Справа № 803/2783/13-а
Суддя: Шинкар Т.І.
Дата ухвалення: 2014-07-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 липня 2014 року
Справа №
876/2608/14 Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого судді
Шинкар Т.І.,

суддів
Ільчишин Н.В.,

Пліша М.А.,

з участю секретаря судового засідання
Прокопенко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові апеляційну скаргу
Нововолинської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Волинській
області на постанову Волинського
окружного адміністративного суду від 31
січня 2014 року у справі №803/2783/13-а за
позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «Західукрпостач» до
Нововолинської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Волинській
області про визнання протиправними та
скасування податкових
повідомленнь-рішеннь від 16.12.2013 року
№ та №,-

В С Т А Н О В И В :

25.12.2013р. Товариство з обмеженою
відповідальністю «Західукрпостач»
(далі-Товариство) звернулося з
адміністративним позовом в суд до
Нововолинської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Волинській
області (далі-ОДПІ), просило визнати
протиправними та скасувати податкові
повідомлення-рішення від 16.12.2013р.
№ та №.

Постановою Волинського окружного
адміністративного суду від 31 січня 2014
року позов задоволено повністю.

Не погодившись з рішенням суду першої
інстанції ДПІ оскаржила його в
апеляційному порядку. В апеляційній
скарзі апелянт просить постанову
Волинського окружного
адміністративного суду від 31 січня 2014
року скасувати та прийняти нове
рішення, яким в задоволені позову
відмовити повністю. Апеляційну скаргу
обґрунтовує тим, що судом першої
інстанції недостатньо досліджені
докази та обставини справи, рішення
постановлено з порушенням норм
матеріального та процесуального права.
Вказує на те, що під час проведення
перевірки Товариством не було надано
документів, які підтверджують реальне
транспортування товарно-матеріальних
цінностей від продавця до покупця,
актів прийому-передачі, документів
складського обліку, матеріальних
звітів, сертифікатів відповідності на
товар та інших документів, які б
підтверджували фактичне надходження
до Товариства та використання їх в
господарській діяльності. Зазначає, що
у зв'язку з ненаданням таких документів
та на підставі отриманих актів
перевірок податковим органом
встановлено, що підприємства ТзОВ «ВКП
«Омега-Спектр», ТзОВ «ВКФ «Вега-Трейд»,
ТзОВ «Матадор», ТзОВ «Компанія
«Барс-Будінвест», ПП «Модем-Холдінг» та
ПП «Дніпро-Інвестгруп» жодних товарів
ТзОВ «Західукрпостач» не
реалізовували. Вважає, що
фінансово-господарська діяльність
Товариства здійснювалась поза межами
правового поля та проведена з метою
отримання останнім податкової вигоди у
вигляді мінімізації сплати до бюджету
ПДВ та податку на прибуток. Тому,
договори, укладені між Товариством та
його контрагентами не спричинили
реальних правових наслідків та мають
ознаки нікчемності, що судом не
враховано.

В судовому засіданні представник
апелянта апеляційну скаргу підтримав.
Представник позивача щодо апеляційної
скарги заперечив та вважав рішення
суду першої інстанції законним.

Заслухавши суддю-доповідача,
дослідивши наявні в справі матеріали,
доводи апеляційної скарги та
заперечення позивача на апеляційну
скаргу в їх сукупності, на основі
наявних у справі доказів, колегія
суддів приходить до переконання, що
апеляційну скаргу слід залишити без
задоволення, а постанову суду першої
інстанції без змін з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
ОДПІ проведено документальну
позапланову виїзну перевірку
Товариства щодо встановлення
фінансово-господарських
взаємовідносин та взаєморозрахунків з
ТзОВ «ВКП «Омега-Спектр», ТзОВ «ВКФ
«Вега-Трейд», ТзОВ «Матадор», ТзОВ
«Компанія «Барс-Будінвест», ПП
«Модем-Холдінг» та ПП
«Дніпро-Інвестгруп» за період з 01.01.2010р.
по 31.12.2012р., про що складено акт від
22.11.2013р. №762/187/2201/31674204 в якому ОДПІ
прийшла до висновку про порушення
позивачем вимог п.п. 14.1.27 п. 14.1 ст. 14,
ст.ст. 22, 23, 134, п. 138.4 ст. 138 Податкового
кодексу України (далі - ПК України), в
результаті чого занижено податок на
прибуток на загальну суму 75 518,00 грн., в
тому числі: за 1 квартал 2011 року в сумі 13
250,00 грн., за 2 квартал 2011 року в сумі 3 192,00
грн., за 3 квартал 2011 року в сумі 31 388,00
грн., за 4 квартал 2011 року в сумі 18 492,00
грн., за 3 квартал 2012 року в сумі 9 196,00
грн. та порушення п. 185.1 ст. 185, п. 198.2, 198.3,
198.6 ст. 196 ПК України, в результаті чого
занижено податок на додану вартість
(далі-ПДВ) на загальну суму 65 508,00 грн., в
тому числі: за травень 2011 року в сумі 2
279,00 грн., за червень 2011 року в сумі 497,00
грн., за липень 2011 року в сумі 5 600,00 грн.,
за серпень 2011 року в сумі 32 294,00 грн., за
грудень 2011 року в сумі 16 080,00 грн., за
серпень 2012 року в сумі 8 758,00 грн.

Висновки про фіктивність
господарських операцій Товариства з
ТзОВ «ВКФ «Вега-Трейд», ТзОВ «ВКП
«Омега-Спектр», ТзОВ «Матадор», ТзОВ
«Компанія «Барс-Будінвест», ПП
«Модем-Холдінг» та ПП
«Дніпро-Інвестгруп» зроблені на
підставі актів зустрічних звірок та
актів перевірок вказаних підприємств.

На підставі акта перевірки 16.12.2013р. ОДПІ
прийняті податкові
повідомлення-рішення: №, яким
позивачу збільшено суму грошового
зобов'язання за платежем податок на
прибуток приватних підприємств на
загальну суму 77 818,00 грн., в тому числі за
основним платежем - 75 518,00 грн. та за
штрафними (фінансовими) санкціями
(штрафами) - 2 300,00 грн. та №, яким
збільшено суму грошового зобов'язання
за платежем податок на додану вартість
на загальну суму 81 192,00 грн., в тому числі
за основним платежем - 65 508,00 грн. та за
штрафними (фінансовими) санкціями
(штрафами) - 15 684,00 грн.

Не погоджуючись з прийнятими
податковими повідомленнями-рішеннями
позивач звернувся з позовом до суду про
захист порушених прав.

Перевіряючи законність та
обґрунтованість оскаржуваної
постанови суду першої інстанції,
колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до п.198.1 ст. 198 ПК України,
право на віднесення сум податку до
податкового кредиту виникає у разі
здійснення операцій, в тому числі, з
придбання або виготовлення товарів (у
тому числі в разі їх ввезення на митну
територію України) та послуг.

Як передбачено п.198.3. ст.198 ПК України,
податковий кредит звітного періоду
визначається виходячи з договірної
(контрактної) вартості товарів/послуг,
але не вище рівня звичайних цін,
визначених відповідно до статті 39
цього Кодексу, та складається з сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 193.1 статті 193
цього Кодексу, протягом такого
звітного періоду, в тому числі, у
зв'язку з придбанням або виготовленням
товарів (у тому числі при їх імпорті) та
послуг з метою їх подальшого
використання в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності платника податку. Право на
нарахування податкового кредиту
виникає незалежно від того, чи такі
товари/послуги та основні фонди почали
використовуватися в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності платника податку протягом
звітного податкового періоду, а також
від того, чи здійснював платник податку
оподатковувані операції протягом
такого звітного податкового періоду.

Порядок створення, прийняття і
відображення в бухгалтерському обліку
первинних документів встановлено
Положенням про документальне
забезпечення записів у
бухгалтерському обліку, яке
затверджено наказом Міністерства
фінансів України від 24.05.95р. №88 та
зареєстровано в Міністерстві юстиції
України 05.06.95р. за № 168/704
(далі-Положення).

Згідно ч. 1 та ч. 2 ст. 9 Закону України
«Про бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» та розділі 2
Положення зазначено, що підставою для
бухгалтерського обліку господарських
операцій є первинні документи, які
фіксують факти здійснення
господарських операцій.

Пунктом 201.10 ПК України визначено, що не
підлягають включенню до складу
податкового кредиту суми сплаченого
(нарахованого) податку у зв'язку з
придбанням товарів (послуг), не
підтверджені податковими накладними.

Таким чином, податкова накладна є
документом, який підтверджує сплату
покупцем податку на додану вартість в
ціні товару.

У розумінні пункту 14.1.36. ПК України,
господарська діяльність - діяльність
особи, що пов'язана з виробництвом
(виготовленням) та/або реалізацією
товарів, виконанням робіт, наданням
послуг, спрямована на отримання доходу
і проводиться такою особою самостійно
та/або через свої відокремлені
підрозділи, а також через будь-яку іншу
особу, що діє на користь першої особи,
зокрема за договорами комісії,
доручення та агентськими договорами.

Так, згідно з пунктом 138.2 статті 138 ПК
України витрати, які враховуються для
визначення об'єкта оподаткування,
визнаються на підставі первинних
документів, що підтверджують
здійснення платником податку витрат,
обов'язковість ведення і зберігання
яких передбачено правилами ведення
бухгалтерського обліку, та інших
документів, встановлених розділом II
цього Кодексу.

При цьому відповідно до підпункту 139.1.9
пункту 139.1 статті 139 ПК України не
включаються до складу витрат витрати,
не підтверджені відповідними
розрахунковими, платіжними та іншими
первинними документами, обов'язковість
ведення і зберігання яких передбачена
правилами ведення бухгалтерського
обліку та нарахування податку.

З огляду на викладене, аналіз
реальності господарської діяльності
повинен здійснюватися на підставі
даних податкового, бухгалтерського
обліку платника податків та
відповідності їх дійсному
економічному змісту. Визначальним
фактором для формування податкового
кредиту платником податку на додану
вартість є подальше використання таких
товарів (основних фондів) в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності такої особи -
платника податку.

Представлені позивачем документи
свідчать про підстави виникнення
цивільних прав та обов'язків, а також
про фактичне здійснення господарських
операцій позивачем та його
контрагентами та є достатніми доказами
на підтвердження здійснення останніх.
Факт здійснення операцій
підтверджується договорами,
податковими та видатковими накладними,
виписками по рахунках, які є належними
доказами в підтвердження факту
виконання господарських операцій.

Як встановлено судом першої інстанції,
передумовою для формування позивачем
податкового кредиту та валових витрат
за період, охоплений перевіркою,
слугували правовідносини, що склалися
у нього з ТзОВ «ВКП «Омега-Спектр», ТзОВ
«Матадор», ТзОВ «Компанія
«Барс-Будінвест», ПП «Модем-Холдінг» та
ПП «Дніпро-Інвестгруп».

Так, між ТзОВ «Західукрпостач»
(покупець) та ТзОВ «ВКП «Омега-Спектр»
(продавець) укладено договір
купівлі-продажу від 08.11.2010 року № 62,
відповідно до умов якого продавець
зобов'язується відвантажити, а
покупець прийняти і оплатити товар,
перелік яких обумовлений в накладних.

На підтвердження факту реальності
поставки товару (запчастин) позивачем
надано рахунки-фактури від 15.11.2010р.
№1511173, від 03.12.2010р. №312173, від 16.02.2011р. №24,
податкові накладні від 15.11.2010р. №1511173,
від 03.12.2010р. №312173, від 16.02.2011р. №24 та
видаткові накладні від 15.11.2010р. № 1511173,
від 03.12.2010р. №312173 та від 16.02.2011р. №24 на
загальну суму 458 565,60 грн., в тому числі
ПДВ - 97 825,20 грн.

Придбаний товар (запчастини) в
подальшому був реалізований ДП
«Волиньвугілля», ВП «Управління
«Західвуглепостач» ДП «Львіввугілля»,
ВП «Шахта «Степова» ДП «Львівугілля»,
що підтверджується відповідно
договором про закупівлю по результатам
відкритих торгів, які відбулися 23.06.2010р.
№35 від 26.07.2010р., договорами поставки
товару від 20.10.2010р. №79, від 18.11.2010р. №30-103,
від 22.11.2010р. №30-102, від 09.12.2010р. №115, від
04.02.2011р. №34, а також податковими,
видатковими накладними та
довіреностям, які є первинними
документи на реалізацію даного товару
та оформлені відповідно до вимог
чинного законодавства.

20.05.2011р. між ТзОВ «Західукрпостач»
(покупець) та ПП «Модем-Холдинг»
(продавець) укладено договір
купівлі-продажу №14, відповідно до умов
якого продавець зобов'язується
відвантажити, а покупець прийняти і
оплатити товар, перелік яких
обумовлений в накладних.

На підтвердження факту виконання
господарських зобов'язань за вказаним
договором виписано рахунок-фактуру від
20.05.2011р. №508, податкову накладну від
20.05.2011р. №127 та видаткову накладну від
20.05.2011р. №438 на загальну суму 16 653,90
грн., в тому числі ПДВ - 2 775,60 грн. Оплата
за придбаний товар проведена у
безготівковій формі, про що свідчить
платіжне доручення. Операції з
поставки товару відображені в
бухгалтерському і податковому обліках
позивача, що підтверджується карткою
рахунку №631 за 01.05.2011р. - 31.06.2011р.

В подальшому, придбаний товар
(запчастини) реалізовано ВП
«Шахтоуправління «Нововолинське», що
підтверджується договорами на
поставку товарів від 02.05.2011р. №20, від
04.05.2011р. №24, а також податковими,
видатковими накладними та
довіреностями.

Також, між ТзОВ «Західукрпостач»
(покупець) та ПП «Дніпро-Інвестгруп»
(продавець) укладено договір
купівлі-продажу від 01.08.2011р. №16,
відповідно до умов якого продавець
зобов'язується відвантажити, а
покупець прийняти і оплатити товар,
перелік яких обумовлений в накладних.

На підтвердження факту виконання
господарських зобов'язань за вказаним
договором виписано рахунок-фактуру від
16.08.2011р. №63, податкову накладну від
16.08.2011р. №63 та видаткову накладну від
16.08.2011р. №63 на загальну суму 117
210,00грн., в тому числі ПДВ - 19 535,00 грн.
Оплата за придбаний товар проведена у
безготівковій формі, про що свідчать
платіжні доручення від 26.08.2011р. №100 та
від 31.08.2011р. №101. Операції з поставки
товару відображені в бухгалтерському і
податковому обліках позивача, що
підтверджується карткою рахунку №631 за
серпень 2011 року.

Придбаний товар (запчастини) в
подальшому реалізовано ДП
«Львіввугілля» та ВП «Управління
«Західвуглепостач» ДП «Львівугілля»,
що підтверджується відповідно
договором про закупівлю товару за
результатами відкритих торгів
проведених 24.02.2011р. від 22.03.2011р. №70,
договором поставки товару від 15.08.2011р.
№164, а також податковими, видатковими
накладними та довіреностями.

Окрім того, відповідно до договору
купівлі-продажу від 01.11.2011р. №107,
укладеного між ТзОВ «Західукрпостач»
(покупець) та ТзОВ «Матадор»
(продавець), продавець зобов'язується
відгрузити, а покупець прийняти і
оплатити товар, перелік яких
обумовлений в накладних.

На підтвердження факту реальності
поставки товару позивачем надано
податкові накладні від 14.12.2011р. №411, від
28.08.2012р. №378 та видаткові накладні від
14.12.2011р. №1850, від 28.08.2012р. №5616 на
загальну суму 149 028,00 грн., в тому числі
ПДВ - 24 838,00 грн. Оплата за придбаний
товар проведена у безготівковій формі,
про що свідчить платіжне доручення від
23.01.2012р. №177. Операції з поставки товару
відображені в бухгалтерському і
податковому обліках позивача, що
підтверджується карткою рахунку №631 за
01.12.2011р. - 31.12.2012р.

В подальшому, придбаний товар
(запчастини) реалізовано ВП
«Управління «Західвуглепостач» ДП
«Львівугілля», про що свідчать
договори поставки товару від 26.12.2011р.
№231, від 29.08.2011р. №107, а також податкові,
видаткові накладні та довіреності.

Судом першої інстанції також
встановлено, що на підставі усної
домовленості, укладеної між позивачем
та ТзОВ «Компанія «Барс-Будінвест» у
липні 2011 року, ТзОВ «Компанія
«Барс-Будінвест» відвантажило
Товариству вугілля Антрацит марки АС в
кількості 69 т.

Факт виконання господарських
зобов'язань за даною угодою
підтверджується видатковою накладною
від 08.07.2011р. №ББ-0807 та податковою
накладною від 01.06.2011р. на загальну суму
46 552,80 грн., в тому числі ПДВ - 7 758,80 грн., в
які була включена вартість
залізничного тарифу за перевезення
товару залізничним транспортом. Оплата
за придбаний товар проведена у
безготівковій формі, про що свідчать
платіжні доручення від 24.05.2012р. №53, від
01.06.2011р. №58 та №59. Операції з поставки
товару відображені в бухгалтерському і
податковому обліках позивача, що
підтверджується карткою рахунку №631 за
2011 рік.

В подальшому, придбаний товар (вугілля)
реалізовано Відділу освіти
Дунаєвецької райдержадміністрації
Хмельницької області, про свідчать
договір про закупівлю товарів за
державні кошти від 07.04.2011р. №84, а також
податкова накладна від 01.10.2011р. №20.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції, що
первинні документи по досліджуваних
господарських операція оформлені у
відповідності до вимог чинного
законодавства та містять всі необхідні
реквізити передбачені Законом України
«Про бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» та пунктом 2.4
«Положення про документальне
забезпечення записів у
бухгалтерському обліку». Застережень
щодо оформлення первинних
бухгалтерських документів у
відповідача під час проведення
перевірки не було, що є наслідком, в
тому числі, вважати, що господарські
операції між контрагентами відбулася в
повному об'ємі, що підтверджується
фактичними обставинами по справі.

Дані обставини надавали можливість
ТзОВ «Західукрпостач» сформувати
податковий кредит та валові витрати у
відповідних податкових періодах. При
цьому ТзОВ «Західукрпостач»
підтверджено наявність господарської
мети при придбанні товару, одержання
прибутку внаслідок його подальшої
реалізації.

Слід зауважити, що підставою для
викладення висновків в акті перевірки
стали відомості, отримані ОДПІ від
податкових органів за місцем
реєстрації контрагентів позивача: акти
перевірок контрагентів ТзОВ «ВКФ
«Вега-Трейд», ТзОВ «ВКП «Омега-Спектр»,
ТзОВ «Матадор», ТзОВ «Компанія
«Барс-Будінвест», ПП «Модем-Холдінг» та
ПП «Дніпро-Інвестгруп» по яких
встановлено відсутність об'єктів
оподаткування при придбанні та продажу
товарів за вказані періоди, що свідчить
про неможливість фактичного
здійснення господарської діяльності
між підприємствами та про те, що спірні
правочини здійснені без мети настання
реальних наслідків. Отже, в силу
частини 5 статті 203, частин 1, 2 статті 215
ЦК України є нікчемними.

Окрім того, в актах перевірок ТзОВ «ВКП
«Омега-Спектр», ТзОВ «Матадор», ТзОВ
«Компанія «Барс-Будінвест», ПП
«Модем-Холдінг» та ПП
«Дніпро-Інвестгруп» констатовано, що
вказані суб'єкти підприємницької
діяльності не могли фактично
здійснювати поставку тотвару на ТзОВ
«Західукрпостач», оскільки відсутні
виробничі потужності, основні фонди,
складські приміщення, транспортні
засоби, відсутні документи первинного
бухгалтерського обліку, що вказує про
неможливість фактичного здійснення
господарської діяльності між даними
підприємствами та підприємством -
покупцем.

Проте, за змістом частини 1 статті 228
Цивільного кодексу України (далі-ЦКУ),
правочин спрямований на незаконне
заволодіння майном держави, вважається
таким, що порушує публічний порядок, а
отже, згідно з частиною 2 згаданої
статті є нікчемним. Такими є правочини,
що посягають на суспільні, економічні
та соціальні основи держави.

Як зазначено у частині 2 статті 215 ЦКУ,
визнання судами нікчемних правочинів
недійсними не вимагається. Відповідно
до ч. 1 ст. 216 ЦКУ недійсний правочин не
створює юридичних наслідків, крім
пов'язаних з його недійсністю.

Доказів того, що спірні господарські
зобов'язання в судовому порядку
визнавались недійсними ОДПІ суду не
надано.

Згідно ст.61 Конституції України
принципу індивідуалізації
відповідальності, Підприємство не несе
відповідальності за свого контрагента
та не позбавлене права на податковий
кредит у разі якщо останній виконав усі
передбачені законом умови щодо цього
та має всі документальні підтвердження
розміру свого податкового кредиту, що
узгоджується з практикою
Європейського суду, викладеною в
рішенні від 22.01.2009р. у справі «Булвес»
АД проти Болгарії.

Колегія суддів зазначає, що
відсутність штату працівників,
основних засобів не можуть слугувати
висновками для нікчемності правочинів,
оскільки господарська діяльність може
здійснюватись шляхом залучення
трудових ресурсів та транспорту в
спосіб, зокрема, укладення
цивільно-правових угод та
господарських договорів.

Встановлений ДПІ факт відсутності
штатних працівників за результатом
аналізу податкової звітності щодо
утриманих і сплачених сум податку з
доходів останніх не може слугувати
належним доказом не використання праці
найманих осіб загалом та не є
підтвердженням вчинення безтоварних
операцій.

Акт перевірки, який є предметом
дослідження, колегія суддів вважає
таким, що не відповідає вимогам Порядку
оформлення результатів документальних
перевірок з питань дотримання
податкового, валютного та іншого
законодавства, затвердженого Наказом
ДПА України №984 від 22.12.2010р. та
складений без об'єктивного аналізу
господарських операцій, вчинених
Товариством і ґрунтується виключно на
припущеннях щодо безтоварності
операцій.

Досліджені в судовому засіданні
письмові докази підтверджують
реальність здійснення позивачем
господарських операцій по придбанню у
ТзОВ «ВКП «Омега-Спектр», ТзОВ «ВКФ
«Вега-Трейд», ТзОВ «Матадор», ТзОВ
«Компанія «Барс-Будінвест», ПП
«Модем-Холдінг» та ПП
«Дніпро-Інвестгруп» товару і як
наслідок правомірність формування
витрат на суму 302 072,00 грн. та
податкового кредиту 65 508,00 грн.

Враховуючи вищезазначене, колегія
суддів апеляційної інстанції
приходить до переконання, що
посадовими особами ДПІ в ході
проведеної перевірки не надано
належної оцінки первинним документам,
які підтверджують господарські
операції позивача з його контрагентами
та не надано жодних доказів щодо їх
безтоварності, а висновки Акта
перевірки від 22.11.2013р. №762/187/2201/31674204, на
підставі яких прийняті оскаржувані
податкові повідомлення-рішення,
ґрунтуються на висновках викладених в
актах зустрічних перевірок, перевірок
інших податкових органів, на підставі
даних поданої контрагентом звітності
та автоматизованої інформаційної
системи про наявність розбіжностей в
даних, що є безпідставним.

Одночасно, колегія суддів погоджується
з позицією суду першої інстанції щодо
не прийняття до уваги твердження
відповідача про те, що оскільки
позивачем не було надано доказів про
транспортування товару, актів
прийому-передачі, документів
складського обліку, сертифікатів
відповідності на придбаний товар, та
інших документів, які б підтверджували
фактичне надходження на підприємство
ТМЦ та використання їх в господарській
діяльності, а тому господарські
операції є нікчемними, оскільки в
матеріалах справи наявні документи
складського обліку, та на
підтвердження подальшої реалізації
ТМЦ.

Щодо ж відсутності
товарно-транспортних накладних, то
відповідно до договорів
купівлі-продажу поставка товару
здійснювалась продавцем та за його
рахунок. Крім того, чинним
законодавством України не передбачено,
що товаро-транспортні накладні в
такому випадку зберігаються у покупця.
Відсутність сертифікатів
відповідності на товар в сукупності з
наданими первинними документами не
може свідчити про те, що господарська
операція не відбулася.

Дослідивши письмові докази суд
приходить до висновку, що операції з
придбання Товариством у ТзОВ «ВКП
«Омега-Спектр», ТзОВ «ВКФ «Вега-Трейд»,
ТзОВ «Матадор», ТзОВ «Компанія
«Барс-Будінвест», ПП «Модем-Холдінг» та
ПП «Дніпро-Інвестгруп» товару мали
реальний характер.

Частиною 2 ст.19 Конституції України та
ч.3 ст.2 КАС України передбачено, що
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до ст. 71 КАС України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення, а суд, згідно ст. 86 цього
Кодексу, оцінює докази, які є у справі,
за своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні.

Згідно ч. 2 ст. 71 КАС України в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідно до ст.159 КАС України, судове
рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин в адміністративній
справі, підтверджених тими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
ухвалу чи постанову без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Аналізуючи чинне законодавство та
обставини справи, колегія суддів
приходить до висновку, що суд першої
інстанції обґрунтовано задовольнив
позовні вимоги в спосіб, визначений
ст.162 КАС України. Доводи апеляційної
скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 207, 212,
254 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Нововолинської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Волинській області -
залишити без задоволення, а постанову
Волинського окружного
адміністративного суду від 31 січня 2014
року у справі №803/2783/13-а- без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
у касаційному порядку шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
адміністративного суду касаційної
інстанції протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий суддя
Т.І. Шинкар

Судді:
Н.В. Ільчишин

М.А. Пліш

Повний текст Ухвали виготовлено
09.07.2014р.