Справа № 815/1343/13-а
Суддя: Шляхтицький О.І.
Дата ухвалення: 2014-06-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2014 р.м.ОдесаСправа № 815/1343/13-а

Категорія: 8.3.13 Головуючий в 1 інстанції:
Соколенко О. М.

Колегія суддів Одеського апеляційного
адміністративного суду

у складі: судді доповідача -
головуючого - Шляхтицького О.І.,

суддів: Джабурія О.В., Жука С.І.,

при секретарі - Загоруйко Г.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Одесі апеляційну
скаргу Державної податкової інспекції
у Київському районі м. Одеси Головного
Управління Міндоходів в Одеській
області на постанову Одеського
окружного адміністративного суду від 14
травня 2013 року у справі за
адміністративним позовом
Фізико-хімічного інституту захисту
навколишнього середовища і людини
Міністерства освіти і науки України та
Національної академії наук України до
Державної податкової інспекції у
Київському районі м. Одеси Одеської
області Державної податкової служби
про визнання протиправним та
скасування податкового
повідомлення-рішення,-

ВСТАНОВИЛА:

У лютому 2013 року Фізико-хімічний
інститут захисту навколишнього
середовища і людини Міністерства
освіти і науки України та Національної
академії наук України звернувся з
адміністративним позовом про визнання
протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення №
000002301 від 05.02.2013 року.

В обґрунтування позовних вимог
зазначалось, що 05 лютого 2013 року ДПІ у
Київському районі м. Одеси Одеської
області ДПС на підставі акту
документальної позапланової виїзної
перевірки з питань дотримання
Фізико-хімічним інститутом захисту
навколишнього середовища і людини
(далі - Інститут, ФХІЗНСІЛ) вимог
податкового законодавства в частині
своєчасності, достовірності, повноти
нарахування та сплати земельного
податку за період з 01.10.2009 р. по 31.12.2012
року, винесено податкове
повідомлення-рішення № 000002301, яким
ФХІЗНСІЛ визначено грошове
зобов'язання зі сплати земельного
податку у розмірі 102706,00 грн. - за
основним платежем та 20256,00 грн. - за
штрафними (фінансовими) санкціями.

Позивач уважав оскаржуване рішення
протиправним, та обґрунтовував свою
позицію тим, що податковий орган дійшов
висновків про порушення позивачем
ст.ст.7, 14 Закону України «Про плату за
землю», п.274.1 статті 274, статті 285, п.286.2,
286.3 статті 286 Податкового кодексу
України лише на підставі даних,
отриманих від державних органів,
згідно яких площа земельної ділянки,
яка надавалась в оренду за
перевіряємий період складає 0,5254 га, а
не як вказано у податкових деклараціях
з плати за землю та в договорах оренди з
11 суб'єктами господарювання, а саме у 2009
році - 0,1903 га, з 01.01.2010 р. по 30.06.2010 р. - 0,2136
га, з 01.07.2010 по 30.06.2011 р. - 0,2214 га., з 01.07.2011
р. по 31.12.2012 р. - 0,2244 га. На підставі
вказаного, як зазначав позивач,
податковий орган здійснив перерахунок
сум плати за землю за весь перевіряємий
період та встановив відповідне
заниження на суму 102705,51 грн. На думку
позивача, висновки податкового органу,
викладені в акті перевірки, не можуть
бути підставою для донарахування
податкових зобов'язань ФХІЗНСІЛ,
оскільки такі висновки є упередженими,
ґрунтуються на підставі неповних,
необ'єктивних, оскаржуваних в судовому
порядку даних, і як наслідок, прийняте
податкове повідомлення-рішення є
неправомірним та підлягає скасуванню в
судовому порядку.

Постановою Одеського окружного
адміністративного суду від 14 травня 2013
року адміністративний позов було
задоволено.

Визнано протиправним та скасовано
податкове повідомлення-рішення
державної податкової інспекції у
Київському районі м. Одеси Одеської
області Державної податкової служби №
000002301 від 05.02.2013 року.

Не погоджуючись з даною постановою
суду податковий орган подав апеляційну
скаргу.

В апеляційній скарзі зазначено, що
рішення судом першої інстанції
ухвалене з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
не в повному обсязі з'ясовані всі
обставини справи, у зв'язку з чим
просить його скасувати та ухвалити
нову постанову, якою в задоволенні
адміністративного позову відмовити.

Розглянувши матеріали справи, доводи
апеляційної скарги, заслухавши
суддю-доповідача, перевіривши
законність і обґрунтованість судового
рішення в межах позовних вимог і
доводів апеляційної скарги, колегія
суддів приходить до висновку про
відсутність підстав для її
задоволення.

Судом першої інстанції встановлено, що
відповідно до свідоцтва про державну
реєстрацію, 08.05.2001 року Виконавчим
комітетом Одеської міської ради
зареєстровано як юридичну особу
Фізико-хімічний інститут захисту
навколишнього середовища і людини
Міністерства освіти і науки України та
Національної академії наук України.

На момент проведення перевірки
підприємство знаходилось на
податковому обліку в ДПІ у Київському
районі м. Одеси Одеської області ДПС, та
у період, за який проводилась
перевірка, позивач був зареєстрований,
зокрема, платником земельного податку.

Як вбачається з матеріалів справи, у
період з 09.01.2013 року по 15.01.2013 року
посадовою особою ДПІ у Київському
районі м. Одеси Одеської області ДПС на
підставі направлення від 03.01.2013 року за
№9/22-02 та згідно наказу від 03.01.2013 року
№4-п, виданих ДПІ у Київському районі м.
Одеси Одеської області ДПС, відповідно
до п.п.78.1.1, п.п.78.1.4 п.78.1 ст.78, п.79.2 ст.79
Податкового кодексу України проведено
документальну позапланову виїзну
перевірку суб'єкта господарювання
Фізико-хімічного інституту захисту
навколишнього середовища і людини
Міністерства освіти і науки України та
Національної академії наук України з
питань дотримання вимог податкового
законодавства в частині своєчасності,
достовірності, повноти нарахування та
сплати земельного податку за період з
01.10.2009 р. по 31.12.2012 року, за результатами
якої складено акт перевірки від 22.01.2013
року № 117/22-02/01530125.

При цьому, позивачем 10.01.2013 року було
надано до відповідача заяву про
призначення будівельно-технічної
експертизи та у зв'язку із її
проведенням - заяву про продовження
строку проведення перевірки від 14.01.2013
року. В свою чергу, відповідач своїм
листом від 11.01.2013 року №843/22-02 надав
позивачу відповідь, в якій зазначалось,
що податковий орган не заперечує проти
проведення експертизи Одеським
науково-дослідним інститутом судових
експертиз МЮУ, та вказувалось на те, що
у разі не надання висновків експертизи
до закінчення термінів проведення
перевірки, висновки цієї експертизи не
будуть враховані при складанні акту
перевірки та листом від 16.01.2013 року
№1052/22-02 повідомив позивачу про
залишення без розгляду заяви про
продовження на 2 робочих дні строку
проведення перевірки.

Позивачем на вказаний акт перевірки
подані заперечення від 28.01.2013 року, та
згідно відповіді ДПІ у Київському
району м. Одеси Одеської області ДПС
про результати розгляду заперечень від
01.02.2013 року №2698/10/22-02, вказані
заперечення залишено без задоволення,
а висновки по акту позапланової
документальної перевірки від 22.01.2013
року № 117/22-02/01530125 - залишено без змін.

На підставі акту перевірки від 22.01.2013
року № 117/22-02/01530125/4, у зв'язку із
встановленими порушеннями з боку
позивача ст.7, ст.14 Закону України «Про
плату за землю», ст.ст.274, 285, 286
Податкового кодексу України, ДПІ у
Київському району м. Одеса Одеської
області ДПС прийнято податкове
повідомлення-рішення від 05.02.2013 року №
000002301, яким позивачу визначено суму
грошового зобов'язання по земельному
податку з юридичних осіб за основним
платежем у розмірі 102706 грн. та за
штрафними (фінансовими) санкціями - у
розмірі 20256 грн.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції виходив з того, що
обчислення земельного податку мало
здійснюватись з урахуванням площі
земельної ділянки, яка складає 0,5254 га.

Колегія суддів вважає ці висновки суду
першої інстанції правильними і такими,
що відповідають вимогам ст.ст. 2, 7, 10, 11,
70, 71 КАС України, Податкового кодексу
України, Закону України «Про плату за
землю».

Спірне податкове повідомлення-рішення
базується на викладених в акті
перевірки висновках відповідача щодо
порушення позивачем вимог ст.ст. 7, 14
Закону України «Про плату за землю»,
статті п.274.1 статті 274, статті 285, п. 286.2,
п.286.3 ст. 286 Податкового кодексу України,
у зв'язку із чим підприємством занижено
земельний податок на суму 102705,51 грн., в
тому числі, у 2009 році у сумі 2891,87 грн., у
2010 році - 16883,70 грн., у 2011 році - 43370,64 грн.,
у 2012 році - 39559,30 грн.

Водночас, позивачем було складено опис
документів відповідно до ст.85 ПК
України для проведення відповідачем
перевірки дотримання Фізико-хімічним
інститутом захисту навколишнього
середовища і людини (далі - Інститут,
ФХІЗНСІЛ) вимог податкового
законодавства в частині своєчасності,
достовірності, повноти нарахування та
сплати земельного податку за період з
01.10.2009 р. по 31.12.2012 року, які отримав
перевіряючий 09.01.2013 року та опис
документів, наданих в оригіналах для
ознайомлення перевіряючому, зокрема
щодо проведення розрахунків (платіжні
доручення, банківські виписки), які
перевіряючому були також передані
09.01.2013 року.

При цьому, в акті перевірки зазначено,
що узагальнений перелік документів,
які було використано при проведенні
перевірки, наведено в додатку №4 до
акта перевірки.

У п.3.1. акту перевірки зазначено, що за
період з 01.10.2009 року по 31.12.2012 року
Фізико-хімічним інститутом захисту
навколишнього середовища і людини
задекларовано податку за землю у сумі
75018,99 грн., однак, перевіркою повноти
визначення земельного податку за
спірний період встановлено заниження
земельного податку на суму 102705,52 грн., в
тому числі у 2009 році у сумі 2891,87 грн., у
2010 році - 16883,70 грн., у 2011 р. - 43370,64 грн., у
2012 р. - 39559,30 грн.

Також, в акті зазначено, що при
проведенні перевірки були враховані
відомості, отримані від органів
державної влади.

Так, в акті вказано, що на адресу ДПІ у
Київському районі м. Одеси Одеської
області ДПС надійшла вимога
Прокуратури Київського району м. Одеси
від 12.11.2012 року № (16-43) 3926 вих.-12 щодо
перевірки додержання вимог земельного
законодавства Фізико-хімічним
інститутом захисту навколишнього
середовища і людини МОН та НАН України,
в якій зазначено, що: «ФХІЗНСІЛ
використовує земельну ділянку
загальною площею 2,7 га за адресою: м.
Одеса, вул. Ак. Вільямса ріг вул. Ільфа
та Петрова згідно Державного акту на
право постійного користування. Однак,
перевіркою встановлено, що на частині
земельної ділянки, загальною площею
0,5254 га розташовано будівельний ринок».

На підставі Вимоги Прокурати на адресу
підприємства було направлено запит від
19.11.2012р. №21173/15-03/608 щодо надання копій
договорів оренди земельних будівель,
укладених з іншими суб'єктами
господарювання для здійснення їх
підприємницької діяльності, на що
отримано відповідь від 22.11.2012 року №289,
але жодного документу на вимогу суду
першої інстанції до органу податкової
служби надано не було.

До того ж, відповідач зазначав, що від
Управління Служби безпеки України в
Одеській області отримано лист «Щодо
матеріалів перевірки ФХІЗНСЛ МОН та
НАН України» з документальним
підтвердженням, в якому зазначено, що
на частині земельної ділянки, яка
знаходиться у постійному користуванні
зазначеного підприємства, згідно
кадастрової зйомки, на загальній площі
0,5254 га розміщено близько 30 контейнерів
та металеві модулі, з яких ведеться
торгівля будівельними матеріалами, що
є порушенням ст.96 Земельного кодексу
України, тобто земельна ділянка
використовується не за цільовим
призначенням.

В додатках до вказаного листа також
надано лист ДП «Одеський
наукового-дослідний та проектний
інститут землеустрою», яким
підтверджено, що частина земельної
ділянки, за адресою: м. Одеса, вул. Ак.
Вільямса ріг вул. Ільфа та Петрова
використовується ФХІЗНСЛ не за
цільовим призначенням на площі, яка
складає 0,5254 га, в тому числі під
проїздами, проходами та площами 0,4390 га,
забудованих земель - 0,0864га.

Водночас, в акті зазначається, що
проведена ДП «Одеський
наукового-дослідний та проектний
інститут землеустрою» зйомка є
правомірною та відноситься до його
функцій і є підставою для нарахування
земельного податку.

До того ж, відповідач в акті зазначав,
що до матеріалів справи також надано
лист Державної інспекції сільського
господарства в Одеській області щодо
встановлення нецільового використання
Інститутом земельної ділянки в розмірі
0, 5254 га.

При цьому, відповідач досліджуючи
питання щодо дотримання вимог
земельного законодавства
Фізико-хімічним інститутом захисту
навколишнього середовища і людини МОН
та НАН України в частині своєчасності,
достовірності, повноти нарахування та
сплати земельного податку за період з
01.10.2009 року по 31.12.2010 року зазначав, що
Фізико-хімічний інститут захисту
навколишнього середовища і людини
користується пільгою з податку на
землю, і тому звільняється від сплати
земельного податку за земельні
ділянки, які використовуються для
ведення господарської діяльності, а
саме, для будівництва
інженерно-виробничих корпусів. Так,
позивач, за період з 01.10.2009 року по 31.12.2010
року згідно наданих звітів до органу
податкової служби звільнено від сплати
податку, у зв'язку із пільгою, на
загальну суму 75735,40 грн.

Також, в акті вказувалось, що
перевіркою встановлено неправомірне
(необґрунтоване) застосування пільги з
податку на землю, що призвело до його
завищення на суму 9492 грн. в результаті
порушень встановлених в акті
перевірки, а саме, у зв'язку з
завищенням площі земельної ділянки, на
яку надається пільга.

Зі змісту вказаного акту також
вбачається, що підприємство у зв'язку з
відсутністю коштів для завершення
будівництва інженерно-технічного
корпусу та у зв'язку із збільшенням
витрат на утримання земельної ділянки
та нежитлової будівлі у належному
стані, утриманням охорони, надавало в
оренду, згідно укладених договорів, 11
суб'єктам господарювання нежитлові
приміщення, контейнери та металеві
модулі для здійснення роздрібної
торгівлі будівельних матеріалів та
зберігання цих матеріалів, що
підтверджується документами наданими
підприємством до перевірки згідно
опису.

Перевіркою відображених у рядку 4
Податкового розрахунку земельного
податку «Разом нараховано податку за
поточний рік» показників за період з
01.10.2009р. по 31.12.2010р. у загальній сумі 1642,33
грн. встановлено, що на формування
цього показника мало вплив надання в
оренду 11 суб'єктам господарювання
згідно договорів оренди з метою
ведення роздрібної торгівлі
будівельними матеріалами нежитлових
будівель та наступного рухомого майна,
що не належить підприємству, яке
знаходиться на тимчасовому зберіганні
і обліковується на його
позабалансовому рахунку, а саме:
контейнери б/в площею 15,0 кв.м. - 26 шт.;
контейнери переобладнані б/в площею 22,5
кв.м. - 2 шт.; гаражі металеві б/в площею
33,6 кв.м. - 2 шт.; розбірний модуль
металевий площею 55 кв.м. - 1 шт.; будка
автомобільна площею 9,1 кв.м. - 2шт., які
розташовані на земельній ділянці, яка
знаходиться на постійному
користуванні суб'єкта господарювання
згідно державного акту на право
постійного користування землею за
адресою: м. Одеса, на розі вул. Ільфа та
Петрова та вул. Ак. Вільямса.

Водночас, в акті вказувалось, що
проведеною перевіркою відображених
показників за період з 01.10.2009р. по
31.12.2010р. року в сумі 1642,33 грн.
встановлено заниження задекларованого
суб'єктом господарювання показника у
рядку 4 Податкового розрахунку
земельного податку «Разом нараховано
податку за поточний рік» всього у сумі
19775,57 грн., у т.ч. в розрізі періодів
звітності: листопад-грудень 2009 року -
2891,87 грн., січень-грудень 2010 року - 16883,70
грн.

Перевіряючий зазначав, що площа
земельної ділянки, яка надається
позивачем в оренду іншим суб'єктам
господарювання, згідно з проведеною
кадастровою зйомкою ДП «Одеського
інституту землеустрою» складає 0,5254 га,
що підтверджено документально та на
момент проведення перевірки не
спростовано у судовому порядку.

На підставі викладеного вбачається, що
загальна чисельність орендарів не
змінювалась та відповідно до
план-схеми розміщення орендованого
майна місце розташування та дислокація
земельної ділянки та майна не
змінювалась, то площа земельної
ділянки, яка надавалась позивачем в
оренду за перевіряємий період складає
0,5254 га., а не як вказано у податкових
деклараціях з плати за землю та в
договорах оренди з 11 суб'єктами
господарювання, а саме у 2009 р. - 0,1903 га, з
01.01.2010 р. по 30.06.2010 р. - 0,2136 га, з 01.07.2010 р. по
31.12.2010 р. - 0,2214 га.

Отже, як зазначено у підпункті 1) акту
перевірки: «Перевірка дотримання вимог
податкового законодавства в частині
своєчасності, достовірності, повноти
нарахування та сплати земельного
податку за період з 01.10.2009 року по 31.12.2010
року», в порушення ст. 7, 14 Закону
України «Про плату за землю» за період
з 01.11.2009 р. по 31.12.2010 р. підприємством
занижено земельний податок за 2009 рік на
суму 19775,57 грн., у т.ч. в розрізі періодів
звітності: листопад-грудень 2009 року -
2891,87 грн. та січень-грудень 2010 року -
16883,70 грн.

Водночас, відповідач досліджуючи
питання щодо дотримання вимог
земельного законодавства
Фізико-хімічним інститутом захисту
навколишнього середовища і людини МОН
та НАН України в частині своєчасності,
достовірності, повноти нарахування та
сплати земельного податку за період з
01.01.2011 року по 31.12.2012 року зазначав
також, що Фізико-хімічний інститут
захисту навколишнього середовища і
людини користується пільгою з податку
на землю, і тому звільняється від
сплати земельного податку за земельні
ділянки, які використовуються для
ведення господарської діяльності, а
саме, для будівництва
інженерно-виробничих корпусів.

Так, позивача, за період з 01.01.2011 року по
31.12.2012 року згідно наданих звітів до
органу податкової служби звільнено від
сплати податку, у зв'язку із пільгою, на
загальну суму 326642,51 грн.

При цьому, в акті вказується, що
перевіркою встановлено неправомірне
(необґрунтоване) застосування пільги з
податку на землю, що призвело до його
завищення на суму 41532,27 грн. в
результаті порушень встановлених в
акті перевірки, а саме, у зв'язку з
завищенням площі земельної ділянки, на
яку надається пільга.

Отже, як зазначено у підпункті 2) акту
перевірки: «Перевірка дотримання вимог
податкового законодавства в частині
своєчасності, достовірності, повноти
нарахування та сплати земельного
податку за період з 01.01.2011 року по 31.12.2012
року», в порушення п.274.1 статті 274,
статті 285, п.286.2, 286.3 статті 286
Податкового кодексу України,
підприємством занижено земельний
податок на суму 82929,94 грн., у т.ч. в
розрізі періодів звітності: 2011 рік -
43370,64 грн. та січень-листопад 2012 року -
39559,30 грн.

Слід зазначити, що підстави для
встановлення відповідачем порушень у
цій частині акту наведені такі ж самі,
як і в частині п.1 акту перевірки.

З вказаними висновками акту перевірки,
на підставі яких прийнято оскаржуване
податкове повідомлення-рішення,
погодитись не можна з огляду на таке.

Відповідно до Земельного кодексу
України, земельні відносини - це
суспільні відносини щодо володіння,
користування і розпорядження землею.
Відповідно до ст. 2 цього Кодексу
суб'єктами земельних відносин є
громадяни, юридичні особи, органи
місцевого самоврядування та органи
державної влади. Об'єктами земельних
відносин є землі в межах території
України, земельні ділянки та права на
них, у тому числі на земельні частки
(паї).

За змістом ст. 206 ЗК України
використання землі в Україні є платним.
Об'єктом плати за землю є земельна
ділянка. Плата за землю справляється
відповідно до закону.

Законом, який визначав розміри та
порядок плати за використання
земельних ресурсів, а також
відповідальність платників та
контроль за правильністю обчислення і
справляння земельного податку
упродовж 2009-2010 року є Закон України "Про
плату за землю", а починаючи з 01.01.2011р.
вказані питання регулюються
Податковим кодексом України (надалі -
ПК України).

На підставі ст. 2 Закону України "Про
плату за землю", визначено, що в Україні
використання землею є платним. Плата за
землю справляється у вигляді
земельного податку або орендної плати,
що визначається залежно від грошової
оцінки земель. Розміри податку за
земельні ділянки, грошову оцінку яких
не встановлено, визначаються до її
встановлення в порядку, визначеному
цим Законом. Власники земельних
ділянок, земельних часток (паїв) та
землекористувачі, крім орендарів та
інвесторів - учасників угоди про
розподіл продукції, сплачують
земельний податок.

За правилами п.п. 14.1.147 п. 14.1 ст. 14
Податкового кодексу України плата за
землю - загальнодержавний податок, який
справляється у формі земельного
податку та орендної плати за земельні
ділянки державної і комунальної
власності.

Згідно ст. 269 Податкового кодексу
України платниками податку є: власники
земельних ділянок, земельних часток
(паїв); землекористувачі. Об'єктами
оподаткування є: земельні ділянки, які
перебувають у власності або
користуванні; земельні частки (паї), які
перебувають у власності (ст. 270 ПК
України).

У відповідності до п.п.1.3 п.1 Статуту
Фізико-хімічного інституту захисту
навколишнього середовища і людини
(далі - Статут), затвердженого
Міністерством освіти і науки України
та Національною академією наук
України, Інститут підпорядковується
Міністерству освіти і науки України в
частині фінансово-господарської
діяльності та в науково-методичному
плані та Національній академії наук
України - в частині науково-методичної
роботи. Міністерство освіти і науки
України є органом управління майном
Інституту. Згідно п.4.1 п.4 Статуту,
Інститут є юридичною особою, має статус
державної наукової установи з правом
ведення господарської діяльності
відповідно до законодавства та
статуту. Участь Інституту в заснуванні
та діяльності асоціацій, корпорацій,
концернів, науково-технічних
об'єднаннях, технопарків,
господарських товариств, інших
об'єднань та спеціальних підприємств
здійснюється на добровільних засадах
(п.п.4.4. п. 4).

В ході судового розгляду встановлено,
що Фізико-хімічному інституту захисту
навколишнього середовища і людини
Овідіопольською районною радою
народних депутатів Овідіопольського
району Одеської області видано
державний акт на право постійного
користування землею серії І-ОД № 004934
від 15.01.1997 року, відповідно до якого
зазначеному землекористувачу
надається у постійне користування 2,7
гектарів землі в межах згідно з планом
землекористування; землю надано для
постійного користування для
будівництва інженерно-виробничого
корпусу згідно рішення Х сесії ХХ
скликання Овідіопольської районної
ради народних депутатів від 27.12.1996 року
№ 99. З додатку до акту про встановлення
в натурі меж земельної ділянки від
20.12.1996 року вбачається, що відведена
Інституту земельна ділянка складає 2.7
га.

Як вже зазначалось, позивач у
перевіряємому періоді був платником
земельного податку, та відповідно, за
2009 рік, 2010 рік, 2011 рік та 2012 рік ФХІЗНСІЛ
були надані до ДПІ у Київському районі
м. Одеси звітні податкові розрахунки
земельного податку, уточнюючі
розрахунки земельного податку, звітні
податкові декларації з плати за землю,
уточнюючі податкові декларації з плати
за землю із додатками до них -
відомостями про наявність документів
на землю, звітами про пільги на
земельний податок, розрахунками
земельного податку, відомостями про
наявні земельні ділянки, відомостями
про пільги на земельний податок з
наданих площ земельних ділянок.

За змістом ст. 282 ПК України визначені
пільги щодо сплати податку для
юридичних осіб. Так, відповідно до п.п.
282.1.8 п. 282.1 ст. 282 ПК України від сплати
податку звільняються: дошкільні та
загальноосвітні навчальні заклади
незалежно від форм власності і джерел
фінансування, заклади культури, науки,
освіти, охорони здоров'я, соціального
захисту, фізичної культури та спорту,
які повністю утримуються за рахунок
коштів державного або місцевих
бюджетів.

У п.2.4.1 акту перевірки зазначається, що
підприємство користується пільгою по
податку на землю на підставі п.п. 282.1.8 п.
282.1 ст. 282 ПК України, із кодом пільги
13050050 - «заклади науки, які повністю
утримуються за рахунок коштів
державного або місцевого бюджетів».

Пунктом 284.3 ст.284 ПК України
передбачено, що якщо платники податку,
які користуються пільгами з цього
податку, надають в оренду земельні
ділянки, окремі будівлі, споруди або їх
частини, податок за такі земельні
ділянки та земельні ділянки під такими
будівлями (їх частинами) сплачується на
загальних підставах з урахуванням
прибудинкової території.

За правилами ст.12 Закону України "Про
плату за землю" від сплати земельного
податку звільняються вітчизняні
заклади культури, науки, освіти,
охорони здоров'я, соціального
забезпечення, фізичної культури та
спорту, які повністю утримуються за
рахунок коштів державного або місцевих
бюджетів. Якщо підприємства, установи
та організації, що користуються
пільгами щодо земельного податку,
мають у підпорядкуванні
госпрозрахункові підприємства або
здають у тимчасове користування
(оренду) земельні ділянки, окремі
будівлі або їх частини, податок за
земельні ділянки, зайняті цими
госпрозрахунковими підприємствами або
будівлями (їх частинами), переданими в
тимчасове користування, сплачується у
встановлених розмірах на загальних
підставах.

Як вже зазначалось, в постійному
користуванні Інституту перебуває
земельна ділянка у розмірі 2.7 га для
будівництва інженерно-виробничого
корпусу. Разом з цим, встановлено, що на
зазначеній земельній ділянці
знаходиться об'єкт незавершеного
будівництва інженерно-виробничий
корпус Інституту площею 9120 кв.м. та інше
рухоме майно (металеві контейнери та
модулі).

Представниками позивача зазначалось,
що з огляду на відсутність державного
фінансування, будівництво
інженерно-виробничого корпусу було
призупинене, й відтак позивач був
вимушений самостійно здійснювати
заходи щодо підтримання в належному
стані території земельної ділянки та
об'єкту незавершеного будівництва.

Відповідно до п.п. 4.7. п.4 Статуту
Інститут має право укладати угоди,
набувати майнові і особисті немайнові
права та веде самостійний баланс.

Як вбачається з листа Міністерства
освіти і науки, молоді та спорту
України від 19.03.2012 року № 1/11-3535
МОНмолодьспорт, за розглядом звернення
Фізико-хімічного інституту захисту
навколишнього середовища і людини щодо
передачі в оренду рухомого майна,
зокрема, рухомого майна загальною
площею 602,0 кв.м, що знаходиться в
користуванні інституту і
обліковується на його позабалансовому
рахунку (28 контейнерів, 2 гаражі, 1
модуль металевий розбірний, навіс
металевий розбірний, 2 автомобільні
будки) на засіданні Комісії з майнових
питань підприємств, установ та
організацій, що належать до сфери
управління Міністерства, прийнято
рішення щодо надання дозволу на
передачу в оренду вказаного рухомого
майна відповідно до законодавства
терміном на один рік.

Згідно листа Міністерства освіти і
науки, молоді та спорту України від
03.02.2012 року № 1/11-1471 вбачається, що
МОНмолодьспорт розглянуто звернення
Інституту щодо передачі в оренду
частини приміщення незавершеного
будівництва інженерно-виробничого
корпусу площею 161,0 кв.м (м. Одеса, на розі
вул. Ільфа і Петрова та вул. академіка
Вільямса), яке знаходиться на балансі
даного навчального закладу та на
засіданні Комісії з майнових питань
підприємств, установ та організацій, що
належать до сфери управління
Міністерства освіти і науки, молоді та
спорту, прийняло рішення щодо надання
дозволу на передачу в оренду даних
об'єктів відповідно до законодавства
терміном на один рік.

Отже, за дозволом Міністерства освіти
і науки, молоді та спорту України
Інститутом прийняті рішення про
передачу в оренду частини приміщення
інженерно-виробничого корпусу та
деяких з тимчасово вільних металевих
контейнерів та модулів, які
знаходяться на території земельної
ділянки, іншим суб'єктам
господарювання, що в свою чергу
підтверджується наявними в матеріалах
справи копіями: договорів оренди майна,
укладеними між Інститутом як
орендодавцем та приватними
підприємцями як орендарями, згідно
яких орендодавець передає контейнери,
гаражі металеві, навіси (майно)
відповідних площ, які зазначені в
договорах та додаткових угодах до них,
що розміщені по вул. Ільфа і Петрова,
80-б, без права викупу, передачі в
суборенду третім особам, для
організації роздрібної торгівлі
будівельними матеріалами; додаткових
угод до вказаних договорів; планів-схем
розміщення контейнерів; розрахунків
орендної плати на 2009-2012 роки, актів
приймання-передачі на зберігання
майна; актів прийому-передачі майна у
користування, актів прийому-передачі
майна; договорів відшкодування затрат
та договорів відшкодування затрат
орендодавця за надані комунальні
послуги орендарям; розрахунків
плануємих затрат (платежів) по орендній
платі та відшкодуванню витрат
орендарями по об'єктам Інституту;
договорів оренди індивідуально
визначеного нерухомого майна, що
належить до державної власності;
звітів про незалежну оцінку ринкової
вартості майна, що передається в
оренду.

Таким чином, оскільки ФХІЗНСІЛ
передано в оренду частину будівлі
(споруди) та контейнери, гаражі
металеві, навіси іншим суб'єктам
господарювання, то відповідно ним
сплачувався земельний податок на
підставі п. 284.3 статті 284 ПК України та
ст.12 Закону України "Про плату за землю".

Водночас, позивачем систематизовано
відомості щодо площ земельних ділянок
Інституту, які знаходяться під
об'єктами оренди та земельних ділянок
прилеглих до об'єктів оренди у
відповідну таблицю, яка міститься в
матеріалах справи, згідно якої, об'єкт
оподаткування становить всього 2244
кв.м., площа земельних ділянок,
прилеглих до об'єктів оренди - 1357 кв.м.,
площа земельної ділянки, що
знаходиться під об'єктами оренди - 887
кв.м. та площа об'єктів оренди - 762,95 кв.м.,
і відповідно, як зазначено у позові,
Інститут при розрахунку розміру площі
частини земельної ділянки, що
знаходиться під об'єктами оренди,
виходив з наступних цифрових значень:
1903 кв. м. у період з 01.10.2009 р. по 31.12.2009 р.;
2136 кв. м. у період з 01.01.2010 р. по 30.06.2010 р.;
2214 кв. м. у період з 01.07.2010 р. по 30.06.2011 р.;
2244 кв. м. у період з 01.07.2011 р. по 31.12.2012 р.

Як зазначено представником позивача,
визначені дані отримані Інститутом
шляхом додавання до розміру площі
земельної ділянки, що безпосередньо
знаходиться під об'єктами оренди,
розміру площі земельної ділянки,
необхідної для обслуговування об'єктів
оренди.

При цьому, правильним є висновок суду
першої інстанції, що обчислення
земельного податку мало здійснюватись
з урахуванням площі земельної ділянки,
яка складає 0,5254 га, з огляду на таке.

В ході судового розгляду встановлено,
що посилання податкового органу щодо
нецільового використання земельної
ділянки ґрунтується, зокрема, на
висновках Державної інспекції
сільського господарства в Одеській
області (далі - Інспекція) щодо
нецільового використання Інститутом
земельної ділянки в розмірі 0,5254 га. та
на даних ДП «Одеський
науково-дослідний та проектний
інститут землеустрою» щодо визначення
меж земельної ділянки, яка
використовується позивачем в
господарській діяльності, та складає
0,5254 га.

Як вбачається з матеріалів справи, за
результатами проведеної державним
інспектором сільського господарства,
за участю оперуповноваженого
Управління Служби безпеки України в
Одеській області позапланової
перевірки дотримання вимог земельного
законодавства України Фізико-хімічним
інститутом захисту навколишнього
середовища і людини Міністерства
освіти і науки України та Національної
академії наук України, державним
інспектором сільського господарства
складено акт перевірки дотримання
вимог земельного законодавства від
21.08.2012 року, яким встановлено, що
позивачем використовується земельна
ділянка загальною площею 2,7 га за
адресою: м. Одеса, вул. Ільфа і Петрова
ріг Академіка Вільямса, на підставі
державного акту на право постійного
користування землею серія І-ОД №004934, на
частині земельної ділянки,
орієнтованою площею 0,5254 га згідно
кадастрової зйомки ДП "Одеський
інститут землеустрою" здійснюється
комерційна діяльність, а саме на
земельній ділянці розташовані
контейнери та металеві модулі з яких
здійснюється роздрібна торгівля
будівельних матеріалів, також на
вказаній земельній ділянці виявлені
огороджені площадки, які
використовуються суб'єктами
господарювання для зберігання
будівельних матеріалів та спеціальної
техніки, тобто, Інститут в особі
директора Еннана А.А. використовує
частину земельної ділянки із
зазначеної площі не за цільовим
призначенням, що є порушенням вимог ст.
96 Земельного кодексу України, за яке у
відповідності до п. "ґ" ст. 211 Земельного
кодексу України передбачена
адміністративна відповідальність за
ст.53 Кодексу України про
адміністративні правопорушення.

Водночас, 22.08.2012 року Державною
інспекцією сільського господарства в
Одеській області складено акт
обстеження земельної ділянки, у
висновках якого також зазначено, що
інститут в особі директора Еннана А.А.
використовує частину земельної
ділянки із зазначеної площі не за
цільовим призначенням.

Як вбачається з матеріалів справи,
08.11.2012 року Фізико-хімічний інститут
захисту навколишнього середовища і
людини Міністерства освіти і науки
України та Національної академії наук
України звернувся до Одеського
окружного адміністративного суду з
позовом до державного інспектора
сільського господарства в Одеській
області Соловійчук Ярослава
Руслановича, Державної інспекції
сільського господарства в Одеській
області про визнання протиправними та
скасування наказу Начальника
Державної інспекції сільського
господарства в Одеській області Демчук
О.Б. №22-пр від 14.08.2012 року «Про
проведення позапланової перевірки
щодо дотримання вимог земельного
законодавства України при
використанні земельної ділянки,
визнання протиправним та скасування
Припису державного інспектора
сільського господарства в Одеській
області Соловійчука Я.Р. №000138 від 21.08.2012
року та визнання протиправними дій
державного інспектора сільського
господарства в Одеській області
Соловійчука Я.Р. по проведенню
позапланової перевірки щодо
дотримання вимог земельного
законодавства України при
використанні земельної ділянки.

Постановою Одеського окружного
адміністративного суду від 26.03.2013 року
по справі № 1570/6778/2012, яка набрала
законної сили 26.04.2013 року
адміністративний позов
Фізико-хімічного інституту захисту
навколишнього середовища і людини
Міністерства освіти і науки України та
Національної академії наук України до
державного інспектора сільського
господарства в Одеській області
Соловійчук Ярослава Руслановича,
Державної інспекції сільського
господарства в Одеській області про
визнання протиправними та скасування
наказу та припису, визнання
протиправними дій - задоволено
повністю та визнано протиправним і
скасовано наказ Начальника Державної
інспекції сільського господарства в
Одеській області Демчук О.Б. №22-пр від
14.08.2012 року «Про проведення
позапланової перевірки щодо
дотримання вимог земельного
законодавства України при
використанні земельної ділянки;
визнано протиправним та скасовано
припис державного інспектора
сільського господарства в Одеській
області Соловійчука Я.Р. №000138 від 21.08.2012
року; визнано протиправними дії
державного інспектора сільського
господарства в Одеській області
Соловійчука Я.Р. по проведенню
позапланової перевірки щодо
дотримання вимог земельного
законодавства України при
використанні земельної ділянки,
розташованої за адресою: м. Одеса, вул.
Ільфа і Петрова на розі Академіка
Вільямса.

За змістом ст. 255 Кодексу
адміністративного судочинства України
постанова або ухвала суду, яка набрала
законної сили, є обов'язковою для осіб,
які беруть участь у справі, для їхніх
правонаступників, а також для всіх
органів, підприємств, установ та
організацій, посадових чи службових
осіб, інших фізичних осіб і підлягає
виконанню на всій території України.
Обставини, які були встановлені
постановою, що набрала законної сили, в
одній адміністративній справі не
можуть оспорюватися в іншій судовій
справі за участю тих самих сторін.

У відповідності до ч.1 ст.72 КАС
обставини, встановлені судовим
рішенням в адміністративній, цивільній
або господарській справі, що набрало
законної сили не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи, або особа, щодо
якої ці обставини встановлені.

При цьому, не потребують доказування
обставини, встановлені рішенням суду,
тобто ті обставини, щодо яких мав місце
спір і які були предметом судового
розгляду.

Отже, вищевказаною постановою
Одеського окружного адміністративного
суду від 26.03.2013 року по справі №
1570/6778/2012, яка набрала законної сили
26.04.2013 року, встановлено, зокрема,
протиправність дій державного
інспектора сільського господарства в
Одеській області Соловійчука Я.Р. по
проведенню позапланової перевірки
щодо дотримання позивачем вимог
земельного законодавства України при
використанні земельної ділянки,
розташованої за адресою: м. Одеса, вул.
Ільфа і Петрова на розі Академіка
Вільямса, за результатами якої був
складений акт перевірки, який в свою
чергу, було використано ДПІ у
Київському районі м. Одеси Одеської
області ДПС під час проведення
перевірки дотримання вимог Інститутом
податкового законодавства в частині
своєчасності, достовірності, повноти
нарахування та сплати земельного
податку за період з 01.10.2009 р. по 31.12.2012
року.

Водночас, як вбачається з матеріалів
справи, на момент проведення
відповідачем - ДПІ у Київському районі
м. Одеси Одеської області ДПС перевірки
позивача, вищевказаний позов Інституту
до державного інспектора сільського
господарства в Одеській області
Соловійчук Ярослава Руслановича,
Державної інспекції сільського
господарства в Одеській області,
зокрема, про визнання протиправними та
скасування наказу Начальника
Державної інспекції сільського
господарства в Одеській області Демчук
О.Б. №22-пр від 14.08.2012 року «Про
проведення позапланової перевірки
щодо дотримання вимог земельного
законодавства України при
використанні земельної ділянки,
визнання протиправним та визнання
протиправними дій державного
інспектора сільського господарства в
Одеській області Соловійчука Я.Р. по
проведенню позапланової перевірки
щодо дотримання вимог земельного
законодавства України при
використанні земельної ділянки вже
знаходився на розгляді в суді, і ці
обставини відповідачу були відомі
згідно наданих до перевірки
документів.

Отже, на підставі зазначеного,
використання з боку ДПІ у Київському
районі м. Одеси Одеської області ДПС
інформації як підстави для
донарахування земельного податку, яка
на час перевірки була спірною та не
доведеною, зокрема, в судовому порядку,
є недоцільним та безпідставним.

До того ж вказана перевірка Державною
інспекцією сільського господарства в
Одеській області була проведена 21.08.2012
року, проте, податковий орган
використовує її результати для
донарахування земельного податку за
період з 2009 року по 2012 рік.

Як вбачається з матеріалів справи,
згідно актів Головного управління
Держкомзему у Одеській області
перевірки дотримання вимог земельного
законодавства від 31.01.2012 року та від
02.03.2012 року, в них зазначено, серед
іншого, що Інститутом використовується
не за цільовим призначенням земельна
ділянка орієнтовною площею 0,14 га для
комерційного призначення, а саме -
торгівля будівельними матеріалами, яка
розташована за адресою: м. Одеса, вул.
Ільфа і Петрова на розі Академіка
Вільямса.

Отже, в актах ГУ Держкомзему в Одеській
області немає жодних посилань на те, що
спірна земельна ділянка складає 0,5254
га., натомість акти перевірки містять
інформацію щодо розміру використання
земельної ділянки для комерційних
цілей у розмірі 0,14 га.

При цьому, згідно висновків акту
ревізії фінансово-господарської
діяльності Інституту №031-19/584 від
20.09.2011р., складеного
Контрольно-ревізійним управлінням в
Одеській області вбачається, що в ході
проведення визначеної ревізії, КРУ в
Одеській області ініціювало
інвентаризацію площ майна Інституту та
земельної ділянки під ним із
урахуванням прилеглої території,
необхідної для його обслуговування,
фактично зайнятих орендарями такого
майна. Згідно з результатами такої
інвентаризації було встановлено, що
загальна площа земельної ділянки, що
фактично зайнята під майном та
прилеглою територією для його
обслуговування, де розташовані
орендарі Інституту, складає 0,2244 га, що
підтверджується актами інвентаризації
площ Інституту.

Отже, як вбачається з викладеного,
податковий орган обчислює суму
земельного податку виходячи з розміру
земельної ділянки 0,5254 га за весь
перевіряємий період, тоді як: у вересні
2011 року КРУ в Одеській області,
підтверджує, що розмір площ, які
використовуються орендарями
становлять 0,2244 га та у січні та березні
2012 року, органом уповноваженим на
визначення цільового використання
земельної ділянки встановлено, що
такий розмір становить - 0,14 га.

Також, підтвердженням
необґрунтованості висновків,
викладених в акті перевірки, на
підставі якого винесено оскаржуване
податкове повідомлення-рішення, є дані
висновку земельно-технічного
експертного дослідження по визначенні
площі земельних ділянок № 186/23,
складеного 11.02.2013 року Одеським
науково-дослідним інститутом судових
експертиз, зі змісту якого вбачається,
що на вирішення дослідження були
поставлені наступні питання:

- який загальний розмір площі частини
земельної ділянки (розташованої за
адресою: м. Одеса, вул. Ак. Вільямса ріг
вул. Ільфа і Петрова та належної
Фізико-хімічному інституту захисту
навколишнього середовища і людини МОН
та НАН України на підставі державного
акту на право постійного користування
земельною ділянкою серії І-ОД №0049934,
виданого Овідіопольською районною
радою народних депутатів згідно
Рішення від 27.12.1996року), що (частина)
знаходиться під об'єктами оренди
відповідно до укладених
Фізико-хімічним інститутом захисту
навколишнього середовища і людини МОН
та НАН України договорів оренди?

- який загальний розмір площі частини
земельної ділянки (розташованої за
адресою: м. Одеса, вул. Ак. Вільямса ріг
вул.Ільфа і Петрова та належної
Фізико-хімічному інституту захисту
навколишнього середовища і людини МОН
та НАН України на підставі державного
акту на право постійного користування
земельною ділянкою серії І-ОД №0049934,
виданого Овідіопольською районною
радою народних депутатів згідно
Рішення від 27.12.1996року), що (частина)
знаходиться під об'єктами оренди,
включаючи проїзди, проходи та
забудовані землі та фактично
займається підприємцями, які проводять
на даному об'єкті
фінансово-господарську діяльність?

Як вбачається із вказаного висновку
Одеським науково-дослідним інститутом
судових експертиз досліджені договори
оренди та договори «Про відшкодування
затрат орендодавця за надані
комунальні послуги орендодавцю», які
наявні в матеріалах справи, та
визначено фактичні межі користування
земельними ділянками, і встановлено, що
загальна площа земельних ділянок, які
знаходяться у фактичному користуванні
фізичних осіб - підприємців із площі,
яка знаходиться у користуванні
Інституту складає 2233 кв.м, з яких площа
капітальної забудови 183 кв.м., під
тимчасовою забудовою 618 кв.м , під
проїздами, проходами, площадками 1432
кв.м.

Отже, дослідивши висновок експерта №
186/23, суд першої інстанції дійшов
вірного висновку, що площі земельної
ділянки, що фактично використовується
орендарями, майже з точністю
відповідають розмірам, вказаним в
договорах оренди майна та договорах
відшкодування витрат, а відтак і у
податкових деклараціях ФХІЗНСІЛ, при,
цьому, різницю складають лише 11 кв.м.,
оскільки позивач, виходив із загальної
площі у розмірі 2244 кв.м., а згідно
висновку земельно-технічного
експертного дослідження по визначенні
площі земельних ділянок загальна площа
складає 2233 кв.м. Разом з цим, вказана
різниця не свідчить про заниження
позивачем об'єкту оподаткування.

Таким чином, висновок експертної
установи щодо розмірів земельної
ділянки, що використовується
орендарями ФХІЗНСІЛ, підтверджує
правильність обчислення Інститутом
об'єкта оподаткування для сплати
земельного податку та спростовує
висновки податкового органу, викладені
в акті перевірки.

Також відповідачем при проведенні
перевірки та складанні акту перевірки,
з урахуванням його згоди щодо
проведення експертизи Одеським
науково-дослідним інститутом судових
експертиз МЮУ, не враховано положення
п.84.2 ст.82 Податкового кодексу України,
який визначає, що перевірка може бути
зупинена на загальний строк, що не
перевищує 30 робочих днів, а в разі
необхідності проведення експертизи,
отримання інформації від іноземних
державних органів щодо діяльності
платника податків, завершення розгляду
судом позовів з питань, пов'язаних з
предметом перевірки, відновлення
платником податків втрачених
документів перевірка може бути
зупинена на строк, необхідний для
завершення таких процедур, і
передчасно зроблено висновки в акті
перевірки.

Також слід зазначити, що підставою для
нарахування земельного податку є дані
державного земельного кадастру (п. 286.1
ст. 286 ПК України).

За змістом п.п.14.1.42 п.14.1 ст. 14 ПК України
дані державного земельного кадастру -
сукупність відомостей і документів про
місце розташування та правовий режим
земельних ділянок, їх оцінку,
класифікацію земель, кількісну та
якісну характеристики, розподіл серед
власників землі та землекористувачів,
підготовлених відповідно до закону.

На підставі ст. 194 ЗК України
призначенням державного земельного
кадастру є забезпечення необхідною
інформацією органів державної влади та
органів місцевого самоврядування,
заінтересованих підприємств, установ і
організацій, а також громадян з метою
регулювання земельних відносин,
раціонального використання та охорони
земель, визначення розміру плати за
землю і цінності земель у складі
природних ресурсів, контролю за
використанням і охороною земель,
економічного та екологічного
обґрунтування бізнес-планів та
проектів землеустрою.

З огляду на ст. 2 Закону України «Про
Державний земельний кадастр» з метою
інформаційного забезпечення органів
державної влади та органів місцевого
самоврядування, фізичних та юридичних
осіб при справлянні плати за землю
ведеться Державний земельний кадастр

На підставі ст. 1 Закону України «Про
Державний земельний кадастр»
визначено, що державний земельний
кадастр - єдина державна
геоінформаційна система відомостей
про землі, розташовані в межах
державного кордону України, їх цільове
призначення, обмеження у їх
використанні, а також дані про
кількісну і якісну характеристику
земель, їх оцінку, про розподіл земель
між власниками і користувачами.

Згідно Указу Президента України «Про
Державне агентство земельних ресурсів
України» від 8 квітня 2011 року N 445/2011
державне агентство земельних ресурсів
України (Держземагентство України) є
центральним органом виконавчої влади з
питань земельних ресурсів та
топографо-геодезичної і
картографічної діяльності, діяльність
якого спрямовується і координується
Кабінетом Міністрів України через
Міністра аграрної політики та
продовольства України (далі - Міністр),
входить до системи органів виконавчої
влади і забезпечує реалізацію
державної політики у сфері земельних
відносин та топографо-геодезичної і
картографічної діяльності.

В ході судового розгляду встановлено,
що відповідачем при проведенні
перевірки не досліджувались дані, що
містяться в державному земельному
кадастрі щодо меж спірної земельної
ділянки.

Також правильним є висновок суду
першої інстанції, що уповноваженим
органом з питань з питань земельних
ресурсів є органи державного агентства
земельних ресурсів, а не Державна
інспекція сільського господарства, на
висновки якої посилається відповідач,
і, відповідно, листи вказаної Інспекції
та УСБУ в Одеській області та, дані
горизонтальної зйомки ДП «Одеський
інститут землеустрою» не є даними
державного земельного кадастру в
розумінні положень земельного
законодавства та Податкового кодексу
України.

Відповідно до ст.71 КАС України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення, крім випадків,
встановлених ст.72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

В ході розгляду справи позивач довів
суду ті обставини, на які він посилався
в обґрунтування заявлених вимог, а
відповідач не надав суду належні
докази на підтвердження своїх
заперечень проти позову.

Надаючи оцінку правомірності дій та
рішень органів владних повноважень,
суд керується критеріями, закріпленими
у ст.2 КАС України, які певною мірою
відображають принципи
адміністративної процедури,
встановлюючи при цьому чи прийняті
(вчинені) ним рішення (дії): на підставі,
у межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України; з використанням повноваження
з метою, з якою це повноваження надано;
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії);
безсторонньо (неупереджено);
добросовісно; розсудливо; з
дотриманням принципу рівності перед
законом, запобігаючи несправедливій
дискримінації; пропорційно, зокрема з
дотриманням необхідного балансу між
будь-якими несприятливими наслідками
для прав, свобод та інтересів особи і
цілями, на досягнення яких спрямоване
це рішення (дія); з урахуванням права
особи на участь у процесі прийняття
рішення; своєчасно, тобто протягом
розумного строку.

Доводи апеляційної скарги ґрунтуються
на суб'єктивній оцінці фактичних
обставин справи та доказів, а також на
невірному тлумаченні норм
матеріального права. Зазначені доводи
не містять посилань на конкретні
обставини чи факти або на нові докази,
які б давали підстави для скасування
рішення суду першої інстанції.

Таким чином, на підставі встановлених в
ході судового розгляду обставин, суд
першої інстанції правильно дійшов
висновку, що позовні вимоги
Фізико-хімічного інституту захисту
навколишнього середовища і людини
Міністерства освіти і науки України та
Національної академії наук України є
обґрунтованими та підлягають
задоволенню.

Враховуючи все вищевикладене, колегія
суддів вважає, що суд першої інстанції
порушень матеріального і
процесуального права при вирішенні
справи не допустив, а наведені в скарзі
доводи правильність висновків суду не
спростовують. За таких обставин,
апеляційна скарга задоволенню не
підлягає.

Керуючись ч. 1 ст. 195, 196, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст.
200, п. 1 ч. 1 ст. 205, ст. 206, ч.5 ст. 254 КАС
України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у Київському
районі м. Одеси Головного Управління
Міндоходів в Одеській області залишити
без задоволення, а постанову Одеського
окружного адміністративного суду від 14
травня 2013 року у справі № 815/1343/13-а -
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
у касаційному порядку протягом
двадцяти днів з дня складення ухвали у
повному обсязі шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Дата складення та підписання рішення в
повному обсязі - 20 червня 2014 року.

Головуючий:
О.І. Шляхтицький

Суддя:
О.В. Джабурія

Суддя:
С.І. Жук