Справа № 308/17849/13а
Суддя: Заверуха О.Б.
Дата ухвалення: 2014-07-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2014 р.
Справа № 876/5907/14

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого судді -
Заверухи О.Б.,

суддів -
Гінди О.М., Ніколіна В.В.,

розглянувши в порядку письмового
провадження в місті Львові апеляційну
скаргу ОСОБА_1 на постанову
Ужгородського міськрайонного суду
Закарпатської області від 16 жовтня 2013
року у справі за позовом Чопського
прикордонного загону Західного
регіонального управління Державної
прикордонної служби України до ОСОБА_1
про примусове видворення,-

ВСТАНОВИВ:

11.10.2013 року Чопський прикордонний загін
Західного регіонального управління
Державної прикордонної служби України
звернувся до суду із позовом до ОСОБА_1,
в якому просив примусово видворити
громадянина Афганістану ОСОБА_1
ІНФОРМАЦІЯ_1.

Постановою Ужгородського
міськрайонного суду Закарпатської
області від 16 жовтня 2013 року
адміністративний позов задоволено
повністю. Примусово видворено
громадянина Афганістану ОСОБА_1
ІНФОРМАЦІЯ_1.

Постанова суду першої інстанції
мотивована тим, що відповідач
перебуває на території України
незаконно, документів, коштів для
виїзду з території України не має,
працевлаштуватися на території
України не має змоги, родичів на
території України не має, незаконність
та неправомірність дій відповідача
підтверджується протоколом про
адміністративне затримання від 08.10.2013
року.

Не погодившись з вищенаведеною
постановою, ОСОБА_1 подав апеляційну
скаргу в якій просить скасувати
оскаржувану постанову та прийняти нову
якою в задоволенні позову відмовити
повністю.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовує
тим, що оскаржувана постанова є
незаконною та необґрунтованою,
оскільки суд першої інстанції порушив
норми матеріального і процесуального
права, що призвело до неправильного
вирішення справи, а висновки суду не
відповідають обставинам справи.

За відсутності клопотань від усіх осіб,
які беруть участь у справі, про розгляд
справи за їх участю, суд апеляційної
інстанції розглядає справу в порядку
письмового провадження за наявними у
справі матеріалами, оскільки таку може
бути вирішено на основі наявних у ній
доказів (ч. 1 ст. 197 КАС України із
змінами і доповненнями, внесеними
згідно із Законом України від 07.07.2010
року N 2453-VI), що є достатнім для розгляду
даної справи.

Заслухавши суддю-доповідача,
дослідивши обставини справи та доводи
апеляційної скарги, суд апеляційної
інстанції приходить до висновку про те,
що апеляційна скарга не підлягає до
задоволення з таких підстав.

Як встановлено судом першої інстанції,
08.10.2013 року представниками
прикордонної поліції Словацької
Республіки за незаконне перетинання
державного кордону з України в
Словачиину поза межами пункту пропуску
в складі групи осіб, було виявлено та
затримано особу чоловічої статті, який
назвався ОСОБА_1 без будь-яких
документів, що посвідчують особу.
Відповідач був переданий на територію
України 08.10.2013 року в ході проведення
прикордонно-представницької зустрічі
в пункту пропуску «Малий Березний», що
підтверджується протоколом про
адміністративне затримання від 08.10.2013
року(а.с.3).

Рішенням Чопського прикордонного
загону Державної прикордонної служби
України про примусове повернення
іноземця або особи без громадянства за
межі України - ОСОБА_1 від 11.10.2013 року,
вирішено повернути за межі України
особу без громадянства ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1 та зобов'язати його
покинути територію України до 14.10.2013
року(а.с.5).

Оскільки даних вимог відповідачем не
було виконано та були обґрунтовані
підстави вважати, що відповідач
ухилятиметься від виконання такого
рішення, позивач звернувся із позовом
до суду.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції виходив з того, що
відповідач після прийняття постанови
про примусове повернення від виїзду за
межі України ухилився, територію
України не покинув, на час розгляду
справи відповідачу статус біженця не
надано. З огляду на приписи ст. 30
Закону України "Про правовий статус
іноземців та осіб без громадянства"
суд прийшов до висновку про
підставність позовних вимог.

Колегія суддів погоджується з таким
висновком суду першої інстанції
виходячи з наступного.

Відповідно до частини 1 статті 26
Закону України "Про правовий статус
іноземців та осіб без громадянства"
іноземець або особа без громадянства
можуть бути примусово повернуті в
країну походження або третю країну,
якщо їх дії порушують законодавство
про правовий статус іноземців та осіб
без громадянства або суперечать
інтересам забезпечення національної
безпеки України чи охорони
громадського порядку, або якщо це
необхідно для охорони здоров'я, захисту
прав і законних інтересів громадян
України за рішенням центрального
органу виконавчої влади, що забезпечує
реалізацію державної політики у сфері
міграції, органу Служби безпеки
України або органу охорони державного
кордону (стосовно іноземців та осіб без
громадянства, які затримані ними у
межах контрольованих прикордонних
районів під час спроби або після
незаконного перетинання державного
кордону України), з подальшим
повідомленням протягом 24 годин
прокурору про підстави прийняття
такого рішення. У рішенні про примусове
повернення зазначається строк,
протягом якого іноземець або особа без
громадянства повинні виїхати з
України. Зазначений строк не повинен
перевищувати 30 днів з дня прийняття
рішення.

Відповідно до ч.5 ст.26 Закону України
"Про правовий статус іноземців та осіб
без громадянства" іноземець або особа
без громадянства зобов'язані
самостійно залишити територію України
у строк, зазначений у рішенні про
примусове повернення.

Згідно з ч.1 ст.30 вищевказаного Закону
центральний орган виконавчої влади, що
забезпечує реалізацію державної
політики у сфері міграції, органи
охорони державного кордону (стосовно
іноземців та осіб без громадянства, які
затримані ними у межах контрольованих
прикордонних районів під час спроби
або після незаконного перетинання
державного кордону України) або органи
Служби безпеки України можуть лише на
підставі винесеної за їх позовом
постанови адміністративного суду
примусово видворити з України іноземця
та особу без громадянства, якщо вони не
виконали в установлений строк без
поважних причин рішення про примусове
повернення або якщо є обґрунтовані
підстави вважати, що іноземець або
особа без громадянства ухилятимуться
від виконання такого рішення, крім
випадків затримання іноземця або особи
без громадянства за незаконне
перетинання державного кордону
України поза пунктами пропуску через
державний кордон України та їх
передачі прикордонним органам
суміжної держави.

З аналізу зазначених вище правових
норм випливає, що примусовому
видворенню іноземця чи особи без
громадянства повинні передувати дві
обставини: перша - прийняття рішення
відповідним компетентним органом про
примусове видворення та друга -
ухилення від виїзду після прийняття
рішення про повернення або наявність
обґрунтованих підстав вважати, що
іноземець або особа без громадянства
ухилятимуться від виконання такого
рішення. Тобто обов'язковим є попереднє
прийняття компетентним органом
рішення про примусове повернення.

Матеріалами справи підтверджено, що
начальником Чопського прикордонного
загону Державної прикордонної служби
України 11.10.2013 року з метою
забезпечення вимог законодавства
України про правовий статус іноземців
та осіб без громадянства, інтересів
національної безпеки України чи
охорони громадського порядку, захисту
прав та законних інтересів громадян
України та інших осіб, які проживають в
Україні, на підставі положень статті 26
Закону України "Про правовий статус
іноземців та осіб без громадянства"
винесено рішення про примусове
повернення за межі України особу без
громадянства ОСОБА_1 та зобов'язано
його покинути територію України у
термін до 14.10.2013 року. Проте відповідач
територію України не покинув. Судом
першої інстанції також вірно
встановлено, що відповідно до ст. 4
Закону України "Про правовий статус
іноземців та осіб без громадянства"
відповідач не мав жодних підстав для
перебування на території України, не
виконав рішення про примусове
повернення до країни походження,
коштів та документів, на підставі яких
він може повернутися додому не мав.

Аналізуючи викладене, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції про наявність достатніх та
обґрунтованих підстав вважати, що
відповідач буде ухилятися від виїзду з
України в добровільному порядку, а тому
підлягає примусовому видворенню за її
межі.

За наведених обставин колегія суддів
дійшла висновку, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та прийняв постанову
з додержанням норм матеріального і
процесуального права, доводи
апеляційної скарги не спростовують
висновків суду, тому оскаржувану
постанову слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 197, п. 1 ч. 1 ст. 198,
ст. 200, п. 1 ч. 1 ст. 205, ст. ст. 206, 254 КАС
України, суд -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без
задоволення, а постанову Ужгородського
міськрайонного суду Закарпатської
області від 16 жовтня 2013 року у справі №
308/17849/13-а - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили через п'ять днів після
направлення копій особам, які беруть
участь у справі, але може бути
оскаржена у касаційному порядку шляхом
подачі касаційної скарги
безпосередньо до адміністративного
суду касаційної інстанції протягом
двадцяти днів з дня набрання нею
законної сили.

Головуючий:
О.Б. Заверуха

Судді:
О.М. Гінда

В.В. Ніколін