Справа № 2а-/1503/110/2012
Суддя: Федусик А. Г.
Дата ухвалення: 2014-07-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 липня 2014 р.м.ОдесаСправа № 2а-/1503/110/2012

Категорія: 10.3 Головуючий в 1 інстанції:
Наумчак Л.І. Судова колегія Одеського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

головуючого - судді Федусика
А.Г.,

суддів - Вербицької Н.В.
та Градовського Ю.М.,

розглянувши в порядку письмового
провадження в місті Одесі апеляційну
скаргу Управління Пенсійного фонду
України в Балтському районі Одеської
області на постанову Балтського
районного суду Одеської області від 23
березня 2012 року по справі за
адміністративним позовом ОСОБА_2 до
Управління Пенсійного фонду України в
Балтському районі Одеської області про
визнання дій неправомірним та
зобов'язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И Л А :

В лютому 2012 року ОСОБА_2 звернулась до
суду з адміністративним позовом до
Управління Пенсійного фонду України в
Балтському районі Одеської області
(далі УПФУ) про визнання неправомірними
дій відповідача та зобов'язання
здійснити перерахунок та виплату
підвищення до пенсії учаснику війни у
вигляді надбавки до пенсії в розмірі 50
відсотків мінімальної пенсії за віком
у відповідності до Закону України "Про
статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту" за період з 01
січня 2007 року по 18 червня 2011 року.

В обґрунтування позовних вимог
зазначалося, що відповідно до статті 8
Закону України "Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального захисту"
позивачка є учасницею війни, а згідно
зі статтею 14 вказаного Закону з 1 січня
2007 року їй повинно виплачуватись
підвищення до пенсії у розмірі 50%
мінімальної пенсії за віком, однак
протягом 2007 року таке підвищення не
виплачувалося, а починаючи з 01 січня 2008
року по теперішній час виплачується в
неповному обсязі.

Постановою Балтського районного суду
Одеської області від 23 березня 2012 року
позовні вимоги задоволено. Суд визнав
неправомірною відмову УПФУ в
перерахунку та виплаті ОСОБА_2
щомісячного довічного грошового
утримання, як учасниці війни,
відповідно до частини третьої ст.14
Закону України "Про статус ветеранів
війни, гарантії та їх соціальний
захист" в розмірі 50 відсотків
мінімальної пенсії за віком.

Крім того, суд зобов'язав УПФУ провести
перерахунок та виплату ОСОБА_2 раніше
призначеної пенсії на 50 відсотків
мінімальної пенсії за віком, як
учасниці війни відповідно до положень
частини третьої статті 14 Закону
України "Про статус ветеранів війни,
гарантії та їх соціальний захист" та
перерахувати вищевказане підвищення
виходячи із прожиткового мінімуму
затвердженого Законом України "Про
прожитковий мінімум", згідно ст.ст.28, 42,
46 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" встановленої частини
першої ст.28 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування", з урахуванням
встановленого законодавством
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність, та зробити
перерахунок і виплату виниклої
заборгованості з урахуванням
сплачених сум, починаючи з 01 січня 2007
року по 18 червня 2011 року.

Не погоджуючись з постановою суду, УПФУ
подало апеляційну скаргу, в якій
зазначено, що вказане рішення прийнято
з порушенням норм матеріального та
процесуального права, а тому підлягає
скасуванню з ухваленням нового рішення
про відмову у задоволені позовних
вимог.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши доповідача, доводи
апеляційної скарги, перевіривши
законність і обґрунтованість судового
рішення, судова колегія вважає, що
апеляційна скарга пенсійного органу
підлягає задоволенню, виходячи з
наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що
позивачка є учасницею війни, що
підтверджується посвідченням серії
НОМЕР_1.

В листопаді 2011 року позивачка
звернулась до УПФУ з проханням
провести їй перерахунок та виплату
щомісячного довічного грошового
утримання, як учасниці війни,
відповідно до частини третьої ст.14
Закону України "Про статус ветеранів
війни, гарантії та їх соціальний
захист" починаючи з 01 січня 2007 року.

Листом УПФУ від 18 листопада 2011 року
№5660/11-3 позивачці було відмовлено в
проведенні такого перерахунку, що і
стало підставою для звернення
останнього з позовом до суду.

Вирішуючи спірне питання та
задовольняючи вимоги, суд першої
інстанції посилався на правову позицію
Конституційного Суду України, який
неодноразово розглядав питання щодо
конституційності положень законів
України про Державний бюджет України в
частині обмеження пільг, компенсації і
гарантії, на які відповідно до чинного
законодавства мають право окремі
категорії громадян.

Колегія суддів не погоджується з
зазначеними висновками з огляду на
наступне.

Згідно до частини другої статті 19
Конституції України органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Відповідності до ч.3 ст.14 Закону України
"Про статус ветеранів війни, гарантії
їх соціального захисту" (далі Закон) із
змінами, внесеними Законом України "Про
внесення змін і доповнень до Закону
України "Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту" від 23
листопада 1995 року № 458/95-ВР, учасникам
війни, нагородженим орденами і
медалями колишнього Союзу РСР за
самовіддану працю і бездоганну
військову службу в тилу в роки Великої
Вітчизняної війни, пенсії підвищуються
на 75 процентів мінімальної пенсії за
віком, іншим учасникам війни - на 50
процентів мінімальної пенсії за віком.

Частина 4 ст.14 Закону в редакції Закону
України "Про внесення змін до Закону
України "Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту" від 5
жовтня 2005 року № 2939-IV викладена
наступним чином: "Учасникам війни,
нагородженим орденами і медалями
колишнього Союзу РСР за самовіддану
працю і бездоганну військову службу в
тилу в роки Великої Вітчизняної війни,
пенсії або щомісячне довічне грошове
утримання чи державна соціальна
допомога, що виплачується замість
пенсії, підвищуються на 15 процентів
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність, іншим
учасникам війни - на 10 процентів
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність.

Пунктом 1 Прикінцевих положень Закону
України "Про внесення змін до Закону
України "Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту"
вищезазначені зміни набрали чинності з
01 січня 2007 року.

Отже, з аналізу наведених норм
вбачається, що в період часу до 31 грудня
2006 року включно позивач мала право на
отримання підвищення до пенсії в
розмірі 50 процентів мінімальної пенсії
за віком, проте, починаючи з 01 січня 2007
року позивачка може розраховувати на
підвищення до пенсії лише у розмірі 10%
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність, розмір якого
встановлений законами України про
Державний бюджет на відповідні роки.

А тому, оскільки положення частини 4
статті 14 Закону в редакції Закону
України "Про внесення змін до Закону
України "Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту" від 05
жовтня 2005 року № 2939-IV такими, що
суперечать Конституції України не
визнавались, зміни в вищевказану
частину ст.14 Закону не вносились,
колегія суддів приходить до висновку,
що позовні вимоги про визнання
неправомірними дій відповідача та
зобов'язання його здійснити
перерахунок та виплату підвищення до
пенсії учаснику війни у вигляді
надбавки до пенсії в розмірі 50
відсотків мінімальної пенсії за віком
у відповідності до Закону за період з 01
січня 2007 року по 18 червня 2011 року є
необґрунтованими та такими, що не
підлягають задоволенню.

Наведені висновки також узгоджуються
практикою Вищого адміністративного
суду України, викладеною в ухвалі від 20
лютого 2013 року К/9991/27628/11 та постанові
від 10 жовтня 2012 року К-4280/09.

Враховуючи, що судом першої інстанції,
при вирішенні справи, порушені норми
права, що призвело до неправильного
вирішення справи, судова колегія,
керуючись п.4 ч.1 ст.202 КАС України вважає
необхідним скасувати постанову суду
першої інстанції та прийняти по справі
нову, якою відмовити в задоволенні
позовних вимог Стретович О.І..

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 201, 205, 207, 254 КАС
України, суд -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в Балтському
районі Одеської області - задовольнити.

Постанову Балтського районного суду
Одеської області від 23 березня 2012 року -
скасувати та прийняти нову постанову,
якою в задоволенні позовних вимог
ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду
України в Балтському районі Одеської
області про визнання дій неправомірним
та зобов'язання вчинити певні дії -
відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає
чинності в порядку, встановленому КАС
України, є остаточною та оскарженню не
підлягає.

Головуючий: А.Г. Федусик Суддя:
Суддя: Н.В. Вербицька Ю.М. Градовський