Справа № 2а-18037/12/2670
Суддя: Карась О.В.
Дата ухвалення: 2014-05-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

06 травня 2014 року м. Київ
В/800/1824/14

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів: Карася О.В.
(головуючого), Моторного О.А., Нечитайла
О.М., Рибченка А.О., Цвіркуна Ю.І.,
перевіривши заяву Державної
податкової інспекції у Солом'янському
районі м. Києва Державної податкової
служби про перегляд ухвали Вищого
адміністративного суду України від
13.02.2014 № К/800/30214/13 у справі № 2а-18037/12/2670
за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Інвест-Регіон" до
Державної податкової інспекції у
Солом'янському районі м. Києва
Державної податкової служби про
скасування податкових
повідомлень-рішень,-

В С Т А Н О В И В :

Державна податкова інспекція
звернулось до Верховного Суду України
із заявою про перегляд ухвали Вищого
адміністративного суду України від
13.02.2014 № К/800/30214/13.

Відповідно до ст. 2391 КАС України (із
змінами та доповненнями, внесеними
Законом України від 07.07.2010 № 2453-VІ "Про
судоустрій і статус суддів"), заява про
перегляд судових рішень подається до
Верховного Суду України через Вищий
адміністративний суд України, який за
змістом статей 2392 та 240 КАС України
перевіряє відповідність заяви вимогам
цього Кодексу та вирішує питання про
допуск справи до провадження.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 237 КАС України заява
про перегляд судових рішень в
адміністративних справах може бути
подана виключно з мотивів неоднакового
застосування судом (судами) касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права, що потягло
ухвалення різних за змістом судових
рішень у подібних правовідносинах.

У заяві про перегляд ухвали Вищого
адміністративного суду України від
13.02.2014 № К/800/30214/13 заявник послався на
неоднакове застосування судами
касаційної інстанції однієї й тієї
самої норми права податкового
законодавства, а саме абз. 4 пп. 5.3.9 п. 5.3
ст. 5, пп. 8.1.1 п. 8.1 ст. 8 Закону України "Про
оподаткування прибутку і підприємств",
пп. 7.4.5 п. 7.4 ст. 7 Закону України "Про
податок на додану вартість", п. 138.2 ст. 138.
пп. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139, п. 144.1 ст. 144, ст. 198
Податкового кодексу України відносно
формування платником податку
податкового кредиту за наслідками
господарський операцій, які, на думку
податкового органу, є фіктивними.

На підтвердження зазначеного позивач
надав ухвалу Вищого адміністративного
суду України від 20.11.2013 К/800/50725/13 та
постанову цього ж суду від 24.01.2013 К-31852/10,
в яких, на його думку, інакше
застосовано одні й ті самі норми права.

Виконуючи положення ст. 240 КАС України
щодо вирішення питання про допуск
вищим спеціалізованим судом справи до
її провадження у Верховному Суді
України з метою здійснення правосуддя
та забезпечення однакового
застосування законодавства усіма
судами загальної юрисдикції, колегія
Вищого адміністративного суду України
не виявила неоднакового застосування
судом касаційної інстанції однієї і
тієї самої норми права, оскільки
правовідносини між сторонами у
справах, за якими ухвалені вказані вище
судові рішення, виникли з різних
відмінних між собою обставин, яким
надавалася правова оцінка, тобто такі
правовідносини не є подібними, в яких
ухвалено різні судові рішення з
неоднаковим застосуванням норм
матеріального права, що виключає
підстави для допуску справи до
провадження Верховного Суду України.

Зокрема, ухвалюючи судові рішення,
надані заявником як приклад
неоднакового застосування норм
матеріального права, касаційний суд
виходив із того, що з урахуванням
сукупності юридичних фактів
реальність виконання господарських
операцій не встановлена, що виключає
право платника податків на формування
податкового кредиту за такими
операціями.

А зі змісту ухвали касаційної
інстанції, про перегляд якої
поставлено питання у заяві, суд,
виконуючи завдання по здійсненню
правосуддя щодо дотримання судами
першої та апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
застосовував норми податкового
законодавства з урахуванням
встановлених попередніми судами
обставин справи про те, що перевірка
позивача була призначена відповідно до
кримінально-процесуального закону та
за відсутності доказів набрання
законної сили судовим рішенням в
кримінальній справі, у відповідача
були відсутні правові підстави для
прийняття податкових
повідомлень-рішень до моменту набрання
законної сили рішенням суду у справі,
закриття такої кримінальної справи за
нереабілітуючими підставами.

За таких обставин, колегія суддів не
вбачає підстав для допуску справи до
провадження у Верховному Суді України.

Керуючись ст. ст. 235-240 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В :

У задоволені заяви Державної
податкової інспекції у Солом'янському
районі м. Києва Державної податкової
служби про допуск справи до
провадження Верховного Суду України
для перегляду ухвали Вищого
адміністративного суду України від
13.02.2014 № К/800/30214/13 відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
Карась О.В.

Судді
Моторний О.А.

Нечитайло
О.М.

Рибченко
А.О.

Цвіркун Ю.І.