Справа № 826/3525/14
Суддя: Костюк Л.О.
Дата ухвалення: 2014-07-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: № 826/3525/14
інстанції: Гарник К.Ю.
Суддя-доповідач: Костюк Л.О.
У Х В А Л А

Іменем України

10 липня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючого - судді Костюк Л.О.;

суддів: Твердохліб В.А., Троян
Н.М.;

за участю секретаря: Кінзерської Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у залі суду апеляційну
скаргу Головного управління
Міністерства внутрішніх справ України
в м.Києві на постанову Окружного
адміністративного суду м.Києва від 28
квітня 2014 року у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_2 до
Головного управління Міністерства
внутрішніх справ України в м.Києві про
визнання наказу №772 о/с від 26.12.2011 року
нечинним та скасувати його, поновлення
на посаді, -

В С Т А Н О В И Л А:

У березні 2014 року, позивач звернувся до
Окружного адміністративного суду
м.Києва з позовом до Головного
управління Міністерства внутрішніх
справ України в м.Києві про визнання
наказу №772 о/с від 26.12.2011 року нечинним
та скасувати його, поновлення на
посаді. Свої позовні вимоги мотивував
тим, що спірні накази прийняті із
грубим порушенням правової процедури
звільнення, а тому підлягають
скасуванню, а позивач - поновленню на
посаді. Просив суд визнати нечинним та
скасувати наказ № 772 о/с від 26 грудня 2011
року про звільнення ОСОБА_2 з посади
оперуповноваженого відділу боротьби з
незаконним обігом наркотиків
Святошинського районного управління
міста Києва ГУ МВС України в місті
Києві; визнати нечинним та скасувати
наказ № 384 від 15 грудня 2011 року
Головного управління МВС України в
місті Києві про притягнення позивача
до дисциплінарної відповідальності;
поновити позивача на роботі на посаді
оперуповноваженого відділу боротьби з
незаконним обігом наркотиків
Святошинського районного управління
міста Києва.

Постановою Окружного
адміністративного суду м.Києва від 28
квітня 2014 року позов задоволено.

Визнано протиправним та скасовано
наказ Головного управління
Міністерства внутрішніх справ України
в місті Києві від 26 грудня 2011 року №772
о/с в частині звільнення ОСОБА_2 з
органів внутрішніх справ України.

Визнано протиправним та скасовано
наказ Головного управління
Міністерства внутрішніх справ України
в місті Києві від 15 грудня 2011 року №384 в
частині притягнення ОСОБА_2 до
дисциплінарної відповідальності.

Поновлено ОСОБА_2 на посаді
оперуповноваженого відділу боротьби з
незаконним обігом наркотиків
Святошинського районного управління
міста Києва ГУ МВС України в місті
Києві з 27 грудня 2011 року.

Не погоджуючись з зазначеним судовим
рішенням, відповідач подав апеляційну
скаргу, в якій просить скасувати
постанову суду першої інстанції як
таку, що постановлена з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
та прийняти нову, якою у задоволенні
позову відмовити повністю.

Заслухавши суддю - доповідача,
розглянувши доводи апеляційної скарги,
перевіривши матеріали справи,
правильність застосування судом
першої інстанції норм законодавства,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає залишенню без
задоволення, а постанова суду - без змін
з таких підстав.

Згідно зі ст. 198, п. 1 ч. 1 ст. 200 КАС
України, суд апеляційної інстанції
залишає апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову суду - без
змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції щодо
задоволення позовних вимог, з огляду на
наступне.

Як встановлено судом першої інстанції,
18 липня 2007 року ОСОБА_2 прийнятий на
службу в органи внутрішніх справ і
працював на посаді оперуповноваженого
відділу боротьби з незаконним обігом
наркотиків Святошинського районного
управління.

Наказом Головного управління МВС
України в місті Києві від 15 грудня 2011
року №384 «Про притягнення до
дисциплінарної відповідальності
окремих працівників Святошинського
районного управління» за вчинення
дисциплінарного проступку, який
виразився у ігноруванні вимог відомчих
нормативних актів щодо дотримання
дисципліни та законності, порушенні
вимог ст.7 Дисциплінарного статуту
органів внутрішніх справ України що
призвело до скоєння надзвичайної
події, на оперуповноваженого відділу
БНОН Святошинського районного
управління ГУМВС України в місті Києві
старшого лейтенанта міліції ОСОБА_2
накладено дисциплінарне стягнення у
вигляді звільнення з органів
внутрішніх справ.

Відповідно, наказом Головного
управління МВС України в місті Києві
від 26 грудня 2011 року №772о/с «щодо
особового складу» позивача звільнено з
органів внутрішніх справ у запас
Збройних Сил України з 27 грудня 2011 року.

Слід зазначити, що підставою для
винесення вищезазначених наказів
стали висновки службового
розслідування, що викладені у Висновку
за фактом надзвичайної події, скоєної
оперуповноваженим відділу БНОН
Святошинського РУ ГУМВС України в
місті Києві старшим лейтенантом
міліції ОСОБА_2, затвердженим 15 грудня
2011 року.

Згідно вищезазначеного висновку, в
ході проведення службового
розслідування встановлено, що 11 жовтня
2011 року у ході проведення досудового
слідства у кримінальній справі №49-3291
слідчим в особливо важливих справах
Генеральної прокуратури України
Слободяником І.П. затримано у порядку
статті 115 КПК України
оперуповноваженого відділу БНОН
Святошинського РУ ГУМВС України в
місті Києві ОСОБА_2 та пред'явлено
обвинувачення у вчиненні злочинів,
передбачених ч.2 ст.307 та ч.3 ст.364 КК
України.

В постанові Печерського районного суду
міста Києва від 12 жовтня 2011 року
вказано, що ОСОБА_2, зловживаючи наданою
йому владою, діючи попередньою змовою з
групою осіб, повторно вчинив
незаконний збут особливо небезпечних
наркотичних речовин.

У висновку службового розслідування
зазначено, що вказана надзвичайна
подія стала можливою унаслідок
свідомого ігнорування
оперуповноваженим відділу БНОН
Святошинського РУ ГУМВС України в
місті Києві старшим лейтенантом
міліції ОСОБА_2 вимог нормативних
документів МВС України та Головного
управління МВС України в місті Києві
щодо дотримання дисципліни і
законності працівниками міліції та
Дисциплінарного статуту органів
внутрішніх справ України.

З наведеного вбачається, що підставою
для висновку про порушення позивачем
вимог статті 7 Дисциплінарного статуту
органів внутрішніх справ України,
стали обставини, що є предметом
доказування у кримінальному
провадженні стосовно обвинувачених
ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_2, ОСОБА_6, ОСОБА_7,
ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10

Надаючи правову оцінку позовним
вимогам необхідно зазначити наступне.

Сутність службової дисципліни,
обов'язки осіб рядового і
начальницького складу органів
внутрішніх справ України (далі - особи
рядового і начальницького складу)
стосовно її дотримання, види заохочень
та дисциплінарних стягнень, порядок і
права начальників щодо їх
застосування, а також порядок
оскарження дисциплінарних стягнень,
порядок проходження служби в органах
внутрішніх справ визначаються Законом
України від 20 грудня 1990
року № 565-XII "Про міліцію"; Положенням
про проходження служби рядовим і
начальницьким складом органів
внутрішніх справ, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів УРСР від
29.07.1991 № 114, Законом України від 22 лютого
2006 року № 3460-IV "Про
Дисциплінарний статут органів
внутрішніх справ" та Інструкцією про
порядок проведення службових
розслідувань в органах внутрішніх
справ України, затвердженої наказом
МВС України від 06 грудня 1991 року № 552.

Відтак, предметом судового розгляду в
даній адміністративній справі, є,
зокрема, визнання незаконними рішень
Головного управління Міністерства
внутрішніх справ України в місті Києві
щодо притягнення позивача до
дисциплінарної відповідальності та
звільнення його із займаної посади.

Згідно із частиною 6 статті 21 Закону
України "Про міліцію", звільнення
працівника міліції зі служби у зв'язку
з обвинуваченням у вчиненні злочину
допускається тільки після набуття
звинувачувальним вироком законної
сили.

Пунктом 67 Положення про проходження
служби рядовим і начальницьким складом
органів внутрішніх справ України,
також передбачено, що особи рядового
або начальницького складу, засуджені
за вчинення злочину або притягнуті до
адміністративної відповідальності за
адміністративне корупційне
правопорушення, підлягають звільненню
із служби в органах внутрішніх справ у
триденний строк з дня отримання
органом внутрішніх справ копії
відповідного судового рішення, яке
набрало законної сили.

Відповідно до статті 62 Конституції
України, особа вважається невинуватою
у вчиненні злочину і не може бути
піддана кримінальному покаранню, доки
її вину не буде доведено в законному
порядку і встановлено обвинувальним
вироком суду.

На час проведення службового
розслідування відносно позивача
обрано міру запобіжного заходу у
вигляді тримання під вартою та
поміщено до ІТТ СБ України згідно
постанови Печерського районного суду
міста Києва від 12 жовтня 2011 року.

Як зазначено в "п. 8" статті 12
Дисциплінарного статуту органів
внутрішніх справ звільнення з органів
внутрішніх справ є видом
дисциплінарного стягнення.

Згідно із статтею 14 Дисциплінарного
статуту "звільнення осіб рядового і
начальницького складу з органів
внутрішніх справ як вид стягнення є
крайнім заходом дисциплінарного
впливу".

Разом з цим стаття 7 Дисциплінарного
статуту органів внутрішніх встановлює
обов'язки осіб рядового і
начальницького складу, не має жодних
посилань на «ігнорування вимог
відомчих нормативних актів щодо
дотримання дисципліни та законності»,
як це зазначено в наказі відповідача
про звільнення позивача..

Рішенням Конституційного Суду України
у справі за конституційним поданням
Міністерства внутрішніх справ України
щодо офіційного тлумачення положень
частини третьої статті 80 Конституції
України N 9-рп/99 від 27 жовтня 1999 року
передбачено, що "Кримінальна
відповідальність настає з моменту
набрання законної сили обвинувальним
вироком суду".

Вищезазначені обставини повністю
проігноровано в спірних наказах
відповідача.

Інструкцією про порядок проведення
службових розслідувань в органах
внутрішніх справ України, затвердженої
наказом МВС України №552 від 06 грудня 1991
року, яка була чинна на момент
виникнення спірних правовідносин,
зокрема пунктом 15 передбачено, що
особа, стосовно якої проводиться
службове розслідування, має право: -
знайомитися після закінчення
службового розслідування із
затвердженим висновком, а з дозволу
керівника, який призначив службове
розслідування, з матеріалами перевірки
в частині, що його стосуються, якщо це
не суперечить вимогам про збереження
державної і службової таємниці ( п.15.3); -
оскаржувати затверджений висновок
службового розслідування у порядку,
встановленому Дисциплінарним статутом
органів внутрішніх справ України (п.
15.4).

Як вже зазначалось, на момент
проведення службового розслідування
та складання висновків позивач
перебував під вартою у зв'язку з
обранням міри запобіжного заходу у
вигляді тримання під вартою, тобто був
позбавлений можливості ознайомлення
та оскарження висновків службового
розслідування.

Необхідно звернути увагу, особа РНС,
щодо якої проводиться службове
розслідування, порушено кримінальну
справ, може бути відсторонена від
виконання службових обов'язків за
займаною посадою зі збереженням
посадового окладу, окладу за
спеціальне звання, надбавок за вислугу
років та безперервну службу, інших
надбавок і виплат.

В даному випадку, замість
відсторонення позивача від виконання
службових обов'язків на час проведення
службового розслідування та вирішення
кримінальної справи по суті, позивача
було притягнуто до дисциплінарної
відповідальності у вигляді звільнення,
підставою для чого стало вчинення
дисциплінарного проступку, який
виразився у ігноруванні вимог відомчих
нормативних актів щодо дотримання
дисципліни та законності, порушенні
вимог ст.7 Дисциплінарного статуту
органів внутрішніх справ України, що
призвело до скоєння надзвичайної події
(порушення кримінальної справи).

Станом на момент розгляду справи у суді
розслідування в рамках кримінальної
справи, порушеної 15 вересня 2011 року, не
завершене, вироку, який набрав законної
сили щодо обвинуваченого ОСОБА_2
матеріали справи не містять, що дає
підстави вважати, що твердження
відповідачів про ігнорування вимог
відомчих нормативних актів щодо
дотримання дисципліни та законності,
порушенні вимог ст. 7 Дисциплінарного
статуту органів внутрішніх справ
України що призвело до скоєння
надзвичайної події, є необґрунтованим
та безпідставним.

Відповідно до частини четвертої статті
72 Кодексу адміністративного
судочинства України, лише вирок у
кримінальній справі, яка набрала
законної сили, є обов'язковим для
адміністративного суду, що розглядає
справу про правові наслідки дій чи
бездіяльності особи, щодо якої
ухвалений вирок. Тобто звільнення
позивача на підставі пункту 66
Положення відбулось передчасно.

Статтею 14 Дисциплінарного статуту
органів внутрішніх справ України
визначено, що, з метою з'ясування всіх
обставин дисциплінарного проступку,
учиненого особою рядового або
начальницького складу, начальник
призначає службове розслідування.

Службове розслідування має бути
завершене протягом одного місяця з дня
його призначення начальником. У разі
необхідності цей термін може бути
продовжено начальником, який призначив
службове розслідування, або старшим
прямим начальником, але не більш як на
один місяць.

Порядок проведення службового
розслідування встановлюється
Міністром внутрішніх справ України.

Перед накладенням дисциплінарного
стягнення начальник або особа, яка
проводить службове розслідування,
повинні зажадати від порушника надання
письмового пояснення. Небажання
порушника надавати пояснення не
перешкоджає накладенню
дисциплінарного стягнення.

Слід також звернути увагу, що зазначена
норма встановлює, що небажання
порушника надавати пояснення не
перешкоджає накладенню
дисциплінарного стягнення. Водночас,
зазначена норма встановлює і обов'язок
начальника, який проводить службове
розслідування, зажадати такі пояснення
від порушника.

В даному випадку, матеріали справи не
містять доказів отримання від позивача
пояснень з приводу службового
розслідування або відмови позивача від
надання пояснення з приводу службового
розслідування.

Відтак, звільнення позивача з органів
внутрішніх справ є неправомірним та
проведено із порушенням порядку
проведення службових розслідувань в
органах внутрішніх справ та накладання
дисциплінарних стягнень, а тому
адміністративний позов щодо визнання
протиправними та скасування наказів №
772 о/с від 26 грудня 2011 року та № 384 від 15
грудня 2011 року підлягає задоволенню, а
позивач поновленню на посаді.

Відповідно до статті 19 Конституції
України, органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно з ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах
щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); безсторонньо
(неупереджено); добросовісно;
розсудливо; з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації;
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення;
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства
України, в адміністративних справах
про протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідач, як суб'єкт владних
повноважень, з урахуванням всіх
встановлених фактичних обставин по
справі та вимог законодавства, не довів
правомірність своїх дій.

Таким чином, підстав для задоволення
апеляційної скарги немає, а її доводи
спростовуються вище наведеним.

Зі змісту ст. 159 КАС України, судове
рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права,
обґрунтованим - ухвалене судом на
підставі повного та всебічного
з'ясування обставин в адміністративній
справі, підтверджених доказами,
дослідженими в судовому засіданні.

З урахуванням вище викладеного,
колегія суддів дійшла висновку, що
судом першої інстанції правильно
встановлені обставини справи, судове
рішення ухвалено з додержанням норм
матеріального та процесуального права
і підстав для його скасування не
вбачається.

Керуючись ст.ст. 2, 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206,
211, 212, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И
Л А:

Апеляційну скаргу Головного
управління Міністерства внутрішніх
справ України в м.Києві - залишити без
задоволення, а постанову Окружного
адміністративного суду м.Києва від 28
квітня 2014 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, проте на неї може бути
подана касаційна скарга до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів з дня складення
цієї ухвали у повному обсязі, тобто з 15
липня 2014 року.

Головуючий суддя:

Судді:

Повний текст ухвали виготовлено - 11
липня 2014 року.

Головуючий суддя
Костюк Л.О.

Судді:
Твердохліб В.А.

Троян Н.М.