Справа № 805/6295/14
Суддя: Наумова К.Г.
Дата ухвалення: 2014-07-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

805/6295/14

Україна

Донецький окружний адміністративний суд

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 липня 2014 р. Справа № 805/6295/14

Постановлена у нарадчій кімнаті

Суддя Донецького окружного адміністративного суду Наумова К.Г.,

розглянув у письмовому провадженні адміністративну справу

за позовом Товариства з обмежаною відповідальністю “ДТЕК ДОБРОПІЛЛЯВУГІЛЛЯ” (м. Добропілля)

до Управління Пенсійного фонду України в м. Добропіллі та Добропільському районі Донецької області (м. Добропілля)

про визнання недійсним рішення про застосування штрафних санкцій,-

Товариство з обмежаною відповідальністю “ДТЕК ДОБРОПІЛЛЯВУГІЛЛЯ” звернулось до Донецького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України в м. Добропіллі та Добропільському районі Донецької області про визнання недійсним рішення Управління Пенсійного фонду України в м. Добропіллі та Добропільському районі № 29/17а «Про застосування фінансових санкцій за подання недостовірних відомостей, що використовуються в системі персоніфікованого обліку» від 31.01.2014 р.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на наступне.

Норма закону, на підставі якої застосовано до підприємства фінансові санкції втратила чинність на момент прийняття спірного рішення. У 2004, 2006, 2008, 2009 роках на ВП «Шахта «Піонер» ДП «Добропіллявугілля», правонаступником якого є ТОВ «ДТЕК ДОБРОПІЛЛЯВУГІЛЛЯ», відповідачем були проведені планові перевірки, в результаті яких порушень в частині подання відомостей, що використовуються в системі персоніфікованого обліку, явиявлено не було. Штраф у сумі 680 грн. відноситься до адміністративно-господарської санкції, відповідно повинні застосовуватись приписи ст. 250 ГК України щодо шестимісячного строку застосування таких санкцій. Згідно з актом перевірки № 5 від 17.01.2014 р. фінансові санкції застосовано до позивача за 2004, 2006, 2008, 2009 роки, коли діяло ДП «Добропіллявігулля», яке знаходиться в стані припинення підприємницької діяльності та не припинило свою діяльність. З огляду на зазначене, застосування фінансових санкцій є неправомірним, а рішення підлягає скасуванню.

Представник позивача через канцелярію суду надав заяву про розгляд справи в порядку письмового провадження.

Відповідач у судове засідання не з’явився про дату, час та місце судового розгляду був повідомлений належним чином. Причини неявки суду не повідомив.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Згідно з Актом про результати планової документальної перевірки з питань правильності обчислення, повноти нарахування та своєчасності сплати зобов’язання зі збору та страхових внесків на загальнообов’язкове державне пенсійне страхування та правильності надання індивідуальних відомостей на застрахованих осіб Відокремленим підрозділом «Шахта «Піонер» Державного підприємства «Добропіллявугілля» від 25 лютого 2008 р. за період фінансово-господарської діяльності з 01.06.2005 р. по 31.12.2007 р. та правильності надання індивідуальних відомостей на застрахованих осіб за період з 01.06.2005 р. по 31.12.2006 р. встановлено, що звіт до відділу персоніфікованого обліку складено у відповідності з «Порядком формування та подання органам Пенсійного фонду України відомостей про застраховану особу, що використовується в системі загальнообов’язкового державного пенсійного страхування».

Управління Пенсійного фонду України в м. Добропіллі та Добропільському районі Донецької області рішенням № 29/17а «Про застосування фінансових санкцій за подання недостовірних відомостей, що використовуються в системі персоніфікованого обліку» від 31 січня 2014 року на підставі п. 5 ч. 9 ст. 106 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» за подання недостовірних відомостей, що використовуються в системі персоніфікованого обліку, за 2004, 2006, 2008, 2009 роки до Товариства з обмежаною відповідальністю “ДТЕК ДОБРОПІЛЛЯВУГІЛЛЯ” було застосовано фінансові санкції у сімі 680 грн.

Відповідно до преамбули Закону України «Про загальнообов»язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV від 09.07.2003 року, у редакції чинній на момент прийняття спірного рішення, (далі – Закон №1058-IV) цей Закон, розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов'язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.

Згідно ст. 5 Закону №1058-IV, цей Закон регулює відносини, що виникають між суб'єктами системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом визначаються: принципи та структура системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування; коло осіб, які підлягають загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню; види пенсійних виплат; умови набуття права та порядок

визначення розмірів пенсійних виплат; пенсійний вік чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на призначення пенсії за віком; мінімальний розмір пенсії за віком; порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов'язковим державним пенсійним страхуванням; порядок використання коштів Пенсійного фонду та накопичувальної системи пенсійного страхування; організація та порядок здійснення управління в системі загальнообов'язкового державного пенсійного страхування.

Відповідно до ч. 1 Закону №1058-IV персоніфікований облік у системі загальнообов'язкового державного соціального страхування (далі - персоніфікований облік) - організація та ведення обліку відомостей про застраховану особу, що здійснюється відповідно до законодавства і використовується в системі загальнообов'язкового державного соціального страхування в установленому законодавством порядку.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 11 Закону №1058-IV загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню, зокрема, підлягають громадяни України, іноземці (якщо інше не встановлено міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України) та особи без громадянства, які працюють на підприємствах, в установах, організаціях, створених відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, у філіях, представництвах, відділеннях та інших відокремлених підрозділах цих підприємств та організацій.

П.п. 4, 11 ч. 2 ст. 17 Закону №1058-IV у редакціях, чинних у період 2004 – 2009 р.р., передбачено, що страхувальник зобов'язаний подавати звітність територіальним органам Пенсійного фонду у строки, в порядку та за формою, встановленими Пенсійним фондом; повідомляти територіальні органи Пенсійного фонду про зміну відомостей, що вносяться до системи персоніфікованого обліку, про застраховану особу, за яку або на користь якої ним сплачуються страхові внески, у десятиденний термін із дня одержання цих відомостей.

Згідно п. 1 ст. 21 Закону №1058-IV у редакціях, чинних у період 2004 – 2009 р.р., органи Пенсійного фонду ведуть облік усіх застрахованих осіб та персоніфікований облік надходження страхових внесків, створюють і забезпечують функціонування єдиного державного автоматизованого банку відомостей про застрахованих осіб, здійснюють облік коштів Накопичувального фонду на накопичувальних пенсійних рахунках.

Відповідно до п. 5 ч. 9 ст. 106 Закону №1058-IV за неподання, несвоєчасне подання, подання не за встановленою формою або подання недостовірних відомостей, що використовуються в системі персоніфікованого обліку та іншої звітності, передбаченої законодавством, до територіальних органів Пенсійного фонду накладається штраф у розмірі 10 відсотків суми страхових внесків, які були сплачені або підлягали сплаті за відповідний звітний період, за кожний повний або неповний місяць затримки подання відомостей, звітності, але не менше десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а в разі повторного протягом року такого порушення - у розмірі 20 відсотків зазначених сум та не менше 20 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

З 1 січня 2011 року набрав чинності Закон України “Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування” № 2464-VI від 08.07.2010, яким введено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування та який визначає правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку вказаного внеску, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку.

У зв’язку з набранням чинності зазначеним Законом, згідно абз. «й» п.п. 12 п. 11 розділу VIII «Прикінцеві та перехідні положення», частини першу - дев'яту статті 106 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" було виключено.

Тобто, норма, на підставі якої відповідачем до позивача оскаржуваним рішенням була застосована відповідальність у вигляді фінансових санкцій, втратила чинність з 01 січня 2011 року.

Ч. 1 ст. 58 Конституції України встановлено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з п.п. 1, 2 ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб’єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноваження з метою, з якою повноваження надано.

З огляду на зазначене, відповідач при прийнятті оскаржуваного рішення, відповідно до якого підставою застосування фінансових санкцій є п. 5 ч. 9 ст. 106 Закону №1058-IV, який на момент прийняття цього рішення втратив чинність, діяв не на підставі, та не у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З огляду на вищевикладене, позовні вимоги позивача про визнання недійсним рішення № 29/17а «Про застосування фінансових санкцій за подання недостовірних відомостей, що використовуються в системі персоніфікованого обліку» від 31 січня 2014 року на суму 680 грн. є обґрунтованими і підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).

Керуючись , ст. ст.2, 10-11, 17-20, 69-72, 86, 94, 158-163, 167, 185, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити.

Визнати недійсним рішення Управління Пенсійного фонду України в м. Добропіллі та Добропільському районі «Про застосування фінансових санкцій за подання недостовірних відомостей, що використовуються в системі персоніфікованого обліку» № 29/17а від 31.01.2014 р.

Стягнути з Державного бюджету на користь Товариства з обмежаною відповідальністю “ДТЕК ДОБРОПІЛЛЯВУГІЛЛЯ” (ІПН 37014600) судовий збір у сумі 1827,00 грн. (одна тисяча вісімсот двадцять сім гривень 00 коп.).

Зазначена постанова може бути оскаржена до Донецького апеляційного адміністративного суду.

Дана постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КАС України, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що постанова суду не набрала законної сили.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України - з дня складення в повному обсязі. Якщо постанову було проголошено у відсутності особи, яка бере участь у справі, то строк подання апеляційної скарги обчислюється з дня отримання нею копії постанови.

Апеляційна скарга, подана після закінчення строків, встановлених цією статтею, залишається без розгляду, якщо суд апеляційної інстанції за заявою особи, яка їх подала, не знайде підстав для поновлення строку, про що постановляється ухвала.

Скарга подається на ім’я Донецького апеляційного адміністративного суду через Донецький окружний адміністративний суд.

Суддя Наумова К.Г.