Справа № 266/2328/14-а
Суддя: Дзюба М. В.
Дата ухвалення: 2014-07-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 266/2328/14-а
Провадженя№ 2-а/266/91/14
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

04.07.2014

м.Маріуполь

Суддя Приморського районного суду
м. Маріуполя Донецької області Дзюба
М.В., розглянувши в порядку скороченого
провадження справу за
адміністративним позовом ОСОБА_2 до
Управління праці та соціального
захисту населення Приморського району
Маріупольської міської ради про
визнання дій протиправними та
стягнення недоотриманої щорічної
разової грошової допомоги до 5 травня
за 2014 рік, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з
позовом, в кому просив суд визнати дії
УПСЗН Приморського району
протиправними та стягнути на його
користь 4623 гривні недоотриманої
щорічної разової грошової допомоги до 5
травня за 2014 рік. В обґрунтування свого
позову зазначив, що він є учасником
ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильської АЕС 1-ї категорії та має
статус інваліда війни 3-ї групи, у
зв'язку із чим перебуває на обліку в
УПСЗН Приморського району та має право
на отримання щорічної разової грошової
допомоги. Однак у 2014 році відповідач
положення Закону не виконав в повному
обсязі, а тому 28 квітня 2014 року
позивачем була отримана допомога у
розмірі 2020 гривень, замість семи
мінімальних пенсії за віком. Тому
позивач був змушений звернутись до
суду з даним позовом.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 183-2 КАС України
справа розглянута в порядку
скороченого провадження.

Представник Управління праці та
соціального захисту населення
Приморського району надав заперечення
проти позову. В своїх запереченнях
відповідач посилався на те, що виплата
щорічної разової грошової допомоги до 5
травня 2014 року позивачу надавалась у
розмірі 2020 гривень на підставі
Постанови № 102 «Про деякі питання
виплати у 2014 році разової грошової
допомоги, передбаченої Законом України
«Про статус ветеранів війни, гарантії
їх соціального захисту» та «Про жертви
нацистських переслідувань», а тому
підстав для задоволення позову не має,
просили в задоволенні позову відмовити
у повному обсязі.

Суд, дослідивши письмові матеріали
справи, вважає заявлені позовні вимоги
такими, що підлягають задоволенню з
наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 є
інвалідом війни 3 групи, у зв'язку із чим
перебуває на обліку в Управлінні праці
та соціального захисту населення
Приморського району Маріупольської
міської ради та має право на пільги,
встановлені Законом України «Про
статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту», до яких входить
отримання щорічної разової грошової
допомоги до 5 травня у розмірі семи
мінімальних пенсій за віком. (а.с.5)

Згідно листа № Л-11-1.2-2.1/01-25 від 26.05.
2014 року, УПСЗН Приморського району
позивачу ОСОБА_2 у 2014 році була
виплачена разова грошова допомога до 5
травня у розмірі 2020 гривень. (а.с.6-7)

Відповідно до чинної редакції
статті 13 Закону України «Про статус
ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту» (зі змінами
внесеними в 1998 року) щорічно до 5 травня
інвалідам війни виплачується разова
грошова допомога, для інвалідів 3 групи
- сім мінімальних пенсій за віком.

Положення даної статті були
змінені з п. 20 Розділу ІІ Закону України
«Про Державний бюджет на 2008 рік та
внесення змін до деяких законодавчих
актів України», за яким: щорічно до 5
травня інвалідам війни виплачується
разова грошова допомога у розмірі, який
визначається Кабінетом Міністрів
України у межах бюджетних призначень,
встановлених законом про Державний
бюджет України. Зі змісту п. 2 Розділу
ІІІ вказаного вище Закону Розділ ІІ
«Внесення змін до деяких законодавчих
актів України» діяв до 31.12. 2008 року.

Разом із тим, Рішенням
Конституційного Суду України № 10-рп/2008
від 22.05. 2008 року, положення Закону
України «Про Державний бюджет України
на 2008 рік та внесення змін до деяких
законодавчих актів України», в тому
числі щодо внесення змін до статей 12,13
Закону України «Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального
захисту» визнано неконституційними.

Тобто, діючою та чинною є редакція
статті 13 Закону України «Про статус
ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту» відповідно до
яких, щорічно до 5 травня інвалідам
війни виплачується разова грошова
допомога, для інвалідів 3 групи - сім
мінімальних пенсій за віком.

Крім цього, Постановою Кабінету
Міністрів України № 102 від 16 березня 2014
року «Деякі питання виплати у 2014 році
разової грошової допомоги,
передбаченої Законами України «Про
статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту» і «Про жертви
нацистських переслідувань»
передбачена виплата разової грошової
допомоги до 5 травня інвалідам 3 групи в
розмірі 2020,00 гривень.

Відповідно до Рішення Конституційного
Суду України від 25 січня 2012 року №
3-рп/2012 надано тлумачення, що суди під
час вирішення справ про соціальний
захист громадян керуються, зокрема,
принципом законності. Цей принцип
передбачає застосування судами
законів України, а також
нормативно-правових актів відповідних
органів державної влади, виданих на
підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України, в тому числі
нормативно-правових актів Кабінету
Міністрів України, виданих у межах його
компетенції‚ на основі і на виконання
Бюджетного кодексу України, Закону про
Державний бюджет України на
відповідний рік та інших законів
України.

Разом із тим, Законом України «Про
Державний бюджет на 2014 рік» (п.1
Прикінцевих положень Закону) не
встановлено обмеження щодо
застосування положень Закону України
«Про статус ветеранів війни, гарантії
їх соціального захисту», а також
Кабінет Міністрів України не наділений
повноваженнями визначати розмір
соціальних виплат, які підлягають
виплаті громадянам.

Таким чином, на період виникнення
спірних правовідносин наявні
нормативно-правові акти, які по різному
встановлюють розмір щорічної грошової
допомоги до 5 травня інвалідам війни.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно ч. 4 ст. 9 КАС України у разі
невідповідності нормативно-правового
акта Конституції України, закону
України, міжнародному договору, згода
на обов'язковість якого надана
Верховною Радою України, або іншому
правовому акту суд застосовує правовий
акт, який має вищу юридичну силу.

З урахуванням загально-правових засад
пріоритетності закону над урядовими
нормативними актами, суд приходить до
висновку щодо необхідності
застосування до спірних правовідносин
статті 13 Закону України «Про статус
ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту», як
нормативно-правового акту, що має вищу
юридичну силу у порівнянні з
Постановою Кабінету Міністрів України
№ 102 від 16 березня 2014 року, якою власне
істотно звужено обсяг встановлених
законом прав позивача щодо отримання
щорічної разової щорічної допомоги.

Крім того, на час виплати допомоги
зміни до вказаний статей Закону
України «Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту»
Верховною Радою не вносились, вона не
визнана неконституційною, будь-яких
інших законодавчих актів щодо
визначення розміру щорічної разової
щорічної допомоги до 05 травня не
приймалось.

Розмір мінімальної пенсії за віком
передбачено ст. 28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» і встановлено у розмірі
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність, визначеного
законом.

Статтею 7 Закону України «Про Державний
бюджет України на 2014 рік» (із
наступними змінами та доповненнями) на
2014 рік встановлено прожитковий мінімум
на одну особу в розрахунку на місяць
для осіб, які втратили працездатність у
розмірі 949 гривень.

Тобто, позивачу ОСОБА_2, як інваліду
війни 3 групи, щорічна разова грошова
допомога повинна бути виплачена у
розмірі 6643 гривень (949 грн. х 7
мінімальних пенсій за віком), а
позивачу була виплачена лише у розмірі
2020 гривень, тобто різниця дорівнює сумі
4623 гривні.

Відповідно до ч. 1 ст. 17-1 Закону України
«Про статус ветеранів війни, гарантії
їх соціального захисту» щорічну
виплату разової грошової допомоги до 5
травня в розмірах, передбачених
статтями 12-16 цього Закону, здійснює
центральний орган виконавчої влади, що
забезпечує формування державної
політики у сферах трудових відносин,
соціального захисту населення, через
відділення зв'язку або через установи
банків (шляхом перерахування на
особовий рахунок отримувача)
пенсіонерам - за місцем отримання
пенсії, а особам, які не є пенсіонерами -
за місцем їх проживання чи одержання
грошового утримання.

Таким чином, суд приходить до висновку
що дії відповідача - Управління труда
та соціального захисту населення
Приморського району Маріупольської
міської ради по нарахуванню та
здійсненню виплати позивачу щорічної
разової грошової допомоги до 5 травня
за 2014 рік у розмірі меншому, ніж
визначено ст. 13 Закону України «Про
статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту» є протиправними,
а тому недоотримана сума щорічної
разової допомоги в сумі розмірі 4623
гривень підлягає стягненню з
відповідача на користь позивача.

На підставі вищевикладеного та
керуючись ст.. 13,17-1 Закону України «Про
статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту», ст.ст. 9,10,11,69,158-163,
183-2 КАС України, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_2 до
Управління праці та соціального
захисту населення Приморського району
Маріупольської міської ради про
визнання дій протиправними та
стягнення недоотриманої щорічної
разової грошової допомоги до 5 травня
за 2014 рік - задовольнити частково.

Визнати протиправними дії
Управління труда та соціального
захисту населення Приморського району
Маріупольської міської ради при
виплаті ОСОБА_2 щорічної разової
грошової допомоги до 5 травня за 2014 рік.

Стягнути з Управління труда та
соціального захисту населення
Приморського району Маріупольської
міської ради на користь ОСОБА_2 (ІПН
НОМЕР_1) недоотриману щорічну разову
грошову допомогу до 05 травня за 2014 рік,
згідно вимог до ст.. 13 Закону України
«Про статус ветеранів війни, гарантії
їх соціального захисту» у розмірі семи
мінімальних пенсій за віком, у розмірі
4623 (чотири тисячі шістсот двадцять три)
гривні.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку шляхом подачі
апеляційної скарги протягом 10 днів з
дня її проголошення, а особами що не
були присутні при проголошенні -
протягом 10 днів з дня отримання копії
постанови, до Донецького апеляційного
адміністративного суду через
Приморський районний суд м. Маріуполя
Донецької області.

Суддя:
Дзюба М. В.