Справа № 2а-2508/12/1370
Суддя: Каралюс В.М.
Дата ухвалення: 2014-07-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

2а-2508/12/1370

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 липня 2014 року

Справа № 145650/12/9104

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі :

Головуючого судді – Каралюса В.М.,

суддів: Затолочного В.С., Матковської З.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю “Добропласт” на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 02 серпня 2012 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю “Добропласт” до Державної податкової інспекції у Бродівському районі Львівської області про визнання нечинними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И В:

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 02 серпня 2012 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено повністю.

Не погодившись із таким рішенням суду, його оскаржив позивач, який в поданій апеляційній скарзі, вважаючи оскаржувану постанову незаконною і необгрунтованою, просить таку скасувати та прийняти нову про задоволення позовних вимог.

В обгрунтування апеляційної скарги зазначає, що право позивача на податковий кредит підтверджується усіма необхідними первинними бухгалтерськими документами, які дають право включити суми податку на додану вартість до складу податкового кредиту, та підтверджують законність формування валових витрат, а висновки відповідача стосовно недійсності правочинів, укладених із контрагентом позивача - ТОВ «Креата» є необґрунтованими та не підтвердженими доказами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши повноту встановлення обставин справи, правильність їх юридичної оцінки, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скаргаи не підлягає задоволенню з наступних мотивів.

Як вбачається з матеріалів справи, працівниками Державної податкової інспекції у Бродівському районі Львівської області проведено документальну позапланову невиїзну перевірку з питань дотримання вимог податкового та іншого законодавства товариством з обмеженою відповідальністю «Добропласт» щодо взаєморозрахунків з товариством з обмеженою відповідальністю «Креата» за період з 01.02.2011 року по 28.02.2011 року.

За результатами перевірки складено Акт №200/23-018/35603053 від 16.08.2011 року, згідно якого встановлено порушення ТзОВ «Добропласт» пп. 4.1.1 п. 4.1 ст. 4 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств», зокрема занижено валові доходи від продажу товарів (робіт, послуг) за І квартал 2011 року в сумі 526 грн., та порушення п. 5.1, пп. 5.3.9 п. 5.3 ст. 5, пп.11.2.1 п. 11.2 ст. 11 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств», зокрема завищено валові витрати на придбання товарів (робіт, послуг) за І квартал 2011 року в сумі 327 500,15 грн., в результаті чого занижено податок на прибуток за І квартал 2011 року в сумі 82 006,50 грн. Також, ТОВ «Добропласт»порушено пп. 14.1.181 п.14.1 ст. 14, п. 185.1 ст.185, п. 186.1 ст. 186, п. 198.1, п. 198.2, п. 198.6 ст. 198, п. 201.1 ст. 201 Податкового Кодексу України, що призвело до завищення податкового кредиту в сумі 65 500,03 грн. та заниження податку на додану вартість, що підлягає сплаті до бюджету в сумі 78 800 грн., в тому числі за лютий 2011 року в сумі 12 482 грн., за березень 2011 року в сумі 66 318 грн.

У висновку Акту перевірки №200/23-018/35603053 від 16.08.2011 року зазначено, що правочини, укладені ТОВ «Добропласт» із контрагентами, мають ознаки нікчемності в силу припису закону відповідно до ч.1, 5 ст. 203, п.1, 2 ст. 215, ст. 228 Цивільного Кодексу України. Такі правочини порушують публічний порядок, суперечать інтересам держави і суспільства, вчинені удавано з метою ухилення від сплати податків. Перевіркою встановлено відсутність поставок товарів та укладення угод з метою настання реальних наслідків. В зв'язку з тим, що угоди поставки є нікчемними, нікчемний правочин є недійсним в силу закону, такий нікчемний правочин не створює інших юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. В даному випадку щодо взаєморозрахунків ТОВ «Добропласт» з ТОВ «Креата»відсутні як база, так і об'єкти оподаткування податком на додану вартість.

Як вбачається з матеріалів справи за період з 01.02.2011 року по 31.03.2011 року ТОВ «Добропласт» задекларовано податковий кредит по податку на додану вартість по Декларації № 3 (загальна) в сумі 92 873 грн. Податковим органом встановлено заниження податкового кредиту за вказаний період на суму 65 500,03 грн.

Перевіркою відображених у рядках 10.1 податкових декларацій «Придбання з податком на додану вартість, які підлягають оподаткуванню за ставкою 20 відсотків та нульовою ставкою» та 17 «Усього податкового кредиту» показників за період з 01.02.2011 року по 31.03.2011 року у загальній сумі 92 873,00грн. ПДВ встановлено, що ТОВ «Добропласт» здійснювало операції з придбання анкерних пластин, блоків віконних метало пластикових, відливів зовнішніх, піни монтажної та інше. При цьому, відповідач в Акті перевірки зазначає, що неможливо встановити чи товарно-матеріальні цінності (далі- ТМЦ) використані у господарській діяльності позивача, оскільки у періоді проведення перевірки не надано у повному обсязі документи, які б підтверджували оприбуткування та списання таких ТМЦ.

Також, за період з 01.01.2011 року по 31.03.2011 року ТОВ «Добропласт» задекларовано скоригований валовий дохід у сумі 574 685 грн., перевіркою якого виявлено заниження в сумі 526 грн.

Перевіркою повноти визначення валових витрат за період з 01.01.2011 року по 31.03.2011 року встановлено їх завищення у сумі 327 500, 15 грн.

Відповідно до п. 198.1. ст. 198 ПК України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку,уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Як вбачається з п. 198.2. ст. 198 Податкового кодексу України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Пунктом 198.6 ст. 198 ПК України визначено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог ст.201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими п. 201.11 ст.201 цього Кодексу.

Порядок обчислення та сплати податку на прибуток на момент виникнення спірних правовідносин регулювався Законом України «Про оподаткування прибутку підприємств».

Відповідно до п.5.1 ст. 5 цього Закону валові витрати виробництва та обігу - сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних як компенсація вартості товарів (робіт, послуг), які придбаваються (виготовляються) таким платником податку для їх подальшого використання у власній господарській діяльності.

Зокрема, в силу норми п. п. 5.2.1 п. 5.2 ст. 5 Закону, до складу валових витрат включаються суми будь-яких витрат, сплачених (нарахованих) протягом звітного періоду у зв'язку з підготовкою, організацією, веденням виробництва, продажем продукції (робіт, послуг) і охороною праці, у тому числі витрати з придбання електричної енергії (включаючи реактивну), з урахуванням обмежень, установлених пунктами 5.3-5.7 цієї статті.

Згідно з п.п.11.2.1 п. 11.2 ст. 11 Закону, датою збільшення валових витрат виробництва (обігу) вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: або дата списання коштів з банківських рахунків платника податку на оплату товарів (робіт, послуг), а в разі їх придбання за готівку - день їх видачі з каси платника податку; або дата оприбуткування платником податку товарів, а для робіт (послуг) - дата фактичного отримання платником податку результатів робіт (послуг).

Відповідно до п.п.5.3.9 п.5.9 ст.5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств», не належать до складу валових витрат будь-які витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення податкового обліку.

З наведених положень Закону випливає, що обов'язковою умовою віднесення витрат підприємства на оплату товарів (робіт, послуг) до складу валових витрат є наявність господарських операцій з придбання цих товарів (робіт, послуг) підтверджена належними документами та зв'язок цих витрат з господарською діяльністю платника.

Відповідач стверджує, що фактичного здійснення господарських операцій між позивачем та його контрагентом - ТОВ «Креата» не було, посилаючись на Акт Державної податкової інспекції у м. Дніпродзерджинськ Дніпропетровської області позапланової невиїзної перевірки ТОВ «Креата»№ 2970/154/23-4/36980930 від 25.04.2011 року, яким встановлено нікчемність угод, укладених товариством за лютий 2011 року.

Для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції, тобто достовірні первинні документи. Для з'ясування обставин реальності вчинення господарської операції судам належить ретельно перевіряти доводи податкових органів про фактичне нездійснення господарської операції, викладені в актах перевірки або підтверджені іншими доказами.

Позивач в обґрунтування позовних вимог в суді першої інстанції представив суду: договір поставки від 05.02.2011 року, відповідно до якого ТзОВ «Добропласт» придбає у Т ОВ «Креата» профільні системи для виробництва віконних та дверних конструкцій, підвіконники з ПВХ, іншу продукцію для виробництва віконних та дверних конструкцій, готові віконні, дверні та нестандартні конструкції, будівельні матеріали, інші товари; видаткові накладні № КР-0000162 від 22.02.2011 року, № КР -0000232 від 28.02.2011 року, № КР-0000233 від 28.02.2011 року; податкові накладні № 41 від 22.02.2011 року, № 123 від 28.02.2011 року, № 124 від 28.02.2011 року; платіжні доручення № 4 від 22.02.2011 року, б/н від 04.03.2011 року та виписки з банку за 04.03.2011 року, 22.02.2011 року, якими підтверджується проведення оплати за придбаний товар; договір генпідряду № 194 від 03.08.2010 року, відповідно до якого ТОВ «Добропласт» зобов'язується виконати капітальний ремонт-заміну вікон для відділу освіти Березнівської райдержадміністрації. Загальна вартість робіт 1 701 182,40 грн.; довідки про вартість виконаних робіт та акти виконаних підрядних робіт № 18 за грудень 2010 року, №№ 15, 17, 19 та 20 за листопад 2010 року. ТОВ «Добропласт» зазначає, що придбало у ТОВ «Креата» ТМЦ для виконання своїх зобов'язань перед відділом освіти Березнівської райдержадміністрації.

При цьому, аналізом вказаних первинних бухгалтерських документів встановлено, що акти виконаних робіт по вказаних об'єктах, якими зафіксовано заміну придбаних у ТОВ «Креата» вікон, складені у листопаді-грудні 2010 року, а угода про поставку товару укладено позивачем із ТОВ «Креата» 05.02.2011 року. А відтак, факт поставки товару та факт виконання робіт не співпадають у часі. Наведені вище документи не можуть бути визнані належними та допустимими доказами у справі.

Під час проведення перевірки податковим органом встановлено та не спростовано апелянтом в ході судового розгляду справи того факту, що у ТОВ «Добропласт» відсутні документи, які б підтверджували оприбуткування та списання, придбаного у ТОВ «Креара» товару, документи про транспортування (доставку) такого товару від ТОВ «Креара» та які б підтверджували повноваження представників вищевказаних юридичних осіб на здачу-прийняття товару.

Відповідно до Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» при складанні податкової звітності з метою правильного відображення господарської операції повинні враховуватись відповідні документи первинного обліку, а по зазначених операціях придбання результатів робіт (послуг) повинні бути в наявності.

Згідно ст.1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Згідно ч. 2 ст. 3 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», бухгалтерський облік є обов'язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій, згідно з вимогами п.1 ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Отже, будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції.

Якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством.

Зважаючи на те, що відомості, зазначені у представлених позивачем первинних документах не відображають змісту господарських операцій, що відбулись між позивачем та ТОВ «Креата», суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що позивачем не доведено фактичний (реальний) характер таких господарських операцій, відтак твердження органу державної податкової служби, викладені в акті перевірки, є обґрунтованими та знайшли своє підтвердження, відсутні правові підстави вважати податкові повідомлення-рішення неправомірними. Таким чином, заявлені позовні вимоги є необґрунтованими та не підлягають до задоволення.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків рішення суду, а тому підстав для скасування постанови колегія суддів не вбачає і вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Враховуючи вищенаведене та керуючись ст.ст. 195, 197, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200, п. 1 ч. 1 ст. 205, ст. ст. 206, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю “Добропласт” залишити без задоволення, а постанову Львівського окружного адміністративного суду від 02 серпня 2012 року у справі № 2а-2508/12/1370 – без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі та може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий суддя В.М. Каралюс

суддя В.С. Затолочний

суддя З.М. Матковська