Справа № 524/1274/14-а
Суддя: Катунов В.В.
Дата ухвалення: 2014-07-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 липня 2014 р.Справа № 524/1274/14-аКолегія
суддів Харківського апеляційного
адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Катунова В.В.

Суддів: Бершова Г.Є. , Ральченка І.М.

за участю секретаря судового засідання
Кудіної Я.Г.,

в присутності:

позивача ОСОБА_1,

представника відповідача Голуба С.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Головного управління
Пенсійного фонду України в
Полтавській області на постанову
Автозаводського районного суду м.
Кременчука Полтавської області від
16.05.2014р. по справі № 524/1274/14-а

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління
Пенсійного фонду України в
Полтавській області

про визнання непраовмірною
бездіяльності, зобов'язання і заборону
вчиняти певні дії,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач - ОСОБА_1, звернувся до суду з
позовом, в якому просив суд визнати
протиправною бездіяльність Головного
управління Пенсійного фонду України в
Полтавській області щодо невиплати
йому з 01.01.2014 року пенсії в розмірі
визначеному ст. 22 ЗУ «Про пенсійне
забезпечення осіб, звільнених з
військової служби, та деяких інших
осіб», а саме, не нижче чим у розмірі 130%
від трьох з половиною мінімальних
пенсій за віком, виходячи з розміру
мінімальної пенсії за віком,
встановленого ч.1 ст. 28 ЗУ «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», зобов'язати Головне
управління Пенсійного фонду України в
Полтавській області здійснити дії по
призначенню та виплаті йому пенсії в
розмірі визначеному ст. 22 ЗУ «Про
пенсійне забезпечення осіб,
звільнених з військової служби, та
деяких інших осіб», а саме, не нижче чим
у розмірі 130% від трьох з половиною
мінімальних пенсій за віком, виходячи з
розміру мінімальної пенсії за віком,
встановленого ч.1 ст. 28 ЗУ «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» з 01.01.2014 року та
заборонити відповідачу здійснювати
дії по виплаті йому з 01.01.2014 року іншої
пенсії ніж на підставі та у розмірі
визначеному ст. 22 ЗУ «Про пенсійне
забезпечення осіб, звільнених з
військової служби, та деяких інших
осіб», а також визнати протиправними
дії Головного управління Пенсійного
фонду України в Полтавській області
щодо призначення йому з 21.02.2014 року
пенсії за вислугу років без його згоди
та без подання відповідної письмової
заяви.

Постановою Автозаводського районного
суду м. Кременчука Полтавської області
від 16.05.2014 року адміністративний позов
ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність
Головного управління Пенсійного фонду
України в Полтавській області щодо
невиплати ОСОБА_1 з 01.01.2014 року пенсії в
розмірі визначеному ст. 22 ЗУ «Про
пенсійне забезпечення осіб,
звільнених з військової служби, та
деяких інших осіб» у розмірі 130% від
трьох з половиною мінімальних пенсій
за віком, виходячи з розміру
мінімальної пенсії за віком,
встановленого ч.1 ст. 28 ЗУ «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування».

Зобов'язано Головне управління
Пенсійного фонду України в Полтавській
області здійснити дії по виплаті
ОСОБА_1 пенсії в розмірі визначеному ст.
22 ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб,
звільнених з військової служби, та
деяких інших осіб» у розмірі 130% від
трьох з половиною мінімальних пенсій
за віком, виходячи з розміру
мінімальної пенсії за віком,
встановленого ч.1 ст. 28 ЗУ «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» з 1 січня 2014 року.

Визнано протиправними дії Головного
управління Пенсійного фонду України в
Полтавській області щодо призначення
ОСОБА_1 з 21.02.2014 року пенсії за вислугу
років.

В іншій частині позовних вимог -
відмовлено.

Не погоджуючись з зазначеним вище
судовим рішенням відповідач звернувся
із апеляційною скаргою, в якій просить
скасувати оскаржувану постанову в
частині задоволених позовних вимог, як
таку, що постановлена із порушенням
норм матеріального і процесуального
права, та ухвалити нову постанову, якою
у задоволенні позову відмовити
повністю.

Колегія суддів, заслухавши
суддю-доповідача, пояснення осіб, які
прибули в судове засідання,
перевіривши в межах апеляційної скарги
рішення суду першої інстанції та
доводи апеляційної скарги, дослідивши
матеріали справи, вважає, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
ОСОБА_1 з 09.10.2009 року надано статус
інваліда війни ІІ групи безстроково, що
підтверджується копією посвідчення
серії НОМЕР_2, виданого 09.10.2009 року
Управлінням праці та соціального
захисту населення виконавчого
комітету Автозавлодської районного
ради м.Кременчука Полтавської області.

Позивач перебуває на обліку в
Головному Управлінні Пенсійного фонду
України в Полтавській області та до
21.02.2014 року отримував пенсію по
інвалідності.

Постановою Автозаводського районного
суду м.Кременчука Полтавської області
від 09.03.2010 року було зобов'язано Головне
управління Пенсійного фонду України в
Полтавській області здійснити ОСОБА_1
перерахунок та виплату недоплаченої
частини пенсії відповідно до вимог ст.
22 ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб,
звільнених з військової служби, та
деяких інших осіб» у розмірі 130% від
трьох з половиною мінімальних пенсій
за віком, виходячи з розміру
мінімальної пенсії за віком,
встановленого ч.1 ст. 28 ЗУ «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» з 12.01.2005 року за
виключенням періоду з 01.01.2006 року по
21.05.2008 року з урахуванням проведених
виплат.

У зв'язку з набранням чинності ЗУ «Про
внесення змін до ЗУ «Про державний
бюджет України на 2011 рік» від 14.06.2011
року, постанови КМУ від 06.07.2011 року «Про
встановлення деяких розмірів виплат,
що фінансуються за рахунок коштів
державного бюджету» з 01.11.2011 року
нарахування пенсії ОСОБА_1 відновлено
за нормами, що застосовувались до
постановлення рішення суду від 09.03.2010
року.

17.01.2014 року позивач звернувся до
відповідача з заявою про відновлення
виплат пенсії з 01.01.2014 року в порядку та
розмірах, визначеному постановою
Автозаводського районного суду
м.Кременчука Полтавської області від
09.03.2010 року.

Відповідно до листа Головного
управління Пенсійного фонду України в
Полтавській області № 34/с-03 від 04.02.2014
року, позивача повідомлено про те, що
проведені перерахунки його пенсії з
01.11.2011 року по даний час і фактична
виплата пенсії в повній мірі
відповідають вимогам чинного
законодавства.

Задовольняючи адміністративний позов
в частині визнання протиправними дій
Головного управління Пенсійного фонду
України в Полтавській області щодо
призначення йому з 21.02.2014 року пенсії
за вислугу років, суд першої інстанції
виходив з його обґрунтованості.

Колегія суддів погоджується із такими
висновками суду першої інстанції з
огляду на наступне.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про
пенсійне забезпечення осіб,
звільнених з військової служби, та
деяких інших осіб»,
військовослужбовцям, особам, які мають
право на пенсію за цим Законом та
членам їх сімей, які одночасно мають
право на різні державні пенсії,
призначається одна пенсія за їх
вибором.

Статтями 13, 21, 30 Закону України
передбачено призначення трьох видів
пенсій, а саме: за вислугу років, по
інвалідності, у зв'язку з втратою
годувальника відповідно.

Статтею 22 Закону України «Про пенсійне
забезпечення осіб, звільнених з
військової служби, та деяких інших
осіб» визначено мінімальний розмір
пенсії по інвалідності.

Пунктом 14 Постанови Правління
Пенсійного фонду України «Про
затвердження Порядку подання та
оформлення документів для призначення
(перерахунку) пенсій відповідно до
Закону України «Про пенсійне
забезпечення осіб, звільнених з
військової служби, та деяких інших
осіб» від 30.01.2007 року, визначено, що
орган, що призначає пенсії,
розглядає питання про призначення
пенсії або про відновлення виплати
раніше призначеної пенсії, а також про
переведення з одного виду пенсії на
інший при зверненні особи з
відповідною заявою.

Заяви про переведення з одного виду
пенсії на інший і поновлення виплати
раніше призначеної пенсії приймаються
органом, що призначає пенсії, при
поданні заявником всіх необхідних
документів.

Заявнику або посадовій особі
уповноваженого структурного
підрозділу органом, що призначає
пенсії, видається розписка -
повідомлення із зазначенням дати
приймання заяви, а також переліку
одержаних і відсутніх документів,
які необхідно подати в тримісячний
термін з дня прийняття заяви.

Пунктами 16, 17, 18 даної постанови
передбачено, що при прийманні
документів для призначення пенсії
орган, що призначає пенсії: перевіряє
правильність оформлення заяви й
подання про призначення пенсії,
відповідність викладених у них
відомостей про особу даним паспорта та
документам про стаж; здійснює
попередню перевірку змісту і
належного оформлення представлених
документів; перевіряє правильність
копій відповідних документів, фіксує й
засвідчує виявлені розходження.

Не пізніше 10 днів після надходження
заяви з необхідними для призначення,
переведення з одного виду пенсії на
інший та відновлення раніше
призначеної пенсії документами
орган, що призначає пенсію, розглядає
подані документи та приймає рішення
щодо призначення, переведення з
одного виду пенсії на інший та
відновлення раніше призначеної
пенсії або про відмову в
призначенні, переведенні з одного
виду пенсії на інший та відновленні
раніше призначеної пенсії.

Рішення щодо призначення,
переведення з одного виду пенсії на
інший та відновлення раніше
призначеної пенсії оформляється
розпорядженням органу, що призначає
пенсії.

Як вбачається з матеріалів справи,
подана заява позивача (а.с. 107) не
містила вимоги про переведення його на
пенсію за вислугу років, листом
Головного управління Пенсійного фонду
України в Полтавській області № 1215/03-24/1
від 27.02.2014 року йому було роз'яснено про
те, в якому розмірі він буде отримувати
пенсію за вислугу років та повідомлено
про необхідність підтвердити свою
згоду на перехід на вказаний вид
пенсії, у зв'язку з тим, що такий перехід
може погіршити його матеріальне
становище..

Доказів того, що ОСОБА_1 письмово
підтвердив свою згоду на перехід на
пенсію за вислугу років відповідачем
надано не було.

Разом з тим, в подальшому ОСОБА_1
відповідно до Закону України «Про
пенсійне забезпечення осіб, звільнених
з військової служби, та деяких інших
осіб» з 21.02.2014 року була призначена
пенсія за вислугу років, що
підтверджується повідомленням
Головного управління Пенсійного фонду
України в Полтавській області про
призначення пенсії № 1980/03-24/1 від 07.04.2014
року.

Отже, враховуючи відсутність письмової
згоди позивача на призначення йому
пенсії за вислугу років, суд першої
інстанції дійшов правомірного
висновку про визнання протиправними
дій Головного управління Пенсійного
фонду України в Полтавській області
щодо призначення йому з 21.02.2014 року
вказаної пенсії.

Також колегія суддів погоджується з
висновками суду першої інстанції щодо
обґрунтованості позовних вимог в
частині визнання бездіяльності
Головного управління Пенсійного фонду
України в Полтавській області щодо
невиплати позивачу з 01.01.2014 року пенсії
в розмірі визначеному ст. 22 Закону
України «Про пенсійне забезпечення
осіб, звільнених з військової служби,
та деяких інших осіб» з огляду на
наступне.

Відповідно до ст. 21 Закону України
«Про пенсійне забезпечення осіб,
звільнених з військової служби, та
деяких інших осіб», пенсії по
інвалідності військовослужбовцям,
особам, які мають право на пенсію за цим
Законом призначаються в таких
розмірах: інвалідам війни I групи - 100
процентів, II групи - 80 процентів, III
групи - 60 процентів відповідних сум
грошового забезпечення (заробітку);
іншим інвалідам I групи - 70 процентів, II
групи - 60 процентів, III групи - 40
процентів відповідних сум грошового
забезпечення (заробітку).

Відповідно до статті 22 цього Закону
мінімальні розміри пенсій по
інвалідності встановлюються:

- інвалідам війни з числа солдатів і
матросів строкової служби I групи - у
розмірі чотирьох мінімальних пенсій за
віком, II групи - трьох з половиною
мінімальних пенсій за віком, III групи -
двох мінімальних пенсій за віком, іншим
інвалідам з числа солдатів і матросів
строкової служби I групи - 200 процентів,
II групи - 100 процентів і III групи - 50
процентів мінімального розміру пенсії
за віком (абзац другий статті 22 у
редакції Закону України від 23.11.1995 №
456/95-ВР);

- інвалідам з числа єфрейторів (старших
солдатів) і сержантів, старших матросів
і старшин строкової служби - у розмірі
110 процентів, з числа прапорщиків і
мічманів, військовослужбовців
надстрокової служби та військової
служби за контрактом, осіб молодшого
начальницького і рядового складу
органів внутрішніх справ і державної
пожежної охорони - 120 процентів, а з
числа офіцерського складу та осіб
начальницького складу (крім молодшого)
органів внутрішніх справ і державної
пожежної охорони - 130 процентів
відповідних мінімальних розмірів
пенсій, передбачених цією статтею для
інвалідів з числа солдатів і матросів
строкової служби (абзац третій статті 22
в редакції Закону України "Про
внесення змін до деяких законів
України" від 24.06.2004 № 1889-IV).

Підпунктом 2 пункту 29 Розділу II
"Внесення змін до деяких законодавчих
актів України" Закону України "Про
Державний бюджет України на 2008 рік та
про внесення змін до деяких
законодавчих актів України" від 28.12.2007
№ 107-VI змінено абзац другий та третій
ст. 22 ЗУ «Про пенсійне забезпечення
осіб, звільнених з військової служби,
та деяких інших осіб».

Ці зміни за пунктом 2 розділу IIІ Закону
України "Про Державний бюджет України
на 2008 рік та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України" від 28.12.2007
№ 107-VI набрали чинності з 01.01.2008, але
визнано такими, що не відповідають
Конституції України (є
неконституційними), згідно з Рішенням
Конституційного Суду України від 22.05.2008
№ 10-рп/2008.

Редакція вказаної статті після 01.01.2008
року не змінювалась.

Законом України "Про Державний бюджет
України на 2012 рік" від 22.12.2011 № 4282-VI та
Законом України "Про Державний бюджет
України на 2013 рік" від 06.12.2012 № 5515-VI
встановлювалось, що у 2012-2013 роках норми
і положення статті 22 ЗУ «Про пенсійне
забезпечення осіб, звільнених з
військової служби, та деяких інших
осіб» застосовуються у порядку та
розмірах, встановлених Кабінетом
Міністрів України виходячи з наявних
фінансових ресурсів Державного
бюджету України та бюджету Пенсійного
фонду України на 2012 рік та 2013 рік
відповідно.

Законом України "Про Державний бюджет
України на 2014 рік" від 16.01.2014 № 719-VII
окремий порядок застосування норм і
положень статті 22 Закону України "Про
пенсійне забезпечення осіб, звільнених
з військової служби, та деяких інших
осіб" не встановлено.

Таким чином, положення статті 22 Закону
України "Про пенсійне забезпечення
осіб, звільнених з військової служби,
та деяких інших осіб" в редакції
підпункту 2 пункту 29 розділу II Закону
України від 28.12.2007 № 107-VI не підлягають
застосуванню у зв'язку з відновленням
дії попередньої редакції цієї норми,
зокрема, абзацу другого статті 22 у
редакції Закону України від 23.11.1995 №
456/95-ВР, абзацу третього статті 22 в
редакції Закону України "Про внесення
змін до деяких законів України" від
24.06.2004 № 1889-IV.

З огляду на викладене, колегія суддів
погоджується з висновками суду першої
інстанції про наявність у позивача
права з 01.01.2014 року на отримання пенсії
в розмірі визначеному ст. 22 ЗУ «Про
пенсійне забезпечення осіб,
звільнених з військової служби, та
деяких інших осіб» у розмірі 130% від
трьох з половиною мінімальних пенсій
за віком, виходячи з розміру
мінімальної пенсії за віком.

Відповідно до ст. 159 Кодексу
адміністративного судочинства
України, судове рішення повинно бути
законним та обґрунтованим.

З огляду на викладене, колегія суддів
вважає, що постанова Автозаводського
районного суду м. Кременчука
Полтавської області від 16.05.2014 р. по
справі № 524/1274/14-а відповідає вимогам
ст. 159 КАС України, а тому відсутні
підстави для її скасування та
задоволення апеляційних вимог
апелянта, позивача у справі.

Відповідно до ст. 200 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд апеляційної інстанції
залишає апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову або ухвалу
суду -без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія
суддів, погоджуючись з висновками суду
першої інстанції, вважає, що суд дійшов
вичерпних юридичних висновків щодо
встановлення обставин справи і
правильно застосував до спірних
правовідносин сторін норми
матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених
вище підстав, висновків суду не
спростовують.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п.1 ч.1 ст. 198,
ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Головного
управління Пенсійного фонду України в
Полтавській області залишити без
задоволення.

Постанову Автозаводського районного
суду м. Кременчука Полтавської області
від 16.05.2014р. по справі № 524/1274/14-а
залишити без змін.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний
номер НОМЕР_1, АДРЕСА_1) витрати
пов'язані із прибуттям до суду в
розмірі 57 грн.22 коп. (п'ятдесят сім грн. 22
коп).

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
у касаційному порядку протягом
двадцяти днів з дня складання ухвали у
повному обсязі шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Катунов В.В.Судді
Бершов Г.Є. Ральченко І.М. Повний
текст ухвали виготовлений 07.07.2014 р.