Справа № 9/17-2А
Суддя: Федоров М.О.
Дата ухвалення: 2014-06-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 червня 2014 року м. Київ
К/9991/78340/11

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача
Федорова М.О.

суддів: Островича С.Е.

Степашка О.І.

розглянувши у попередньому судовому
засіданні касаційну скаргу Луцької
об'єднаної державної податкової
інспекції на постанову Господарського
суду Волинської області від 19.04.2010 та
ухвалу Львівського апеляційного
адміністративного суду від 25.10.2011

у справі № 9/17-2А

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Волиньбджолопром"

до Луцької об'єднаної
державної податкової інспекції

про визнання недійсним рішення
про застосування штрафних санкцій

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю "Волиньбджолопром"
звернулось до Господарського суду
Волинської області з позовом до
Луцької об'єднаної державної
податкової інспекції про визнання
недійсним рішення про застосування
штрафних санкцій.

Постановою Господарського суду
Волинської області від 19.04.2010 позовні
вимоги задоволено.

Ухвалою Львівського апеляційного
адміністративного суду від 25.10.2011
постанову Господарського суду
Волинської області від 19.04.2010 залишено
без змін.

Не погоджуючись з зазначеним рішеннями
суду першої та апеляційної інстанції,
відповідач оскаржив їх в касаційному
порядку. В скарзі просить скасувати
оскаржувані рішення, ухвалити нове
рішення, яким задовольнити позовні
вимоги в повному обсязі.

Касаційна скарга вмотивована тим, що
судами першої та апеляційної інстанцій
при вирішення спору по даній справі
порушено норми матеріального права.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши правильність застосування
судами попередніх інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
юридичної оцінки обставин справи,
розглянувши надані письмові докази в
їх сукупності, колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
приходить до висновку, що касаційну
скаргу слід відхилити з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів
справи, відповідачем була здійснена
перевірка позивача, за результатами
якої складено акт № 03201590/2380 від 05.06.2007.

В ході вказаної перевірки виявлено
порушення п. 1 п. 2 п. 5 ст. 3 Закону України
«Про застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг», а саме, за період з 01.06.2004 по
31.10.2004 обсяг розрахункових операцій
склав 210868,96 грн. у зв'язку з чим з 01.11.2004
товариство зобов'язане було перейти на
облік розрахункових операцій із
застосуванням РРО, проте не перейшло.

На підставі вищезазначеного акту
відповідачем прийнято рішення про
застосування штрафних (фінансових)
санкцій №003182303 від 14.06.2007 на підставі
пункту 1 статті 17 Закону України «Про
застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг» застосувала до позивача
штрафні (фінансові) санкції у сумі
1212469,55 грн.

За своєю суттю передбачені статтею
17 Закону України «Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг» фінансові
санкції є
адміністративно-господарськими
санкціями, а тому їх застосування
регулюється нормами глави 27
Господарського кодексу України.

Згідно частини 1 статті 238, частини 1
статті 250 Господарського кодексу
України (в редакції, чинній на момент
виникнення спірних правовідносин) за
порушення встановлених законодавчими
актами правил здійснення
господарської діяльності до суб'єктів
господарювання можуть бути
застосовані уповноваженими органами
державної влади або органами місцевого
самоврядування
адміністративно-господарські санкції,
тобто заходи організаційно-правового
або майнового характеру, спрямовані на
припинення правопорушення суб'єкта
господарювання та ліквідацію його
наслідків;
адміністративно-господарські санкції
можуть бути застосовані до суб'єкта
господарювання протягом шести місяців
з дня виявлення порушення, але не
пізніш як через один рік з дня
порушення цим суб'єктом встановлених
законодавчими актами правил
здійснення господарської діяльності,
крім випадків, передбачених законом.

За таких обставин, суди першої та
апеляційної інстанцій дійшли
обґрунтованого висновку про наявність
підстав для скасування оскаржуваного
рішення щодо застосування штрафних
(фінансових) санкцій у сумі 1212469,55 грн., з
підстав пропуску податковим органом
строку застосування до суб'єкта
господарювання
адміністративно-господарський
санкцій, визначеного статтею 250
Господарського кодексу України.

Враховуючи вищевикладене, Вищий
адміністративний суд України дійшов
висновку про те, що касаційну скаргу
Луцької об'єднаної державної
податкової інспекції на постанову
Господарського суду Волинської
області від 19.04.2010 та ухвалу
Львівського апеляційного
адміністративного суду від 25.10.2011 у
справі № 9/17-2А слід відхилити, а судові
рішення залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 2201, 221, 223, 230 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Луцької
об'єднаної державної податкової
інспекції відхилити.

Постанову Господарського суду
Волинської області від 19.04.2010 та ухвалу
Львівського апеляційного
адміністративного суду від 25.10.2011 у
справі № 9/17-2А залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення, але може бути
переглянута Верховним Судом України з
підстав та в порядку, передбачених
статтями 236-2392 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий М.О. ФедоровСудді С.Е.
Острович О.І. Степашко