Справа № 819/1096/14-а
Суддя: Мандзій О.П.
Дата ухвалення: 2014-07-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 819/1096/14-a

"02" липня 2014 р.
м. Тернопіль

Тернопільський окружний
адміністративний суд в складі:

головуючого судді Мандзія
О.П.

при секретарі Бойко
Н.Б.

за участю:

представника позивача Лукашова
Р.С.

представників відповідача
Чорнописької В.В., Стефанишин Н.І.

свідка ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Тернополі
адміністративну справу за позовом
товариства з обмеженою
відповідальністю «Авакс Проф» до
Тернопільської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у
Тернопільській області про визнання
нечинними та скасування податкових
повідомлень-рішень від 20.05.2014 № та
№, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю «Авакс Проф» (надалі -
позивач, ТОВ «Авакс Проф») звернувся до
Тернопільської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у
Тернопільській області (надалі -
відповідач або Тернопільська ОДПІ) про
визнання нечинними та скасування
податкових повідомлень-рішень від
20.05.2014 № та №.

Позовні вимоги мотивовано тим, що
відповідачем, згідно акту
документальної позапланової перевірки
від 22.04.2014 року встановлено порушення
ТОВ «Авакс Проф» ст.198 Податкового
кодексу України, а саме завищення
залишку від'ємного значення різниці
між сумою податкового зобов'язання та
сумою податкового кредиту в сумі 7192
грн. за червень 2011 року та завищення
суми, що підлягає бюджетному
відшкодуванню податку на додану
вартість за червень 2011 року у розмірі
5308 грн. в результаті взаємовідносин з
контрагентом ПП «Воллі». На підставі
чого, Тернопільською ОДПІ винесено
податкові повідомлення-рішення №
від 20.05.2014 про зменшення суми
бюджетного відшкодування з податку на
додану вартість у розмірі 5308 грн. та
№ від 20.05.2014 про зменшення розміру
від'ємного значення суми податку на
додану вартість на суму 7192 грн.

Вважають висновки контролюючого
органу такими, що не відповідають
вимогам діючого податкового
законодавства у зв'язку з чим
застосування вказаних фінансових
санкцій є неправомірними, так як,
згідно укладеного договору від 15.06.2011
про надання послуг ПП «Воллі», як
виконавець, здійснював комплекс робіт
по поточному ремонту покрівлі
виробничо-складських корпусів та інших
приміщень, які належать замовнику - ТОВ
«Авакс Проф» на праві власності. Роботи
виконавцем були виконані в повному
обсязі, у свою чергу ТОВ «Авакс Проф»
оплачено повну вартість робіт.

Позивач просить звернути увагу на те,
що на момент проведення господарських
операцій з ПП «Воллі» був
зареєстрований як суб'єкт
господарювання та був платником
податку на додану вартість і послуги
які були надані не суперечать
статутним видам діяльності товариства.

В судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги підтримав,
зазначив, що ТОВ «Авакс Проф» не може
нести відповідальності за можливі
порушення податкового чи іншого
законодавства зі сторони його
контрагентів, оскільки зі своєї
сторони позивач виконав всі необхідні
дії для підтвердження свого права на
податковий кредит та понесені витрати,
а тому притягнення його до
відповідальності є необґрунтованим.
Додатково відмітив, що вирок
Сихівського районного суду м. Львова
від 26.12.2012 року по справі №1319/5265/2012 не
стосується взаємовідносин ТОВ «Авакс
Проф» з ПП «Воллі».

Представники Тернопільської ОДПІ в
судовому засіданні позовні вимоги не
визнали, з мотивів викладених в
письмових запереченнях проти позову.
Зокрема, відзначили, що при дослідженні
взаємовідносин ТОВ «Авакс Проф» з ПП
«Воллі» первинні документи, на
підставі яких начебто здійснено
фінансово-господарські операції не
мають юридичної сили та доказовості у
зв'язку з вироком Сихівського
районного суду м. Львова від 26.12.2012 року
по справі №1319/5265/2012.

Крім того, представники відповідача
наголосили на тому, що в діях ТОВ «Авакс
Проф» вбачається відсутність прояву
розумної обережності при укладенні
договорів зі спірними постачальниками,
оскільки за звичаями ділового обороту
при здійсненні такого вибору
суб'єктами господарювання оцінюються
не лише умови угоди та їх комерційна
привабливість, але і ділова репутація,
платоспроможність контрагента, ризики
невиконання зобов'язань та надання
гарантій їх виконання, наявність у
контрагента необхідних ресурсів
(виробничих потужностей,
технологічного обладнання,
кваліфікованого персоналу) та
відповідного досвіду.

З врахуванням викладеного,
представники відповідача вважають, що
Тернопільською ОДПІ прийнято
правомірні податкові повідомлення -
рішення, а тому просили відмовити в
задоволенні позову.

Допитаний в судовому засіданні свідок -
працівник ТОВ «Авакс Проф» ОСОБА_4,
повідомив, що у літку 2011 року
працівники із Львівської області
здійснили ремонт покрівлі
виробничо-складських корпусів
підприємства.

Заслухавши в судовому пояснення
представників сторін, оцінивши
представлені у справі докази у їх
сукупності, на підставі чинного
законодавства судом встановлені
наступні обставини.

Судом встановлено, що Тернопільською
ОДПІ було проведено позапланову виїзну
перевірку ТОВ «Авакс Проф» з питань
повноти декларування, нарахування та
своєчасності сплати в бюджет податків
і обов'язкових платежів під час
взаємовідносин з контрагентами за
період з 01.01.2011 року по 01.12.2011 року, за
результатами якої складено акт
№2564/22-03/37306789 від 22.04.2014 року (а.с. 12-27).

Перевіркою встановлено порушення
вимог податкового законодавства зі
сторони позивача, зокрема, п.198.1, 198.2,
п.198.3, п.198.6 ст.198 Податкового кодексу
України, в результаті чого встановлено
завищення залишку від'ємного значення
різниці між сумою податкового
зобов'язання та сумою податкового
кредиту звітного періоду в сумі 7192 грн.
за червень 2011 року та завищення суми, що
підлягає бюджетному відшкодуванню на
рахунок платника у банку всього у сумі
5308 грн. за червень 2011 року.

В основу акту перевірки покладено
обставини вказані у вироку Сихівського
районного суду м. Львова від 26.12.2012 року
по справі №1319/5265/2012.

На підставі акта перевірки від 22.04.2014
року, Тернопільською ОДПІ прийнято
податкове повідомлення - рішення форми
«В1» № від 20.05.2014 року про
зменшення суми бюджетного
відшкодування з податку на додану
вартість у розмірі 5308 грн. та податкове
повідомлення-рішення форми «В4» №
від 20.05.2014 року про зменшення розміру
від'ємного значення суми податку на
додану вартість на суму 7192 грн. (а.с. 10-11).

Не погоджуючись з прийнятими
податковими повідомленнями-рішеннями
позивач оскаржив їх в
адміністративному порядку.

Позиція податкового органу в акті
перевірки мотивована тим, що згідно
інформаційних баз даних податкового
органу, довідки ДПІ у Франківському
районі м.Львова «Про проведення
аналізу діяльності ПП «Воллі» було
встановлено, що ПП «Воллі» фактично не
могло здійснювати господарські
операції з придбання товарів, (послуг)
через відсутність у підприємства майна
та інших матеріальних ресурсів,
економічно необхідних для здійснення
вказаного виду діяльності; відсутність
економічних умов для досягнення
результатів економічної діяльності,
відсутність управлінського та
технічного персоналу, не знаходження
за місцем реєстрації як наслідок
відсутність постачання товарів (робіт,
послуг) ПП «Воллі» м. Львів в адресу
покупців та замовників, діяльність
вказаного підприємства спрямована
виключно для проведення транзитних
потоків і надання податкової вигоди
контрагентам. Також позиція
податкового органу базується на
обставинах вказаних у вироку
Сихівського районного суду м. Львова
від 26.12.2012 року по справі №1319/5265/2012, яким
засуджено директора ПП «Воллі» ОСОБА_5

З такими висновками податкового органу
суд не погоджується та вважає їх
необґрунтованими виходячи з
наступного.

Згідно з пунктом 198.1 статті 198 цього
Кодексу право на віднесення сум
податку до податкового кредиту виникає
у разі здійснення операцій з придбання
або виготовлення товарів (у тому числі
в разі їх ввезення на митну територію
України) та послуг.

Відповідно до пункту 198.3 цієї ж статті
Кодексу (в редакції діючій на момент
виникнення спірних правовідносин)
податковий кредит звітного періоду
визначається виходячи з договірної
(контрактної) вартості товарів/послуг,
але не вище рівня звичайних цін,
визначених відповідно до статті 39
цього Кодексу, та складається з сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 193.1 статті 193
цього Кодексу, протягом такого
звітного періоду у зв'язку з:
придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку; придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Пунктом 198.6 статті 198 Кодексу
передбачено, що не відносяться до
податкового кредиту суми податку,
сплаченого (нарахованого) у зв'язку з
придбанням товарів/послуг, не
підтверджені податковими накладними
(або підтверджені податковими
накладними, оформленими з порушенням
вимог статті 201 цього Кодексу) чи не
підтверджені митними деклараціями,
іншими документами, передбаченими
пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки
платника податку органом державної
податкової служби суми податку,
попередньо включені до складу
податкового кредиту, залишаються не
підтвердженими зазначеними цим
пунктом документами, платник податку
несе відповідальність відповідно до
цього Кодексу.

Згідно п.41.1 ст. 41 Податкового кодексу
України для цілей оподаткування
платники податків зобов'язані вести
облік доходів, витрат та інших
показників, пов'язаних з визначенням
об'єктів оподаткування та/або
податкових зобов'язань, на підставі
первинних документів, регістрів
бухгалтерського обліку, фінансової
звітності, інших документів, пов'язаних
з обчисленням і сплатою податків і
зборів, ведення яких передбачено
законодавством.

Платникам податків забороняється
формування показників податкової
звітності, митних декларацій на
підставі даних, не підтверджених
документами, що визначені абзацом
першим цього пункту.

Відповідно до підпункту 138.8.1 пункту 138.8
статті 138 Податкового Кодексу до складу
прямих матеріальних витрат
включається вартість сировини та
основних матеріалів, що утворюють
основу виготовленого товару, виконаної
роботи, наданої послуги, придбаних
напівфабрикатів та комплектувальних
виробів, допоміжних та інших
матеріалів, які можуть бути
безпосередньо віднесені до
конкретного об'єкта витрат. Прямі
матеріальні витрати зменшуються на
вартість зворотних відходів, отриманих
у процесі виробництва, які оцінюються у
порядку, визначеному в положеннях
(стандартах) бухгалтерського обліку:

Як встановлено підпунктом 139.1.9 пункту
139.1 статті 139 Податкового кодексу
України, не включаються до складу
витрат, зокрема, витрати, не
підтверджені відповідними
розрахунковими, платіжними та іншими
первинними документами, обов'язковість
ведення і зберігання яких передбачена
правилами ведення бухгалтерського
обліку та нарахування податку.

З аналізу вищенаведених законодавчих
положень суд приходить до висновку, що
обов'язковою умовою виникнення у
платника права на податковий кредит та
на зменшення оподатковуваного доходу
на суму понесених витрат є реальне
здійснення операцій з придбання
товарів (робіт, послуг) з метою їх
використання в оподатковуваних
операціях, а також оформлення
зазначених операцій необхідними
документами первинного обліку (у тому
числі податковими накладними), що
містять достовірні відомості про обсяг
та зміст господарської операції.

Як слідує з встановлених в судовому
засіданні обставин, протягом
перевіреного періоду ТОВ «Авакс Проф»
(замовник) укладено договір про надання
послуг від 15.06.2011 року із ПП «Воллі»
(виконавець) (а.с. 42-43).

Згідно укладеного договору, ПП «Воллі»,
як виконавець здійснював комплекс
робіт по поточному ремонту покрівлі
виробничо-складських корпусів та інших
приміщень, які використовуються ТОВ
«Авакс Проф» на праві власності за
адресою вул. Лук'яновича, 8, м. Тернопіль.

Відповідно до ст.626 Цивільного кодексу
України договором є домовленість двох
або більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків.

Договір є укладеним, якщо сторони в
належній формі досягли згоди з усіх
істотних умов договору. Істотними
умовами договору є умови про предмет
договору, умови, що визначені законом
як істотні або є необхідними для
договорів даного виду, а також усі ті
умови, щодо яких за заявою хоча б однієї
із сторін має бути досягнуто згоди.
Договір укладається шляхом пропозиції
однієї сторони укласти договір (оферти)
і прийняття пропозиції (акцепту) другою
стороною (ст.638 Цивільного кодексу
України).

Зміст договору становлять умови
(пункти), визначені на розсуд сторін і
погоджені ними, та умови, які є
обов'язковими відповідно до актів
цивільного законодавства. Договір є
обов'язковим для виконання сторонами
(ст.628, 629 Цивільного кодексу України).

У відповідності до ст.203 ЦК України,
зміст правочину не може суперечити
цьому Кодексу, іншим актам цивільного
законодавства, а також моральним
засадам суспільства. Особа, яка вчиняє
правочин, повинна мати необхідний
обсяг цивільної дієздатності.
Волевиявлення учасника правочину має
бути вільним і відповідати його
внутрішній волі. Правочин має
вчинятися у формі, встановленій
законом. Правочин має бути спрямований
на реальне настання правових
наслідків, що обумовлені ним.

Як встановлено судом та не спростовано
сторонами, відповідності до частини 2
статті 203 ЦК України всі сторони
вказаного договору №15/06 на момент його
вчинення були наділені необхідним
обсягом цивільної дієздатності, були
належними платниками податків та інших
обов'язкових платежів, які виникали при
здійсненні ними господарської
діяльності.

Факт реального виконання договірних
правовідносин між ТОВ «Авакс Проф» та
ПП «Воллі» підтверджується первинними
бухгалтерськими документами, а саме
довідкою про вартість виконаних робіт
та актом приймання виконаних ремонтних
робіт за липень 2011 року (а.с. 44-46).

На виконання договору позивачем
оплачено вартість фактично виконаних
робіт на загальну суму 75000 грн. згідно
платіжних доручень №250 та №280 від 21.06.2011
року та отримано у встановленому
порядку податкову накладну від 21.06.2011
року №38 (а.с. 47-49). Часткова оплата за
наданні приватним підприємством
«Воллі» послуги зумовлена розірванням
договору №15/06 з ТОВ «Авакс Проф» з
12.06.2011 та частковим виконання робіт по
ремонту покрівлі.

Важливим є той факт, що позивач
самостійно здійснював закупівлю у ТОВ
«Професіонал» матеріалів для ремонту
покрівлі виробничо-складських
корпусів та інших приміщень на
загальну суму 67233,81 грн., що
підтверджується наявною у матеріалах
справи видатковою накладною №РН-0000439
від 01.07.2011 року (а.с. 114).

Представники відповідача в судовому
засіданні не спростували факту
виконання вказаних робіт та
використання при цьому матеріалів
позивача, а лише ставили під сумнів їх
виконання саме ПП «Воллі», проте
доказів їх виконання іншими особами не
навели.

Як встановлено судом, ТОВ «Авакс Проф»
є платником податку на додану вартість.
Облік продажу та придбання позивач
здійснює на підставі первинних
документів (видаткових та податкових
накладних).

ПП «Воллі» на момент укладення із ТОВ
«Авакс Проф» договору про надання
послуг та здійснення господарських
операцій було належним чином
зареєстроване в ЄДРПОУ, було наділене
відповідною цивільною правоздатністю
та дієздатністю, перебувало на обліку
як платники податків, зокрема булло
платником ПДВ, що не заперечується
відповідачем.

Разом з тим, а відповідачем не надано
будь-яких доказів щодо відсутності
державної реєстрації ПП «Воллі» чи
реєстрації платником ПДВ на момент
укладання договору із позивачем та
його виконання у період що перевірявся
відповідачем.

Факт отримання позивачем видаткових та
податкових накладних відповідач
визнає в Акті перевірки. Не
заперечується і належне оформлення
зазначених документів.

Твердження відповідача щодо порушення
ТОВ «Авакс Проф» норм податкового
законодавства у зв'язку з тим, що у
контрагента ПП «Воллі» відсутні
трудові ресурси, складські приміщення,
виробничі потужності для здійснення
будь-якого виду діяльності, внаслідок
чого укладена угода позивача не має
реального товарного характеру -
належним чином не обґрунтовані. Суд
відзначає, що укладення трудового
договору не є єдиним способом
залучення фізичних осіб до вчинення
необхідних дій в процесі виконання
робіт; податкове законодавства не
ставить право платника на податковий
кредит та на формування валових витрат
в залежності від того, за рахунок яких
ресурсів (власних або залучених)
здійснюється поставка товарів, робіт
(послуг) постачальником.

Згідно зі статтею 1 Закону України від
16.07.99 № 996-ХІV "Про бухгалтерський облік
та фінансову звітність в Україні" (далі
- Закон № 996-ХІV) господарською
операцією є дія або подія, яка викликає
зміни в структурі активів та
зобов'язань, власному капіталі
підприємства.

Статтею 9 Закону № 996-ХV підставою для
бухгалтерського обліку господарських
операцій є первинні документи, які
фіксують факти здійснення
господарських операцій. Первинні
документи повинні бути складені під
час здійснення господарської операції,
а якщо це неможливо - безпосередньо
після її закінчення. Для контролю та
впорядкування оброблення даних на
підставі первинних документів можуть
складатися зведені облікові документи.

Первинні та зведені облікові документи
можуть бути складені на паперових або
машинних носіях і повинні мати такі
обов'язкові реквізити: назву документа
(форми); дату і місце складання; назву
підприємства, від імені якого складено
документ; зміст та обсяг господарської
операції, одиницю виміру господарської
операції; посади осіб, відповідальних
за здійснення господарської операції і
правильність її оформлення; особистий
підпис або інші дані, що дають змогу
ідентифікувати особу, яка брала участь
у здійсненні господарської операції.

Таким чином, визначальною ознакою
господарської операції є те, що вона
повинна спричиняти реальні зміни
майнового стану платника податків.

В акті перевірки відсутні будь-які
застереження щодо невірного
оформлення первинних документів щодо
здійснення вказаних господарських
операцій.

Також суд вважає, що на реальність
здійснення господарських операцій не
впливає (можливе в даній справі)
невиконання контрагентом своїх
зобов'язань.

Так, Постановою Верховного Суду
України від 1 червня 2010 р. № 10/82
визначено, що «якщо контрагент не
виконав свого зобов'язання щодо сплати
податку до бюджету, то це тягне
відповідальність та негативні
наслідки саме щодо цієї особи.
Зазначені обставини не є підставою для
позбавлення платника податку права на
відшкодування ПДВ у разі, якщо останній
виконав усі передбачені законом умови
стосовно отримання такого
відшкодування та має необхідні
документальні підтвердження розміру
свого податкового кредиту».

Позиція Верховного суду в даному
випадку повністю узгоджується з
практикою Європейського Суду з прав
людини. Так, у справі «БУЛВЕС АД проти
Болгарії» (заява № 3991/03) Європейський
Суд з прав людини у своєму рішенні від 22
січня 2009 року зазначив, що платник
податку не повинен нести наслідків
невиконання постачальником його
зобов'язань зі сплати податку і в
результаті сплачувати ПДВ другий раз, а
також сплачувати пеню.

В даному випадку з врахуванням
вищенаведеного рішення Європейського
суду з прав людини та керуючись ч.2 ст.8
КАС України суд при вирішення спору в
вищенаведеній частині застосовує
принцип верховенства права.

Верховним Судом України та Вищим
адміністративним судом України
неодноразово наголошено на тому, що у
чинному законодавстві України
відсутнє визначення поняття
«добросовісний платник податків». Так
само законодавство не містить певних
критеріїв добросовісності платника
податків. Разом з тим, слід визнати
обґрунтованим застосування такого
підходу на практиці, оскільки подібне
розмежування дозволяє
індивідуалізувати юридичну
відповідальність особи та забезпечити
дотримання правопорядку у галузі
оподаткування навіть за наявності
певних прогалин у законодавстві.

Так, у разі, якщо дії платника податків
свідчать про його добросовісність, а
вчинені ним господарські операції, не
викликають сумніву у їх реальності та
відповідності дійсному економічному
змісту, для підтвердження права на
податковий кредит та/або бюджетне
відшкодування достатньо наявності
належним чином оформлених документів,
зокрема, податкових накладних.

Слід зазначити, що раніше працівниками
податкової інспекції було проведено
позапланову виїзну перевірку ТОВ
«Авакс Проф» про що складено акт
перевірки від 24.04.2013 №2791/15-50/37306789.
Об'єктом контролю перевірки було
правомірність бюджетного
відшкодування податку на додану
вартість на рахунок платника у банку за
липень, серпень, жовтень, листопад,
грудень 2011, січень, лютий, березень,
квітень, травень, червень 2012 року (в
тому числі були досліджені операції
позивача за період липень, серпень, 2011 з
постачальником ПП «Воллі»). Як слідує
матеріалів справи (а.с. 35-40) у ході
зазначеної перевірки порушень порядку
бюджетного відшкодування ПДВ з
постачальником ПП «Воллі» не
встановлено.

Щодо посилання представників
податкового органу на вирок
Сихівського районного суду м. Львова
від 26.12.2012 року у кримінальній справі за
№1319/5265/2012, згідно якого керівника ПП
«Воллі» ОСОБА_5 засуджено за ч.2 ст.27, ч.2
ст.205, ч.2 ст.27, ч.4 ст.358 КК України, суд
зазначає, що при винесенні вказаного
вироку не досліджувалися господарські
операції між позивачем та ПП «Воллі», а
відтак наявність вироку суду щодо
директора контрагента не є самостійною
правовою підставою для позбавлення ТОВ
«Авакс Проф», як добросовісного
платника податків, права формування
податкової звітності. Позивач, як
платник податків, діяв у межах чинного
законодавства, не обізнаний про умисел
контрагента та не відповідає за його
діяння.

Крім того, згідно ч.4 ст.72 КАС України,
вирок суду у кримінальному провадженні
або постанова суду у справі про
адміністративний проступок, які
набрали законної сили, є обов'язковими
для адміністративного суду, що
розглядає справу про правові наслідки
дій чи бездіяльності особи, щодо якої
ухвалений вирок або постанова суду,
лише в питаннях, чи мало місце діяння та
чи вчинене воно цією особою.

Така обов'язковість поширюється лише
на питання, чи мало місце певне діяння
та чи вчинене воно особою, щодо якої
постановлено відповідний вирок або
прийнято постанову, тобто
обов'язковими є факти щодо часу, місця
та об'єктивного характеру відповідного
діяння тієї особи, правові наслідки,
дій чи бездіяльності якої є предметом
розгляду в адміністративній справі.

Таким чином, згаданий відповідачем
вирок Сихівського районного суду м.
Львова не може слугувати доказом
незаконності дій позивача та
нереальності господарських операцій,
оскільки останній не виступав
учасником подій, які досліджувались у
вищезазначеній кримінальній справі.

Сама по собі фіктивність реєстрації ПП
«Воллі» не є беззаперечним свідченням
безтоварності усіх операцій,
здійснених цими суб'єктами
господарювання, та не може
розцінюватися як імперативна ознака
фіктивності усіх укладених ним
правочинів.

Відповідачем не надано суду доказів
про те, що, знаходячись у спірних
правовідносинах з ПП «Воллі» позивач,
був обізнаний з обставинами
організації господарської діяльності
останнього, діяв взаємоузгоджено та
зловмисно з контрагентом, маючи на меті
завдати шкоди інтересам Держави, мав
інший матеріальний інтерес, ніж
виконання зобов'язань за спірними
правочинами, вчинені правочини
об'єктивно не були потрібні для
організації господарської діяльності
позивача.

Суд при вирішенні даного спору,
враховує те, що податковим органом не
доведено недобросовісності ТОВ «Авакс
Проф», а вчиненні ним господарські
операції із ПП «Воллі» не викликають
сумніву у їх реальності та
відповідності дійсному економічному
змісту.

Виходячи з вищенаведеного, суд
приходить до висновку, що вимоги
позивача про визнання протиправними та
скасування податкових
повідомлень-рішень від 20.05.2014 (форми В1)
№ та (форми В4) № є
обґрунтованими, відповідають дійсним
обставинам справи та вимогам чинного
законодавства, не спростовані належним
чином відповідачем, а отже підлягають
до задоволення.

Відповідно до ст. 94 КАС України судові
витрати понесені позивачем підлягають
відшкодуванню з державного бюджету
України.

Керуючись ст.ст. 2, 70, 71, 72, 86, 94,128, 158, 160-163
КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Визнати протиправними та скасувати
податкові повідомлення - рішення
Тернопільської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у
Тернопільській області від 20.05.2014
(форми В1) № та (форми В4) №.

3. Повернути з державного бюджету
України на користь товариства з
обмеженою відповідальністю "Авакс
Проф" (код 37306789) 182,70 грн. (сто вісімдесят
дві гривні сімдесят копійок)
сплаченого судового збору.

Постанова суду може бути оскаржена до
Львівського апеляційного
адміністративного суду через
Тернопільський окружний
адміністративний суд в порядку і
строки, передбачені ст. 186 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Постанова суду набирає законної сили в
порядку, визначеному ст. 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

/Постанова складена в повному обсязі та
підписана 07 липня 2014 року/

Головуючий суддя
Мандзій О.П.

копія вірна

Суддя
Мандзій О.П.