Справа № 2а-534/10
Суддя: Попко Я.С.
Дата ухвалення: 2014-07-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2014 року
Справа №
69478/11/9104

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого судді
Попка Я.С.

суддів
Хобор Р.Б., Сеника Р.П.

розглянувши у порядку письмового
провадження у м. Львові апеляційну
скаргу управління праці та соціального
захисту населення виконавчого
комітету Нововолинської міської ради
на постанову Нововолинського міського
суду Волинської області від 1 грудня 2010
року у справі за позовом ОСОБА_1 до
управління праці та соціального
захисту населення виконавчого
комітету Нововолинської міської ради
про про зобов'язання нарахувати і
виплатити одноразову компенсацію та
допомогу на оздоровлення, -

В С Т А Н О В И В:

29.10.2010 року позивач - ОСОБА_1 звернулася
до суду з позовом до управління праці
та соціального захисту населення
виконавчого комітету Нововолинської
міської ради, в якому просить
зобов'язати відповідача нарахувати їй
суму невиплаченої одноразової
компенсації в розмірі 7616,00 грн. та суму
невиплаченої щорічної допомоги на
оздоровлення в розмірі 3462,00 грн. та
стягнути всього на її користь 11078,00 грн.;
визнати дії відповідача щодо відмови
їй у нарахуванні і виплаті сум
одноразової компенсації і щорічної
допомоги на оздоровлення відповідно до
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» неправомірними

Постановою Нововолинського міського
суду Волинської області від 1 грудня 2010
року позов задоволено. Визнано відмову
управління праці та соціального
захисту населення Нововолинської
міської ради щодо перерахунку та
виплати ОСОБА_1 одноразової
компенсації за шкоду, заподіяну
здоров'ю, та щорічної допомоги на
оздоровлення за 2010 рік, відповідно до
вимог статті 48 Закону України «Про
статус та соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи»,
протиправною. Зобов'язано управління
праці та соціального захисту населення
Нововолинської міської ради провести
нарахування та виплату ОСОБА_1
одноразової компенсації за шкоду,
заподіяну здоров'ю, в розмірі десяти
мінімальних заробітних плат та
щорічної допомоги на оздоровлення за
2010 р. в розмірі чотирьох мінімальних
заробітних плат, відповідно до ст. 48
Закону України «Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», з урахуванням виплачених
сум.

Не погодившись із постановою суду
першої інстанції, вважаючи її
незаконною та прийнятою з порушенням
норм матеріального та процесуального
права, відповідач оскаржив її в
апеляційному порядку. У апеляційній
скарзі просить скасувати постанову
Нововолинського міського суду
Волинської області від 1 грудня 2010 року.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної
скарги, апелянт зазначає, що управління
праці та соціального захисту населення
виконавчого комітету Нововолинської
міської ради належним чином та
відповідно до Законів України про
Державний бюджет України на
відповідний рік і постанови Кабінету
Міністрів України № 836 від 26.07.1996 року
виконало свій обов'язок перед
позивачем щодо виплати йому
одноразової компенсації, як учаснику
ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС та щорічної
допомоги на оздоровлення. Просить
врахувати, що виключно законом про
Державний бюджет України визначаються
видатки на загальносуспільні потреби,
їх розмір та цільове спрямування і що
управління не вправі самостійно
визначати розмір щорічної допомоги на
оздоровлення. Вважає, що при ухваленні
оскаржуваного судового рішення не були
враховані положення бюджетного
законодавства України та видаткові
можливості основного фінансового
документу держави.

Особи, які беруть участь у справі в
судове засідання для розгляду
апеляційної скарги не прибули, про
дату, час і місце розгляду справи були
повідомлені належним чином, клопотань
від осіб, які беруть участь у справі,
про розгляд справи за їх участю не
поступило а тому, суд апеляційної
інстанції, у відповідності до п.п. 1, 2, ч.1
ст. 197 КАС України, вважає за можливе
розглянути справу в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами. Справу може бути вирішено
на основі наявних у ній доказів.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши повноту встановлення
обставин справи, правильність їх
юридичної оцінки, обговоривши доводи
апеляційної скарги, дослідивши
матеріали справи, суд апеляційної
інстанції прийшов до висновку, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав:

Згідно ст. 2 Кодексу адміністративного
судочинства України, завданням
адміністративного судочинства є
захист прав, свобод та інтересів
фізичних осіб, прав та інтересів
юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень.

Із змісту ст. 19 Конституції України
вбачається, що правовий порядок в
Україні ґрунтується на засадах,
відповідно до яких ніхто не може бути
примушений робити те, що не передбачено
законодавством. Органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Розглядаючи спір, суд апеляційної
інстанції вважає, що суд першої
інстанції повно і всебічно дослідив і
оцінив обставини по справі, надані
сторонами докази, правильно визначив
юридичну природу спірних
правовідносин і закон, який їх регулює.

Безспірно встановлено, підтверджено
матеріалами справи, що позивач ОСОБА_1 є
дитиною-інвалідом, потерпілою від
наслідків аварії на Чорнобильській АЕС
першої категорії, інвалідом 3-ої групи,
що стверджується відповідним
посвідченням серія НОМЕР_1 від 13.09.2010
року та експертним висновком
Волинської обласної спеціалізованої
ЛКК по встановленню причинного зв'язку
захворювань та інвалідності з дією
іонізуючого випромінювання та інших
шкідливих чинників внаслідок аварії на
Чорнобильській АЕС №187 від 02.08.2010 року,
медичним висновком №33.

Як слідує із матеріалів справи,
управлінням праці та соціального
захисту населення виконавчого
комітету Нововолинської міської ради
позивачу, у зв'язку з отриманням III
групи інвалідності дитинства, 28 жовтня
2010 року виплачено компенсацію за шкоду,
заподіяну здоров'ю в сумі 1264,00 грн. та
щорічну допомогу на оздоровлення в
сумі 90 грн. 00 коп.

При виплаті щорічної допомоги на
оздоровлення та компенсації за шкоду
заподіяну здоров'ю відповідач
керувався постановою Кабінету
Міністрів України №562 від 20.04.2007 року
«Про щорічну допомогу на оздоровлення
громадянам, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи».

Частиною 1 статті 46 Конституції України
передбачено, що громадяни мають право
на соціальний захист, що включає право
на забезпечення їх у разі повної,
часткової або тимчасової втрати
працездатності, втрати годувальника,
безробіття з незалежних від них
обставин, а також у старості та інших
випадках, передбачених законом.

Основні положення щодо реалізації
конституційного права громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи, на охорону їх життя і
здоров'я, створення єдиного порядку
визначення категорій зон
радіоактивного забруднення територій,
умов проживання і трудової діяльності
на них, соціального захисту
потерпілого населення визначені та
закріплені в Законі України «Про
статус та соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи».

Статтею 48 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" передбачено, що
дітям-інвалідам виплачується щорічна
допомога на оздоровлення у розмірі
чотирьох мінімальних заробітних плат.
Дітям-інвалідам, які стали інвалідами
внаслідок Чорнобильської катастрофи,
виплачується одноразова компенсація в
розмірі 10 мінімальних заробітних плат.
Розмір мінімальної заробітної плати
визначається на момент виплати.

Законом України «Про державний бюджет
України на 2008 рік та про внесення змін
до деяких законодавчих актів України»
ст. 48 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» було змінено. Рішенням
Конституційного Суду України № 10-рп/2008
від 22 травня 2008 року зміни, внесені
Законом України «Про державний бюджет
України на 2008 рік та про внесення змін
до деяких законодавчих актів України»
визнано такими, що не відповідають
Конституції України (є
неконституційними).

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 152
Конституції України закони, інші
правові акти або їх окремі положення,
що визнані неконституційними,
втрачають чинність з дня ухвалення
Конституційним Судом України рішення
про їх неконституційність.

За таких обставин апеляційний суд
приходить до переконання про
підставність вимог позивача щодо
перерахунку та виплати одноразової
компенсації, як дитині-інваліду,
інвалідність якої настала внаслідок
Чорнобильської катастрофи, та щорічної
допомоги на оздоровлення у
відповідності до ст. 48 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», які
правомірно задоволено судом першої
інстанції.

Крім того, апеляційний суд
погоджується із висновком суду першої
інстанції про необхідність покладення
обов'язку з нарахування і виплати
спірної компенсації та допомоги на
оздоровлення саме на управління праці
та соціального захисту населення
виконавчого комітету Нововолинської
міської ради в силу вимог частини 5
статті 48 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи».

Покликання апелянта на відсутність
бюджетного фінансування передбачених
Законом України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» виплат, як на причину
невиконання державою взятих на себе
зобов'язань, до уваги судом апеляційної
інстанції не приймаються, оскільки
реалізація особою права, що пов'язане з
отриманням бюджетних коштів, яке
базується на спеціальних та чинних на
час виникнення спірних правовідносин
нормативно-правових актах
національного законодавства, не може
бути поставлена у залежність від
бюджетних асигнувань (рішення
Європейського суду з прав людини у
справі «Кечко проти України»).

Як наслідок, враховуючи вищенаведене,
суд апеляційної інстанції визнає, що
судом першої інстанції, при вирішенні
даного публічно-правового спору,
правильно встановлено обставини
справи та ухвалено законне рішення з
дотриманням норм матеріального і
процесуального права, постанова суду
першої інстанції ґрунтується на повно,
об'єктивно і всебічно з'ясованих
обставинах, доводи апеляційної скарги
її не спростовують, тому підстав для
скасування постанови суду першої
інстанції немає.

Згідно ст. 200 КАС України, суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Керуючись ст.ст. 195, п.п. 1, 2, ч.1 ст. 197, 198,
200, 205, 206, 254 КАС України, суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу управління праці та
соціального захисту населення
виконавчого комітету Нововолинської
міської ради залишити без задоволення,
а постанову Нововолинського міського
суду Волинської області від 1 грудня 2010
року у справі № 2-а-534/10 за позовом
ОСОБА_1 до управління праці та
соціального захисту населення
виконавчого комітету Нововолинської
міської ради про про зобов'язання
нарахувати і виплатити одноразову
компенсацію та допомогу на
оздоровлення - без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі та
може бути оскаржена у касаційному
порядку шляхом подачі касаційної
скарги безпосередньо до суду
касаційної інстанції протягом
двадцяти днів з дня набрання нею
законної сили.

Головуючий суддя
Я.С. Попко

Судді
Р.Б. Хобор

Р.П. Сеник