Справа № 804/4701/14
Суддя: Власенко Денис Олександрович
Дата ухвалення: 2014-07-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ
10 липня 2014 р. Справа № 804/4701/14
Дніпропетровський окружний
адміністративний суд у складі:
головуючого суддіВласенка Д.О. при
секретаріОСОБА_2 за участю: позивача
представника позивача представника
відповідача ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні у місті Дніпропетровську
адміністративну справу за
адміністративним позовом ОСОБА_6,
ОСОБА_3 до Головного управління
Державної міграційної служби України в
дНіпропетровській області про
зобов'язання вчинити певні дії
До Дніпропетровського окружного
адміністративного суду надійшов
адміністративний позов ОСОБА_6, ОСОБА_3
до Дніпропетровського районного
відділу управління ДМС України в
Дніпропетровській області про
зобов'язання вчинити певні дії, в якому
позивачі просять зобов'язати
Дніпропетровський районний відділ
управління ДМС України в
Дніпропетровській області у
встановленому законом порядку
здійснити реєстрацію місця проживання
ОСОБА_6, ОСОБА_3, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 за
адресою: АДРЕСА_1, з внесенням
відомостей до паспортного документа.
Відповідно до уточнень
адміністративного позову від 05 травня
2014 року позивачі просять зобов'язати
Дніпропетровський районний відділ
управління ДМС України в
Дніпропетровській області у
встановленому законом порядку
здійснити реєстрацію місця проживання
ОСОБА_6 та ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1, з
внесенням відомостей до паспортного
Ухвалою суду від 19 травня 2014 року
позовну заяву в частині позовних вимог
ОСОБА_3 про зобов'язання
Дніпропетровський районний відділ
управління ДМС України в
Дніпропетровській області у
встановленому законом порядку
здійснити реєстрацію місця проживання
ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1, з внесенням
відомостей до паспортного документа, -
залишити без розгляду.
Ухвалою суду від 19 червня 2014 року
постановлено замінити первісного
відповідача по справі -
Дніпропетровський районний відділ
управління Державної міграційної
служби України в Дніпропетровській
області, на належного - Головне
управління Державної міграційної
служби України в Дніпропетровській
області (місцезнаходження юридичної
В обґрунтування заявлених позовних
вимог зазначено, що ОСОБА_6 (далі -
позивач) на праві приватної власності
належить садовий будинок загальною
площею 201,5 кв.м. з господарчими
будівлями та спорудами за адресою:
АДРЕСА_1, що підтверджується свідоцтвом
про право власності на нерухоме майно.
На підставі рішення Кіровської
селищної ради від 09.04.2004 року земельну
ділянку розміром 630 кв.м. приєднано до
земель смт. Кіровське. Відмова у
реєстрації постійного місця
проживання позивача та осіб, які
проживають разом з нею у садовому
будинку суттєво обмежує здійснення
конституційних прав (можливості
обслуговуватися в медичному закладі,
приймати участь у виборах, вести
офіційне листування та вручення
офіційної кореспонденції, зокрема на
отримання пенсійних виплат тощо), які
підлягають безумовному захисту.
Представник позивача у судовому
засіданні позовні вимоги підтримала та
надала пояснення, аналогічні
викладеним в позовній заяві.
Представник відповідача проти
задоволення позовних вимог
заперечував. В обґрунтування своєї
позиції надав пояснення та письмові
заперечення, відповідно до змісту яких
в ході перевірки Кіровський селищний
голова Вілько В.Л. повідомив (лист від
03.03.2014 № 150), що СТ «Будівельник»
територіально знаходиться за межами
населеного пункту, цільове призначення
земельної ділянки, що перебуває у
користуванні товариства для ведення
садівництва. Згідно зі списками,
наданими інформаційним центром та
державним реєстром, вулиця Причальна
на території смт. Кіровське не
значиться (довідка від 03.03.2014 № 121).
Зміна цільового призначення
зазначеної земельної ділянки не
проводилася та садові будинки у
житловий фонд селищної ради не
приймалися. Таким чином, садовий дім, у
якому ОСОБА_6 бажає зареєструватись,
повинен мати конкретну адресу, житлову
площу, знаходитись в межах
адміністративно-територіальної
одиниці, бути зареєстрованим, як об'єкт
нерухомого майна, тип об'єкту - житловий
будинок. Дані факти повинні
підтверджуватись відповідними
Дослідивши матеріали, з'ясувавши всі
фактичні обставини справи, на яких
ґрунтуються вимоги позову, оцінивши
докази, які мають юридичне значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, суд встановив наступні обставини
справи.
Судом встановлено, що ОСОБА_6, на праві
приватної власності належить садовий
будинок загальною площею 201,5 кв.м. з
господарчими будівлями та спорудами за
адресою: АДРЕСА_1, що підтверджується
свідоцтвом про право власності на
нерухоме майно. 21.04.2004 року на садибний
(індивідуальний) житловий будинок за
адресою: АДРЕСА_1 виготовлено технічний
паспорт. 20.02.2007 р. Дніпропетровським
районним КП «БТІ» нерухоме майно
зареєстровано за № 17889844.
Разом з тим, згідно листа від 03.03.2014 № 150
Кіровський селищний голова Вілько В.Л.
повідомив, що садовий будинок
територіально знаходиться за межами
населеного пункту, цільове призначення
земельної ділянки, що перебуває у
користуванні товариства для ведення
садівництва. Згідно зі списками,
наданими інформаційним центром та
державним реєстром, вулиця Причальна
на території смт. Кіровське не
значиться (довідка від 03.03.2014 № 121).
Листом від 22.01.2014 року інд.1244 вих.№97
Дніпропетровського районного відділу
Головного управління Державної
міграційної служби ОСОБА_6 відмовлено у
реєстрації місця проживання за
вказаною поштовою адресою, оскільки
місцем проживання фізичної особи є
житловий будинок, квартира, інше
приміщення, придатне для проживання в
ньому (гуртожиток, готель, тощо), у
відповідному населеному пункті, в
якому фізична особа проживає постійно,
переважно або тимчасово. Натомість
заявлене до реєстрації місце
проживання не є житловим будинком (а є
садовим) та знаходиться поза межами
Позивач не погоджується з таким
рішення суб'єкта владних повноважень, у
зв'язку з чим звернулася до суду за
захистом порушених, на її думку, прав та
інтересів.

Вирішуючи спір по суті заявлених
позовних вимог суд зазначає наступне.

Спірні правовідносини врегульовані
Конституцією України від 28 червня 1996 р.
№ 254к/96-ВР (далі - Конституція України),
Законом України "Про свободу
пересування та вільний вибір місця
проживання" від 11 грудня 2003 р. № 1382 (далі
- Закон № 1382), Цивільним кодексом
України від 16 січня 2003 р. № 435-IV (далі ЦК
України), Житловим кодексом
Української РСР від 30 червня 1983 р., №
5464-X (далі ЖК УРСР № 5464-X ).

Статтею 33 Конституції України
передбачено, що кожному, хто на
законних підставах перебуває на
території України, гарантується
свобода пересування, вільний вибір
місця проживання, право вільно
залишати територію України, за
винятком обмежень, які встановлюються
законом.

Закон України «Про свободу пересування
та вільний вибір місця проживання в
Україні» відповідно до Конституції
України регулює відносини, пов'язані зі
свободою пересування та вільним
вибором місця проживання в Україні, що
гарантуються Конституцією України і
закріплені Загальною декларацією прав
людини, Міжнародним пактом про
громадянські та політичні права,
Конвенцією про захист прав людини та
основоположних свобод і протоколами до
неї, іншими міжнародними договорами
України, а також визначає порядок
реалізації свободи пересування та
вільного вибору місця проживання і
встановлює випадки їх обмеження.

Статтею 3 вказаного Закону передбачено,
що реєстрація - внесення інформації до
Єдиного державного демографічного
реєстру про місце проживання або місце
перебування особи із зазначенням
адреси, за якою з особою може вестися
офіційне листування або вручення
офіційної кореспонденції.

Згідно зі ст. 4 Житлового кодексу
України дачні та садові будинки не
зараховуються до житлового фонду.

Інструкцією про порядок проведення
технічної інвентаризації об'єктів
нерухомого майна, затвердженою наказом
Державного комітету будівництва,
архітектури та житлової політики
України від 24.05.2001 року№ 127, визначено,
що окремо від житлових будинків
виділяються садові та дачні будинки.
Так, пунктом. 2.4 Інструкції зазначено,
що садовий будинок - це будинок для
літнього (сезонного) використання.

Виходячи з вищезазначених норм,
садовий будинок не є жилим, оскільки
призначений для сезонного
використання.

Згідно з вимогами статей 35 та 38
Земельного кодексу України землі
садових товариств не належать до
земель житлової та громадської
забудови, а призначені для садівництва,
вирощування сільськогосподарських
культур, що не виключає можливості
зведення будинків, господарських
споруд.

Як встановлено судом, житло позивача
зареєстровано як садовий будинок, отже
не призначене для постійного
проживання і не зараховується до
житлового фонду.

Суд не бере до уваги твердження
позивача про те, що надане Законом
України «Про свободу пересування та
вільний вибір місця проживання в
Україні» визначення терміну
«реєстрація» не передбачає реєстрацію
саме в житлі, оскільки позивачем
використано це визначення без
урахування інших статей цього ж закону.
Так, зокрема, статтею 6 цього Закону
передбачено проведення реєстрації
саме в житлі. Такі ж вимоги до
приміщення, з якого здійснюється
зняття з реєстрації місця проживання
визначено у ст. 7 цього Закону. Отже,
вказаним Законом передбачено
здійснення реєстрації виключно в
житлі, до якого згідно з наведеними
приписами Житлового кодексу України
садовий будинок не належить.

Доводи позивача щодо належності йому
цього садового будинку, належній
реєстрації ним права власності на
вказану нерухомість (садовий будинок)
та придатності будинку для проживання,
суд враховує, проте ці доводи не
змінюють статусу цієї нерухомості з
садового будинку на житло, відтак не
утворюють підстав для проведення
реєстрації місця проживання позивача у
садовому будинку.

Крім того, судом вставлено та
матеріалами справи підтверджено, що
садовий будинок територіально
знаходиться за межами населеного
пункту, що підтверджується листом від
03.03.2014 № 150 Кіровського селищного
голови Вілько В.Л. та довідкою від 03.03.2014
№ 121.

Суд також бере до уваги висновки,
викладені в рішенні Конституційного
суду України від 22.09.05 № 5-рп/2005, що для
реєстрації місця проживання в садовому
будинку такий будинок повинен мати
адресу, знаходиться в межах
адміністративно-територіальної
одиниці, бути зареєстрованим як об'єкт
нерухомого майна. Приміщення будинку
повинно бути придатним для проживання,
тобто бути благоустроєним стосовно до
умов даного населеного пункту,
відповідати встановленим санітарним і
технічним вимогам.

За викладених обставин, враховуючи
приписи ч.2 ст.19 Конституції України,
відповідно до яких органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України, відповідач правомірно
відмовив у здійсненні реєстрації місця
проживання у судовому будинку, який
знаходить поза межами населеного
пункту.

Частиною 1 статті 11 Кодексу
адміністративного судочинства України
визначено, що розгляд і вирішення справ
в адміністративних судах здійснюється
на засадах змагальності сторін та
свободи в наданні ними суду своїх
доказів і у доведенні перед судом їх
переконливості, а частиною 1 статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України зазначено, що кожна сторона
повинна довести ті обставини, на яких
ґрунтуються її вимоги та заперечення,
крім випадків, встановлених статтею 72
цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Заперечуючи проти позову, відповідач,
який відповідно до норм Кодексу
адміністративного судочинства України
є суб'єктом владних повноважень,
правомірність прийняття спірного
рішення довів належним чином.

Оцінивши докази, які є у справі, за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому
дослідженні, та враховуючи всі
наведені обставини, виходячи з меж
заявлених позовних вимог, суд вважає
позовні вимоги необґрунтованими, а
позов таким, що не підлягає
задоволенню.

Згідно частини 2 статті 94 Кодексу
адміністративного судочинства України
якщо судове рішення ухвалене на
користь сторони - суб'єкта владних
повноважень, суд присуджує з іншої
сторони всі здійснені нею
документально підтверджені судові
витрати, пов'язані із залученням
свідків та проведенням судових
експертиз.

Враховуючи вищезазначене, керуючись
статтями 69, 70, 71, 158-163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_6 до
Головного управління Державної
міграційної служби України в
Дніпропетровській області про
зобов'язання Дніпропетровський
районний відділ управління ДМС України
в Дніпропетровській області у
встановленому законом порядку
здійснити реєстрацію місця проживання
ОСОБА_6 та ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1, з
внесенням відомостей до паспортного
документа - відмовити.

Судові витрати віднести за рахунок
позивача.

Апеляційна скарга на постанову суду
подається до Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
через Дніпропетровський окружний
адміністративний суд протягом десяти
днів з дня отримання копії повного
тексту постанови. Копія апеляційної
скарги одночасно надсилається особою,
яка її подає, до суду апеляційної
інстанції.

Постанова суду набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги, якщо таку скаргу не
було подано. У разі подання апеляційної
скарги постанова суду, якщо її не
скасовано, набирає законної сили після
повернення апеляційної скарги, відмови
у відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови складено 14
липня 2014 року

Суддя Д.О.
Власенко