Справа № 815/6395/13-а
Суддя: Шляхтицький О.І.
Дата ухвалення: 2014-07-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 липня 2014 р.м.ОдесаСправа № 815/6395/13-а

Категорія: 2.1 Головуючий в 1 інстанції:
Стеценко О. О.

Колегія суддів Одеського апеляційного
адміністративного суду

у складі: судді доповідача -
головуючого - Шляхтицького О.І.,

суддів: Джабурія О.В., Крусяна А.В.,

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу ректора,
голови приймальної комісії Одеського
національного морського університету
Морозової І.В. на постанову Одеського
окружного адміністративного суду від 30
вересня 2013 року у справі за
адміністративним позовом
Всеукраїнської громадської
організації «Комітет
конституційно-правового контролю
України» до ректора, голови
приймальної комісії Одеського
національного морського університету
Морозової І.В. про визнання дій
протиправними,-

ВСТАНОВИЛА:

У вересні 2013 року Всеукраїнська
громадська організація «Комітет
конституційно-правового контролю
України» звернулась з
адміністративним позовом про визнання
дій ректора, голови приймальної
комісії Одеського національного
морського університету Морозової І.В.,
що полягають у ненаданні відповіді на
запит на інформацію Позивача та у
ненаданні інформації на запит позивача
протиправними.

В обґрунтування позовних вимог
зазначалось, що 06.03.2013 року Управлінням
контролю державних органів та закладів
сфери освіти і науки - структурним
підрозділом Всеукраїнської
громадської організації «Комітет
конституційно-правового контролю
України» було направлено запит
розпоряднику інформації, ректору,
голові приймальної комісії Одеського
національного морського університету
Морозовій І.В., щодо надання інформації
згідно Закону України «Про доступ до
публічної інформації», а саме: надати
належним чином завірені копії: Статуту
ВНЗ, Свідоцтва про реєстрацію ВНЗ,
довідки про включення ВНЗ до
Державного реєстру ВНЗ України з
додатками, ліцензії ВНЗ та додатка до
неї, довідки ЄДРПОУ, правил прийому до
ВНЗ у 2013 році, Положення про приймальну
комісію ВНЗ, наказу про затвердження
складу приймальної комісії ВНЗ, плану
роботи та графіку засідань приймальної
комісії ВНЗ, дислокації приміщень, які
задіяні для підготовки та проведення
прийому абітурієнтів до ВНЗ,
встановлених квот прийому до ВНЗ
різних категорій осіб. Однак,
відповідач не надав відповіді та
запитувані позивачем документи, чим, на
думку останнього, порушив права
позивача на доступ до публічної
інформації, та ряд інших прав, зокрема,
на проведення моніторингу з питань
запобігання та протидії дискримінації,
бути учасником цивільно-правових
відносин, набувати майнові та
немайнові права, а також призвів до
інших негативних наслідків.

Постановою Одеського окружного
адміністративного суду від 30 вересня
2013 року адміністративний позов було
задоволено.

Визнано дії ректора, голови
приймальної комісії Одеського
національного морського університету
Морозової І.В., що полягають у ненаданні
відповіді на запит на інформацію
Всеукраїнської громадської
організації «Комітет
конституційно-правового контролю
України» від 06 березня 2013 року та у
ненаданні інформації на вказаний запит
Всеукраїнської громадської
організації «Комітет
конституційно-правового контролю
України», протиправними.

Не погоджуючись з даною постановою
суду ректор, голова приймальної
комісії Одеського національного
морського університету Морозова І.В.
подала апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі зазначено, що
рішення судом першої інстанції
ухвалене з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
у зв'язку з чим просить його скасувати
та ухвалити нову постанову, якою в
задоволенні адміністративного позову
відмовити.

Розглянувши матеріали справи, доводи
апеляційної скарги, заслухавши
суддю-доповідача, перевіривши
законність і обґрунтованість судового
рішення в межах позовних вимог і
доводів апеляційної скарги, колегія
суддів приходить до висновку про
відсутність підстав для її
задоволення.

Судом першої інстанції встановлено, що
Управлінням контролю державних
органів та закладів сфери освіти і
науки - структурним підрозділом
Всеукраїнської громадської
організації «Комітет
конституційно-правового контролю
України» 06.03.2013 року за вих. № 269/1-13 був
направлений розпоряднику інформації,
ректору, голові приймальної комісії
Одеського національного морського
університету Морозовій І.В. запит на
інформацію з проханням надати належним
чином засвідчені копії: статуту Вищого
навчального закладу (далі по тексту -
ВНЗ); свідоцтва про реєстрацію ВНЗ;
довідки про включення ВНЗ до
Державного реєстру ВНЗ України з
додатками; ліцензії ВНЗ та додатка до
неї; довідки з ЄДРПОУ; правил прийому до
ВНЗ у 2013 р.; положення про приймальну
комісію ВНЗ; наказу про затвердження
складу приймальної комісії ВНЗ; плану
роботи та графіку засідань приймальної
комісії ВНЗ; дислокації приміщень, які
задіяні для підготовки та проведення
прийому абітурієнтів до ВНЗ;
встановлених квот прийому до ВНЗ
різних категорій осіб.

Вказаний запит № 269/1-13 від 06.03.2013 року
був отриманий відповідачем 19.03.2013 року,
що підтверджується підписом
уповноваженої особи на повідомленні
про вручення поштового відправлення.

Відповідачем не було надано відповідь
на вказаний запит Управління контролю
державних органів та закладів сфери
освіти і науки - структурного
підрозділу Всеукраїнської громадської
організації «Комітет
конституційно-правового контролю
України» № 269/1-13 від 06.03.2013 року, що не
заперечувалось представником
відповідача.

Вважаючи дії відповідача такими, що
порушують положення Закону України
«Про доступ до публічної інформації» в
частині ненадання відповіді на запит
на інформацію та у ненаданні
інформації на запит позивача, останній
звернувся з відповідним позовом до
суду.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції виходив з того, що
відповідачем не було надано відповіді
на запит управління контролю державних
органів та закладів сфери освіти і
науки - структурного підрозділу
Всеукраїнської громадської
організації «Комітет
конституційно-правового контролю
України» від 06.03.2013 року за вих. № 269/1-13.

Колегія суддів вважає ці висновки суду
першої інстанції правильними і такими,
що відповідають вимогам ст.ст. 2, 7, 10, 11,
70, 71 КАС України, Закону України «Про
доступ до публічної інформації».

Спірні правовідносини регулюються
Законом України «Про доступ до
публічної інформації» № 2939-VI від 13.01.2011
року.

Основною метою прийняття вказаного
Закону є створення механізму
реалізації права кожного на доступ до
публічної інформації. Він містить
перелік гарантій дотримання прав на
надання публічної інформації,
поетапний порядок доступу до неї, надає
визначення таким поняттям, як
конфіденційна, таємна та службова
інформація, регламентує порядок її
отримання, визначає порядок і строки
подачі та задоволення запиту на
інформацію, а також процедуру
оскарження рішень, дій чи
бездіяльності розпорядників
інформації.

За змістом ст. 1 Закону України «Про
доступ до публічної інформації»
публічна інформація це відображена та
задокументована будь-якими засобами та
на будь-яких носіях інформація, що була
отримана або створена в процесі
виконання суб'єктами владних
повноважень своїх обов'язків,
передбачених чинним законодавством,
або яка знаходиться у володінні
суб'єктів владних повноважень, інших
розпорядників публічної інформації.

Доступ до інформації забезпечується
шляхом її оприлюднення у засобах
масової інформації (в офіційних
друкованих виданнях, на офіційних
веб-сайтах в мережі Інтернет, на
інформаційних стендах та будь-яким
іншим способом) та через надання
інформації за запитами на інформацію.

На підставі ст.12 Закону України «Про
доступ до публічної інформації»
суб'єктами відносин у сфері доступу до
публічної інформації є: запитувачі
інформації - фізичні, юридичні особи,
об'єднання громадян без статусу
юридичної особи, крім суб'єктів владних
повноважень; розпорядники інформації -
суб'єкти, визначені у ст.13 цього Закону;
структурний підрозділ або
відповідальна особа з питань запитів
на інформацію розпорядників
інформації.

З матеріалів справи вбачається, що
Управління контролю державних органів
та закладів сфери освіти і науки є
структурним підрозділом
Всеукраїнської громадської
організації «Комітет
конституційно-правового контролю
України». Відповідно до п. 4.3 розділу IV
Положення, затвердженого наказом
Всеукраїнської громадської
організації «Комітет
конституційно-правового контролю
України» № 02/1-09 від 21.01.2009 року,
Управління контролю державних органів
та закладів сфери освіти і науки має
право надсилати запити на інформацію
та отримувати інформацію від державних
органів та закладів сфери освіти і
науки, їх посадових і службових осіб.

До того ж, Снігир Т.В. - начальник
Управління контролю державних органів
та закладів сфери освіти і науки,
довіреністю виданою Всеукраїнською
громадською організацію «Комітет
конституційно-правового контролю
України» 21 січня 2009 року за №002/01-09
уповноважено, зокрема, надсилати
запити на інформацію та отримувати
інформацію.

На підставі викладеного суд першої
інстанції правильно дійшов висновку,
що Управління контролю державних
органів та закладів сфери освіти і
науки як структурний підрозділ
Всеукраїнської громадської
організації «Комітет
конституційно-правового контролю
України» наділений повноваженнями
самостійно звертатись із запитами на
інформацію та відповідно є суб'єктом
відносин у сфері доступу до публічної
інформації.

За правилами п.3 ч.1 ст.13 Закону України
«Про доступ до публічної інформації»
розпорядниками інформації для цілей
цього Закону визнаються особи, якщо
вони виконують делеговані
повноваження суб'єктів владних
повноважень згідно із законом чи
договором, включаючи надання освітніх,
оздоровчих, соціальних або інших
державних послуг, - стосовно
інформації, пов'язаної з виконанням
їхніх обов'язків.

У відповідності до ст. 3 КАС України
визначено, що суб'єкт владних
повноважень - орган державної влади,
орган місцевого самоврядування, їхня
посадова чи службова особа, інший
суб'єкт при здійсненні ними владних
управлінських функцій на основі
законодавства, в тому числі на
виконання делегованих повноважень.

Одеський національний морський
університет є вищим навчальним
закладом державної форми власності.

Стаття 1 Закону України «Про вищу
освіту» визначає вищий навчальний
заклад державної форми власності як
вищий навчальний заклад, заснований
державою, що фінансується з державного
бюджету і підпорядковується
відповідному центральному органу
виконавчої влади.

За змістом ч.2 ст.21 Закону України «Про
вищу освіту» власник делегує свої
повноваження керівникові вищого
навчального закладу. А відповідно до
ст.32 Закону України «Про вищу освіту»
безпосереднє управління діяльністю
вищого навчального закладу здійснює
його керівник - ректор.

Таким чином, Відповідач є
розпорядником інформації в розумінні
ст.13 Закону України «Про доступ до
публічної інформації».

На підставі п.6 ч.1 ст.14 Закону України
«Про доступ до публічної інформації»
до обов'язків розпорядників
інформації, зокрема, віднесено
надавати достовірну, точну та повну
інформацію, а також у разі потреби
перевіряти правильність та
об'єктивність наданої інформації.

У відповідності до 20 Закону України
«Про доступ до публічної інформації»
визначено, що розпорядник інформації
має надати відповідь на запит на
інформацію не пізніше п'яти робочих
днів з дня отримання запиту. У разі якщо
запит стосується надання великого
обсягу інформації або потребує пошуку
інформації серед значної кількості
даних, розпорядник інформації може
продовжити строк розгляду запиту до 20
робочих днів з обґрунтуванням такого
продовження. Про продовження строку
розпорядник інформації повідомляє
запитувача в письмовій формі не
пізніше п'яти робочих днів з дня
отримання запиту.

В ході судового розгляду встановлено,
що запит Управління контролю державних
органів та закладів сфери освіти і
науки № 269/1-13 від 06.03.2013 року отримано
уповноваженою особою відповідача
19.03.2013 року, що підтверджується
рекомендованим повідомленням про
вручення поштового відправлення,
проте, ні у встановлений термін, ні
станом на час слухання справи судом,
відповіді чи інформації (документів) на
вказаний запит відповідачем не надано.

В ході судового розгляду представник
відповідача не заперечував, що
Одеським національним морським
університетом було отримано запит
Позивача № 269/1-13 від 06.03.2013 року, однак
відповіді чи інформації (документів) на
вказаний запит відповідачем не
надавалось. При цьому, в якості підстав
ненадання відповіді на зазначений
запит, відповідач, зокрема, посилався
на те, що запит позивача не відповідає
приписам чинного законодавства,
веб-сайт Одеського національного
морського університету містить
більшість запитуваної інформації, а
тому позивач міг отримати необхідну
йому інформацію з цього джерела. До
того ж, відповідач зазначав, що
запитувана інформація передбачає
виготовлення копій документів обсягом
більше як на 100 сторінках, а тому,
позивач повинен був відшкодувати
витрати на її виготовлення, але
відповідної оплати позивач не
здійснив, що надало відповідачу право
залишити інформаційний запит позивача
без задоволення.

Водночас варто зауважити, що
відповідно до ч.2 ст.22 Закону України
«Про доступ до публічної інформації»
відповідь розпорядника інформації про
те, що інформація може бути одержана
запитувачем із загальнодоступних
джерел, або відповідь не по суті запиту
вважається неправомірною відмовою в
наданні інформації.

До того ж, вимогами ч.5 ст.22 Закону
України «Про доступ до публічної
інформації» передбачено, що відмова в
задоволенні запиту на інформацію
надається в письмовий формі.

Також, в порушення наведених норм
Закону України «Про доступ до
публічної інформації», відповідач ні у
встановлений законом термін, ні станом
на час слухання справи судом, відповіді
чи інформації (документів) на запит
позивача не надав.

При цьому суд першої інстанції вірно
зазначив, що зазначена відповідачем у
запереченнях причина ненадання
інформації в зв'язку з несплатою
позивачем фактичних витрат, пов'язаних
з копіюванням або друком не може бути
належною підставою для відмови в
наданні інформації, оскільки згідно ч.2
ст.21 Закону України «Про доступ до
публічної інформації» визначено
порядок сплати за надання інформації, а
саме, у разі якщо задоволення запиту на
інформацію передбачає виготовлення
копій документів обсягом більш як 10
сторінок, запитувач зобов'язаний
відшкодувати фактичні витрати на
копіювання та друк. Розмір фактичних
витрат визначається відповідним
розпорядником на копіювання та друк в
межах граничних норм, встановлених
Кабінетом Міністрів України. У разі
якщо розпорядник інформації не
встановив розміру плати за копіювання
або друк, інформація надається
безкоштовно.

Таким чином, позивач в запиті на
інформацію № 269/1-13 від 06.03.2013 року
зазначив, що зобов'язується виконати
всі зобов'язання покладені на
запитувача інформації Законом України
«Про доступ до публічної інформації».

Однак, відповідач не надав позивачу
жодної письмової відповіді і рахунків
з визначенням кількості сторінок та
вартості фактичних витрат на
копіювання та друк.

На підставі викладеного колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції, що відповідачем не було
надано відповіді на запит управління
контролю державних органів та закладів
сфери освіти і науки - структурного
підрозділу Всеукраїнської громадської
організації «Комітет
конституційно-правового контролю
України» від 06.03.2013 року за вих. № 269/1-13,
також під час судового розгляду справи
не надано доказів, які б спростували
відповідні протиправні дії та доказів
на підтвердження наявності підстав для
ненадання відповіді та відповідної
інформації на вказаний запит позивача.

Відповідно до ст.71 КАС України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення, крім випадків,
встановлених ст.72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

В ході розгляду справи позивач довів
суду ті обставини, на які він посилався
в обґрунтування заявлених вимог, а
відповідач не надав суду належні
докази на підтвердження своїх
заперечень проти позову.

Доводи апеляційної скарги ґрунтуються
на суб'єктивній оцінці фактичних
обставин справи та доказів, а також на
невірному тлумаченні норм
матеріального права. Зазначені доводи
не містять посилань на конкретні
обставини чи факти або на нові докази,
які б давали підстави для скасування
рішення суду першої інстанції.

Таким чином, на підставі встановлених в
ході судового розгляду обставин, суд
першої інстанції правильно дійшов
висновку, що позовні вимоги
Всеукраїнської громадської
організації «Комітет
конституційно-правового контролю
України» є обґрунтованими та
підлягають задоволенню.

Враховуючи все вищевикладене, колегія
суддів вважає, що суд першої інстанції
порушень матеріального і
процесуального права при вирішенні
справи не допустив, а наведені в скарзі
доводи правильність висновків суду не
спростовують. За таких обставин,
апеляційна скарга задоволенню не
підлягає.

Керуючись ч. 1 ст. 195, 197, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст.
200, п. 1 ч. 1 ст. 205, ст. 206, ч.5 ст. 254 КАС
України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ректора, голови
приймальної комісії Одеського
національного морського університету
Морозової І.В. залишити без
задоволення, а постанову Одеського
окружного адміністративного суду від 30
вересня 2013 року у справі № 815/6395/13-а -
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення їх копій
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена у касаційному
порядку протягом двадцяти днів після
набрання законної сили судовим
рішенням шляхом подачі касаційної
скарги безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий:
О.І. Шляхтицький

Суддя:
О.В. Джабурія

Суддя:
А.В. Крусян