Суддя: Черпіцька Л.Т.
Дата ухвалення: 2014-07-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 липня 2014 року м.
Київ К/9991/55677/11

К/99991/59518/11

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

Суддів:Черпіцької Л.Т. Маслія В.І.
Логвиненка А.О.провівши попередній
розгляд адміністративної справи за
касаційними скаргами Державного
підприємства "Лівадія" та Сімеїзької
селищної ради на постанову Окружного
адміністративного суду Автономної
Республіки Крим від 16.09.2010р. та ухвалу
Севастопольського апеляційного
адміністративного суду від 27.07.2011р. у
справі № 2а-14731/09/8/0170 за позовом
Заступника прокурора м. Ялти
Автономної Республіки Крим до
Сімеїзької селищної ради треті особи:
Державне підприємство "Лівадія",
Державний концерн "Національне
виробниче-аграрне об'єднання
"Массандра" та Міністерство аграрної
політики України про визнання
недійсним рішення, -

ВСТАНОВИЛА:

Заступник прокурора м.Ялта звернувся з
позовом до Сімеїзської селищної ради
про визнання недійсним рішення
Сімеїзської селищної ради №17 від
26.12.2007р.

В обґрунтування позовних вимог позивач
посилається на те, що рішення
Сімеїзської селищної ради №17 від 26.12.07
прийнято в порушення ст.142 Земельного
кодексу України, так як відсутні
підстави припинення права
користування земельною ділянкою
Державного підприємства «Лівадія», яке
засноване на державній власності і
підпорядковане Міністерству аграрної
політики України.

Постановою Окружного
адміністративного суду Автономної
Республіки Крим від 16.09.2010р., залишеною
без змін ухвалою Севастопольського
апеляційного адміністративного суду
від 27.07.2011р., позов задоволено. Визнано
протиправним та скасовано рішення
Сімеїзської селищної ради м. Ялта АРК №
17 від 26.12.07 р. «Про припинення права
користування частиною земельної
ділянки радгоспу-заводу «Лівадія» на
території Сімеїзської селищної ради в
межах населеного пункту смт. Голубий
Залив в результаті добровільної
відмови».

На постанову Окружного
адміністративного суду Автономної
Республіки Крим від 16.09.2010р. та ухвалу
Севастопольського апеляційного
адміністративного суду від 27.07.2011р.
надійшла касаційна скарга Державного
підприємства "Лівадія", в якій,
посилаючись на неправильне
застосування судами норм
матеріального та процесуального права,
ставиться питання про їх скасування та
направлення справи на новий розгляд.

Сімеїзькою селищною радою також подано
касаційну скаргу, у якій ставиться
питання про скасування рішень судів
першої та апеляційної інстанції та
прийняття нового рішення про відмову в
задоволенні позовних вимог.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи,
обговоривши доводи касаційної скарги,
колегія суддів дійшла висновку, що
касаційна скарга не підлягає
задоволенню з огляду на наступне.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, 26.12.2007 р. Сімеїзською
селищною радою прийнято рішення №17 про
припинення ДП „Лівадія" права
користування частиною земельної
ділянки, на території Сімеїзської
селищної ради в межах населеного
пункту смт. Голубий Залив, в результаті
добровільної відмови ДП "Лівадія",
висновку держземекспретизи, рішення
постійної депутатської комісії з
екології, курортно-рекреаційним та
земельним ресурсам.

Пунктом 1 цього рішення було
затверджено технічну документацію з
землеустрою з припинення права
користування частиною земельної
ділянки ДП "Лівадія" на території
Сімеїзської селищної ради в межах смт.
Голубий Залив в результаті
добровільної відмови.

Вищенаведене рішення було прийняте на
підставі листа директора ДП "Лівадія"
Назарова В.Г. від 13.10.07 р. № 591, в якому
зазначалось, що адміністрація ДП
"Лівадія" згідно ст. 142 Земельного
кодексу Україна просить припинити
право постійного користування
земельною ділянкою орієнтовною площею
1.0 га в смт. Голубий Залив в районі балки
на 25 км траси Ялта-Севастополь і
прийняти дану ділянку до земель запасу
Симеїзької селищної ради.

Крім того в листі повідомлялось, що
земельна ділянка орієнтовною площею 1,0
га знаходиться в постійному
користуванні ДП "Лівадія" на підставі
Державного акту на право постійного
користування землею 11-КМ № 002300 від
13.01.2000р., виданого Симеїзською селищною
радою народних депутатів м. Ялти
Автономної Республіки Крим відповідно
до Рішення Ради народних депутатів № 8
від 08.04.1999р та ця земельна ділянка,
знаходиться в межах смт. Голубий Залив,
обмежена для сільськогосподарського
використання та - у попередні роки не
використовувалась, як основний засіб у
сільськогосподарському виробництві.

У зазначеному листі також зазначалось,
що у зв'язку із зверненням
співробітників ДП "Лівадія",
адміністрація просить надати дозвіл на
складання проектів відводів земельних
ділянок, згідно розробленого генплану
забудови співробітникам: ОСОБА_5,
ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10

15.10.09 р. заступник прокурора м. Ялта
звернувся до Сімеїзського селищного
голови з протестом на рішення
Сімеїзської селищної ради №17 від 26.12.2007
р., яким припинено право постійного
користування земельною ділянкою
загальною площею 0,9429 га ДП «Лівадія», з
вимогою скасувати вищенаведене
рішення у зв'язку із тим, що воно
прийнято в порушення ст. 142 Земельного
кодексу України.

04.11.09 р. рішенням голови Сімеїзської
селищної ради № 67 було відхилено
протест заст. прокурора м. Ялта.

Розглядаючи справу та відмовляючи в
задоволенні позовних вимог суди
попередніх інстанцій дійшли висновку
щодо неправомірності прийнятого
відповідачем рішення.

Колегія суддів погоджується з такими
висновками судів, враховуючи наступне.

Відповідно до частини 1 статті 10 Закону
України "Про місцеве самоврядування в
Україні" сільські, селищні, міські ради
є органами місцевого самоврядування,
які представляють відповідні
територіальні громади і здійснюють від
їх імені та у їх інтересах функції і
повноваження місцевого
самоврядування, визначені
Конституцією України, цим та іншими
законами.

Відповідно до пункту 34 частини 1 статті
26 Закону України "Про місцеве
самоврядування в Україні" виключно на
пленарних засіданнях сільської,
селищної, міської ради вирішуються
питання щодо регулювання земельних
відносин.

Відповідно до ст.12 ЗК України (із змінам
та доповненнями на час прийняття
оскаржуваного рішення) до повноважень
сільських, селищних, міських рад у
галузі земельних відносин на території
сіл, селищ, міст належить: а)
розпорядження землями територіальних
громад; б) передача земельних ділянок
комунальної власності у власність
громадян та юридичних осіб відповідно
до цього Кодексу; в) надання земельних
ділянок у користування із земель
комунальної власності відповідно до
цього Кодексу; г) вилучення земельних
ділянок із земель комунальної
власності відповідно до цього Кодексу.

Частиною 1 статті 92 Земельного Кодексу
України визначено поняття права
постійного користування земельною
ділянкою - це право володіння і
користування земельною ділянкою, яка
перебуває у державній або комунальній
власності, без встановлення строку.

Згідно з ч.2 ст. 92 ЗК України права
постійного користування земельною
ділянкою із земель державної та
комунальної власності набувають: а)
підприємства, установи та організації,
що належать до державної та
комунальної власності; б) громадські
організації інвалідів України, їх
підприємства (об'єднання), установи та
організації.

Як встановлено судами, Радгоспу-заводу
„Лівадія" (ДП „Лівадія") належала на
праві постійного користування
земельна ділянка, площею 560,99 га, що
підтверджується копією державного
акту на право постійного користування
землею серії ІІ-КМ № 002300 від 13.01.2000 р.,
виданого Сімеїзською селищною радою
народних депутаті в м.Ялта. Отже
радгосп-завод „Лівадія" (ДП „Лівадія")
був постійним користувачем цієї
земельної ділянки, а рішенням
Сімеїзської селищної ради №17 від 26.12.07
р. було припинено право користування ДП
„Лівадія" частиною земельної ділянки,
площею 0,9492 га на території Сімеїзської
селищної ради в межах смт. Голубий
Залив, та передано цю частину земельної
ділянки в землі запасу для соціальних
потреб територіальної громади на
території Сімеїзської селищної ради в
межах смт. Голубий Залив.

Вищенаведене рішення було прийняте на
підставі листа директора ДП "Лівадія"
Назарова В.Г. від 13.10.07 р. № 591, в якому
зазначалось, що адміністрація ДП
"Лівадія" згідно ст. 142 Земельного
кодексу Україна просить припинити
право постійного користування
земельною ділянкою орієнтовною площею
1.0 га в с. Голубий Залив в районі балки
на 25 км траси Ялта-Севастополь і
прийняти дану ділянку до земель запасу
Симеїзької селищної ради.

Згідно із п.12 Перехідних положень ЗК
України до розмежування земель
державної і комунальної власності
повноваження щодо розпорядження
землями в межах населених пунктів, крім
земель, переданих у приватну власність,
та земель, на яких розташовані
державні, в тому числі казенні,
підприємства, господарські товариства,
у статутних фондах яких державі
належать частки (акції, паї), об'єкти
незавершеного будівництва та
законсервовані об'єкти, здійснюють
відповідні сільські, селищні, міські
ради, а за межами населених пунктів -
відповідні органи виконавчої влади.

Відповідно до ст. 80 ЗК України,
суб'єктом права власності на землі
державної власності є держава, яка
реалізує це право через відповідні
органи державної влади. Відповідними
органами державної влади ЗК України у
ст. ст. 13, 16, 17, 17-1 та 84 визначає Кабінет
Міністрів України, Раду Міністрів АР
Крим, місцеві державні адміністрації,
районні і обласні, та державні органи
приватизації (щодо продажу земельних
ділянок під об'єктами, що
приватизуються).

Відповідно до ст. 2 Закону України "Про
Кабінет Міністрів України" N 514-V від
21.12.2006 р. (в редакції, чинній на час
прийняття спірного рішення), Кабінет
Міністрів України (Уряд України) є
вищим органом у системі органів
виконавчої влади. Кабінет Міністрів
України здійснює виконавчу владу
безпосередньо та через міністерства,
інші центральні органи виконавчої
влади, Раду міністрів Автономної
Республіки Крим та місцеві державні
адміністрації, спрямовує, координує та
контролює діяльність цих органів. Отже
Кабінет Міністрів України здійснює
виконавчу владу і через Міністерство
аграрної політики України. Відповідно
до ст. 6 Закону України "Про Кабінет
Міністрів України" до складу Кабінету
Міністрів України входять
Прем'єр-міністр України, Перший
віце-прем'єр-міністр України,
віце-прем'єр-міністри та міністри
України, у тому числі і Міністр
аграрної політики України.

Відповідно до положень п.3 ст. 78 ЗК
України земля в Україні може
перебувати у приватній, комунальній та
державній власності.

Відповідно до положень ч.2 ст. 83 ЗК
України у комунальній власності
перебувають усі землі в межах
населених пунктів, крім земель
приватної та державної власності, а
також земельні ділянки за їх межами, на
яких розташовані об'єкти комунальної
власності.

На період до розмежування земель
державної та комунальної власності
чинне законодавство (глави 2, 3, п. 12
Розділу X "Перехідні положення" ЗК
України, п. 1 Розділу VIII "Прикінцеві
положення" Закону України "Про оренду
землі") передбачає, що розпорядження
землями державної власності
"здійснюють відповідні сільські,
селищні, міські ради, а за межами
населених пунктів - відповідні органи
виконавчої влади''.

Не зважаючи на існування законодавства
про розмежування земель, поки що в
Україні розмежування земель державної
та комунальної власності знаходиться
на підготовчій стадії, зокрема землі
територіальної громади м. Ялта та смт.
Сімеїз не розмежовано на землі
державної та комунальної власності.

Частиною 3 ст. 84 ЗК України визначено
перелік земель державної власності,
які не можуть передаватись у
комунальну власність, до яких зокрема
належать земельні ділянки, на яких
розташовані державні, в тому числі
казенні, підприємства, господарські
товариства, у статутних фондах яких
державі належать частки (акції, паї),
об'єкти незавершеного будівництва та
законсервовані об'єкти.

Таким чином, судова колегія
погоджується з висновками судів
попередніх інстанцій, що земельна
ділянка, що знаходилась на праві
постійного користування у ДП
«Лівадія», площею 0,9429 га, на території
Сімеїзської селищної ради є земельною
ділянкою, яка є власністю держави.

Отже суб'єктом права власності на
спірну земельну ділянку є держава,
право на розпорядження цією земельною
ділянкою до розмежування земель
державної та комунальної власності в
межах населених пунктів належить
органу місцевого самоврядування,
оскільки спірна земельна ділянка
знаходиться в межах населеного пункту -
смт. Голубий Залив.

Окрім того, судова колегія зазначає, що
пунктом "а" статті 141 ЗК України
встановлено, що підставами припинення
права користування земельною ділянкою
є добровільна відмова від права
користування земельною ділянкою.

Припинення права постійного
користування у випадку добровільної
відмови регламентується ч.ч.3,4 ст. 142 ЗК
України, а саме відповідно до ч.3 ст. 142
ЗК України припинення права постійного
користування земельною ділянкою у разі
добровільної відмови землекористувача
здійснюється за його заявою до
власника земельної ділянки.

Власник земельної ділянки на підставі
заяви землекористувача приймає
рішення про припинення права
користування земельною ділянкою, про
що повідомляє органи державної
реєстрації.

Таким чином, судова колегія
погоджується з висновками суду першої
інстанції, відносно того, що
землекористувачем земельної ділянки є
ДП „Лівадія", а Міністерство аграрної
політики України наділено
повноваженнями щодо надання згоди на
припинення права постійного
користування земельною ділянкою, що
знаходиться у користуванні ДП
"Лівадія".

Отже, суди дійшли вірного висновку, що у
даному випадку тільки Міністерство
аграрної політики України наділено
повноваженнями щодо добровільної
відмови від права постійного
користування вищенаведеною земельною
ділянкою площею 0,9429 га, та тільки воно
має право відмовитись від права
постійного користування спірною
земельною ділянкою.

За таких обставин судова колегія
дійшла висновку, що при вирішенні
справи судами першої та апеляційної
інстанцій вірно застосовані норми
матеріального та процесуального права.
Доводи касаційної скарги висновків
суду не спростовують. За таких обставин
підстав для задоволення касаційної
скарги судова колегія не вбачає.

Згідно із ст. 220 КАС України суд
касаційної інстанції перевіряє
правильність застосування судами
першої та апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
правової оцінки обставин у справі і не
може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу.

Керуючись статтями 220, 220-1, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів Вищого
адміністративного суду України

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу Державного
підприємства "Лівадія" відхилити.

Касаційну скаргу Сімеїзької селищної
ради відхилити.

Постанову Окружного адміністративного
суду Автономної Республіки Крим від
16.09.2010р. та ухвалу Севастопольського
апеляційного адміністративного суду
від 27.07.2011р. залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення копії
особам, які беруть участь у справі та
може бути переглянута в порядку ст.ст.
235-2391 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Судді: