Справа № 825/1858/14
Суддя: Смірнова О.Є.
Дата ухвалення: 2014-07-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

02 липня 2014 року Чернігів
Справа №
825/1858/14

Чернігівський окружний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді
Смірнової О.Є.,

за участі секретаря
Прокіної А.С.,

позивача
ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду справу за
адміністративним позовом ОСОБА_1 до
Київської регіональної митниці про
визнання дій неправомірними,-

В С Т А Н О В И В:

29.05.2014 року ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1)
звернувся до суду з адміністративними
позовом до Київської регіональної
митниці про визнання дій
співробітників митниці щодо
затримання та не відправлення адресату
поштового відправлення № RB140235925UA
незаконними та зобов'язати Київську
регіональну митницю негайно
відправити незаконно затримане
поштове відправлення №RB140235925UA згідно
даних адресата або відправника.

Позивач в судовому засіданні підтримав
позовні вимоги, посилаючись на
обставини, зазначені у позові, з
наданням додаткових пояснень.

Відповідач в судове засідання не
з'явився вдруге, про день, час та місце
слухання справи повідомлений завчасно
та належним чином, причини неявки суду
не повідомив та заперечень на позов не
надав. За таких обставин, суд вважає за
можливе розглянути справу без його
участі.

Дослідивши матеріали справи, суд
вважає, що позовні вимоги належить
задовольнити частково, виходячи з
наступного.

Стосовно позовних вимог в частині
визнання дій співробітників Київської
регіональної митниці, щодо затримання
та не відправлення адресату поштового
відправлення №RB140235925UA, судом
встановлено наступне.

29.03.2014 року позивачем здійснено поштове
відправлення, дрібний пакунок №RB140235925UA
до Китаю, а саме: ордени, виготовлені та
видані після 1985 року «Отечественной
войны» 1 і 2 ст., в загальній кількості 15
штук. Поштове відправлення оформлене
згідно встановлених норм діючого
законодавства зі складанням
відповідної митної декларації.

Судом встановлено, що з метою
правильного оформлення поштового
відправлення, позивачем направлено
електронний запит до Державної служби
контролю за переміщенням культурних
цінностей через державний кордон
України із запитанням, роз'яснити
порядок вивезення орденів СРСР за межі
України та порядок оформлення
документів для їх вивезення. ОСОБА_1
отримав відповідь від 15.02.2011 № 28/47 з
необхідними роз'ясненнями. Як
вбачається з тексту даного листа,
основною умовою для вивезення орденів
за межі України являється наявність
висновку відповідної державної
експертизи про можливість або
неможливість вивезення предметів
культурного призначення (а.с.17).

Для встановлення причетності
предметів, які планувались до
вивезення за межі України, до
культурних цінностей, позивачем
замовлено експертизу вказаних
предметів в Чернігівському обласному
історичному музеї імені В.В.
Тарновського, який відповідно до
наказу Міністерства культури України
від 15.11.2002 № 647 «Про затвердження
Переліку державних установ, закладів
культури, інших організацій, яким
надається право проведення державної
експертизи культурних цінностей»,
зареєстрованого Міністерством юстиції
України 05.12.2002 за № 948/7236, має право,
зокрема, проводити експертизу
нумізматичних пам'яток, до яких
відносяться й фалеристичні та
меморіальні пам'ятки. Окрім того,
відповідно до наказів по вищевказаному
музею від 03.11.2008 № 33 та від 10.08.2010 № 40,
затверджений персональний склад
експертів, яким надається право
проведення експертизи культурних
цінностей (спеціалістом з потрібної
позивачу експертизи являється
художник-реставратор виробів з металу
ОСОБА_3) (а.с.19-22).

На експертизу надані наступні
предмети:

- ювілейний орден «Отечественной
войны» І ступеню, НОМЕР_1. Варіант 1. (за
класифікацією С.С. Шишкова). СРСР, 1985 р.;

- орден «Знак почета» НОМЕР_2 тип 4
варіант 2 різновид 2 (за класифікацією
С.С. Шишкова). СРСР, 1970-ті роки. На
колодці;

- ювілейний орден «Отечественной
войны» ІІ ступеня, НОМЕР_3. Варіант 1 (за
класифікацією С.С. Шишкова). СРСР, 1985 р.;

- ювілейний орден «Отечественной
войны» ІІ ступеня, НОМЕР_4. Варіант 1 (за
класифікацією С.С. Шишкова). СРСР, 1985 р.

Згідно висновків експерта від 30.07.2012 №
262/12 та від 12.07.2012 № 231/12 розглянуті в
експертизі предмети не відносяться до
виробів, що мають всі (або переважну
більшість) складових, які входять до
поняття «культурні цінності». Проте, ці
предмети є зразком нагородної системи
СРСР. Крім того, для визначення
культурно-історичної цінності зразків
нагородної системи різних країн
важливим є ступінь їх розповсюдження,
дані про яких містяться у
науково-фалеристичній літературі.
Представлені на експертизу предмети є
зразками масового загальнодержавного
випуску. Вони не є рідкісними та
унікальними. З цієї причини вони не
можуть бути занесені до Державного
реєстру національного культурного
надбання. (а.с.23-28)

У суду не виникло сумнівів щодо
достовірності висновків експерта
Чернігівського обласного історичного
музею імені В.В. Тарновського.

Враховуючи відповідь з Державної
служби контролю за переміщенням
культурних цінностей через державний
кордон України, наявність
вищезазначених висновків та те, що
вказані предмети не є забороненими до
пересилання у поштовому відправленні,
предмети були позивачем запаковані,
занесені до декларації та відправлені
міжнародним поштовим відправленням до
Китаю. Проте, вказане поштове
відправлення затримане та перебуває на
митному догляді. За весь час (з моменту
перебування поштового відправлення на
митниці пройшло понад 2 місяці) від
співробітників митниці позивачу не
надано жодної інформації про факт
затримання поштового відправлення та
причин його затримання. Позивачу не
відомо коли, ким, на якій підставі
затримано поштове відправлення і до
теперішнього часу йому не відомо, де
перебувало саме поштове відправлення і
вкладені до нього предмети; чи
проводилась офіційна експертиза
затриманих предметів спеціалістами,
які мають право проводити експертизу
предметів на факт належності до
культурних цінностей, які її висновки.

Судом встановлено, що за результатами
контролю 20.06.2014 вкладення даного
міжнародного поштового відправлення
представником Держслужби контролю за
переміщенням культурних цінностей
надано висновок з записом: "Не підлягає
пропуску через митний кордон України"
(а.с.32).

Згідно з офіційним сайтом Укрпошти
поштове відправлення № RB140235925UA з 30.03.2014
знаходиться в процесі оброблення в
об'єкті поштового зв'язку КИЇВ ММПО
(а.с.30), таким чином, співробітниками
митниці порушено терміни, встановлені
для переміщення (пересилання) через
митний кордон міжнародних поштових
відправлень.

Судом з'ясовано, що за весь час
перебування поштового відправлення на
митниці від співробітників митниці
позивачу не надано жодної інформації
про факт затримання поштового
відправлення та причин його
затримання.

Необхідно зауважити, що предмети
відправлялись офіційно з внесенням до
декларації.

Окрім того, судом встановлено, що
позивачем направлялось звернення до
Головного управління по боротьбі з
корупцією та організованою
злочинністю Служби безпеки України від
27.05.2014 щодо повідомлення ким, коли, на
якій підставі затримано поштове
відправлення № RB140235925UA, де воно
перебуває та чи розпочато стосовно
відправника кримінальне провадження
та з інших питань, на яке ОСОБА_1 отримав
відповідь від24.06.2014 № 14/4/2-13900, що до ГУ
БКОЗ СБ України відомості про
обставини затримання вказаного
поштового відправлення, а також дані
щодо відкриття стосовно його
відправника кримінального провадження
тощо не надходили. Інформація щодо
можливого правопорушення, пов'язаного
із зазначеним у звернені поштовим
відправленням не перевірялась та не
перевіряється на даний час (а.с.34).

Також в судовому засіданні позивач
зазначив, що є чітке розмежування
понять "історичні цінності" та
"культурні цінності", які є різними за
свої змістом. Позивач вважає, що такі
предмети, що містяться у відправленні,
не підпадають під дію Закону України
«Про вивезення, ввезення та повернення
культурних цінностей» і можуть бути
безперешкодно вивезені за територію
України

Відповідно до ст. 7 Митного кодексу
України безпосереднє керівництво
здійсненням державної митної справи
покладається на центральний орган
виконавчої влади, що забезпечує
формування та реалізує державну
податкову і митну політику.

Одним із завдань, які виконують митні
органи, реалізовуючи митну політику
України, є здійснення митного контролю
та митного оформлення товарів і
транспортних засобів, що переміщуються
через митний кордон України.

Відповідно до п. 24 ст. 1 Митного кодексу
України митний контроль - сукупність
заходів, що здійснюються митними
органами в межах своєї компетенції з
метою забезпечення додержання норм
цього Кодексу, законів та інших
нормативно-правових актів з питань
митної справи, міжнародних договорів
України, укладених в установленому
законом порядку.

Досліджуючи дії відповідача, необхідно
врахувати визначення термінів,
встановлених п. 15-19 ст. 1 Митного
кодексу України.

Крім цього, враховуючи ст. 120 Митного
кодексу України, якою визначена
компетенція митних органів щодо
здійснення контролю за переміщенням
культурних цінностей через митний
кордон України (митні органи
здійснюють контроль за переміщенням
культурних цінностей через митний
кордон України у взаємодії зі
спеціально уповноваженим державним
органом по контролю за переміщенням
культурних цінностей через державний
кордон України та спеціально
уповноваженим центральним органом
виконавчої влади у сфері архівної
справи і діловодства в порядку,
встановленому законом), суд зазначає,
що відповідачем порушено ст. 346 Митного
кодексу України, якою визначено умови
пересилання громадянами товарів у
міжнародних поштових та
експрес-відправленнях.

Тобто громадяни мають право пересилати
товари у міжнародних поштових та
експрес-відправленнях у порядку,
встановленому статтями 233 - 237 цього
Кодексу, крім товарів, заборонених до
такого пересилання.

Обмеження щодо вартості та обсягів
товарів, а також перелік товарів,
заборонених до пересилання у
міжнародних поштових та
експрес-відправленнях, встановлюються
цим Кодексом та іншими законами
України.

Відповідно до ст. 256 Митного кодексу
України відмова у митному оформленні -
це письмове вмотивоване рішення органу
доходів і зборів про неможливість
здійснення митного оформлення товарів,
транспортних засобів комерційного
призначення через невиконання
декларантом або уповноваженою ним
особою умов, визначених цим Кодексом.

У рішенні про відмову у митному
оформленні повинні бути зазначені
причини відмови та наведені вичерпні
роз'яснення вимог, виконання яких
забезпечує можливість митного
оформлення товарів, транспортних
засобів комерційного призначення.
Зазначене рішення повинно також
містити інформацію про порядок його
оскарження.

Рішення про відмову у митному
оформленні приймається в межах строку,
відведеного статтею 255 цього Кодексу
для завершення митного оформлення.
Неприйняття такого рішення протягом
зазначеного строку є бездіяльністю,
яка може бути оскаржена в порядку,
встановленому главою 4 цього Кодексу.

Відповідно до п. 2 ст. 373 Митного кодексу
України порядок вивезення
(пересилання) громадянами за межі
митної території України дорогоцінних
металів (за винятком банківських
металів, пам'ятних та ювілейних монет
України із дорогоцінних металів),
дорогоцінного каміння та виробів із
них, а також культурних цінностей з
метою їх відчуження визначається
Кабінетом Міністрів України

Згідно постанов Кабінету міністрів
України від 28.05.2012 № 468 та від 21.05.2012 №448
культурні цінності можливо не тільки
вивозити, а й пересилати.

Крім того, визнаючи неправомірні дії
відповідача щодо затримання та
неповернення власнику ОСОБА_1
поштового відправлення № RB140235925UA, суд
враховує, що відповідно до ст. 1 Закону
України «Про вивезення, ввезення та
повернення культурних цінностей» від
21.09.1999 №1068-XIV культурні цінності -
об'єкти матеріальної та духовної
культури, що мають художнє, історичне,
етнографічне та наукове значення і
підлягають збереженню, відтворенню та
охороні відповідно до законодавства
України, а саме: рідкісні монети,
ордени, медалі, печатки та інші
предмети колекціонування.

Відповідно до ст. 14 Закону України «Про
вивезення, ввезення та повернення
культурних цінностей», вивезенню з
України не підлягають:

- культурні цінності, занесені до
Державного реєстру національного
культурного надбання;

- культурні цінності, включені до
Національного архівного фонду;

- культурні цінності, включені до
Музейного фонду України.

Таким чином, виходячи з аналізу
наведених норм права, висновків
експерта Чернігівського обласного
історичного музею імені В.В.
Тарновського від 30.07.2012 №262/12 та від
12.07.2012 № 231/12, суд прийшов до висновку, що
позовні вимоги в частині визнання дій
співробітників Київської регіональної
митниці щодо затримання та
неповернення поштового відправлення №
RB140235925UA незаконними та такими, що
суперечать чинному законодавству,
належать задоволенню в повному обсязі.

Стосовно позовних вимог в частині
зобов'язання відповідача негайно
відправити незаконно затримане
поштове відправлення № RB140235925UA згідно
вказаних даних адресата або
відправника, судом встановлено, що
23.06.2014 вищевказане поштове
відправлення вручене адресату
(одержувачу) особисто 23.06.2014 об'єктом
поштового зв'язку ЧЕРНІГІВ 30 з індексом
14030 (а.с.31). Отже, позовні вимоги ОСОБА_1 в
цій частині не підлягають задоволенню,
як такі, що є фактично виконаними.

Відповідно до ст. 19 Конституції України
правовий порядок в Україні ґрунтується
на засадах, відповідно до яких ніхто не
може бути примушений робити те, що не
передбачено законодавством.

Органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Частиною 1 ст. 9 КАС України встановлено,
що суд при вирішенні справи керується
принципом законності, відповідно до
якого органи державної влади, органи
місцевого самоврядування, їхні
посадові і службові особи зобов'язані
діяти лише на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.

Згідно з частиною 2 статті 71 КАС України
в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідач як суб'єкт владних
повноважень не довів правомірність
своїх дій.

Зважаючи на всі наведені обставини в їх
сукупності, суд дійшов висновку, що
позовні вимоги позивача підлягають
задоволенню частково.

Керуючись ст.ст. 122, 158-163, 167 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Позов задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії
співробітників Київської регіональної
митниці щодо затримання та не
відправлення адресату поштового
відправлення RB140235925UA.

В іншій частині позову відмовити.

Постанова суду набирає законної сили в
порядку статей 167,186 Кодексу
адміністративного судочинства України
та може бути оскаржена до Київського
апеляційного адміністративного суду
протягом десяти днів з дня отримання її
копії.

Апеляційна скарга подається до
адміністративного суду апеляційної
інстанції через суд першої інстанції,
який ухвалив оскаржуване судове
рішення.

Суддя
О.Є. Смірнова