Справа № 810/1257/13-а
Суддя: Борисюк Л.П.
Дата ухвалення: 2014-07-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 810/1257/13-а
Головуючий у 1-й інстанції:
Суддя-доповідач: Борисюк Л.П.
У Х В А Л А

Іменем України

08 липня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

Головуючого судді суддів при
секретаріБорисюк Л.П., Кобаля М.І.,
Петрика І.Й. Чайка О.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
апеляційною скаргою Управління
Пенсійного фонду України у
Таращанському районі Київської
області на постанову Київського
окружного адміністративного суду від 22
квітня 2013 року у справі за позовом
Фізичної особи-підприємця ОСОБА_5 до
Управління Пенсійного фонду України у
Таращанському районі Київської
області про визнання протиправними
дій, визнання протиправною та
скасування вимоги від 28.02.2013 № Ф-116 та
зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

В березні 2013 року ФОП ОСОБА_5 звернувся
до Київського окружного
адміністративного суду із позовом до
Управління Пенсійного фонду України у
Таращанському районі Київської
області в якому просив визнати
протиправною та скасувати вимогу від
28.02.2013 № Ф-116 про стягнення недоїмки зі
сплати єдиного внеску в сумі 3 075,81 грн.

Постановою Київського окружного
адміністративного суду від 22 квітня 2013
року позов задоволено частково.

Визнано протиправними дії Управління
Пенсійного фонду України у
Таращанському районі Київської
області щодо винесення вимоги від 28
лютого 2013 року № Ф-116.

Визнано протиправною та скасовано
вимогу Управління Пенсійного фонду
України у Таращанському районі
Київської області від 28 лютого 2013 року
№ Ф-116.

В іншій частині позовних вимог
відмовлено.

Відповідач, не погоджуючись з
прийнятим рішенням суду, звернувся з
апеляційною скаргою, в якій зазначає,
що оскаржувана постанова суду не
відповідає вимогам матеріального та
процесуального права, а саме, судом
першої інстанції неповно з'ясовано та
не доведено обставини, що мають
значення для справи, висновки суду
першої інстанції не відповідають
обставинам справи, в зв'язку з чим
просить скасувати постанову суду та
прийняти нове рішення, яким у
задоволенні позову відмовити.

Сторони, будучи належним чином
повідомлені про дату, час та місце
апеляційного розгляду справи, в судове
засідання не з'явилися. Про причини
своєї неявки суд не повідомили.

Враховуючи, що в матеріалах справи
достатньо письмових доказів для
правильного вирішення апеляційної
скарги, а особиста участь сторін в
судовому засіданні - не обов'язкова,
колегія суддів у відповідності до ч. 4
ст. 196 КАС України визнала можливим
проводити апеляційний розгляд справи
за відсутності представників сторін.

Згідно ст. 41 КАС України, фіксування
судового засідання за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом першої інстанції,
ОСОБА_5 зареєстрований як фізична
особа-підприємець 10.12.2001 Таращанською
районною державною адміністрацією
Київської області, перебуває на
спрощеній системі оподаткування та є
платником єдиного податку з 01.01.2012
(а.с.11).

Відповідно до пенсійного посвідчення
Серії НОМЕР_1, виданого 10.05.2012, позивач
отримує пенсію за віком.

Відповідачем на підставі ст. 25 Закону
України «Про збір та облік єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» сформовано
вимогу про сплату боргу від 28.02.2013 №
Ф-116, відповідно до якої позивачу
визначено суму недоїмки зі сплати
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування в сумі 3
075,81 грн.

Не погоджуючись з прийняттям
зазначеної вимоги, позивач звернувся
до суду з вказаним вище позовом.

Даючи правову оцінку обставинам
вказаної справи, колегія суддів
виходить з наступного.

Правові та організаційні засади
забезпечення збору та обліку єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, умови та
порядок його нарахування і сплати
визначає Закон України «Про збір та
облік єдиного внеску за
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» від 08 липня 2010
року № 2464-VІ (далі - Закон № 2464-VІ).

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 4
Закону № 2464-VІ, платником єдиного
внеску є фізичні особи - підприємці, в
тому числі ті, які обрали спрощену
систему оподаткування.

Частиною 4 статті 4 Закону № 2464-VІ
визначено, що особи, зазначені у пункті
4 частини 1 цієї статті, які обрали
спрощену систему оподаткування,
звільняються від сплати за себе
єдиного внеску, якщо вони є
пенсіонерами за віком або інвалідами
та отримують відповідно до закону
пенсію або соціальну допомогу. Такі
особи можуть бути платниками єдиного
внеску виключно за умови їх
добровільної участі у системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 є
пенсіонером за віком.

З матеріалів справи вбачається, що
позивач має статус громадянина, який
постійно проживає на території зони
посиленого радіоекологічного
контролю, що підтверджується
посвідченням Серії НОМЕР_2 та
відповідно до ст. 55 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», отримав
право на призначення пенсії за віком зі
зменшенням пенсійного віку.

Відповідач при прийнятті
оскаржуваного рішення про
застосування штрафних санкцій за
несплату страхових внесків виходив з
того, що позивач для застосування до
нього ч. 4 ст. 4 Закону України «Про збір
та облік єдиного внеску за
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» (звільнення
пенсіонерів від сплати єдиного внеску)
повинен досягти пенсійного віку,
встановленого ст. 26 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування».

Умови надання пенсій за віком особам,
які працювали або проживали на
територіях радіоактивного забруднення
встановлює ст. 55 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи».

Відповідно до положень наведеної
статті, особам, які працювали або
проживали на територіях
радіоактивного забруднення, пенсії
надаються із зменшенням пенсійного
віку, встановленого статтею 26 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування».

Колегія суддів звертає увагу, що
звільнення від сплати єдиного внеску
відповідно до положень ч. 4 ст. 4 Закону
України «Про збір та облік єдиного
внеску за загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» пов'язане лише
з двома умовами: виходом на пенсію та
статусу платника єдиного податку.
Додаткових умов для отримання вказаної
пільги Закон не передбачає.

Статтею 55 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» встановлено додаткову
соціальну гарантію для окремих
категорій громадян, а саме достроковий
вихід на пенсію до встановленого
законодавством строку за певних умов.
Саме такою соціальною гарантією і
скористався позивач при виході на
пенсію.

Враховуючи викладене, колегія суддів
приходить до висновку, що фізичні
особи-підприємці, які є платниками
єдиного податку та пенсіонерами за
віком, незважаючи на ту обставину, що
вийшли на пенсію достроково у зв'язку з
наданням їх додаткових соціальних
гарантій, можуть бути платниками
єдиного внеску виключно за умови їх
добровільної участі в системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування.

З огляду на зазначене, застосування
санкцій до позивача за порушення
Закону України «Про збір та облік
єдиного внеску за загальнообов'язкове
державне соціальне страхування » є
безпідставним, а тому суд першої
інстанції дійшов вірного висновку, що
дії відповідача щодо стягнення з
позивача недоїмки зі сплати єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування в сумі 3 075,81 грн.
є протиправними.

Згідно зі ст. 159 КАС України, судове
рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права.

З підстав вищенаведеного, колегія
суддів дійшла висновку, що суд першої
інстанції вірно встановив фактичні
обставини справи, дослідив наявні
докази, надав їм належну оцінку та
прийняв законне і обґрунтоване
рішення, з дотриманням норм
матеріального і процесуального права,
а тому підстав для його скасування не
вбачається.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 198 КАС України,
за наслідками розгляду апеляційної
скарги на постанову суду першої
інстанції суд апеляційної інстанції
має право залишити апеляційну скаргу
без задоволення, а постанову суду без
змін.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212,
254 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України у
Таращанському районі Київської
області на постанову Київського
окружного адміністративного суду від 22
квітня 2013 року - залишити без
задоволення.

Постанову Київського окружного
адміністративного суду від 22 квітня 2013
року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
постановлення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів з дня складання
в повному обсязі, шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя
суддя суддя Л.П. Борисюк
М.І. Кобаль І.Й. Петрик

Повний текст ухвали складено та
підписано - 10.07.2014

Головуючий суддя
Борисюк Л.П.

Судді:
Кобаль М.І.

Петрик І.Й.