Справа № 299/2268/14-а
Суддя: Надопта А. А.
Дата ухвалення: 2014-07-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Виноградівський районний суд
Закарпатської області
_______________________________________________________Справа №
Номер рядка звіту 90
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.07.2014
м.Виноградів

Виноградівський районний суд
Закарпатської області у особі
головуючого судді А.А.Надопта, при
секретарі Онисько С.С., за участю
позивача ОСОБА_1, розглянувши у
відкритому судовому засіданні в залі
суду м.Виноградів адміністративний
позов ОСОБА_1 до Управління соціального
захисту населення Виноградівської
районної державної адміністрації про
визнання дій відповідача
неправомірними, зобов'язання
відповідача провести виплати
компенсації 50 процентів вартості
продуктів харчування за
фізіологічними і медичними нормами, у
відповідності до вимог п. 14 ст. 20 Закону
України "Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи",

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з
позовом до Управління соціального
захисту населення Виноградівської
районної державної адміністрації про
визнання дій відповідача
неправомірними, зобов'язання
відповідача провести виплати
компенсації 50 процентів вартості
продуктів харчування за
фізіологічними і медичними нормами, у
відповідності до вимог п. 14 ст. 20 Закону
України "Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи".

Вимоги позову мотивовано тим, що
позивач ОСОБА_1, є учасником ліквідації
наслідків аварії на Чорнобильській
АБС, 1 категорії, інвалід і групи,
захворювання пов'язане з виконанням
обов'язків військової служби по
ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській ABC.

У відповідності до вимог п. 14 ст. 20
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи»; особам, віднесеним до
категорії І, надаються гарантовані
держаною компенсації" та пільги,
зокрема компенсується 50 процентів
вартості продуктів харчування за
фізіологічними і медичними нормами,
встановлюваними Міністерством охорони
здоров'я України. Постановою Кабінету
Міністрів України від 21 травня 1992 р. N 258
«Про норми харчування та часткову
компенсацію вартості продуктів для
осіб, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи»,
встановлені фізіологічні і медичні
норми забезпечення продуктами
харчування громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи, а
також Додатковий набір продуктів
харчування за медичними нормами, понад
фізіологічні норми, для осіб,
віднесених до І категорії .

Загальна вартість продуктів
харчування, згідно Додатку 5 згідно
переліку за фізіологічними (медичними)
нормами та Додатку 4, складає близько 1521
гри.

Однак позивач ОСОБА_1, отримує
компенсацію вартості продуктів
харчування щомісячно у розмірі 306 грн.

28.05.2014 року, позивач з письмовою заявою
звернулася до Управління соціального
захисту населення Виноградівської
районної державної адміністрації, щодо
перерахунку щомісячної часткової
компенсації вартості продуктів для
осіб, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи у
відповідності до вимог фізіологічних і
медичних норм забезпечення продуктами
харчування громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи, а
також у відповідності до Додаткового
набору продуктів харчування, понад
фізіологічні норми, для осіб,

віднесених до 1 категорії.

Однак, 29.05.2014 року, відповідач письмово
відмовив позивачу у проведенні
перерахунку щомісячної часткової
компенсації вартості продуктів для
осіб, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи.

При цьому позивача було повідомлено,
що Міністерством соціальної політики
України від 07,04.2014 року № 196 затверджені
розміри грошової компенсації
продуктів харчування для громадян,
віднесених до категорії 1 і 2 осіб, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи на 2014 рік для 1 категорії - 306
грн.

На основі вищевикладеного позивач
вважає дії відповідача у нарахуванні
йому компенсації вартості 50 процентів
продуктів харчування у розмірі іншому
ніж це встановлено за фізіологічними і
медичними нормами, які встановлені
Постановою Кабінету Міністрів України
від 21 травня 1992 р. N 258, неправомірними, а
тому просить суд визнати дії
відповідача- Управління соціального
захисту населення Виноградівської
районної державної адміністрації
неправомірними та зобов'язання
відповідача провести виплати
компенсації 50 процентів вартості
продуктів харчування за
фізіологічними і медичними нормами, у
відповідності до вимог п. 14 ст. 20 Закону
України "Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи".

В судовому засіданні позивач
ОСОБА_1, заявлені вимоги позову
підтримав повністю та просив суд такий
задоволити з підстав наведених у
позові.

Представник відповідача -
Управління соціального захисту
населення Виноградівської районної
державної адміністрації, належним
чином повідомлений про день, час та
місце слухання справи, в судове
засідання не з'явився, однак подав
письмову заяву про розгляд справи за
його відсутності, а тому на підставі ч.4
ст.128 КАС України, суд вважає за можливе
провести розгляд справи та її
вирішення на підставі наявних у ній
доказів, які є достатніми.

Заслухавши пояснення позивача,
дослідивши матеріали справи суд
приходить до наступного.

Згідно з пунктом 1 частини першої
ст.3 КАС України справа
адміністративної юрисдикції
(адміністративна справа) - це переданий
на вирішення адміністративного суду
публічно-правовий спір, у якому хоча б
однією зі сторін є орган виконавчої
влади, орган місцевого самоврядування,
їхня посадова особа чи службова особа
або інший суб»єкт, який здійснює владні
управлінські функції на основі
законодавства, у тому числі на
виконання делегованих повноважень.

Цей спір є публічно-правовим, оскільки
виник із публічно-правових відносин за
участю суб»єкта владних повноважень
-Управління соціального захисту
населення Виноградівської районної
державної адміністрації .

У відповідності до п.1 ч.1 ст. 17 КАС
України компетенція адміністративних
судів поширюється, зокрема на спори
фізичних чи юридичних осіб із суб"єктом
владних повноважень щодо оскарження
його рішень, (нормативно-правових актів
або правових актів індивідуальної дії),
дій чи бездіяльності. Наведене дає
підстави для віднесення справи, що
розглядається до адміністративної
юрисдикції.

В судовому засіданні встановлено,
що позивач ОСОБА_1, є учасником
ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АБС, 1 категорії,
інвалід і групи, захворювання пов'язане
з виконанням обов'язків військової
служби по ліквідації наслідків аварії
на Чорнобильській ABC.

У відповідності до вимог п. 14 ст. 20
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи»; особам, віднесеним до
категорії І, надаються гарантовані
держаною компенсації" та пільги,
зокрема компенсується 50 процентів
вартості продуктів харчування за
фізіологічними і медичними нормами,
встановлюваними Міністерством охорони
здоров'я України. Постановою Кабінету
Міністрів України від 21 травня 1992 р. N 258
«Про норми харчування та часткову
компенсацію вартості продуктів для
осіб, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи»,
встановлені фізіологічні і медичні
норми забезпечення продуктами
харчування громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи, а
також Додатковий набір продуктів
харчування за медичними нормами, понад
фізіологічні норми, для осіб;,
віднесених до І категорії .

Загальна вартість продуктів
харчування, згідно Додатку 5 згідно
переліку за фізіологічними (медичними)
нормами та Додатку 4, складає близько 1521
грн.

Однак позивач ОСОБА_1, отримує
компенсацію вартості продуктів
харчування щомісячно у розмірі 306 грн.

28.05.2014 року, позивач з письмовою заявою
звернулася до Управління соціального
захисту населення Виноградівської
районної державної адміністрації, щодо
перерахунку щомісячної часткової
компенсації вартості продуктів для
осіб, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи у
відповідності до вимог фізіологічних і
медичних норм забезпечення продуктами
харчування громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи, а
також у відповідності до Додаткового
набору продуктів харчування, понад
фізіологічні норми, для осіб,
віднесених до 1 категорії.

Однак, 29.05.2014 року, відповідач письмово
відмовив позивачу у проведенні
перерахунку щомісячної часткової
компенсації вартості продуктів для
осіб, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи.

При цьому позивача було повідомлено,
що Міністерством соціальної політики
України від 07.04.2014 року № 196 затверджені
розміри грошової компенсації
продуктів харчування для громадян,
віднесених до категорії 1 і 2 осіб, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи на 2014 рік для 1 категорії - 306
грн.

На основі вищевикладеного суд прийшов
до переконання, що дії відповідача у
нарахуванні позивачу ОСОБА_1,
компенсації вартості 50 процентів
продуктів харчування у розмірі іншому
ніж це встановлено за фізіологічними і
медичними нормами, які встановлені
Постановою Кабінету Міністрів України
від 21 травня 1992 р. N 258, є неправомірними,
що вбачається з наступного.

Так, згідно ст. 46 Конституції України,
громадяни мають право на соціальний
захист, що включає право на
забезпечення їх у разі повної,
часткової або тимчасової втрати
працездатності, втрати годувальника,
безробіття з незалежних від них
обставин, а також у старості та в інших
випадках, передбачених законом.

Це право гарантується
загальнообов'язковим державним
соціальним страхуванням за рахунок
страхових внесків громадян,
підприємств» установ і організацій, а
також бюджетних та інших джерел
соціального забезпечення; створенням
мережі державних, комунальних,
приватних закладів для догляду за
непрацездатними.

Пенсії, інші види соціальних виплат та
допомоги, що є основним джерелом
існування, мають забезпечувати рівень
життя, не нижчий від прожиткового
мінімуму, встановленого законом.

Закон України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»,
встановлює особам, віднесеним до
категорії 1, гарантовані державою
компенсації та пільги, зокрема
компенсацію 50 процентів вартості
продуктів харчування за
фізіологічними і медичними нормами,
встановлюваними Міністерством охорони
здоров'я України.

Дані норми, зокрема перелік продуктів
харчування, містяться Постанові
Кабінету Міністрів України від 21
травня 1992 р. N 258 «Про норми харчування
та часткову компенсацію вартості
продуктів для осіб, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Частиною 2 статті 19 Конституції України
передбачено, що органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України. Законами України не
передбачено обмежень щодо здійснення
відповідними органами виплат
компенсації вартості продуктів
харчування, визначеної на рівні Закону.
Також, у відповідності до ст. 71 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»;
дія положень цього Закону не може
призупинятися іншими законами, крім
законів про внесення змін до цього
Закону.

Частиною 2 статті 19 Конституції України
передбачено, що органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України. Разом з тим,
відповідач, здійснюючи нарахування та
виплати компенсації вартості
продуктів харчування у розмірі 306 грн.,
порушують вимоги п. 14 ст. 20 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»,
оскільки дана сума не відповідає
вартості 50 процентів продуктів
харчування, що встановлені за
фізіологічними і медичними нормами
особам, віднесеним до категорії 1 та
гарантовані державою.

У відповідності до п. 2 Постанови
Кабінету міністрів України від 21
травня 1992 р. N 258 «Про норми харчування
та часткову компенсацію вартості
продуктів для осіб, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»,
надано право Міністерству праці та
соціальної політики право визначати
виходячи із розроблених Міністерством
охорони здоров'я фізіологічних і
медичних норм харчування (додаток N 4,5) і
середніх цін на продукти харчування, що
склалися у регіоні, розміри грошової
компенсації вартості продуктів
харчування, встановлені вказаним
Законом для громадян, віднесених до 1 і 2
категорії.

Згідно Додатку № 4 видно, що розмір
продуктів харчування згідно
фізіологічних норм на місяць на одну
особу складає 913 грн., а також вартість
додаткового набору продуктів
харчування за медичними нормами
складає. 607 грн. Разом, вартість
продуктів харчування, які я маю
отримувати на місяць у відповідності
до переліку, що міститься у додатках 4, 5
до Постанови КМ № 258, складає 1521грн.

Відповідно, розмір 50 % вартості
продуктів харчування, яку я маю
отримувати на місяць має становити не
менше 760 грн.

Розрахунок Додатку № 4 зроблений
згідно списку додатків 4,5 до Постанови
КМ № 258, а також на підставі наданих
даних Головного управління статистики
у Закарпатській області щодо вартості
середніх цін на споживчі товари у
торгівельній мережі та на ринках
області.

Позивачем ОСОБА_1 надано суду середні
ціни на споживчі товари у торгівельній
мережі та ринках Закарпатської області
за період з жовтня 2013 року по квітень 2014
року (а.с.8-11).

Ці документи надані суду для наочності
рівня середніх цін на продукти
харчування, що склалися у регіоні та їх
невідповідність розмірів, що визначені
Міністерством соціальної політики
України, що виплачуються позивачу
щомісячно, оскільки суд не може за
відповідача робити розрахунки, а може
зобов»яати відповідачів вчиняти певні
дії у відповідності до закону.

Норми Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», поряд з конституційними
соціальними гарантіями,є частиною
законодавства, що встановлює
соціальний захист громадян
постраждалих внаслідок Чорнобильської
катастрофи.

Отже, норми законів, що встановлюють
соціальні гарантії громадянам, є
обов'язковими до виконання, навіть якщо
вони є нормами не прямої дії, а
підзаконні документи не можуть
встановлювати з огляду на ст. 19
Конституції України, інший порядок та
спосіб соціального захисту, ніж
гарантований нормами Закону.

Неправомірність відповідача
виражається як у не нарахуванні та
проведенні виплат належних сум
компенсацій на момент звернення до
суду, так і у бездіяльності їх
подальшого нарахування у
відповідності до вимог Закону «Про
статус і соціальний захнет громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи». Оскільки
призначені позивачу компенсації та
пільги не обмежені строком виплати, з
метою повного захисту його прав суд
може зобов'язати відповідача
виплачувати позивачу призначену
компенсацію вартості продуктів
харчування та гарантовану державою за
весь період, не обмежуючись строком
виплати.

Як встановлено, позивач є
інвалідом-ліквідатором І групи
інвалідності та потребує лікування,
позивачу не вистачає розміру
отримуваної пенсії для підтримання
нормальних життєвих процесів.
Внаслідок протиправних дій
відповідача- Управління соціального
захисту населення Виноградівської
районної державної адміністрації,
позивач позбавлений права на
гарантовану державою компенсацію
вартості продуктів харчування, що
необхідні йому за фізіологічними і
медичними показниками, відповідно суд
вважає за необхідне з метою захисту
прав позивача звернути постанову суду
до негайного виконання.

У справах щодо оскарження рішень, дій
чи бездіяльності суб"єктів владних
повноважень адміністративні суди у
відповідності до пункту 3 та 9 частини 3
ст.2 КАС України перевіряють, чи
прийняті (вчинені) вони, зокрема
обгрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення.

Відповідно до ст. 129 Конституції
України основними засадами
судочинства є, в тому числі,
змагальність сторін та свобода в
наданні ними суду своїх доказів і у
доведенні перед судом їх
переконливості. Відповідно до ст. 71
КАСУ кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтується її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу. В
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних

повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідачем суду не доведено, а
судом за результатом розгляду справи
не встановлено, що оскаржувана
бездіяльність відповідачів є
правомірними, а позивач натомість
підтвердив доводи свого
адміністративного позову.

Згідно ст. 69 КАС України доказами
в адміністративному судочинстві є
будь-які фактичні дані, на підставі
яких суд встановлює наявність або
відсутність обставин, що обґрунтовують
вимоги і заперечення осіб, які беруть
участь у справі, та інші обставини, що
мають значення для правильного
вирішення справи. Ці дані
встановлюються судом на підставі
пояснень сторін, третіх осіб та їхніх
представників, показань свідків,
письмових і речових доказів, висновків
експертів. При цьому, докази суду
надають особи, які беруть участь у
справі. Суд може також запропонувати
надати додаткові докази або
витребувати додаткові докази за
клопотанням осіб, які беруть участь у
справі, або з власної ініціативи. В свою
чергу, належними є докази, які містять
інформацію щодо предмету доказування.
Суд не бере до розгляду докази, які не
стосуються предмету доказування (ч. 1
ст. 70 КАС України).

Частиною другою ст. 162 КАС України
передбачене право суду у разі
задоволення адміністративного позову
прийняти постанову про визнання
протиправними рішення суб'єкта владних
повноважень, дій чи бездіяльності і про
скасування або визнання нечинним
рішення чи окремих його положень, а
також про зобов'язання відповідача
вчинити певні дії. Суд може прийняти
іншу постанову, яка б гарантувала
дотримання і захист прав, свобод,
інтересів людини і громадянина, інших
суб'єктів у сфері публічно-правових
відносин від порушень з боку суб'єктів
владних повноважень.

Відповідно до вимог ст.ст.3,19
Конституції України, ст.ст.7, 71, 86, 159,
161-163, 167 КАС України , суд-

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов задоволити.

Визнати дії Управління соціального
захисту населення Виноградівської
районної державної адміністрації, щодо
нарахування та виплати мені
компенсації 50 процентів вартості
продуктів харчування за
фізіологічними і медичними нормами, в
порядку іншому ніж це передбачено н. 14
ст. 20 Закону Україна "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" - неправомірними.

Зобов'язати Управління соціального
захисту населення Виноградівської
районної державної адміністрації
нарахувати і виплатити ОСОБА_1
щомісячну часткову компенсацію
вартості продуктів харчування для
осіб, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи (
встановивши її у розмірі 50% процентів
вартості продуктів для 1 категорії)
згідно статті 20 частини пункту 14,
враховуючи положення ч.3 ст. 67 згідно
Закону України "Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи"
від 28.02.1991р. № 796 - XII та Постанови
Кабінету Міністрів України № 258 від 2L05
1992 року пункту 4 згідно додатків № 4 і №
5, як інваліду 1 групи починаючи з 01.01.2014
року, з урахуванням попередніх виплат.

Зобов'язати Управління соціального
захисту населення Виноградівської
районної державної адміністрації
надалі нараховувати і виплачувати
ОСОБА_1 щомісячну часткову компенсацію
вартості продуктів харчування для
осіб, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи
(встановивши її у розмірі 50% процентів
вартості продуктів для 1 категорії)
згідно статті 20 частини пункту 14,
враховуючи ч.З. ст. 67 згідно Закону
України "Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" від 28.02.1991р.
№ 796 - XII та Постанови Кабінету
Міністрів України № 258 від 21.05 1992 року
пункту 4 згідно додатків № 4 і № 5, як
інваліду 1 групи, без обмеження строку
проведення виплат.

Звернути постанову суду до негайного
виконання на підставі ст. 256 КАС
України.

Постанова суду першої інстанції
набирає законної сили в порядку,
визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст.186 КАС України,
апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 цього Кодексу, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови. Якщо
суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 цього
Кодексу, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Головуючий А. А. Надопта