Справа № 2а-0770/2147/12
Суддя: Затолочний В.С.
Дата ухвалення: 2014-07-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 липня 2014 року
Справа №
3968/13

Львівський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді:
Затолочного В.С.

суддів:
Каралюса В.М., Матковської З.М.,

розглянувши в порядку письмового
провадження у місті Львові апеляційну
скаргу Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 на постанову Закарпатського
окружного адміністративного суду від
26.11.2012 року у справі за позовом Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 до Управління
Пенсійного фонду України в Рахівському
районі Закарпатської області
скасування вимоги та зобов'язання до
вчинення дій, -

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі
- Позивач, ФОП ОСОБА_1 відповідно)
звернувся до суду з позовом до
Управління Пенсійного фонду України в
Рахівському районі Закарпатської
області (далі - Відповідач, УПФУ
відповідно) про скасування вимоги та
зобов'язання до вчинення дій.

Постановою Закарпатського окружного
адміністративного суду від 26.11.2012 року
в задоволенні позову відмовлено.

Позивач, не погодившись із постановою
від 26.11.2012 року, оскаржив її в
апеляційному порядку, зазначивши в
скарзі, що суд першої інстанції не
прийняв до уваги його доводи про
безпідставність формування
відповідачем вимоги про сплату
недоїмки, її невідповідність
положенням чинного законодавства,
неузгодженість. До того ж повідомлення
про взяття позивача на облік
відповідачем не отримувалось останнім.
Просить скасувати постанову від 26.11.2012
року та прийняти нову постанову, якою
визнати нечинною та скасувати вимогу
про сплату позивачем недоїмки.

Сторони правом на участь в
апеляційному розгляді справи не
скористалися.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
перевіривши та обговоривши матеріали
справи, суд вважає, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що що 14
травня 1999 року ОСОБА_1 зареєстрований,
як суб'єкт підприємницької діяльності,
про що отримав Свідоцтво про державну
реєстрацію (перереєстрацію) суб'єкта
підприємницької діяльності - фізичної
особи.

В матеріалах справи міститься
реєстраційна картка ОСОБА_1, як суб'єкта
підприємницької діяльності.

Управління Пенсійного фонду України в
Рахівському районі Закарпатської
області взято на облік, як платника
єдиного внеску - фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1

У відповідності до частини 1 ст. 2 Закону
України «Про збір та облік єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» зазначено, що
цей Закону регулює відносини, що
виникають під час провадження
діяльності пов'язаної із збором та
веденням обліку єдиного внеску. Дія
інших нормативно-правових документів
може поширюватися на зазначені
відносини лише у випадках,
передбачених цим Законом, або в частині
що не суперечить цьому Закону.

Порядок нарахування, обчислення і
сплати єдиного внеску визначається
виключно вищевказаним Законом та
іншими прийнятими відповідно до нього
нормативно-правовими актами.

Згідно з ч. 2 розділу ХІІІ «;Прикінцевих
положень» Закону України «Про збір та
облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування», з дня набрання
чинності цим Законом суб'єкти
підприємницької діяльності, які обрали
спрощену систему оподаткування у
відповідності до Указу Президента
України від 03 липня 1998 року № 727/98 «Про
спрощену систему оподаткування, обліку
та звітності суб'єктів малого
підприємництва», розділу ІV Декрету
Кабінету Міністрів України від 26
грудня 1992 року № 13-92 «Про прибутковий
податок з громадян», нараховують,
обчислюють та сплачують єдиний внесок
відповідно до цього Закону.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 4 Закону
України «Про збір та облік єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування», фізичні
особи-підприємці, в тому числі і ті, що
обрали спрощену систему оподаткування,
та члени сімей цих осіб, які беруть
участь у провадженні ними
підприємницької діяльності є
платниками єдиного внеску.

У відповідності до п. 1 ч. 2 ст. 6 Закону
України «Про збір та облік єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування», на платників
єдиного внеску покладено обов'язок
своєчасно нараховувати, обчислювати та
сплачувати єдиний внесок.

Згідно підпункту 4.6.1 пункту 4.6
Інструкції про порядок нарахування і
сплати єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, затвердженої
постановою правління Пенсійного фонду
України від 27.09.2010 року № 21-5,
зареєстрованої в Міністерстві юстиції
України 27 жовтня 2010 року за № 994/18289,
сума єдиного внеску встановлюється
зазначеними особами самостійно для
себе і членів своїх сімей, які беруть
участь у провадженні ними
підприємницької діяльності, проте сума
єдиного внеску не може бути менше
мінімального страхового внеску за
кожну особу за місяць. Платники
сплачують єдиний внесок у вигляді
авансового платежу в розмірі, який
самостійно визначили. До 20 числа
місяця, наступного за місяцем, за який
він сплачує. Суми єдиного внеску,
сплачені у вигляді авансових платежів
ураховуються платником при
остаточному розрахунку, який
здійснюється ним не пізніше 20 числа
місяця, що настає за базовим звітним
періодом.

Відповідно до частини 11 статті 8 Закону
України «Про збір та облік єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування», єдиний внесок
для платників, зазначених у пунктах 4 та
5 частини першої статті 4 цього Закону,
встановлюється у розмірі 34,7 відсотка
визначеної пунктами 2 та 3 частини
першої статті 7 цього Закону бази
нарахування єдиного внеску.

Частиною 4 статті 25 Закону України «Про
збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» передбачено, що
сума єдиного внеску, своєчасно не
нарахована та/або не сплачена
платником у строки, визначені
відповідно до Закону України «Про збір
та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» обчислена
органами Пенсійного фонду України у
випадках, передбачених Законом, є
недоїмкою та територіальні органи
Пенсійного фонду України у порядку, за
формою та в строки, встановлені
Пенсійним фондом, надсилають платникам
єдиного внеску, які мають недоїмку,
вимогу про її сплату.

У відповідності до пункту 6.3 Інструкції
про порядок нарахування і сплати
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування органи
Пенсійного фонду надсилають платникам
вимогу про сплату недоїмки якщо
платник має на кінець звітного
базового періоду недоїмку зі сплати
єдиного внеску, фінансових санкцій
(штрафів) та пені.

Відповідно до частини 4 статті 25 Закону
України «Про збір та облік єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування», вимога про
недоїмку є виконавчим документом.

Статтею 22 Закону України «Про Держаний
бюджет України на 2011 рік» встановлено
розмір мінімальної заробітної плати на
2011 рік у місячному розмірі: з 01 січня - 941
гривня, з 1 квітня - 960 гривень, таким
чином мінімальний розмір єдиного
внеску у 2011 році у місячному розмірі
становить: з 1 січня - 326,53 грн.
(941,00грн.х34,7%), з 1 квітня - 333,12 грн. (960,00
грн.х34,7%).

Як вбачається з матеріалів справи, в
період з січня по червень 2011 року у
позивача сформувалася заборгованість
зі сплати єдиного внеску у зв'язку з
тим, що він був платником єдиного
внеску, проте добровільно його не
вносив та за таких умов 21 березня 2012
року відповідачем було прийнято на
надіслано позивачу вимогу за № Ф-20 в
сумі 1 978,95 грн.

У відповідності до ч. 12 ст. 9 Закону
України «Про збір та облік єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування», єдиний внесок
підлягає сплаті не залежно від
фінансового стану платника.

Судом першої інстанції встановлено, що
у відповідності до п. 8 ч. 2 ст. 17 Закону
України «Про виконавче провадження» в
редакції, яка була чинна на момент
звернення відповідача до органу
виконавчої служби про стягнення
недоїмки з позивача, підлягають
виконанню державною виконавчою
службою рішення інших органів
державної влади, якщо їх виконання за
законом покладено на державну
виконавчу службу. На момент виникнення
спірних правовідносин та у
відповідності до Закону України «Про
виконавче провадження» та Закону
України «Про збір та облік єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» вимога про
недоїмку є виконавчим документом.

Таким чином, суд першої інстанції
правомірно дійшов висновку про
законність обрахування відповідачем
недоїмки позивача перед Пенсійним
фондом та підставно звернувся до
відділу Державної виконавчої служби
Рахівського районного управління
юстиції Закарпатської області, а
останній, в свою чергу правомірно
відкрив виконавче провадження.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Із урахуванням викладеного, суд
апеляційної інстанції вважає, що
постанова суду першої інстанції є
законною, доводи апеляційної скарги
висновків суду першої інстанції не
спростовують, при ухваленні
оскарженого судового рішення порушень
норм матеріального та процесуального
права ним допущено не було, а тому
підстави для скасування чи зміни
рішення суду першої інстанції
відсутні.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198 п. 1 ч. 1, 200, 205, 206
КАС України, суд -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 залишити без
задоволення, а постанову
Закарпатського окружного
адміністративного суду від 26.11.2012 року
у справі № 2а-0770/2147/12 - без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена в касаційному
порядку безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України
протягом 20-ти днів після набрання нею
законної сили.

Головуючий суддя
В.С.Затолочний

Судді
В.М.
Каралюс

З.М. Матковська