Справа № 760/2874/14-а
Суддя: Лазаренко В. В.
Дата ухвалення: 2014-07-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження №2-а-183/14
у справі №760/2874/14-а
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 липня 2014 суддя Солом'янського
районного суду м. Києва Лазаренко В.В.,
розглянувши в порядку скороченого
провадження адміністративний позов
ОСОБА_1 до Управління праці та
соціального захисту населення
Солом'янської районної в м. Києві
державної адміністрації, Київського
міського центру по нарахуванню та
здійсненню соціальних виплат про
визнання дій суб'єкта владних
повноважень протиправними та
зобов'язання вчини певні дії, -

В С Т А Н О В И В :

10.02.2014 року ОСОБА_1 звернувся до суду з
позовом до Управління праці та
соціального захисту населення
Солом'янської районної у м. Києві
державної адміністрації, Київського
міського центру по нарахуванню та
здійсненню соціальних виплат в якому
просив:

- визнати протиправною бездіяльність
та зобов'язати відповідачів здійснити
перерахунок, нарахувати та виплатити
позивачеві щорічну допомогу на
оздоровлення у розмірі 4-х мінімальних
заробітних плат, в поряду та на умовах,
визначених положеннями статті 48 Закону
України від 28.02.1991 року №796-ХІІ, за
період починаючи з 1996 року по 2013 рік
включно, що дорівнює 68-ми розмірам
мінімальних заробітних плат;

- визнати протиправною бездіяльність
та зобов'язати відповідачів здійснити
перерахунок, нарахувати та виплатити
позивачеві одноразову компенсацію як
інваліду ІІІ групи з числа учасників
ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС, який став
інвалідом внаслідок Чорнобильської
катастрофи в розмірі 30-ти мінімальних
заробітних плат;

- зобов'язати відповідачів в подальшому
нараховувати та виплачувати
позивачеві щорічну допомогу на
оздоровлення у розмірі 4-х мінімальних
заробітних плат, в поряду та на умовах,
визначених положеннями статті 48 Закону
України від 28.02.1991 року №796-ХІІ.

Свої вимоги мотивував тим, що він
перебуває на обліку в управлінні праці
та соціального захисту населення
Солом'янської районної в м. Києві
державної адміністрації як учасник
ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС першої категорії.
Згідно рішення МСЕК від 09.09.2000 року йому
встановлено ІІІ групу інвалідності,
внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Виходячи з положень Закону №796-ХІІ
позивач вважає, що він має право на
одноразову компенсацію як інваліду ІІІ
групи з числа учасників ліквідації
наслідків аварії на Чорнобильській
АЕС, який став інвалідом внаслідок
Чорнобильської катастрофи в розмірі
30-ти мінімальних заробітних плат, а
також на щорічну допомогу на
оздоровлення у розмірі 4-х мінімальних
заробітних плат.

У зв'язку з тим, що вказані виплати
нараховуються та виплачуються
позивачеві у значно меншому розмірі,
останній звернувся до Управління праці
та соціального захисту населення
Солом'янської районної у м. Києві
державної адміністрації з заявою, в
якій просив здійснити нарахування,
перерахунок та виплату одноразової
компенсацію та щорічної допомоги на
оздоровлення відповідно до ст. 48 Закону
№796-ХІІ

Листами Управління праці та
соціального захисту населення
Солом'янської районної у м. Києві
державної адміністрації від 23.07.2013 року
№Є-1004 та від 20.09.2013 року №Є-1004/1 позивачу
в перерахунку відмовлено. Відмова
обґрунтована тим, що розмір вказаних
соціальних виплат здійснюється
управлінням у порядку та розмірах
визначних Кабінетом міністрів України.

Позивач вважає вказану вимогу
незаконною, оскільки вважає що
відповідачі в супереч положень
Конституції України та законодавства
неправомірно надають перевагу актам
Кабінету міністрів України, і
зобов'язані здійснювати нарахування та
виплату соціальних виплат на які він
має право згідно Закону №796-ХІІ у
розмірі визначеному ним у ст. 48.

З наведених підстав позивач просить
позов задовольнити.

Ухвалою суду від 13.02.2014 року
адміністративний позов ОСОБА_1 в
частині позовних вимог за період з 1996
року по 2012 рік залишено без розгляду.

28.03.2014 року та 31.03.2014 року до суду
надійшли заперечення відповідачів, в
яких останні не визнають вимоги
позивача та просять відмовити в
задоволенні позову, посилаючись на
його безпідставність та
необґрунтованість.

Дослідивши матеріали справи, суд
приходить до висновку про відмову в
задоволенні позову в повному обсязі,
виходячи з наступного.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1
перебуває на обліку в Управління праці
та соціального захисту населення
Солом'янської районної у м. Києві
державної адміністрації (Управління)
як учасник ліквідації наслідків аварії
на ЧАЕС 1 категорії з 01.10.2002 року.

Згідно рішення МСЕК від 09.09.2000 позивачу
встановлено ІІІ групу інвалідності з
24.02.2000 року, яка пов'язана з виконанням
обов'язків військової служби по
ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.

За 2013 рік позивачу нарахована та
виплачена щорічна допомога на
оздоровлення в розмірі 90,00 грн.,
відповідно до постанови КМУ від 12.07.2005
року №562 «Про щорічну допомогу на
оздоровлення громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Не погоджуючись з таким розміром
позивач звернувся із заявою до
Управління в якому просив здійснити
перерахунок та виплату вказаної
допомоги в розмірі 4-х мінімальних
заробітних плат встановленому ст. 48
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» від 28.02.1991 року №796-XII.

Також у даній заяві позивач просив
здійснити перерахунок та виплату
одноразової компенсації за шкоду,
заподіяну здоров'ю внаслідок
інвалідності, в розмірі 30-ти
мінімальних заробітних плат
відповідно до ст. 48 Закону №796-XII.

Листом Управління від 23.07.2013 року №Є-1004
в перерахунку щорічна допомога на
оздоровлення відмовлено.

Листом Управління від 20.09.2013 року
№Є-1004/1 повідомлено позивача, що
питання призначення виплати
одноразової компенсації за шкоду,
заподіяну здоров'ю внаслідок
інвалідності, може бути розглянуто при
умові надання довідок з місця роботи та
Пенсійного фонду України про
неотримання вказаної компенсації
раніше.

Надаючи правову оцінку діям
відповідача, суд, погоджуючись з
доводами позивача, зазначає, що основні
положення щодо реалізації
конституційного права громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи, на охорону їхнього життя і
здоров'я, створення єдиного порядку
визначення категорій зон радіоактивно
забруднених територій, умов проживання
і трудової діяльності на них,
соціального захисту потерпілого
населення визначені та закріплені в
Законі №796-ХІІ.

Статтею 48 вказаного Закону передбачено
виплату щорічної допомоги на
оздоровлення інвалідам ІІІ групи у
розмірі чотирьох мінімальних
заробітних плат.

Разом з цим стаття 62 Закону -
регламентує, що порядок застосування
цього Закону провадиться у порядку,
визначеному Кабінетом Міністрів
України, рішення якого, відповідно ст.
117 Конституції України, є обов'язковими
для виконання.

Статтею 67 Закону визначено, що
конкретні розміри всіх доплат, пенсій і
компенсацій підвищуються Кабінетом
Міністрів України.

На підставі ст.117 Конституції України
та ст.ст. 62,67 Закону, Кабінет Міністрів
України видав Постанову від 12.07.2005 р. №
562 «Про щорічну допомогу на
оздоровлення громадянам, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», якою встановив розміри
щорічної допомоги на оздоровлення.

Відповідно ст. 63 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи»
фінансування витрат, пов'язаних з
реалізацією цього Закону, здійснюється
за рахунок державного бюджету.

Частиною другою ст. 95 Конституції
України визначено, що будь-які видатки
держави на загальносуспільні потреби,
їх розмір і цільове спрямування
визначаються виключно законом про
Державний бюджет України на
відповідний рік.

До видатків, що здійснюються з
Державного бюджету належать, зокрема,
видатки на державні програми з
ліквідації наслідків Чорнобильської
катастрофи ( п. 17 ст. 87 Бюджетного
кодексу України).

Ст. 4 Бюджетного кодексу України
зазначає, що при здійсненні бюджетного
процесу в Україні положення
нормативно-правових актів
застосовуються лише в частині, в якій
вони не суперечать положенням
Конституції України цьому кодексу та
закону про Державний бюджет України.

Так частиною 4 прикінцевих положень
Закону України «Про Державний бюджет
України на 2013 рік» установлено, що у 2013
році норми і положення ст. 48 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
застосовуються у порядку та розмірах,
встановлених Кабінетом Міністрів
України виходячи з наявних фінансових
ресурсів Державного бюджету України та
бюджету Пенсійного фонду України на 2013
рік.

В силу статті 1 Закону України «Про
Кабінет Міністрів України» Кабінет
Міністрів України (Уряд України) (далі -
КМУ) є вищим органом у системі органів
виконавчої влади. У відповідності до
статті 52 даного Закону Кабінет
Міністрів України на основі та на
виконання ст. ст. 116, 117 Конституції
України і законів України, актів
Президента України видає обов'язкові
для виконання акти-постанови і
розпорядження.

Частиною 1 ст. 150 Конституції України
визначено, що вирішення питання про
відповідність Конституції України
(конституційність) законів та інших
правових актів Верховної Ради України,
актів Президента України, актів
Кабінету Міністрів України належить до
повноважень Конституційного Суду
України.

Закон України «Про державний бюджет
України на 2013 рік», прийнятий пізніше
ніж Закон №796-XII, неконституційними не
визнавався, положення постанови
Кабінету Міністрів України від 12 липня
2005 року №562 «Про щорічну допомогу на
оздоровлення громадянам, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» є чинними.

З огляду на викладене, суд, приходить до
висновку щодо правомірності
нарахування позивачу щорічної
допомоги на оздоровлення в розмірі,
встановленому постановою Кабінету
Міністрів України від 12 липня 2005 року
№562.

Крім того, як встановлено вище
інвалідність позивачу встановлена з
24.02.2000 року, на обліку Управління
позивач перебуває з 01.10.2002 року.

Статтею 48 Законі №796-ХІІ передбачено,
що інвалідам ІII групи одноразова
компенсація учасникам ліквідації
наслідків аварії на Чорнобильській
АЕС, які стали інвалідами внаслідок
Чорнобильської катастрофи
виплачується в розмірі 30 мінімальних
заробітних плат.

Оскільки інвалідність позивача
пов'язана з Чорнобильською
катастрофою, останній має право на
отримання одноразової компенсації
учасникам ліквідації наслідків аварії
на Чорнобильській АЕС, які стали
інвалідами внаслідок Чорнобильської
катастрофи.

Разом з цим згідно п. з Положення про
порядок виплати одноразової
компенсації за шкоду, заподіяну
здоров'ю, особам, які стали інвалідами
внаслідок Чорнобильської катастрофи,
та сім'ям за втрату годувальника,
затверджено наказом МНС України від 31
грудня 1996 року №28, чинного з 14.04.1997 року
по 30.07.2007 року, виплата одноразової
компенсації за шкоду, заподіяну
здоров'ю, особам, які стали інвалідами
внаслідок Чорнобильської катастрофи,
проводиться: працюючим громадянам - за
місцем основної роботи (служби,
навчання); непрацюючим пенсіонерам -
органами, які виплачують пенсії;
тимчасово непрацюючим громадянам, а
також тим, які займаються
індивідуальною трудовою діяльністю,-
органами, які визначаються місцевими
органами державної виконавчої влади
за місцем проживання.

Відповідно до листа Управління від
20.09.2013 року №Є-1004/1 зазначено, що згідно
особової справи ОСОБА_1, останній на
дату встановлення групи інвалідності
працював у Київському державному
спеціалізованому автопідприємстві-1007
«Укрм'ясомолтранс» на посаді водія.

Як вбачається з долученої до
матеріалів справи заяви, при зверненні
до Управління позивач просив здійснити
перерахунок та виплату вказаної
компенсації.

За таких обставин суд вбачає, що
відповідачем правомірно відмовлено
позивачу у перерахунку одноразової
компенсації, та у відповідності до
пункту 3 Положення від 31.12.1996 року
запропоновано надати відповідні
довідки.

Враховуючи вище викладене, суд
знаходить заявлені позивачем вимог
необґрунтованими, у зв'язку з чим
приходить до висновку про відмову в
задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 2, 6, 17, 18, 104-106, 128, 158, 159,
161-163 КАС України, суд, -

П О С Т А Н ОВ И В:

В задоволенні адміністративного
позову ОСОБА_1 до Управління праці та
соціального захисту населення
Солом'янської районної в м. Києві
державної адміністрації, Київського
міського центру по нарахуванню та
здійсненню соціальних виплат про
визнання дій суб'єкта владних
повноважень протиправними та
зобов'язання вчини певні дії -
відмовити.

Постанова може бути оскаржена до
Апеляційного адміністративного суду м.
Києва через суд першої інстанції
протягом десяти днів з моменту
отримання копії постанови.

Суддя: