Справа № 9101/164014/2011
Суддя: Шлай А.В.
Дата ухвалення: 2013-12-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

10 грудня 2013 рокусправа № 2а-0870/7216/11

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Шлай А.В.

суддів: Іванова
С.М. Чабаненко С.В.

за участю секретаря судового
засідання: Кязимової Д.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу фізичної
особи - підприємця ОСОБА_1 на постанову
Запорізького окружного
адміністративного суду від 18 жовтня 2011
року у справі №2а-0870/7216/11 за позовом
фізичної особи ОСОБА_1 до Бердянської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Запорізькій області про
визнання протиправним та скасування
податкового повідомлення - рішення,

В С Т А Н О В И В:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1
звернулась до суду з адміністративним
позовом, в якому просила визнати
протиправним та скасувати податкове
повідомлення-рішення Бердянської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Запорізькій області від 23
серпня 2011 року №, яким визначено
суму податкового зобов'язання з
податку на додану вартість у розмірі
260568,75 грн., з яких 206143,00 грн. за основним
платежем та 54425,75 грн. за штрафними
санкціями. В обґрунтування заявлених
вимог позивач зазначив, що здійснює
діяльність у сфері перевезень
пасажирів. З цією метою ним був
укладений договір з Приватним
акціонерним товариством
"Запоріжавтотранс" від 31 грудня 2008 року
№ 271-09. Згідно діючого законодавства та
умов цього договору всю виручку від
продажу квитків отримує Приватне
акціонерне товариство
"Запоріжавтотранс", який у
відповідності до пункту 3.1 договору
перерахував Перевізнику 90% суми тарифу
на перевезення пасажирів, які є його
доходом. Тобто, у даному випадку,
Приватне акціонерне товариство
"Запоріжавтотранс" виконувало функцію
податкового агента, а саме: утримував з
виручки позивача суми податку на
додану вартість та перераховував ці
суми до бюджету. Таким чином, висновки у
акті перевірки щодо необхідності
повторного нарахування сум позивача
будуть означати повторне
оподаткування одних і тих же операцій,
що не передбачено законодавством
України.

Постановою Запорізького окружного
адміністративного суду від 18 жовтня 2011
року у задоволенні адміністративного
позову Фізичної особи ОСОБА_1
відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої
інстанції, позивач звернулась з
апеляційною скаргою, в якій,
посилаючись на порушення норм
матеріального та процесуального права,
просила скасувати оскаржувану
постанову та увалити нове рішення про
задоволення адміністративного позову.
Апелянт зазначає, що судом при
винесенні рішення було не в повному
обсязі досліджено всі обставини, що
мають значення для справи.

У судовому засіданні сторони доводи,
викладені в апеляційній скарзі та
запереченнях на неї підтримали в
повному обсязі.

Колегія суддів, перевіривши законність
та обґрунтованість рішення суду в
межах доводів апеляційної скарги,
дійшла висновку про наявність підстав
для її задоволення, виходячи з
наступного.

Як встановлено судом першої інстанції
на підставі письмових доказів, що
містяться в матеріалах справи, 10 серпня
2011 року Бердянською об'єднаною
державною податковою інспекцією
Головного управління Міндоходів у
Запорізькій області проведена планова
документальна перевірка фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 з питання
дотримання вимог податкового,
валютного та іншого законодавства за
період з 01 липня 2008 року по 31 грудня 2010
року, за результатами якої складений
акт №482/1720/НОМЕР_1 від 10 серпня 2011 року.
На підставі ату прийнято податкове
повідомлення-рішення № від 23
серпня 2011 року, до складу сум якого
увійшли: донарахований податок на
додану вартість 206143,00 грн. та штрафні
(фінансові) санкції, застосовані за
вказані порушення, на загальну суму
54425,75 грн. Відповідно до відомостей,
зазначених в акті перевірки
№482/1720/НОМЕР_1 від 10 серпня 2011 року,
позивач здійснює діяльність у сфері
перевезень пасажирів. З цією метою нею
був складений договір з Приватним
акціонерним товариством
"Запоріжавтотранс" від 31 грудня 2008 року
№ 271-09. В період з 01 липня 2008 по 31 грудня
2008 року позивач здійснювала
господарську діяльність зі сплатою
єдиного податку згідно Указу
Президента України від 03 липня 1998 року
за № 727/98 "Про спрощену систему
оподаткування, обліку та звітності
суб'єктів малого підприємництва".
Згідно звіту суб'єкту малого
підприємництва - фізичної особи
платника єдиного податку обсяг виручки
за 2008 рік склав наростаючим підсумком
2999115,00 грн. Згідно наданих для перевірки
позивачем документів, а також
відомостей центральної бази даних
Державного реєстру фізичних осіб
Державної податкової адміністрації
України про суми виплачених доходів
встановлено, що обсяг виручки за 2008 рік
склав наростаючим підсумком 350426,20 грн.
Ставка податку становила 200,00 грн. в
місяць. Сплачено єдиного податку в 2008
році 5700,00 грн. Фізична
особа-підприємець ОСОБА_1 за період з 01
січня 2009 року по 30 вересня 2010 року
здійснювала господарську діяльність
зі сплатою єдиного податку згідно
Указу Президента України від 03 липня 1998
року № 727/98 "Про спрощену систему
оподаткування, обліку та звітності
суб'єктів малого підприємництва".

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог, суд першої інстанції виходив з
правомірності прийнятого податкового
повідомлення-рішення.

Колегія суддів не погоджується з
висновками суду першої інстанції та
вважає за необхідне зазначити
наступне.

Указом Президента України № 727/98 від
03.07.1998 року «Про спрощену систему
оподаткування, обліку та звітності
суб'єктів малого підприємництва»
запроваджено спрощену систему
оподаткування, обліку та звітності для
суб'єктів малого підприємництва, пункт
1 статті 1 якого надає фізичним особам
право перебувати на такій системі
оподаткування за умови, якщо вони
здійснюють підприємницьку діяльність
без створення юридичної особи і у
трудових відносинах з якими, включаючи
членів їх сімей, протягом року
перебуває не більше 10 осіб та обсяг
виручки від реалізації продукції
(товарів, робіт, послуг) за рік не
перевищує 500 тис. гривень.

Таким чином, одним із критеріїв права
особи перебувати на спрощеній системі
оподаткування є обсяг виручки від
реалізації продукції (товарів, робіт,
послуг) і цей обсяг не повинен
перевищувати 500 тис. гривень за
календарний рік.

Відповідно до ст. 5 Указу Президента
України № 727/98 від 03.07.1998 року «Про
спрощену систему оподаткування, обліку
та звітності суб'єктів малого
підприємництва», в разі порушення
платником єдиного податку вимог ст. 1
Указу, зокрема перевищення обсягу
виручки від реалізації продукції
(товарів, робіт, послуг) протягом
календарного року, такий платник
повинен перейти на загальну систему
оподаткування, обліку та звітності,
починаючи з наступного звітного
періоду (кварталу). В той же час,
обов'язок платника перейти на загальну
систему оподаткування автоматично не
породжує обов'язок реєстрації такою
особою платником ПДВ.

Так, перелік підстав, за наявності яких
особа підлягала обов'язковій
реєстрації як платник ПДВ, на час
виникнення спірних правовідносин між
сторонами, визначалися Законом України
«Про податок на додану вартість».
Відповідно до пп. 2.3.1 п. 2.3 ст. 2 цього
Закону особа підлягає обов'язковій
реєстрації як платник податку у разі
коли загальна сума від здійснення
операцій з поставки товарів (послуг), у
тому числі з використанням локальної
або глобальної комп'ютерної мережі, що
підлягають оподаткуванню згідно з цим
Законом, нарахована (сплачена, надана)
такій особі або в рахунок зобов'язань
третім особам, протягом останніх
дванадцяти календарних місяців
сукупно перевищує 300 000,00 гривень (без
урахування податку на додану вартість).

З огляду на вказану норму права,
загальна сума, що перевищує 300 000,00
гривень визначається виходячи з
операцій, що підлягають оподаткуванню
згідно з Законом України «Про податок
на додану вартість».

Як вбачається з матеріалів справи, що
податкова служба, виходячи з підстав
визначення спірних податкових
зобов'язань, безпідставно ототожнює
поняття «виручка», якою згідно ч. 4 ст. 1
Указу Президента України № 727/98 від
03.07.1998 року «Про спрощену систему
оподаткування, обліку та звітності
суб'єктів малого підприємництва» є
сума, фактична отримана суб'єктом
підприємницької діяльності на
розрахунковий рахунок або (та) в касу за
здійснення операцій з продажу
продукції (товарів, робіт, послуг) з
поняттям «оподатковуваних операцій» в
розумінні пп. 2.3.1 п. 2.3 ст. 2 Закону
України «Про податок на додану
вартість», оскільки відповідно до ст. 6
Указу Указу Президента України № 727/98
від 03.07.1998 року «Про спрощену систему
оподаткування, обліку та звітності
суб'єктів малого підприємництва»
платник єдиного податку не є платником
ПДВ, у зв'язку з чим суми поставки
товарів (послуг), здійснення під час
перебування суб'єкта підприємницької
діяльності на спрощеній системі
оподаткування, не підлягають
оподаткуванню податком на додану
вартість.

Акт перевірки, який став підставою для
прийняття спірного податкового
повідомлення-рішення, не містить у собі
відомостей про те, що позивачем
протягом останніх дванадцяти
календарних місяців перевищено 300 000,00
гривень - граничну суму від здійснення
операцій з поставки товарів (послуг), що
підлягають оподаткуванню згідно з
Законом України «Про податок на додану
вартість».

Таким чином, колегія суддів дійшла
висновку, що підстави для нарахування
позивачу спірних податкових
зобов'язань не узгоджуються з вимогами
Указу Президента України № 727/98 від
03.07.1998 року «Про спрощену систему
оподаткування, обліку та звітності
суб'єктів малого підприємництва» та
Закону України «Про податок на додану
вартість», що є підставою для
скасування оскарженого податкового
повідомлення-рішення як протиправного.

Відповідно до статті 202 Кодексу
адміністративного судочинства України
підставами для скасування постанови
суду першої інстанції та ухвалення
нового рішення є: неповне з'ясування
судом обставин, що мають значення для
справи; недоведеність обставин, що
мають значення для справи, які суд
першої інстанції вважає встановленими;
невідповідність висновків суду
обставинам справи; порушення норм
матеріального або процесуального
права, що призвело до неправильного
вирішення справи.

Зважаючи на наведені вище обставини,
апеляційна скарга підлягає
задоволенню, оскаржена постанова -
скасуванню із прийняттям нового
рішення про задоволення
адміністративного позову.

Керуючись статтями 195-196, 198, 202, 207
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу фізичної особи
ОСОБА_1 - задовольнити.

Постанову Запорізького окружного
адміністративного суду від 18 жовтня 2011
року у справі №2а-0870/7216/11 - скасувати.

Адміністративний позов ОСОБА_1 -
задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення-рішення
Бердянської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Запорізькій
області від 23 серпня 2011 року №.

Постанова суду набирає законної сили з
моменту її проголошення і може бути
оскаржена у касаційному порядку
протягом двадцяти днів з дня складення
її тексту у повному обсязі шляхом
подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий:
А.В. Шлай

Суддя:
С.М. Іванов

Суддя:
С.В. Чабаненко