Справа № 809/397/13-а
Суддя: Гуляк В.В.
Дата ухвалення: 2014-07-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 липня 2014 року
Справа №
876/5441/13

Львівський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії :

головуючого судді:
Гуляка В.В.

суддів:
Коваля Р.Й., Судової-Хомюк Н.М.

за участі секретаря судового
засідання: Омеляновської Л.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові апеляційну скаргу
Управління Пенсійного фонду України в
Тлумацькому районі Івано-Франківської
області на постанову
Івано-Франківського окружного
адміністративного суду від 14 лютого 2013
року в адміністративній справі за
позовом Управління Пенсійного фонду
України в Тлумацькому районі
Івано-Франківської області до
відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України в Тлумацькому
районі про зобов'язання вчинити дії,

встановив:

У лютому 2013 року позивач УПФ України в
Тлумацькому районі Івано-Франківської
області звернувся в суд із
адміністративним позовом до
відповідача відділення ВД ФССНВ
України в Тлумацькому районі, в якому
просив зобов'язати відповідача
прийняти до заліку та відшкодування
витрати, понесені позивачем на виплату
та доставку державної адресної
допомоги до пенсій по інвалідності від
трудкаліцтва (профзахворювання) за
період з 01.10.2012 р. по 31.12.2012 р. на загальну
суму 104210,73 грн..

Відповідач позовних вимог не визнав,
подав письмові заперечення, просив
відмовити у задоволенні позову.

Постановою Івано-Франківського
окружного адміністративного суду від
14.02.2013 року в задоволенні
адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись з даною постановою
суду позивач УПФУ в Тлумацькому районі
оскаржив її в апеляційному порядку.
Вважає апелянт, що постанова суду
першої інстанції прийнята з порушенням
норм матеріального права, а тому
підлягає скасуванню з підстав,
викладених у апеляційній скарзі.

Обґрунтовуючи апеляційні вимоги,
апелянт посилається на те, що згідно з
Законом України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності», пенсії по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсії, у
зв'язку з втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, котрі виплачуються ПФ
України є страховими виплатами і
відшкодовуються ПФ України з коштів
ФССНВ України. За таких обставин
апелянт вважає, що дії відповідача щодо
відмови у прийняттю до відшкодування
витрат позивача на виплату державної
адресної допомоги та поштового збору
по даній виплаті, суперечать вимогам
чинного законодавства.

За наслідками апеляційного розгляду
апелянт просить скасувати постанову
Івано-Франківського окружного
адміністративного суду від 14.02.2013 року
та прийняти нове рішення, яким позов
задоволити.

Відповідач по справі подав заперечення
на апеляційну скаргу, у якому просить
оскаржену постанову суду першої
інстанції залишити без змін, а
апеляційну скаргу без задоволення.

Суд апеляційної інстанції заслухавши
доповідь судді-доповідача, перевіривши
матеріали справи, обговоривши підстави
і межі апеляційної скарги, вважає, що
така апеляційна скарга задоволенню не
підлягає, виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено та підтверджено
матеріалами справи, що УПФ України в
Тлумацькому районі Івано-Франківської
склало акти щомісячної звірки витрат
за особовими справами потерпілих, яким
виплачено пенсії по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання та пенсій у зв'язку із
втратою годувальника, який помер
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, за жовтень-грудень 2012
року, до яких було включено суми
виплачених пенсій (основний розмір),
суми виплаченої щомісячної цільової
грошової допомоги на прожиття, суми
виплаченої державної адресної
допомоги та суми витрат з виплати і
доставки пенсій (а.с. 8, 10, 12).

Також встановлено та підтверджено
матеріалами справи, що відповідач
відмовився у встановлені строки
прийняти до відшкодування понесені
позивачем витрати на виплату і
доставку щомісячної державної
адресної допомоги та витрати на її
виплату та доставку на загальну суму
104210,73 грн. за період жовтень-грудень 2012
року (а.с. 9, 11, 13).

Суд апеляційної інстанції
погоджується з висновками суду першої
інстанції щодо відмови у задоволенні
позовних вимог, виходячи з наведених
нижче підстав.

Судом першої інстанції вірно
враховано, що статтею 1 Основ
законодавства України про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, встановлено, що
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування - це система
прав, обов'язків і гарантій, яка
передбачає надання соціального
захисту, що включає матеріальне
забезпечення громадян у разі хвороби,
повної, часткової або тимчасової
втрати працездатності, втрати
годувальника, безробіття з незалежних,
від них обставин, а також у старості та
в інших випадках, передбачених законом,
за рахунок грошових фондів, що
формуються шляхом сплати страхових
внесків власником або уповноваженим
ним органом, громадянами, а також
бюджетних та інших джерел,
передбачених законом.

Відповідно до статті 4 Основ, залежно
від страхового випадку є такі види
загальнообов'язкового державного
соціального страхування: - пенсійне
страхування; - страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими похованням; -
медичне страхування; - страхування від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності; -
страхування на випадок безробіття; -
інші види страхування, передбачені
законами України.

Відносини, що виникають за зазначеними
у частині першій цієї статті видами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування, регулюються
окремими законами, прийнятими
відповідно до цих Основ.

Пунктом 4 ст. 25 Основ визначено, що за
страхуванням від нещасного випадку на
виробництві та професійного
захворювання надаються такі види
соціальних послуг та матеріального
забезпечення: профілактичні заходи по
запобіганню нещасним випадкам на
виробництві та професійним
захворюванням; відновлення здоров'я та
працездатності потерпілого; допомога
по тимчасовій непрацездатності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання; відшкодування збитків,
заподіяних працівникові каліцтвом чи
іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним
з виконанням ним своїх трудових
обов'язків; пенсія по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання; пенсія у зв'язку із
втратою годувальника, який помер
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання; допомога на поховання
осіб, які померли внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання.

Судом першої інстанції також вірно
враховано, що перелік соціальних
послуг та виплат, які здійснюються та
відшкодовуються Фондом, передбачений
статтею 21 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності».

Відповідно до даної статті Фонд
зобов'язаний у встановленому законом
порядку своєчасно та в повному обсязі
відшкодовувати шкоду, заподіяну
працівникові внаслідок ушкодження
здоров'я, в тому числі пенсії по
інвалідності від трудового каліцтва
або професійного захворювання та
пенсії у зв'язку з втратою
годувальника, який помер внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання, у разі
настання страхового випадку.

З положень цієї статті видно, що
законом не передбачено обов'язку Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України відшкодувати
Пенсійному фонду витрати, пов'язані з
виплатою державної адресної допомоги.

Пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів
України від 26.03.2008 року № 265 «Про деякі
питання пенсійного забезпечення»,
установлено, що у разі, коли щомісячний
розмір пенсійних виплат, державної
соціальної допомоги інвалідам з
дитинства і дітям-інвалідам, особам,
які не мають права на пенсію, та
інвалідам (з урахуванням надбавок,
підвищень, додаткових пенсій, цільової
грошової допомоги, сум індексації та
інших доплат, встановлених
законодавством, крім пенсій за
особливі заслуги перед Україною) не
досягає прожиткового мінімуму,
встановленого законом для осіб, які
втратили працездатність, таким особам
надається щомісячна державна адресна
допомога у сумі, що не вистачає до
зазначеного прожиткового мінімуму.

За змістом пункту 4 цієї Постанови,
виплата щомісячної державної адресної
допомоги здійснюється за рахунок
коштів, з яких виплачується пенсія або
державна соціальна допомога.

Аналіз наведених вище правових норм
дає підстави вважати, що адресна
допомога як окремий вид соціальної
допомоги, не входить до складу розміру
пенсії по інвалідності та пенсії у
зв'язку з втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання.

При цьому, суд апеляційної інстанції
враховує, що страхування від нещасного
випадку є самостійним видом
загальнообов'язкового державного
соціального страхування, за допомогою
якого здійснюється соціальний захист,
охорона життя та здоров'я громадян у
процесі їх трудової діяльності.

Крім цього, відповідно до статті 46
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності» кошти на здійснення
страхування від нещасного випадку не
формуються за рахунок Державного
бюджету України, не включаються до його
складу та використовуються виключно за
їх прямим призначенням.

Таким чином, зважаючи на особливості
фінансування страхування від
нещасного випадку, виключно цільове
використання цих коштів та те, що
адресна допомога як окремий вид
соціальної допомоги не входить до
складу розміру пенсії по інвалідності
та пенсії у зв'язку з втратою
годувальника, який помер внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання, Фонд не
може нести витрати на виплату
державної адресної допомоги.

Суд апеляційної інстанції також
звертає увагу на те, що Законом України
«Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, що спричинили страту
працездатності», Порядком
відшкодування Фондом соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України Пенсійному фонду
України витрат, пов'язаних з виплатою
пенсії по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсій у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, затвердженого спільною
постановою правління Пенсійного фонду
України та правління Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України від 04.03.2003 року №
5-4/4, не передбачено такого способу
захисту прав позивача, як зобов'язання
включити в Акт звірки і прийняти до
відшкодування суму витрат за особовими
справами потерпілих.

У випадку відсутності з боку
відповідача згоди на включення в Акти
звірки і прийняття до відшкодування
понесених витрат, у судовому порядку
можуть вирішуватися вимоги про
стягнення відповідних сум.

У зв'язку із цим, суд першої інстанції
дійшов вірного висновку про
необгрунтованість позовних вимог щодо
зобов'язання відповідача прийняти до
заліку та відшкодувати витрати на
виплату та доставку державної адресної
допомоги до пенсій по інвалідності від
трудкаліцтва (профзахворювання) за
період з 01.10.2012 р. по 31.12.2012 р. на загальну
суму 104210,73 грн..

Враховуючи наведене вище, суд
апеляційної інстанції приходить до
висновку, що судом першої інстанції
об'єктивно і повно встановлено
обставини справи, висновки суду
відповідають обставинам справи, судове
рішення ухвалено з додержанням норм
матеріального і процесуального права,
доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду першої
інстанції, а тому немає підстав для
скасування оскарженої постанови суду.

Керуючись ст.ст. 41 ч.1, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254
КАС України, суд

ухвалив:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в Тлумацькому
районі Івано-Франківської області -
залишити без задоволення.

Постанову Івано-Франківського
окружного адміністративного суду від 14
лютого 2013 року в адміністративній
справі за позовом Управління
Пенсійного фонду України в Тлумацькому
районі Івано-Франківської області до
відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України в Тлумацькому
районі про зобов'язання вчинити дії -
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення.

На ухвалу протягом двадцяти днів після
набрання нею законної сили може бути
подана касаційна скарга безпосередньо
до Вищого адміністративного суду
України.

Головуючий:
В.В. Гуляк

Судді:
Р.Й. Коваль

Н.М. Судова-Хомюк