривісний, масою з повним
навантаженням 35000 кг, що був у
користуванні, 2007 року випуску (дата
першої реєстрації 03.10.2007 року),
фактурною вартістю 8000 євро (умови
поставки EXW - LT, м. Plunges), митною вартістю
8164 євро.

Рівненська митниця відмовила у
прийнятті вантажних вищезазначених
митних декларацій, у здійсненні
митного оформлення та пропуску через
митний кордон України зазначених
транспортних засобів відповідно до
прийнятих митним органом карток
відмови в прийнятті митних декларацій,
митному оформленні чи пропуску товарів
і транспортних засобів через митний
кордон України щодо кожного з
напівпричепів від 26.03.2010 року №
204000006/0/01838, № 204000006/0/01839 та № 204000006/0/01840.

Причиною такої відмови зазначено
невідповідність заявленої у вантажних
митних деклараціях митної вартості
транспортного засобу ціновій
інформації, що наявна у митниці.

Також Рівненська митниця прийняла
рішенням про визначення митної
вартості товарів від 26.03.2010 року: №
204000006/2010/002055/1, яким вартість
напівпричепа бортового марки «SСНМІТZ»
SРR 24, ідентифікаційний № (номер шасі)
WSM4802, визначила 8820,00 євро; №
204000006/2010/002056/1, яким вартість
напівпричепа бортового марки «SСНМІТZ»
SРR 24, ідентифікаційний № (номер шасі)
WSM9069, визначила 11691,00 євро; №
204000006/2010/002057/1, яким вартість
напівпричепа бортового марки «SСНМІТZ»
SРR 24, ідентифікаційний № (номер шасі)
WSM9067 визначила 11550,00 євро.

Митне оформлення зазначених
транспортних засобів було здійснено на
підставі вантажних митних декларацій
від 26.03.2010 року № 204000015/0/003490, №
204000015/0/003484 та № 204000015/0/003488, із сплатою
ввізного мита та податку на додану
вартість, які були обчислені на
підставі визначеної Рівненською
митницею митної вартості транспортних
засобів, в загальному розмірі 108675,44
грн., в тому числі 33961,07 грн. ввізного
мита та 74714,37 грн. податку на додану
вартість.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції про
правомірність та обґрунтованість
оскаржуваних рішень та карток
рівненської митниці, виходячи з
наступного.

Відповідно до абз. 23 ст. 1 Митного
кодексу України (тут і далі Митний
кодекс України 2002 року, який був чинним
на час виникнення спірних
правовідносин та у відповідній
редакції) переміщення товарів через
митний кордон України у вантажних
відправленнях - це переміщення товарів
через митний кордон України при
здійсненні експортно-імпортних
операцій, а також інших операцій,
пов'язаних із ввезенням товарів на
митну територію України, вивезенням
товарів за межі митної території
України або переміщенням їх митною
територією України транзитом. При
переміщенні товарів через митний
кордон України у вантажних
відправленнях оформляється вантажна
митна декларація.

Відповідно до ч. 2 ст. 27 цього Кодексу
переміщення через митний кордон
України товарів та інших предметів
підлягає митному оформленню, яке
завершується тільки після здійснення
встановлених законодавством України
необхідних для цього товару видів
контролю.

Згідно з ст. 259 цього Кодексу митною
вартістю товарів, які переміщуються
через митний кордон України, є їх ціна,
що була фактично сплачена або підлягає
сплаті за ці товари, обчислена
відповідно до положень цього Кодексу.

Згідно з ст. 262 цього Кодексу митна
вартість товарів і метод її визначення
заявляються (декларуються) митному
органу декларантом під час переміщення
товарів через митний кордон України
шляхом подання декларації митної
вартості.

Порядок та умови декларування митної
вартості товарів, які переміщуються
через митний кордон України,
встановлюються Кабінетом Міністрів
України, а порядок заповнення
декларацій митної вартості -
спеціально уповноваженим центральним
органом виконавчої влади в галузі
митної справи.

Відповідно до ст. 265 цього Кодексу
митний орган здійснює контроль
правильності визначення митної
вартості товарів згідно з положеннями
цього Кодексу. Такий контроль може
здійснюватися в установленому порядку
із застосуванням різних форм, у тому
числі відповідно до статей 60 і 69 цього
Кодексу, після закінчення операцій
митного контролю, оформлення та
пропуску через митний кордон України
товарів і транспортних засобів.
Порядок контролю правильності
визначення митної вартості товарів
після закінчення операції митного
контролю, оформлення та пропуску через
митний кордон України товарів і
транспортних засобів та донарахування
обов'язкових платежів визначається
Кабінетом Міністрів України. Митний
орган має право упевнитися в
достовірності або точності будь-якої
заяви, документа чи декларації, поданої
для цілей визначення митної вартості.

Відповідно до ст. 266 Митного кодексу
України визначення митної вартості
товарів, які імпортуються в Україну,
здійснюється за такими методами: 1) за
ціною договору щодо товарів, які
імпортуються (вартість операції); 2) за
ціною договору щодо ідентичних
товарів; 3) за ціною договору щодо
подібних (аналогічних) товарів; 4) на
основі віднімання вартості; 5) на основі
додавання вартості (обчислена
вартість); 6) резервним.

Відповідно до п. 2 Порядку здійснення
контролю за правильністю визначення
митної вартості товарів, який
установлює процедуру здійснення
митними органами контролю за
правильністю визначення митної
вартості товарів під час проведення і
після закінчення операцій їх митного
контролю, митного оформлення та
пропуску через митний кордон України, а
також донарахування обов'язкових
платежів, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 09.04.2008
року № 339 (який був чинним на час
виникнення спірних правовідносин та у
відповідній редакції) контроль за
правильністю визначення митної
вартості товарів під час проведення
операцій їх митного контролю і митного
оформлення здійснюється митним
органом відповідно до статті 41 Митного
кодексу України шляхом: 1) проведення:
перевірки документів, поданих для
підтвердження заявленої митної
вартості товарів, і відомостей, що
необхідні для здійснення митного
контролю, згідно з Порядком
декларування митної вартості товарів,
які переміщуються через митний кордон
України, та подання відомостей для її
підтвердження, затвердженим
постановою Кабінету Міністрів України
від 20.12.2006 року № 1766, (який був чинним на
час виникнення спірних правовідносин
та у відповідній редакції); усного
опитування посадових осіб підприємств
і громадян, а також консультацій з
декларантом з метою обміну
інформацією, що стосується певної
зовнішньоекономічної операції та
впливає на вартість товарів; митного
огляду товарів для визначення
характеристик, які впливають на рівень
їх митної вартості; 2) порівняння рівня
заявленої митної вартості товарів з:
рівнем митної вартості ідентичних або
подібних (аналогічних) товарів, митне
оформлення яких вже здійснено; наявною
у митного органу інформацією про
рівень цін на такі товари або вартість
прямих витрат на їх виробництво, у тому
числі сировини, матеріалів та/або
комплектувальних виробів, які входять
до складу товарів; 3) застосування інших
передбачених Митним кодексом України
та законами з питань митної справи форм
контролю.

Відповідно до ч. 2 ст. 264 Митного кодексу
України у разі потреби у підтвердженні
заявленої митної вартості товарів
декларант зобов'язаний подати митному
органу необхідні для цього відомості
та забезпечити можливість їх перевірки
відповідно до порядку, що
встановлюється Кабінетом Міністрів
України.

Відповідно до п. 7 Порядку декларування
митної вартості товарів, які
переміщуються через митний кордон
України, та подання відомостей для її
підтвердження, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 20.12.2006 року № 1766, для підтвердження
заявлених відомостей про митну
вартість товарів декларант
зобов'язаний подати:
зовнішньоекономічний договір
(контракт) і додатки до нього;
рахунок-фактуру (інвойс) або
рахунок-проформу; банківські платіжні
документи (якщо рахунок сплачено), а
також інші платіжні та/або
бухгалтерські документи, що
підтверджують вартість товару та
містять реквізити, необхідні для
ідентифікації ввезеного товару;
рішення митного органу про визначення
митної вартості раніше ввезених
ідентичних та/або подібних
(аналогічних) товарів, якщо воно
прийнято за одним договором
(контрактом); пакувальні листи; копію
ліцензії на ввезення (вивезення)
товарів, імпорт (експорт) яких підлягає
ліцензуванню.

Згідно з п. 11 цього Порядку для
підтвердження митної вартості товарів,
на вимогу митного органу, декларант
зобов'язаний подати додаткові
документи.

Посадова особа митного органу у графі
«Для відміток митниці» декларації
митної вартості робить запис про
необхідність подання додаткових
документів, що підтверджують митну
вартість товарів, із складенням
переліку, зазначає дату і прізвище та
ставить свій підпис.

Декларант ознайомлюється з таким
записом, зазначає під ним дату,
прізвище та ставить свій підпис.

Для підтвердження заявленої
декларантом митної вартості
оцінюваних товарів можуть подаватися:
договір з третіми особами, що
пов'язаний з договором (контрактом) про
поставку товарів, митна вартість яких
визначається; рахунки про здійснення
платежів третім особам на користь
продавця; рахунки про сплату
комісійних, брокерських
(посередницьких) послуг, пов'язаних з
виконанням умов договору (контракту);
відповідна бухгалтерська
документація; ліцензійний чи
авторський договір (контракт);
каталоги, специфікації, прейскуранти
(прайс-листи) фірми-виробника товару;
калькуляція фірми - виробника товару;
копія вантажної митної декларації
країни відправлення, а в разі, коли в
такій країні товар розміщувався в
митному режимі, яким не передбачено
сплату податків і відповідно до якого
товар перебував під митним контролем -
копія вантажної митної декларації,
оформленої в попередньому експортному
митному режимі; висновки про якісні та
вартісні характеристики товарів,
підготовлені спеціалізованими
експертними організаціями, що мають
відповідні повноваження згідно із
законодавством; сертифікат про
походження товару; відомості про
якісні характеристики товару;
інформація зовнішньоторговельних та
біржових організацій про вартість
товару та/або сировини.

Декларант за власним бажанням подає
інші документи для підтвердження
заявленої у декларації митної вартості
товарів.

Відповідно до змісту наведених вище
норм Митного кодексу України та
постанов Кабінету Міністрів України
від 09.04.2008 року № 339 і та від 20.12.2006 року
№ 1766, на думку колегії суддів, митні
органи мають виключну компетенцію в
питаннях перевірки та контролю
правильності обчислення декларантом
митної вартості і з цією метою мають
повноваження витребовувати додаткові
документи для перевірки правильності
зазначеної митної вартості товару в
разі наявності підстав для сумніву в
правильності митної оцінки товару, що
переміщується через митний кордон
України.

Митниця має право вимагати, а суб'єкт
господарювання зобов'язаний надати
лише належні документи для перевірки
та підтвердження правильності
зазначеної митної вартості товару.
Надання неналежних чи не всіх
документів не може вважатися
виконанням вимог Митниці щодо
підтвердження митної вартості товарів.

Таку ж правову позицію зазначив
Верховний Суд України в ухвалі від 10
квітня 2012 року у справі № 21-52а12 за
позовом ВАТ «Грета» до Східної митниці
Державної митної служби України (далі -
Митниця), Головного управління
Державного казначейства України в
Донецькій області про визнання
протиправними та скасування рішень, а
відповідно до ч. 1 ст. 244-2 Кодексу
адміністративного судочинства України
суди зобов'язані привести свою судову
практику у відповідність з рішенням
Верховного Суду України.

Як встановив суд, посадова особа
Рівненської митниці у графі «Для
відміток митниці» декларацій митної
вартості на вищевказані транспортні
засоби, поданих декларантом позивача
ФОП ОСОБА_1 23.03.2010 року, зробила записи
про необхідність подання додаткових
документів, що підтверджують митну
вартість товарів, за переліком.

Із вказаними записами декларант
ознайомився, що підтверджується
зазначеними ним датою, прізвищем та
поставленим підписом.

Однак, як вбачається з даних
декларацій, та не заперечується
сторонами, декларант додаткового надав
на вимогу митного органу лише фактури,
видані «Swedbank» для UAB «Vensva».

Згідно з п. 14 зазначеного Порядку якщо
декларантом не подано в установлений
строк додаткові документи або якщо він
відмовився від їх подання, митну
вартість товарів визначає митний орган
на підставі наявних відомостей згідно
із законодавством.

Таким чином, в зв'язку з тим, що ТзОВ
«СарниСкан» не виконало вимоги п. 11
Порядку декларування митної вартості
товарів, які переміщуються через
митний кордон України, а саме не надало
всіх документів, які додатково вимагав
митний орган, Рівненська митниця на
підставі документів, наданих позивачем
для митного оформлення, прийняла
оскаржувані рішення про визначення
митної вартості товарів та видала
картки відмови в прийнятті митної
декларації, митному оформленні чи
пропуску товарів і транспортних
засобів через митний кордон України.

При цьому колегія суддів зазначає, що
після ратифікації Протоколу про вступ
України до Світової організації
торгівлі відповідно до Закону України
від 10.04.2008 року № 250-VI, Україна
приєдналася до Генеральної угоди з
тарифів і торгівлі від 30.10.1947 року
(ГАТТ).

Відповідно до 2(а) статті 7 ГАТТ оцінка
ввезеного товару для митних цілей
повинна бути заснована на дійсній
вартості ввезеного товару, який
обкладається митом, або аналогічного
товару та не повинна базуватись на
вартості товару вітчизняного
виробництва або на довільних чи
фіктивних оцінках.

Згідно з п. 2(б) цієї статті під дійсною
вартістю повинна розумітись ціна, за
якою у час та в місці, визначеному
законодавством країни імпортера, такий
або аналогічний товар продається або
пропонується для продажу за
нормального ходу торгівлі в умовах
вільної конкуренції.

Таким чином, як правильно зазначив суд
першої інстанції, відповідно до
положень ст. 7 ГАТТ оподаткування
імпортованого товару має бути
здійснено з реальної вартості товару.

Наведеним спростовуються доводи
позивача про незаконність вимоги
митного органу про надання додаткових
документів для митного оформлення
ввезеного ТзОВ «СарниСкан» товару
(транспортних засобів) і відповідно про
протиправність оскаржуваних карток і
рішень Рівненської митниці.

Враховуючи наведене вище, колегія
суддів погоджується з висновком суду
першої інстанції про правомірність
застосування митним органом шостого
(резервного) методу визначення митної
вартості товару у зв'язку з відсутністю
інформації та ненаданням позивачем
всіх необхідних належних документів,
необхідних для її визначення іншими
методами, тому оскаржувані рішення
відповідача є правомірними та
обґрунтованими.

Оскільки суд дійшов висновку про
правомірність виданих Рівненською
митницею карток відмови в прийнятті
митних декларацій, митному оформленні
чи пропуску товарів і транспортних
засобів через митний кордон України
від 26.03.2010 року № 204000006/0/01838, № 204000006/0/01839
і № 204000006/0/01840 та рішень відповідача про
визначення митної вартості товарів від
26.03.2010 року № 204000006/2010/002055/1, №
204000006/2010/002056/1 і № 204000006/2010/002057/1, не
підлягає задоволенню позовна вимога
про повернення ТзОВ «СарниСкан» з
Державного бюджету України надмірно
сплачених при здійсненні митного
оформлення транспортних засобів
податків і зборів в загальному розмірі
30374,61 грн., з них 9492,05 грн. ввізного мита і
20882,56 грн. податку на додану вартість.

За наведених обставин колегія суддів
дійшла висновку, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та прийняв постанову
з додержанням норм матеріального і
процесуального права, доводи
апеляційної скарги не спростовують
висновків суду, тому оскаржувану
постанову слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 196, п. 1 ч. 1 ст. 198,
ст. 200, п. 1 ч. 1 ст. 205, ст. ст. 206, 254 КАС
України, суд -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю
«СарниСкан» залишити без задоволення.

Постанову Рівненського окружного
адміністративного суду від 17 листопада
2010 року у справі № 2а-1603/10/1770 за позовом
Товариства з обмеженою
відповідальністю «СарниСкан» до
Рівненської митниці, третя особа, яка
не заявляє самостійних вимог на
предмет спору - Головне управління
Державного казначейства України в
Рівненській області, про скасування
рішень, повернення надмірно сплачених
коштів - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів з дня набрання
нею законної сили шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий
О.М. Довгополов

Судді
М.А. Пліш

В.В. Святецький