Справа № 686/4528/14-а
Суддя: Курко О. П.
Дата ухвалення: 2014-07-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 686/4528/14-а
Головуючий у 1-й інстанції: Приступа Д.
Суддя-доповідач: Курко О. П.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 липня 2014 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого-судді: Курка О. П.

суддів: Білоуса О.В. Совгири Д. І.

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
управління праці та соціального
захисту населення Хмельницької
міської ради на постанову
Хмельницького міськрайонного суду
Хмельницької області від 18 квітня 2014
року у справі за адміністративним
позовом ОСОБА_2 до управління праці та
соціального захисту населення
Хмельницької міської ради про визнання
неправомірними дій та зобов'язання
вчинити певні дії , -

В С Т А Н О В И В :

У березні 2014 року ОСОБА_2 (Позивачка)
звернулася до Хмельницького
міськрайонного суду з
адміністративним позовом до
управління праці та соціального
захисту населення Хмельницької
міської ради (далі - Відповідач) про
визнання неправомірними дій та
зобов'язання вчинити певні дії.

Постановою Хмельницького
міськрайонного суду від 18 квітня 2014
року позов задоволено.

Не погодившись із прийнятим рішенням,
Відповідач подав апеляційну скаргу, в
якій просить його скасувати та
ухвалити нову постанову про відмову в
задоволені позову. В апеляційній
скарзі апелянт посилається на
порушення судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права,
неповне з'ясування всіх обставин
справи що призвело до неправильного її
вирішення.

Сторони повноважних представників в
судове засідання не направили, хоча
повідомлялися про дату, час та місце
апеляційного розгляду справи, що
підтверджується матеріалами справи.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 197 КАС України
суд апеляційної інстанції може
розглянути справу в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами, якщо справу може бути
вирішено на основі наявних у ній
доказів, у разі неприбуття жодної з
осіб, які беруть участь у справі, у
судове засідання, хоча вони були
належним чином повідомлені про дату,
час і місце судового засідання.

Враховуючи, що в матеріалах справи
достатньо доказів для правильного
вирішення апеляційної скарги, колегія
суддів визнала за можливе розглянути
справу в порядку письмового
провадження.

Заслухавши суддю-доповідача,
дослідивши матеріали справи та
перевіривши доводи апеляційної скарги,
колегія суддів вважає, що апеляційну
скаргу необхідно залишити без
задоволення, а постанову суду першої
інстанції - без змін, виходячи з
наступного.

З обставин справи встановлено, що 3
лютого 2014 року Позивачка звернулася до
Відповідача із заявою, в якій просила
виплатити допомогу по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку за періоди з 23 березня 2009 року до 23
березня 2010 року і з 18 листопада 2010 року
до 1 серпня 2011 року в розмірі не менше
прожиткового мінімуму, встановленого
законом, з урахуванням виплачених сум.
Свої вимоги обґрунтовувала тим, що в
зазначені періоди Відповідач
неправомірно виплачував їй державну
допомогу в розмірі, визначеному ст. 15
Закону України «Про державну допомогу
сім 'ям з дітьми».

Листом №825 від 6 лютого 2014 року
Відповідач відмовив Позивачці у
задоволенні її вимог, посилаючись на
Постанову Кабінету Міністрів України
від 27 грудня 2001 року № 1751 "Про
затвердження Порядку призначення і
виплати державної допомоги сім`ям з
дітьми".

Колегія суддів погоджується з рішенням
суду першої інстанції та вважає таку
відмову Відповідача протиправною, з
огляду на наступне.

До 1 січня 2008 року - дати набрання
чинності Законом України "Про
Державний бюджет України на 2008 рік та
про внесення змін до деяких
законодавчих актів України" № 107-VI -
правовідносини щодо виплати допомоги
регулювалися Законом України 2811-ХІІ
"Про державну допомогу сім`ям з дітьми",
дія якого поширювалася на осіб, не
застрахованих у системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування (стаття 13), та
Законом України від 18 січня 2001 року №
2240-III «Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими похованням»,
який поширював свою дію на
застрахованих у зазначеній системі
осіб. Розмір допомоги також визначався
цими законами. Зокрема, статтею 43
Закону України № 2240-III «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими похованням»
було передбачено, що допомога по
догляду за дитиною надається
застрахованій особі у розмірі, що
встановлюється правлінням Фонду
соціального страхування з тимчасової
втрати працездатності, але не менше
розміру прожиткового мінімуму,
встановленого законом.

Пунктами 23, 25 розділу 2 Закону України
"Про Державний бюджет України на 2008 рік
та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України" були
внесені відповідні зміни до Закону
України "Про державну допомогу сім`ям з
дітьми" та Закону України" Про
загальнообов`язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням".

Рішенням Конституційного Суду України
від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008 визнано
неконституційними низку положень
Закону України "Про Державний бюджет
України на 2008 рік та про внесення змін
до деяких законодавчих актів України",
в тому числі й пункт 25 розділу II цього
Закону щодо виключення статей 40-44
Закону України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням".

Пунктом 2 розділу 3 Закону України "Про
Державний бюджет України на 2008 рік та
про внесення змін до деяких
законодавчих актів України було
передбачено, що розділ 2 цього Закону
діє до 31 грудня 2008 року.

Таким чином, з дня ухвалення
Конституційним Судом України рішення
№ 10-рп/2008 відновили свою дію вище
зазначені положення Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв`язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням", а з 1 січня 2009 року - статті
13, 15 Закону України "Про державну
допомогу сім`ям з дітьми".

Водночас частиною 3 статті 46 Закону
України "Про Державний бюджет України
на 2009 рік", частиною 3 статті 45 Закону
України "Про Державний бюджет України
на 2010 рік" було визначено, що допомога
при народженні дитини та по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку відповідно до Закону України "Про
державну допомогу сім'ям з дітьми" та
Закону України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням" призначається і
здійснюється в розмірах і порядку,
визначених Кабінетом Міністрів
України.

Порядок призначення і виплати
державної допомоги сім`ям з дітьми
(далі - Порядок) був затверджений
постановою Кабінетом Міністрів
України від 27 грудня 2001 року № 1751 саме
на виконання Закону України "Про
державну допомогу сім`ям з дітьми"
(пункт 1 Порядку).

Розміри і порядок виплати допомоги по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку відповідно до Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування у
зв'язку з тимчасовою втратою
працездатності та витратами,
зумовленими народженням та похованням"
Кабінет Міністрів України не визначав.

Аналогічна правова позиція міститься в
постанові Верховного Суду України від
22.04.2014 року по адміністративній справі
№ 21-410а12.

Щодо посилань Відповідача на те, що
управління праці та соціального
захисту населення є неналежною
стороною по даній справі, колегія
суддів зазначає, що Фонд соціального
страхування з тимчасової втрати
працездатності перераховує кошти на
рахунки управління, а саме Відповідач
відповідає за витрати на забезпечення
виплати допомоги по догляду за дитиною
до досягнення нею трирічного віку.

На підставі вищезазначеного, колегія
суддів дійшла висновку, що суд першої
інстанції вірно встановив, що для
вирішення спору стосовно виплати
допомоги по догляду за дитиною до
досягнення 3-х років особі, яка
застрахована у системі соціального
загальнообов`язкового державного
соціального страхування, якою є
Позивачка, повинні застосовуватися
норми спеціального закону, яким є Закон
України Про загальнообов`язкове
державне соціальне страхування у
зв'язку з тимчасовою втратою
працездатності та витратами,
зумовленими народженням та
похованням". Тому, відмова Відповідача
в здійсненні виплати допомоги по
догляду за дитиною до досягнення
трирічного віку відповідно до ст.43 ЗУ
"Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням" є протиправною, а позовні
вимоги ОСОБА_2 про стягнення допомоги
по догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку є обґрунтованими та
підлягають задоволенню.

Оскільки доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду першої
інстанції, колегія суддів вважає, що
суд першої інстанції ухвалив
оскаржуване рішення відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права, а тому
підстави для його скасування або зміни
відсутні.

Згідно зі п. 1 ч. 1 ст. 198 , ст. 200 КАС
України, суд апеляційної інстанції
залишає скаргу без задоволення, а
постанову суду - без змін, якщо визнає,
що суд першої інстанції правильно
встановив обставини справи та ухвалив
судове рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206,
212, 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу управління праці та
соціального захисту населення
Хмельницької міської ради, - залишити
без задоволення, а постанову
Хмельницького міськрайонного суду
Хмельницької області від 18 квітня 2014
року, - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили в
порядку та в строки, передбачені ст. ст.
212, 254 КАС України.

Головуючий
Курко О. П.

Судді
Білоус О.В.

Совгира Д. І.