Справа № 820/8495/14
Суддя: Перцова Т.С.
Дата ухвалення: 2014-07-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 липня 2014 р.Справа № 820/8495/14Колегія
суддів Харківського апеляційного
адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Перцової Т.С.

Суддів: Дюкарєвої С.В. , Жигилія С.П.

розглянувши в порядку письмового
провадження у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Харківського обласного
відділення Фонду соціального захисту
інвалідів на постанову Харківського
окружного адміністративного суду від
29.05.2014р. по справі № 820/8495/14

за позовом Харківського обласного
відділення Фонду соціального захисту
інвалідів

до Приватного підприємства
"Охоронне агентство "КРАТОС"

про стягнення
адміністративно-господарських санкцій
та пені,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, Харківське обласне
відділення Фонду соціального захисту
інвалідів (далі по тексту - ХОВ ФСЗІ),
звернувся до Харківського окружного
адміністративного суду з
адміністративним позовом до
Приватного підприємства "Охоронне
агентство "КРАТОС" (далі по тексту - ПП
«Охоронне агентство «Кратос»,
відповідач), в якому просив суд
стягнути з Приватного підприємства
"Охоронне агентство "Кратос" (юридична
адреса: 61145, м. Харків, вул. Новгородська,
2, , МФО 351005, р/р 3700 у
АТ "Укрсиббанк") на користь
Харківського обласного відділення
Фонду соціального захисту інвалідів
(61022, м. Харків, Держпром, 1 під., 1 пов., к.16,
, одержувач: рр 0003,
МФО 851011, код одержувача: 37999654, УДКСУ у
Дзержинському районі м. Харкова)
адміністративно-господарські санкції
за незайняті робочі місця, призначені
для працевлаштування інвалідів, в сумі
7475,0 грн. та пені в сумі 51,52 грн.

Постановою Харківського окружного
адміністративного суду від 29.05.2014 року
по справі № 820/8495/14 в задоволенні
адміністративного позову Харківського
обласного відділення Фонду
соціального захисту інвалідів до
Приватного підприємства "Охоронне
агентство "КРАТОС" про стягнення
заборгованості - відмовлено в повному
обсязі.

Позивач, не погодившись із вказаною
постановою суду першої інстанції,
подав апеляційну скаргу, в якій,
посилаючись на порушення судом першої
інстанції норм матеріального та
процесуального права, просить суд
апеляційної інстанції скасувати
постанову Харківського окружного
адміністративного суду від 29.05.2014 року
по справі № 820/8495/14, прийняти нову
постанову, якою позов задовольнити.

В обґрунтування вимог апеляційної
скарги, з посиланням на ч.3 ст.19 Закону
України "Про основи соціальної
захищеності інвалідів в Україні",
стверджує, що виконанням нормативу
робочих місць для працевлаштування
інвалідів може вважатися лише фактичне
працевлаштування останніх на
підприємстві. Тобто, якщо створене
робоче місце не введено в дію шляхом
працевлаштування інваліда,
підприємство, в даному випадку
відповідач по справі, не звільняється
від обов'язку сплати
адміністративно-господарських санкцій
до Фонду на підставі ст.20 зазначеного
Закону, незалежно від вжиття ним
заходів для працевлаштування
інвалідів та від причин невиконання
нормативу робочих місць для
працевлаштування інвалідів.

Відповідач в надісланих до суду
письмових запереченнях просив суд
апеляційної інстанції залишити
апеляційну скаргу без задоволення, а
оскаржувану постанову Харківського
окружного адміністративного суду від
29.05.2014 року по справі № 820/8495/14 - без змін.
Зазначив, що відповідач виконав всі
передбачені Законом України «Про
основи соціальної захищеності
інвалідів в Україні» вимоги, тому
підстав для застосування до нього
адміністративно-господарських санкцій
та пені за несплату даних санкцій, що
передбачені ст.20 Закону, немає.

Враховуючи неприбуття жодної з осіб,
які беруть участь у справі, у судове
засідання, хоча вони були належним
чином повідомлені про дату, час і місце
судового засідання, клопотання
представника відповідача про розгляд
справи за його відсутності, колегія
суддів на підставі п. 2 ч. 1 ст. 197 Кодексу
адміністративного судочинства України
вважає за можливе розглянути справу в
порядку письмового провадження за
наявними в справі матеріалами.

Колегія суддів, вислухавши
суддю-доповідача, перевіривши в межах
апеляційної скарги рішення суду першої
інстанції, доводи апеляційної скарги,
дослідивши матеріали справи, вважає, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
на ПП «Охоронне агентство «Кратос» у
спірний період працювало 32 штатних
працівника та було створено 1 робоче
місце для інваліда.

На адресу Харківського міського центру
зайнятості відповідачем вчасно
направлялись звіти за формою 3-ПН про
наявність вакансій (а.с. 18-30). Так,
вказаними звітами підприємство
інформувало орган державної служби
зайнятості про наявність вакантних
робочих місць для працевлаштування
інвалідів.

Вважаючи, що відповідачем у 2013 році не
виконано нормативу робочих місць,
призначених для працевлаштування
інвалідів, ХОВ ФСЗІ звернулось до суду
з даним позовом про стягнення з ПП
«Охоронне агентство «Кратос»
адміністративно-господарських санкцій
за незайняті робочі місця, призначені
для працевлаштування інвалідів, в сумі
7475,0 грн. та пені в сумі 51,52 грн.

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог, суд першої інстанції виходив з
того, що відповідачем були виконані
вимоги Закону України "Про основи
соціальної захищеності інвалідів в
Україні" щодо вжиття заходів для
працевлаштування інвалідів, а відтак,
підстави для стягнення з ПП «Охоронне
агентство «Кратос»
адміністративно-господарських санкцій
в розмірі 7475,0 грн. та пені в сумі 51,52 грн.
відсутні.

Колегія суддів погоджується з таким
висновком суду першої інстанції, з
огляду на таке.

Статтею 19 Закону України "Про основи
соціальної захищеності інвалідів в
Україні" №875-XII від 21.03.1991 року
встановлено, що для підприємств,
установ, організацій, у тому числі
підприємств, організацій громадських
організацій інвалідів, фізичних осіб,
які використовують найману працю,
установлюється норматив робочих місць
для працевлаштування інвалідів у
розмірі чотирьох відсотків
середньооблікової чисельності штатних
працівників облікового складу за рік, а
якщо працює від 8 до 25 осіб, - у кількості
одного робочого місця.

Згідно зі ст. 20 Закону України "Про
основи соціальної захищеності
інвалідів в Україні" (далі по тексту -
Закон № 875-ХІІ) підприємства, установи,
організації, у тому числі підприємства,
організації громадських організацій
інвалідів, фізичні особи, які
використовують найману працю, де
середньооблікова чисельність
працюючих інвалідів менша, ніж
установлено нормативом, передбаченим
статтею 19 цього Закону, щороку
сплачують відповідним відділенням
Фонду соціального захисту інвалідів
адміністративно-господарські санкції,
сума яких визначається в розмірі
середньої річної заробітної плати на
відповідному підприємстві, установі,
організації, у тому числі підприємстві,
організації громадських організацій
інвалідів, фізичної особи, яка
використовує найману працю, за кожне
робоче місце, призначене для
працевлаштування інваліда і не зайняте
інвалідом.

Частиною 3 ст.20 вищевказаного Закону
визначено, що сплату
адміністративно-господарських санкцій
і пені підприємства, установи,
організації, у тому числі підприємства,
організації громадських організацій
інвалідів, фізичні особи, які
використовують найману працю,
проводять відповідно до закону за
рахунок прибутку, який залишається в їх
розпорядженні після сплати всіх
податків і зборів (обов'язкових
платежів).

Колегія суддів, враховуючи положення
наведеної норми, зазначає, що сума, яку
просить стягнути позивач є штрафними
санкціями. По своїй правовій природі
штрафні санкції застосовуються за
порушення законодавства діями чи
бездіяльністю, тобто за неналежне
виконання обов'язку покладеного
законом.

Як зазначено у ч.1 ст. 18 Закону України
№875-XII, забезпечення прав інвалідів на
працевлаштування та оплачувану роботу,
в тому числі з умовою про виконання
роботи вдома, здійснюється шляхом їх
безпосереднього звернення до
підприємств, установ, організацій чи до
державної служби зайнятості.

Так, відповідно до статті 18-1 Закону
України "Про основи соціальної
захищеності інвалідів в Україні"
інвалід, який не досяг пенсійного віку,
не працює, але бажає працювати, має
право бути зареєстрованим у державній
службі зайнятості як безробітний.
Рішення про визнання інваліда
безробітним і взяття його на облік для
працевлаштування приймається центром
зайнятості за місцем проживання
інваліда на підставі поданих ним
рекомендації МСЕК та інших
передбачених законодавством
документів.

Державна служба зайнятості здійснює
пошук підходящої роботи відповідно до
рекомендацій МСЕК, наявних у інваліда
кваліфікації та знань, з урахуванням
його побажань.

Державна служба зайнятості може за
рахунок Фонду соціального захисту
інвалідів надавати дотацію
роботодавцям на створення спеціальних
робочих місць для інвалідів,
зареєстрованих у державній службі
зайнятості, а також проводити
професійну підготовку, підвищення
кваліфікації і перепідготовку цієї
категорії інвалідів у порядку,
встановленому Кабінетом Міністрів
України.

У відповідності до абзацу 3 пункту 2
Порядку подання підприємствами,
установами, організаціями та фізичними
особами, що використовують найману
працю, звітів про зайнятість і
працевлаштування інвалідів та
інформації, необхідної для організації
їх працевлаштування, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 31.01.2007 року №70 (в редакції, чинній на
час виникнення спірних відносин, далі
по тексту - Порядок № 70), інформацію про
наявність вільних робочих місць
(вакантних посад) для працевлаштування
інвалідів роботодавці подають центру
зайнятості за місцем їх реєстрації як
платників страхових внесків на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття за формою, затвердженою
Мінпраці за погодженням з
Держкомстатом.

Наведене свідчить про те, що обов'язок
підприємства щодо створення робочих
місць для інвалідів не супроводжується
його обов'язком підбирати і
працевлаштовувати інвалідів на
створені робочі місця. Такий обов'язок
покладається на органи
працевлаштування, що перелічені в
частині першій ст. 18 Закону України "Про
основи соціальної захищеності
інвалідів в Україні".

Однак, на підприємство покладається
обов'язок створювати робочі місця для
працевлаштування інвалідів та
формувати про таку кількість створених
робочих місць органи працевлаштування
інвалідів.

Наказом державного комітету
статистики №420 від 19.12.2005 року
затверджена форма статистичної
звітності №3-ПН "Звіт про наявність
вакансій", яка подається
підприємствами, установами та
організаціями щомісячно на адресу
державної служби зайнятості (в
редакції чинній до 31.05.2013 року).

Наказом Міністерства соціальної
політики України від 31.05.2013 року №316
затверджено форму звітності №3-ПН
"Інформація про попит на робочу силу
(вакансії)" та порядку її подання
(чинний з 31.05.2013 року ).

Судом встановлено, та підтверджено в
суді апеляційної інстанції, що на ПП
«Охоронне агентство «Кратос» у спірний
період працювало 32 штатних працівники
та було створено 1 робоче місце для
інваліда.

Тобто, як вірно зазначено судом першої
інстанції, підприємство виконало
норматив робочих місць для інвалідів
на виконання вимог ст. 19 Закону,
оскільки 4% від кількості працівників
(32) становить 1 особу.

Також, матеріалами справи
підтверджено, що на адресу
Харківського міського центру
зайнятості відповідачем вчасно
направлялись звіти за формою 3-ПН про
наявність вакансій (а.с. 18-30). Так,
вказаними звітами підприємство
інформувало орган державної служби
зайнятості про наявність вакантних
робочих місць для працевлаштування
інвалідів.

Викладене вище свідчить про виконання
відповідачем вимог щодо створення
робочих місць відповідно до нормативів
встановлених ст. 19 Закону України "Про
основи соціальної захищеності
інвалідів" та належне інформування
центру зайнятості про наявність
вільних робочих місць на його
підприємстві та потребу у направленні
йому центром зайнятості інвалідів для
працевлаштування.

Згідно ч.1 ст. 217 Господарського кодексу
України господарськими санкціями
визнаються заходи впливу на
правопорушника у сфері господарювання,
в результаті застосування яких для
нього настають несприятливі
економічні та/або правові наслідки.

Відповідно до ч.1 ст. 218 Господарського
кодексу України підставою
господарсько-правової
відповідальності учасника
господарських відносин є вчинене ним
правопорушення у сфері господарювання.

Як встановлено судом першої інстанції
та підтверджено в суді апеляційної
інстанції, відповідачем були виконані
вимоги Закону України "Про основи
соціальної захищеності інвалідів в
Україні" щодо вжиття заходів для
працевлаштування інвалідів.

Доказів, які б свідчили про те, що
підприємство відмовило у прийнятті на
роботу інвалідам, які безпосередньо
зверталися до підприємства
відповідача або які були направлені
переліченими у ст. 18 Закону України "Про
основи соціальної захищеності
інвалідів в Україні" органами,
позивачем не надано ані до суду першої,
ані до суду апеляційної інстанцій.

Згідно ч.1 ст.71 КАС України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Колегія суддів зазначає, що
відповідачем, який є суб'єктом владних
повноважень, не доведено правомірності
позовних вимог про стягнення з ПП
«Охоронне агентство «Кратос»
адміністративно-господарських санкцій
за незайняті робочі місця, призначені
для працевлаштування інвалідів, в сумі
7475,0 грн. та пені в сумі 51,52 грн.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів погоджується з висновком суду
першої інстанції про відсутність
підстав для задоволення позовних
вимог.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справа
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

На підставі викладеного, колегія
суддів, погоджуючись з висновками суду
першої інстанції, вважає, що суд дійшов
вичерпних юридичних висновків щодо
встановлення фактичних обставин
справи і правильно застосував до
спірних правовідносин норми
матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених
вище підстав, висновків суду не
спростовують

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 197, п.1 ч.1 ст. 198,
ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Харківського
обласного відділення Фонду
соціального захисту інвалідів
залишити без задоволення.

Постанову Харківського окружного
адміністративного суду від 29.05.2014р. по
справі № 820/8495/14 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили.

Головуючий суддя (підпис)Перцова
Т.С.Судді(підпис) (підпис) Дюкарєва С.В.
Жигилій С.П.