Справа № 802/1256/14-а
Суддя: Совгира Д. І.
Дата ухвалення: 2014-07-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 802/1256/14-а
Головуючий у 1-й інстанції: Томчук А.В.
Суддя-доповідач: Совгира Д. І.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2014 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого-судді: Совгири Д. І.

суддів: Білоуса О.В. Курка О. П.

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
управління Державної казначейської
служби України у Літинському районі
Вінницької області на постанову
Вінницького окружного
адміністративного суду від 21 травня 2014
року у справі за адміністративним
позовом публічного акціонерного
товариства "Банк "Фінанси та Кредит" в
особі Філії "Центральне регіональне
управління" АТ "Банк "Фінанси та Кредит"
до управління Державної казначейської
служби України у Літинському районі
Вінницької області про визнання
бездіяльності неправомірною та
зобов'язання вчинити дії , -

В С Т А Н О В И В :

Публічне акціонерне товариство "Банк
"Фінанси та Кредит" в особі Філії
"Центральне регіональне управління" АТ
"Банк "Фінанси та Кредит" (далі - Позивач)
звернулось до Вінницького окружного
адміністративного суду з позовом до
управління Державної казначейської
служби України у Літинському районі
Вінницької області (далі - Відповідач)
про визнання бездіяльності
неправомірною та зобов'язання вчинити
дії.

Постановою Вінницького окружного
адміністративного суду від 21 травня 2014
року позов задоволено повністю.

Не погодившись із прийнятим рішенням,
Відповідач подав апеляційну скаргу, в
якій просить його скасувати та
ухвалити нову постанову, якою
відмовити у задоволенні позовних
вимог. В апеляційній скарзі апелянт
посилається на порушення судом першої
інстанції норм матеріального та
процесуального права, неповне
з'ясування всіх обставин справи що
призвело до неправильного її
вирішення.

Представник позивача в судове
засідання не з'явився, на адресу суду
надіслав заяву про розгляд справи без
його участі в порядку письмового
провадження.

Представник відповідача в судове
засідання не з'явився про причини
неявки суду не повідомив, хоча про час
та дату розгляду справи повідомлявся
належним чином, що підтверджується
матеріалами справи.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 197 КАС України
суд апеляційної інстанції може
розглянути справу в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами, якщо справу може бути
вирішено на основі наявних у ній
доказів, у разі неприбуття жодної з
осіб, які беруть участь у справі, у
судове засідання, хоча вони були
належним чином повідомлені про дату,
час і місце судового засідання.

Враховуючи, що в матеріалах справи
достатньо доказів для правильного
вирішення апеляційної скарги, колегія
суддів визнала за можливе розглянути
справу в порядку письмового
провадження, при цьому згідно частини 6
статті 12, частини 1 статті 41 КАС України,
повне фіксування судового засідання за
допомогою звукозаписувального
технічного засобу не відбувається.

Заслухавши суддю-доповідача,
дослідивши матеріали справи та
перевіривши доводи апеляційної скарги,
колегія суддів вважає, що апеляційну
скаргу необхідно залишити без
задоволення, а постанову суду першої
інстанції - без змін, виходячи з
наступного.

Як встановлено судом першої інстанції,
що на виконанні ВДВС Літинського РУЮ
перебуває виконавчий лист №2-699/09
виданий Печерським районним судом м.
Києва про стягнення з ОСОБА_2 та ОСОБА_3
солідарно на користь ПАТ «Банк
«Фінанси та Кредит»» суми боргу в
розмірі 164110,11 грн., а також понесені
судові витрати в розмірі 2174,70 грн.,
шляхом звернення стягнення на
заставлене майно, а саме, автомобіль
TOYOTA CORROLA 1.6 І, 2006 року випуску, д.н. -
НОМЕР_1 (ВП №41250624 від 17.12.2013 року).

В ході проведення виконавчих дій ВДВС
Літинського РУЮ звернуто стягнення на
вказане майно, що належить боржнику та
перебуває в заставі ПАТ «Банк «Фінанси
та Кредит»», шляхом реалізації його на
прилюдних торгах. Зазначене
підтверджується протоколом №024002-1 про
проведення аукціону з реалізації
арештованого рухомого майна, що є
власністю ОСОБА_2 від 24.01.2014 року.

28.01.2014 року ВДВС Літинського РУЮ видано
розпорядження №41250624 про
перерахування на користь позивача 26015,73
грн., як перерахування коштів від
реалізації заставного автомобіля,
згідно виконавчого листа №2-699/09,
виданого 05.03.2009 року Печерським
районним судом м. Києва.

Водночас, 29.01.2014 року ВДВС Літинського
РУЮ направлено до УДКС України у
Літинському районі платіжне доручення
№501 від 29.01.2014 року щодо перерахування
коштів від реалізації заставного
автомобіля.

05.03.2014 року позивач звернувся з листом
№83 до ГУ ДКС України у Вінницькій
області про вжиття дієвих заходів та
впливу на підпорядкований орган
казначейства щодо своєчасності
перерахування коштів на їх користь,
оскільки станом на 04.03.2014 року таких
заходів УДКС України у Літинському
районі не вчиненні.

Листом №01-50/124 від 11.03.2014 року УДКС
України у Літинському районі
повідомило позивача, що у зв'язку з тим,
що недостатнє наповнення єдиного
казначейського рахунку органами, що
контролюють справляння надходжень
бюджету, докладаються останнім зусилля
для виконання платіжного доручення №501
від 29.01.2014 року.

19.03.2014 року ГУ ДКС України у Вінницькій
області за наслідками розгляду
звернення від 05.03.2014 року повідомило
позивача про те, що платіжне доручення
буде виконано в календарній
черговості.

Розглядаючи даний позов суд першої
інстанції дійшов висновку про те, що
бездіяльність управління державної
казначейської служби України у
Літинському районі Вінницької області
щодо невиконання платіжного доручення
№501 від 29 січня 2014 року відділу
державної виконавчої служби
Літинського районного управління
юстиції про перерахування на користь
публічного акціонерного товариства
"Банк "Фінанси та Кредит" боргу у сумі
26015,73 грн. є протиправною. Колегія
суддів погоджується з таким висновком
суду першої інстанції виходячи з
наступного

Статтею 3 Закону України "Про Державну
виконавчу службу" визначено, що
виконання рішень, перелік яких
встановлено законом, покладається на
державних виконавців.

Районні, районні в містах, міські (міст
обласного значення), міськрайонні
відділи державної виконавчої служби
відповідних управлінь юстиції є
юридичними особами, мають відповідні
рахунки в органах Державного
казначейства України для обліку
депозитних сум і зарахування стягнутих
з боржників коштів та їх виплати
стягувачам у національній валюті, а
також відповідні рахунки для обліку
аналогічних операцій в іноземній
валюті в банках, гербову печатку.

Згідно частин 1-2 статті 45 Закону
України "Про виконавче провадження"
грошові суми, стягнуті з боржника,
зараховуються державним виконавцем на
відповідний рахунок органу державної
виконавчої служби. Стягувачу -
юридичній особі стягнуті грошові суми
перераховуються державним виконавцем
у встановленому порядку на визначені
стягувачем належні йому рахунки.

Наказом Міністерства юстиції України
від 02.04.2012 року № 512/5 затверджено
Інструкцію з організації примусового
виконання рішень (далі - Інструкція №
512/5), яка розроблена відповідно до
Закону України "Про виконавче
провадження" (далі - Закон), інших
законодавчих актів України та
нормативно-правових актів
Міністерства юстиції України і
визначає окремі питання організації
виконання рішень судів та інших
органів (посадових осіб) (далі -
рішення), що відповідно до Закону
підлягають примусовому виконанню.

Згідно з п. 12.1 р. ХІІ Інструкції № 512/5
органи ДВС мають відповідні рахунки в
органах Державної казначейської
служби України для обліку депозитних
сум і зарахування стягнутих з
боржників коштів та їх виплати
стягувачам у національній валюті, а
також відповідні рахунки для обліку
аналогічних операцій в іноземній
валюті в банках.

При перерахуванні коштів, які належать
стягувачу - юридичній особі, списання
коштів з відповідних рахунків органу
ДВС здійснюється на підставі платіжних
доручень (п.12.18 р. ХІІ Інструкції №512/5).

З урахуванням вище зазначених норм
законодавства, суд зазначає, що після
передання платіжного доручення
(платіжної вимоги) органи Державної
казначейської служби зобов'язанні
перерахувати зазначені грошові кошти з
Депозитного рахунку ВДВС на рахунок в
даному випадку ПАТ «Банк «Фінанси та
Кредит»».

Інструкцією про безготівкові
розрахунки в Україні в національній
валюті, затвердженою постановою
Національного банку України від 21.01.2004
року № 22, зареєстрованою в Мін'юсті
України 29.03.2004 року за № 377/8976 (далі -
Інструкція №22), визначено, що платіжне
доручення - розрахунковий документ,
що містить письмове доручення платника
обслуговуючому банку про списання зі
свого рахунку зазначеної суми коштів
та її перерахування на рахунок
отримувача.

Згідно Положення про Державну
казначейську службу України,
затвердженого Указом Президента
України від 13 квітня 2011 року № 460/2011,
Державна казначейська служба України
(Казначейство України) є центральним
органом виконавчої влади, діяльність
якого спрямовується і координується
Кабінетом Міністрів України через
Міністра фінансів України (далі -
Міністр). Казначейство України входить
до системи органів виконавчої влади та
утворюється для реалізації державної
політики у сфері казначейського
обслуговування бюджетних коштів.

Казначейство України є учасником
системи електронних платежів
Національного банку України.

Згідно частини 1 статті 43 Бюджетного
кодексу України при виконанні
державного бюджету і місцевих бюджетів
застосовується казначейське
обслуговування бюджетних коштів.
Центральний орган виконавчої влади, що
реалізує державну політику у сфері
казначейського обслуговування
бюджетних коштів, забезпечує
казначейське обслуговування бюджетних
коштів на основі ведення єдиного
казначейського рахунку, відкритого у
Національному банку України.

Відповідно до п. 1.2. Інструкції з обліку
коштів, розрахунків та інших активів
бюджетних установ, затвердженої
Наказом Державного казначейства
України 26.12.2003 року за №242 та
зареєстрованої в Міністерстві юстиції
України 23.01.2004 року за №106/8705 (зі змінами
та доповненнями, далі Інструкція №106),
депозитні рахунки - рахунки, які
відкривають в органах Державного
казначейства та/або установах банків
за коштами, які отримали бюджетні
установи в тимчасове зберігання згідно
з законодавством (без права
користування цими коштами, що
перебувають на цих рахунках) і з
настанням відповідних умов належать
поверненню або перерахуванню за
призначенням.

Таким чином, посилання відповідача на
ту обставину, що Державна казначейська
служба України забезпечує
казначейське обслуговування бюджетних
коштів на основі ведення єдиного
казначейського рахунку не відповідає
приписам Інструкції з обліку коштів,
розрахунків та інших активів бюджетних
установ, затвердженої Наказом
Державного казначейства України 26.12.2003
року за № 242 та оцінюється судом
критично.

Крім того, відповідно до п. 3.5.
Інструкції №106, для обліку руху і
наявності коштів на поточних рахунках
в установах банків передбачений
рахунок 31 "Рахунки в банках" з
розподілом на субрахунки: 315 "Поточні
рахунки для обліку депозитних сум".

Згідно з п. 3.6. зазначеної Інструкції
№106, на субрахунку 315 "Поточні рахунки
для обліку депозитних сум"
обліковуються депозитні кошти, які
надійшли на ім'я установи і з настанням
відповідних умов підлягають
поверненню або перерахуванню за
призначенням.

Пунктом 3.7 Інструкції №106 передбачено,
що для обліку руху і наявності коштів
установи, які зберігаються на рахунках,
відкритих в органах Державного
казначейства України, призначено
рахунок 32 "Рахунки в казначействі" з
розподілом на субрахунки: 325
"Спеціальні реєстраційні рахунки для
обліку депозитних сум".

Відповідно до пункту 3.8. Інструкції, на
субрахунку 325 "Спеціальні реєстраційні
рахунки для обліку депозитних сум"
обліковуються депозитні кошти, які
надійшли на ім'я установ і з настанням
відповідних умов підлягають
поверненню або перерахуванню за
призначенням.

Відповідно до п. 12.1 Інструкції №512/5,
органи ДВС мають відповідні рахунки в
органах Державної казначейської
служби України для обліку депозитних
сум і зарахування стягнутих з
боржників коштів та їх виплати
стягувачам у національній валюті, а
також відповідні рахунки для обліку
аналогічних операцій в іноземній
валюті в банках.

Згідно до п. 12.18 Інструкції №512/5, при
перерахуванні коштів, які належать
стягувачу - юридичній особі, списання
коштів з відповідних рахунків органу
ДВС здійснюється на підставі платіжних
доручень.

Аналіз зазначених норм
нормативно-правових актів дає підстави
стверджувати, що депозитний рахунок
ВДВС Літинського РУЮ, який відкритий в
управлінні ДКС України у Літинському
районі, не є рахунком для зарахування
коштів Державного бюджету України або
місцевого бюджету. Кошти, які
зараховуються на цей рахунок не є
коштами Державного бюджету України або
доходом Державного бюджету України або
місцевого бюджету, ці кошти не мають
ніякого відношення до виконання
казначейством захищених статей
видатків бюджету (виплата заробітної
плати, комунальних послуг та
енергоносіїв тощо), ці кошти є
власністю ПАТ «Банк «Фінанси та
Кредит»», розміщенні на депозитному
рахунку з метою виконання виконавчого
листа Печерським районним судом м.
Києва від 05.03.2009 року.

Відповідно до Положення про Державну
казначейську службу України, Державна
казначейська служба України
(Казначейство України) є центральним
органом виконавчої влади , що здійснює
владні управлінські функції на основі
законодавства, неперерахування коштів
порушує права та інтереси їх
отримувача, в даному випадку позивача.

Частина перша статті 6 Кодексу
адміністративного судочинства України
передбачає, що кожна особа має право в
порядку, встановленому цим Кодексом,
звернутися до адміністративного суду,
якщо вважає, що рішенням, дією чи
бездіяльністю суб'єкта владних
повноважень порушені її права, свободи
або інтереси.

Таким чином, спір виник у сфері
публічно-правових відносин, де однією
із сторін є орган виконавчої влади
(суб'єкт владних повноважень), а тому
посилання відповідача на відсутність у
ПАТ "Банк "Фінанси та кредит"" підстав
для звернення до суду з даним
адміністративним позов є
необґрунтованим та оцінюється судом
критично.

Разом з тим, суд зазначає, що даний
адміністративний позов є
адміністративно-публічним спором, а
саме спір дій з приводу того, що
відповідач в даному випадку
використовує поняття єдиного
казначейського рахунку, що законодавчо
на використання якого мають право
Казначейські служби, а не інші банки.

Таки чином, враховуючи наведене,
твердження відповідача щодо
можливості виплати коштів позивачу
лише за наявності підкріплення на
єдиному казначейському рахунку на
платіжні документи щодо перерахування
коштів у порядку черговості їх
надходження у межах відповідних
бюджетних призначень та наданих
бюджетних асигнувань, наданого саме
Державною казначейською службою
України, повністю спростовано
зазначеними нормативно-правовими
актами, та власне нормами конституції
України, яка гарантує виконання
судових рішень на всій території
України.

Суд критично оцінює твердження
відповідача щодо виконання в першу
чергу насамперед захищених статей
видатків бюджету у відповідності до ч. 2
ст. 55 Бюджетного кодексу України, як
такі, що не регулюються іншими нормами
законодавства України. Оскільки, в
контексті даної спірної ситуації,
кошти, що отримані від реалізації
заставного майна (автомобіля) не мають
ніякого відношення до виконання
казначейством захищених статей
видатків бюджету (виплата заробітної
плати, комунальних послуг та
енергоносіїв тощо), а є власністю ПАТ
«Банк «Фінанси та Кредит»», та з метою
реального виконання виконавчого листа
Печерського районного суду м. Києва від
05.03.2009 року мають бути перераховані на
рахунок ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит»».

Відтак, мотивація відповідача, не дає
колегії суддів підстав для
постановляння висновків, які б
спростовували доводи позивача, а
встановлені у справі обставини не
підтверджують позиції УДКС України у
Літинському районі.

Отже враховуючи вищезазначене, колегія
суддів вважає висновки суду першої
інстанції обґрунтованими, постанова
місцевого суду ухвалена з додержанням
норм матеріального та процесуального
права, зміні або скасуванню не
підлягає, а апеляційну скаргу
необхідно залишити без задоволення.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову - без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті рішення суду з одних лише
формальних підстав.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206,
212, 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу управління
Державної казначейської служби
України у Літинському районі
Вінницької області, - залишити без
задоволення, а постанову Вінницького
окружного адміністративного суду від 21
травня 2014 року, - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржена в касаційному порядку
згідно ст. 212 КАС України.

Ухвала суду складена в повному обсязі
14 липня 2014 року .

Головуючий
Совгира Д. І.

Судді
Білоус О.В.

Курко О. П.