Справа № 810/2226/14
Суддя: Лиска І.Г.
Дата ухвалення: 2014-07-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 липня 2014 року 810/2226/14

приміщення суду за адресою: м. Київ, бул.
Лесі Українки, 26,

час прийняття постанови : 15 год. 05
хв.

Київський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді
Лиска І.Г.

при секретарі:
Васковець М.С. , за участю представників
позивача, розглянувши у відкритому
судовому засіданні адміністративну
справу за позовом ОСОБА_2 до Державної
податкової інспекції в Обухівському
районі ГУ Міндоходів у Київській
області про визнання протиправним та
скасування податкового
повідомлення-рішення від 29 квітня 2010
року №/0/1580,

в с т а н о в и в:

07 червня 2010 року до Київського
окружного адміністративного суду
звернувся ОСОБА_2 з позовом до
Державної податкової інспекції в
Обухівському районі Київської області
про визнання протиправним та
скасування податкового
повідомлення-рішення від 29 квітня 2010
року №/0/1580.

В обґрунтування своїх позовних вимог
вказує, що за результатами
документальної невиїзної перевірки
Декларації про доходи ДПІ в
Обухівському районі встановлено, що
протягом звітного 2009 року позивачем
було отримано дохід у сумі 1928130,00 грн. та
визначено податкове зобов'язання по
податку з доходів фізичних осіб у
розмірі 139219,00 грн.

На підставі даних висновків податковим
органом прийнято спірне податкове
повідомлення-рішення від 29 квітня 2010
року №/0/1580.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
при визначенні податкового
зобов'язання по податку з доходів
фізичних осіб відповідачем не
враховано, що цілісний майновий
комплекс , придбаний позивачем у
власність на підставі рішення
Обухівського районного суду від 08.09.2009
року , отриманий по звичайній ціні та
позивачем сплачено до бюджету податок
з доходів фізичних осіб в розмірі 5%
від інвентаризаційної вартості
комплексу.

На думку позивача вказане податкове
повідомлення -рішення є протиправним
та не може вважатися законним та
обґрунтованим, оскільки ґрунтується на
висновках Акту перевірки, що не
відповідають фактичним обставинам.

Постановою Київського окружного
адміністративного суду від 3 лютого 2011
року у справі №2а-5824/10/1070 в задоволенні
позову відмовлено.

Ухвалою Київського апеляційного
адміністративного суду від 19 травня 2011
року апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишено
без задоволення, а постанову
Київського окружного
адміністративного суду від 3 лютого 2011
року - без змін.

Ухвалою Вищого
адміністративного суду України від 25
березня 2014 року, касаційну скаргу
ОСОБА_2 задоволено частково, Постанову
Київського окружного
адміністративного суду від 3 лютого 2011
року та ухвалу Київського
апеляційного адміністративного суду
від 19.05.2011року скасовано, а справу
направлено на новий розгляд до суду
першої інстанції.

Ухвалою від 8 квітня 2014 року справу
прийнято до свого провадження суддею
Київського окружного
адміністративного суду Лиска І.Г. та
призначено справу до судового
розгляду.

Позивач ОСОБА_2, та представники
позивача ОСОБА_4, та ОСОБА_3 в судових
засіданнях позов підтримали та просили
його задовольнити, підтвердили
обставини, викладені у позовній заяві
та додаткових письмових поясненнях.

Представник відповідача Літвінов О.А. у
судовому засіданні 25.06.2014 року проти
позову заперечував та просив відмовити
у його задоволенні.

В обґрунтування своїх заперечень
вказав, що ОСОБА_2 відповідно до
Договору купівлі-продажу цілісного
майнового комплексу від 04.12.2009
№ 882 відчужив 29/100 частки цілісного
майнового комплексу ОСОБА_7 за 1 928 130,00
грн. (витяг про реєстрацію права
власності на нерухоме майно від 08.12.2009
№ 24718108).

Відповідно до Договору купівлі -
продажу цілісного майнового комплексу
від 04.12.2009 № 882, який засвідчено
приватним нотаріусом Обухівського
районного нотаріального округу
Київської області ОСОБА_8, громадянином
ОСОБА_2 було відчужено цілісний
майновий комплекс площею
4 829,50 кв.м, за 1 928 130,00 грн.

Позивачем було сплачено до бюджету
податок з доходів фізичних осіб в
розмірі 5% від інвентаризаційної
вартості реалізованого цілісного
майнового комплексу (1 928 130,00 грн.) в
загальній сумі 96 406,50грн. (квитанція № 14
від 04.12.2009р.).

Позивачем було подано до ДПІ в
Обухівському районі Декларацію про
доходи (вх. № 3012/К/17 від 31.03.2010), в якій
сума податку з доходів фізичних осіб,
визначена платником до сплати в бюджет,
складає 139 219,50 гривень.

За результатами документальної
невиїзної перевірки Декларації про
доходи ДПІ в Обухівському районі
встановлено, що оподатковуваний дохід
позивача за 2009 рік складає 928130,00 грн.,
податкове зобов'язання по податку з
доходів фізичних осіб відповідно
складає 139 219,00 грн. різниця між вартістю
майнового комплексу та заборгованістю
за договором позики є оподатковуваним
доходом позивача.

На думку відповідача, різниця між
вартістю майнового комплексу та
заборгованістю за договором позики має
бути оподаткована за ставкою 15
відсотків від об'єкта оподаткування.

З огляду на викладене, визначення
Державною податковою інспекцією в
Обухівському районі Головного
управління Міндоходів у Київській
області податкового зобов'язання
згідно із податковим
повідомленням-рішенням від 29.04.2010 №
/0/1580 відповідає вимогам чинного
законодавства, а тому позовні вимоги є
безпідставними та такими, що не
підлягають задоволенню.

У судове засідання 3 липня 2014 року
представник відповідача не з'явився,
надав суду заяву, в якій просив
відмовити в задоволенні позовних
вимог у повному обсязі, здійснювати
розгляд адміністративної справи без
участі відповідача.

Судом визнано за можливе розглянути
справу 03 липня 204 року у відсутності
відповідача на підставі наявних у
справі доказах.

Розглянувши подані документи і
матеріали, оцінивши докази, які мають
юридичне значення для розгляду справи
і вирішення спору по суті, заслухавши
пояснення представників сторін, суд
вважає, що в задоволенні позову слід
відмовити, виходячи з наступного.

Як встановлено у судовому засіданні,
між TOB „Універсам Дністровський" та
громадянином України ОСОБА_2 28.05.2009 року
був укладений договір позики.

Згідно умов договору ОСОБА_2 повинен
був передати у власність TOB "Універсам
Дністровський" грошові кошти в розмірі
3 000 000 грн. 00 коп. в якості безпроцентної
поворотної фінансової допомоги, а TOB
„Універсам Дністровський"
зобов'язалось повернути ОСОБА_2 таку ж
суму грошових коштів .

У липні 2009 року гр. ОСОБА_2 перерахував
на розрахунковий рахунок TOB "Універсам
Дністровський" 1 000 000,0 грн. (09.07.2009р.- 500
000,00 грн. та 17.07.2009 р. - 500 000,00 грн.).

У зв'язку з неповерненням позики,
відповідно до умов договору, гр. ОСОБА_2
звернувся з позовом до Обухівського
районного суду Київської області з
проханням стягнути з боржника позичені
грошові кошти.

Рішенням Обухівського районного суду
від 08.09.2009 р. позовні вимоги ОСОБА_2
задоволено повністю, вирішено в
рахунок забезпечення погашення
заборгованості за договором позики від
28.05.2009 p. у сумі 1 000 000,00 грн. звернути
стягнення на нерухоме майно TOB
"Універсам Дністровський"- цілісний
майновий комплекс, що складається з
нежилих приміщень загальною площею 4
829,0 кв.м., що належить на праві приватної
власності TOB "Універсам Дністровський"
відповідно до свідоцтва про державну
реєстрацію; визнати право власності на
цілісний майновий комплекс, що
складається з нежилих приміщень
загальною площею 4 829,5 кв.м.. Зобов'язано
відповідне БТІ зареєструвати цей
цілісний майновий комплекс за гр.
ОСОБА_2

Відповідно до витягу про реєстрацію
права власності на нерухоме майно №
24058009, виданого 07.10.2009 р.
Івано-Франківським обласним бюро
технічної інвентаризації, ОСОБА_2 набув
право власності на зазначений цілісний
майновий комплекс 07.10.2009р.

Згідно з актом приймання-передачі
(внутрішнього переміщення) основних
засобів цілісний майновий комплекс від
31.12.2009 р. було прийнято гр. ОСОБА_2 від TOB
"Універсам Дністровський". Відповідно
до акту вартість цілісного майнового
комплексу складає 1 960 000,00 грн.

Згідно з витягом з акту перевірки
повноти визначення валових витрат ТОВ
"Універсам Дністровський" за період з
13.03.2009 року по 15.02.2010 року встановлено їх
заниження на суму 1 000 000,00 грн. TOB
"Універсам Дністровський" не включено
до валових витрат поворотну фінансову
допомогу в сумі 1 000 000,00 грн., чим
порушено п.п. 4.1.6 п.4.1 ст. 4 ЗУ „Про
оподаткування прибутку підприємств",
яким передбачено, що у разі, коли у
майбутніх податкових періодах платник
податку повертає таку поворотну
фінансову допомогу особі, яка її
надала, такий платник податку збільшує
суму валових витрат на суму такої
поворотної фінансової допомоги за
наслідками податкового періоду, в
якому відбулося таке повернення.

Також, згідно з Витягом з акту
перевірки на балансі TOB «Універсам
Дністровський» обліковувалися за
первісною вартістю станом на 13.03.2009
основні засоби, а саме будівлі і
споруди на суму 2 000 000,00 грн. Станом на
15.02.2010 року -0,00 грн.

Враховуючи Витяг з акту перевірки
та акт прийому-передачі (внутрішнього
переміщення) основних засобів від 31.12.09
р. первісна (балансова вартість)
цілісного майнового комплексу
складала 2 000 000,00 грн., норми
амортизаційних відрахувань -
40 000,00 грн.

Також встановлено, що ОСОБА_2
відповідно до Договору купівлі-продажу
цілісного майнового комплексу від
04.12.2009р. № 882 відчужив 29/100 частки
цілісного майнового комплексу ОСОБА_7
за 1 928 130,00 грн. (витяг про реєстрацію
права власності на нерухоме майно від
08.12.2009р. № 24718108).

Відповідно до Договору купівлі -
продажу цілісного майнового комплексу
від 04.12.2009р. №882, який засвідчено
приватним нотаріусом Обухівського
районного нотаріального округу
Київської області ОСОБА_8, гр. ОСОБА_2
було відчужено цілісний майновий
комплекс площею 4 829,50 кв.м. за 1 928 130,00
грн. та сплачено до бюджету податок з
доходів фізичних осіб в розмірі 5% від
інвентаризаційної вартості комплексу
(1 928 130,00 грн.) в загальній сумі 96 406,50грн.
(квитанція №14 від 04.12.2009р.).

Згідно із підпунктом 11.2.2 пункту 11.2
статті 11 Закону України «Про податок з
доходів фізичних осіб» від 22.05.2003 року,
дохід, отриманий платником податку від
продажу протягом звітного податкового
року більш ніж одного з об'єктів
нерухомості, зазначених у підпункті
11.1.1 пункту 11.1 цієї статті, або від
продажу об'єкта нерухомості, іншого,
ніж зазначені у підпункті 11.1.1 пункту 11.1
цієї статті, підлягає оподаткуванню за
ставкою, визначеною пунктом 7.2 статті 7
цього Закону.

Як передбачено пунктом 7.2 статті 7
Закону України «Про податок з доходів
фізичних осіб» від 22.05.2003 року , ставка
податку становить 5 відсотків від
об'єкта оподаткування, нарахованого
податковим агентом.

Порядок нарахування, утримання та
сплати (перерахування) податку з
доходів фізичних осіб до бюджету
передбачений статтею 8 Закону України
«Про податок з доходів фізичних осіб»
від 22.05.2003 року.

Так, згідно із підпунктом 8.1.1 пункту 8.1
статті 8 Закону України «Про податок з
доходів фізичних осіб» від 22.05.2003,
податковий агент, який нараховує
(виплачує) оподатковуваний дохід на
користь платника податку, утримує
податок від суми такого доходу за його
рахунок, використовуючи ставку
податку, визначену у відповідних
пунктах статті 7 цього Закону.

Відповідно до пункту 11.3 статті 11 Закону
України «Про податок з доходів
фізичних осіб» від 22.05.2003 року,
податковим агентом при здійсненні
операцій з відчуження об'єктів
нерухомого майна, в порядку,
передбаченому в статті 11 цього Закону,
є нотаріус, який посвідчує відповідний
договір за наявності оціночної
вартості такого нерухомого майна та
документа про сплату податку сторонами
договору.

Порядок визначення оціночної вартості
нерухомого майна, що підлягає продажу,
встановлюється Кабінетом Міністрів
України.

Сума податку самостійно сплачується
сторонами (або однією стороною)
договору до його нотаріального
посвідчення через установи банків у
сумі, визначеній податковим агентом.

Нотаріус, який посвідчив договір
відчуження об'єкта нерухомості,
зобов'язаний надіслати інформацію про
такий договір податковому органу за
податковою адресою платника податку у
строки, встановлені законом для
податкового кварталу.

У разі невчинення нотаріальної дії
щодо посвідчення договору відчуження
об'єкта нерухомості, за яким здійснено
сплату податку, платник податку має
право на повернення зайво (надміру)
сплаченої суми податку на підставі
річної податкової декларації, поданої
в установленому порядку та
підтверджуючих документів про
фактичну сплату податку.

Отже, судом встановлено, що на
виконання зазначених вимог
податкового законодавства позивачем
було сплачено до бюджету податок з
доходів фізичних осіб в розмірі 5% від
інвентаризаційної вартості
реалізованого цілісного майнового
комплексу (1 928 130,00 грн.) в загальній сумі
96 406,50грн. (квитанція № 14 від 04.12.2009року).

Позивачем було подано до ДПІ в
Обухівському районі Декларацію про
доходи (вх. № 3012/К/17 від 31.03.2010), в якій
сума податку з доходів фізичних осіб,
визначена платником до сплати в бюджет,
складає 139 219,50 гривень.

Також позивачем було подано до ДПІ в
Обухівському р-ні повторну Декларацію
про доходи (вх. №3345/КУ17 від 14.04.2010р.) в
якій сума податку з доходів фізичних
осіб, визначена платником до сплати в
бюджет, складає 0,00 гривень.

Порядок подання річної декларації про
майновий стан і доходи (податкової
декларації) на момент виникнення
спірних правовідносин був визначений
статтею 18 Закону України «Про податок з
доходів фізичних осіб» від 22.05.2003 №
889-ІУ, відповідно до пункту 18.1 якої
річна декларація про майновий стан і
доходи (податкова декларація) (далі -
декларація) подається платником
податку, який: а) зобов'язаний подавати
таку декларацію згідно з нормами цього
Закону або інших законів; б) має право
подати таку декларацію для отримання
податкового кредиту.

Відповідно до пункту 18.2 статті 18 Закону
України «Про податок з доходів
фізичних осіб» від 22.05.2003 року, для
цілей цього Закону обов'язок платника
податку з подання декларації
вважається виконаним, якщо він
отримував доходи виключно від
податкових агентів, зобов'язаних
подавати звітність з цього податку у
встановленому порядку.

Згідно із пунктом 18.5 статті 18 Закону
України «Про податок з доходів
фізичних осіб» від 22.05.2003 року,
декларація заповнюється платником
податку самостійно або іншою особою,
нотаріально уповноваженою таким
платником податку здійснювати таке
заповнення.

Перевірка достовірності даних,
визначених у деклараціях, здійснюється
у порядку, встановленому
законодавством (пункт 18.6 статті 18
Закону України «Про податок з доходів
фізичних осіб» від 22.05.2003р.).

Відповідно до п. 18.6. ст. 18 ЗУ "Про податок
з доходів фізичних осіб» , перевірка
достовірності даних, визначених у
деклараціях, здійснюється у порядку,
встановленому законодавством.

Відповідно до абз. 1 ст. 11 ЗУ "Про
державну податкову службу в Україні"
(чинного на момент виникнення спірних
правовідносин) , органи державної
податкової служби у випадках, в межах
компетенції та у порядку, встановлених
законами України, мають право:
здійснювати документальні невиїзні
перевірки (на підставі поданих
податкових декларацій, звітів та інших
документів, пов'язаних з нарахуванням і
сплатою податків та зборів
(обов'язкових платежів) незалежно від
способу їх подачі), а також планові та
позапланові виїзні перевірки
своєчасності, достовірності, повноти
нарахування і сплати податків та
зборів (обов'язкових платежів),
додержання валютного законодавства
юридичними особами, їх філіями,
відділеннями, іншими відокремленими
підрозділами, що не мають статусу
юридичної особи, а також фізичними
особами, які мають статус суб'єктів
підприємницької діяльності чи не мають
такого статусу, на яких згідно із
законами України покладено обов'язок
утримувати та/або сплачувати податки і
збори (обов'язкові платежі), крім
Національного банку України та його
установ.

Сума податкових зобов'язань,
донарахована податковим органом,
відповідно до пункту 18.7 статті 18 Закону
України «Про податок з доходів
фізичних осіб» від 22.05.2003 № 889-ІУ,
підлягає сплаті до відповідного
бюджету у строки, встановлені законом.

Відповідно до пункту 18.9 статті 18 Закону
України «Про податок з доходів
фізичних осіб» від 22.05.2003 року, форма
декларації визначається центральним
податковим органом та узгоджується з
комітетом Верховної Ради України,
відповідальним за проведення
податкової політики, виходячи з таких
умов: загальна частина декларації
повинна мати спрощений вигляд та не
містити відомостей про доходи або
витрати, які отримує (несе) незначна
кількість платників податку; -
декларація є єдиною для всіх
законодавчо встановлених випадків її
подання; - розрахунки окремих видів
доходів (витрат), які отримує (несе)
незначна кількість платників податку,
повинні міститися у додатках до
декларації, які заповнюються виключно
такими платниками податку за наявності
таких доходів (витрат); - декларація та
додатки до неї повинні складатися з
використанням загальновживаної
термінології державною мовою, а також
містити детальні інструкції щодо їх
заповнення; - декларація та додатки до
неї повинні містити інформацію,
достатню для ідентифікації платника
податку, а також для визначення суми
його податкових зобов'язань або суми
бюджетного відшкодування надміру
сплачених податків, у тому числі при
застосуванні права на податковий
кредит.

Бланки декларацій мають безоплатно
надаватися податковими органами
платникам податку на їх запит, а також
бути загальнодоступними для населення.

Платник податку до 1 березня року,
наступного за звітним, має право
звернутися із запитом до відповідного
податкового органу з проханням
заповнити річну податкову декларацію,
а податковий орган зобов'язаний надати
безоплатні послуги із такого
заповнення. Відмова посадової
(службової) особи податкового органу
надати зазначені послуги звільняє
платника податку від будь-якої
відповідальності за неповне або
невірне заповнення декларації (пункт
18.10 статті 18 Закону України «Про
податок з доходів фізичних осіб» від
22.05.2003 № 889-IV).

Як вбачається з матеріалів справи, за
результатами документальної невиїзної
перевірки Декларації про доходи ДПІ в
Обухівському районі встановлено, що
оподатковуваний дохід позивача за 2009
рік складає 928 130,00 грн., податкове
зобов'язання по податку з доходів
фізичних осіб відповідно складає 139 219,00
грн.

Як зазначено вище, розмір
безпроцентної поворотної фінансової
допомоги, наданої ОСОБА_2 Товариству з
обмеженою відповідальністю «Універсам
Дністровський» становить 1 000 000,00 грн.

В свою чергу, в рахунок забезпечення
погашення заборгованості за договором
позики від 28.05.2009 року у сумі 1 000 000,00
грн. звернуто стягнення на нерухоме
майно ТОВ «Універсам Дністровський» -
цілісний майновий комплекс.

Вартість вказаного комплексу згідно з
актом приймання-передачі (внутрішнього
переміщення) основних засобів
становить 1 960 000,00 грн.

Згідно з Витягу з Реєстру прав
власності на нерухоме майно від 26.11.2009
року №24578103 інвентаризаційна вартість
майнового комплексу площею 4829, 50 кв. м.
становить 1928130, 00грн.

Відповідно до Договору купівлі -
продажу цілісного майнового комплексу
від 04.12.2009р. №882, який засвідчено
приватним нотаріусом Обухівського
районного нотаріального округу
Київської області ОСОБА_8, гр. ОСОБА_2
було відчужено цілісний майновий
комплекс площею 4 829,50 кв.м. за 1 928 130,00
грн.

На момент виникнення спірних
правовідносин правові засади
оподаткування доходу фізичних осіб в
Україні були врегульовані Законом
України «Про податок з доходів
фізичних осіб» від 22.05.2006 № 889-ІУ,
відповідно до пункту 1.2 статті 1 якого
дохід - сума будь-яких коштів, вартість
матеріального і нематеріального майна,
інших активів, що мають вартість, у тому
числі цінних паперів або деривативів,
одержаних платником податку у
власність або нарахованих на його
користь, чи набутих незаконним шляхом у
випадках, визначених підпунктом 4.2.16
пункту 4.2 статті 4 цього Закону,
протягом відповідного звітного
податкового періоду з різних джерел як
на території України, так і за її
межами.

Відповідно до пункту 1.6 Закону України
«Про податок з доходів фізичних осіб»
від 22.05.2003 № 889-ІУ статті 1 загальний
оподатковуваний дохід - будь-який
дохід, який підлягає оподаткуванню
згідно з цим Законом, нарахований
(виплачений) на користь платника
податку протягом звітного податкового
періоду (далі - оподатковуваний дохід).

Відтак, суд зазначає, що різниця між
вартістю майнового комплексу та
заборгованістю за договором позики є
оподатковуваним доходом позивача. При
визначенні об'єкта оподаткування
позивача необхідно від 1928130 грн
(отриманого доходу) відняти 1000000 грн.
(суму позики) і отримаємо 928130 грн.
(об'єкт оподаткування).

Відповідно до п.п. 3.1.3 п.3.1 ст. 3 ЗУ „Про
податок з доходів фізичних осіб" -
об'єктом оподаткування резидента є
доходи з джерелом їх походження з
України, які підлягають кінцевому
оподаткуванню при їх виплаті.

Згідно із пунктом 7.1 статті 7 Закону
України «Про податок з доходів
фізичних осіб» від 22.05.2003 року ставка
податку з доходів фізичних осіб
становить 15 відсотків від об'єкта
оподаткування, крім випадків,
визначених у пунктах 7.2-7.4 цієї статті.

Тобто, різниця між вартістю майнового
комплексу та заборгованістю за
договором позики має бути оподаткована
за ставкою 15 відсотків від об'єкта
оподаткування (928130 грн. х15% = 139219, 50 грн. ).

Отже, податкове повідомлення -
рішення від 29 квітня 2010 року №/0/1580
про визначення позивачу податкового
зобов'язання по податку з доходів
фізичних осіб у розмірі 139219 грн. є
правомірним.

Відповідно абз. "в" п.п. 4.2.2. п. 4.2. ст. 4 "Про
порядок погашення зобов'язань
платників податків перед бюджетами та
державними цільовими фондами" ,
контролюючий орган зобов'язаний
самостійно визначити суму податкового
зобов'язання платника податків у разі
якщо: контролюючий орган внаслідок
проведення камеральної перевірки
виявляє арифметичні або методологічні
помилки у поданій платником податків
податковій декларації, які призвели
до заниження або завищення суми
податкового зобов'язання.

Відповідно до статей 11, 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
розгляд і вирішення справ в
адміністративних судах здійснюються
на засадах змагальності сторін та
свободи в наданні ними суду своїх
доказів і у доведенні перед судом їх
переконливості. Кожна сторона повинна
довести ті обставини, на яких
ґрунтуються її вимоги та заперечення,
крім випадків, встановлених статтею 72
цього Кодексу. В адміністративних
справах про протиправність рішень, дій
чи бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Частиною 3 ст. 2 КАС України передбачено,
що у справах щодо оскарження рішень,
дій чи бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); безсторонньо
(неупереджено); добросовісно;
розсудливо; з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації;
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення;
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Згідно із ч. 1 ст. 69 КАС України доказами
в адміністративному судочинстві є
будь-які фактичні дані, на підставі
яких суд встановлює наявність або
відсутність обставин, що обґрунтовують
вимоги і заперечення осіб, які беруть
участь у справі, та інші обставини, що
мають значення для правильного
вирішення справи. Ці дані
встановлюються судом на підставі
пояснень сторін, третіх осіб та їхніх
представників, показань свідків,
письмових і речових доказів, висновків
експертів.

Проаналізувавши наявні в матеріалах
справи докази та вищезазначені правові
норми, суд приходить до висновку, що
відповідачем доведено правомірність
прийнятого податкового повідомлення -
рішення від 29 квітня 2010 року
№/0/1580, а отже оскаржувані рішення
є обґрунтованим і повністю відповідає
вимогам чинного законодавства.

За таких обставин, позовні вимоги
ОСОБА_2 задоволенню не підлягають.

Відповідно до частини другої статті 94
Кодексу адміністративного судочинства
України якщо судове рішення ухвалене
на користь сторони - суб'єкта владних
повноважень, суд присуджує з іншої
сторони всі здійснені нею
документально підтверджені судові
витрати, пов'язані із залученням
свідків та проведенням судових
експертиз. Відповідач не надав суду
доказів понесення ним судових витрат,
тому підстави для присудження на його
користь судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 11, 14, 70, 71, 72, 86, 94, 159-163,
167, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд

п о с т а н о в и в:

У задоволенні адміністративного
позову ОСОБА_2 до Державної податкової
інспекції в Обухівському районі ГУ
Міндоходів у Київській області про
визнання протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення від
29 квітня 2010 року №/0/1580- відмовити.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо скаргу не було подано в
установлені строки. У разі подання
апеляційної скарги постанова, якщо її
не скасовано, набирає законної сили
після повернення апеляційної скарги,
відмови у відкритті апеляційного
провадження або набрання законної сили
рішенням за наслідками апеляційного
провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду
подається до Київського апеляційного
адміністративного суду через
Київський окружний адміністративний
суд протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Суддя:
Лиска І.Г.

Дата виготовлення і підписання повного
тексту постанови - 07 липня 2014 р.