Справа № 826/178/14
Суддя: Безименна Н.В.
Дата ухвалення: 2014-06-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 826/178/14
Головуючий у 1-й інстанції: Огурцов О.П.
Суддя-доповідач: Безименна Н.В.
ПОСТАНОВА

Іменем України

24 червня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду в
складі:

головуючого судді: Безименної
Н.В.,

суддів: Аліменка В.О.
та Кучми А.Ю.,

при секретарі Проценко А.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за апеляційною
скаргою Товариства з обмеженою
відповідальністю «Кью Вейв» на
постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 17 березня 2014 року у
справі за адміністративним позовом
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Кью Вейв» до
Державної податкової інспекції у
Печерському районі Головного
управління Міністерства доходів і
зборів України у м. Києві про
скасування податкового
повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И Л А:

У січні 2014 року ТОВ «Кью Вейв»
звернулося в Окружний
адміністративний суд м. Києва з позовом
до Державної податкової інспекції у
Печерському районі Головного
управління Міністерства доходів і
зборів України у м. Києві, в якому
просило скасувати податкове
повідомлення - рішення від 19.09.2013 року
№1.

Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
17 березня 2014 року у задоволенні позову
відмовлено повністю. Рішення суду
вмотивовано тим, що позивачем не
надано суду достатніх первинних
документів, які мали бути складені
відповідно до умов договорів № 1302-1 від
11.02.2013, № 1302-2 від 15.02.2013, № 1303-1 від
03.03.2013, № 1303-5 від 16.03.2013, № 1302-3 від 27.02.2013
укладених з ПП «Алкіона», а саме,
рахунків, а надані складені з
порушенням вимог Закону України «Про
бухгалтерський облік» та в матеріалах
справи відсутні докази повноважень
осіб, які їх склали, а також те, що
позивачем не надано суду доказів та
обґрунтувань на підтвердження факту
використання отриманих за його
твердженням від ПП «Алкіона» товарів у
власній господарській діяльності та з
метою отримання прибутку, у зв'язку з
чим суд дійшов висновку про те, що
позивачем не надано суду належних
доказів на підтвердження реальності та
товарності правовідносин з ПП
«Алкіона» за зазначеними договорами, а
отже не доведено факт здійснення
поставки товару.

Не погоджуючись із судовим рішенням,
позивач звернувся із апеляційною
скаргою, в якій просить скасувати
постанову суду першої інстанції та
задовольнити позов. В обґрунтування
вимог апеляційної скарги апелянт
посилається на те, що оскільки
позивачем був одержаний товар в
березні 2013 року від постачальника ПП
«Алкіона» на підставі видаткових
накладних у відповідності до умов
договорів поставки для використання у
власній господарській діяльності, з
одержанням податкових накладних, які
складені без будь-яких порушень та суми
податку на додану вартість були
сплачені постачальнику, а податкові
накладні зареєстровані в єдиному
електронному реєстрі податкових
накладних, позивачем не було порушено
норми Податкового кодексу України, а
податкові зобов'язання з ПДВ у розмірі
126129, 00 грн. та штрафні санкції у розмірі
31532, 00 грн. нараховані всупереч нормам
чинного податкового законодавства.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи, доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає необхідним апеляційну скаргу
задовольнити, постанову скасувати та
постановити нову постанову, якою
позовні вимоги задовольнити, виходячи
з наступного.

У відповідності до п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 202 КАС
України суд апеляційної інстанції
скасовує рішення суду першої інстанції
та ухвалює нове якщо встановить
невідповідність висновків суду
обставинам справи та порушення норм
матеріального або процесуального
права, що призвело до неправильного
вирішення справи або питання.

З матеріалів справи вбачається, що в
період з 16.08.2013 по 23.08.2013 Державною
податковою інспекцією у Печерському
районі Головного управління
Міндоходів у місті Києві було
проведено позапланову виїзну
документальну перевірку Товариства з
обмеженою відповідальністю «Кью Вейв»
з питання дотримання вимог податкового
законодавства при проведенні
фінансово-господарських операцій по
взаємовідносинах з ПП «Алкіона» за
період з 01.03.2013 по 31.03.2013.

Перевіркою встановлено порушення
пунктів 198.1, 198.2, 198.3, 198.6 статті 198
Податкового кодексу України, в
результаті чого занижено податок на
додану вартість на загальну суму 126 12900
грн.

За результатами перевірки складено акт
№ 304/26-55-22-01/35058248 від 30.08.2013 на підставі
якого прийнято податкове повідомлення
- рішення №1 від 19.09.2013, яким
позивачу збільшено суму грошового
зобов'язання за платежем податок на
додану вартість на загальну суму 157 661,00
грн., у тому числі, за штрафними
(фінансовими) санкціями (штрафами) у
розмірі 31 532,00 грн.

За результатами адміністративного
оскарження зазначене податкове
повідомлення - рішення залишено без
змін.

На думку колегії суддів, Окружний
адміністративний суд м. Києва
необґрунтовано погодився з висновком
податкового органу щодо порушення
позивачем податкового законодавства,
виходячи з наступного.

Відповідно до пп.139.1.9 п.139.1 ст.139
Податкового кодексу України не
включаються до складу витрат витрати,
не підтверджені відповідними
розрахунковими, платіжними та іншими
первинними документами, обов'язковість
ведення і зберігання яких передбачена
правилами ведення бухгалтерського
обліку та нарахування податку.

Пунктом 198.3 статті 198 Податкового
кодексу України встановлено, що
податковий кредит звітного періоду
визначається виходячи з договірної
(контрактної) вартості товарів/послуг,
але не вище рівня звичайних цін,
визначених відповідно до статті 39
цього Кодексу, та складається з сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 193.1 статті 193
цього Кодексу, протягом такого
звітного періоду у зв'язку з:
придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку; придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Відповідно до пункту 198.6 статті 198
Податкового кодексу України, не
відносяться до податкового кредиту
суми податку, сплаченого (нарахованого)
у зв'язку з придбанням товарів/послуг,
не підтверджені податковими
накладними (або підтверджені
податковими накладними, оформленими з
порушенням вимог статті 201 цього
Кодексу) чи не підтверджені митними
деклараціями, іншими документами,
передбаченими пунктом 201.11 статті 201
цього Кодексу.

Підставою для нарахування податкового
кредиту, відповідно до підпункту абз. 1
п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу
України є податкова накладна, яка
видається платником податку, який
поставляє товари (послуги), на вимогу їх
отримувача.

На думку колегії суду, податковий
орган, а також і суд першої інстанції
необґрунтовано не прийняв до уваги
надані позивачем первинні документи,
якими підтверджується реальне
здійснення господарської діяльності
за взаємовідносинами позивача з ПП
«Алкіона», оскільки надані позивачем
первинні документи відповідають
вимогам Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» та відповідно до
ст. 9 зазначеного закону є підставою для
бухгалтерського обліку господарських
операцій та фіксують факти здійснення
господарських операцій.

Так, з матеріалів справи вбачається, що
між позивачем та ПП «Алкіона» укладено
договори купівлі - продажу товару: №
1302-1 від 11 лютого 2013 року (а.с. 46 - 48),
додаток № 1 до даного договору (а.с. 49), №
1302-2 від 15 лютого 2013 року (а.с. 50 - 52),
додаток № 1 до даного договору (а.с. 53),
№ 1303-1 від 3 березня 2013 (а.с. 54 - 56), додаток
№ 1 до даного договору (а.с. 57), № 1303-5 від
16 березня 2013 року (а.с. 58 - 60), додаток № 1
до даного договору (а.с. 61), № 1302-3 від 27
лютого 2013 року (а.с. 62 - 64), додаток № 1 до
даного договору (а.с. 65). Згідно умовами
зазначених договорів продавець (ПП
«Алкіона»), у відповідності до умов
даного договору, повинен передати
покупцю (ТОВ «КЬЮ-ВЕЙВ») товар, а
покупець повинен його прийняти та
оплатити.

На підтвердження факту виконання
господарських зобов'язань за
договорами купівлі-продажу позивачем
надано видаткові накладні (а.с. 66 - 72),
податкові накладні (а.с. 73 - 81).

При цьому, висновок суду першої
інстанції про те, що в наданих
позивачем видаткових накладних в графі
«Від постачальника» міститься лише
один підпис скріплений печаткою
позивача, без зазначення даних особи,
яка його вчинила, що свідчить про
неможливість встановити особу яка її
підписала, не відповідає обставинам
справи. Так, як вбачається із
зазначених видаткових накладних,
останні підписані директором ПП
«Алкіона» Лейбіченко А.Л. та скріплені
мокрою печаткою підприємства, що також
видно із самих договорів та інших
первинних документах

У подальшому придбаний позивачем товар
був використаний у господарській
діяльності ТОВ «Кью Вейв», що
підтверджується видатковими
накладними та довіреностями (а.с. 180 - 198),
що були додані до апеляційної скарги.
Крім того, до суду апеляційної
інстанції також було надано Рахунки -
фактури (а.с. 175 - 179), Акти про приймання
товарів (а.с. 199 - 212), наказ № 1/0103 від 1
лютого 2013 року щодо вивозу товару від
постачальника у зв'язку з виробничою
необхідністю (а.с. 213), що підтверджує
факт реальності господарських
взаємовідносин між позивачем та ПП
«Алкіона», та спростовує висновки суду
першої інстанції викладені в
оскаржуваній постанові.

При цьому, колегія суддів приймає до
уваги, що дані документи не подавалися
до суду першої інстанції, оскільки як
вбачається з Акту про результати
документальної позапланової виїзної
перевірки Товариства з обмеженою
відповідальністю «Кью Вейв» з питання
дотримання вимог податкового
законодавства при проведенні
фінансово-господарських операцій по
взаємовідносинах з ПП «Алкіона» за
період з 01.03.2013 по 31.03.2013 р. висновки
відповідача про нікчемність договорів
укладених між позивачем та його
контрагентом ґрунтувалися на акті ДПС
у Полтавській області від 8 травня 2013
року № 521/22.5/30601203 про неможливість
проведення зустрічної звірки ПП
«Алкіона» щодо підтвердження
господарських відносин із платниками
податків за березень 2013 року, що і
спростовувалося позивачем в позовній
заяві.

Разом з тим, судом першої інстанції не
враховано, що постановою Полтавського
окружного адміністративного суду від 5
липня 2013 року, яка залишена без змін
ухвалою Харківського апеляційного
адміністративного суду від 24 жовтня 2013
року визнано неправомірними дії
Державної податкової інспекції у м.
Полтаві Полтавської області Державної
податкової служби в частині формування
в акті від 08 травня 2013 року №521/22.5/30601203
«Про неможливість проведення
зустрічної звірки ПП «Алкіона» щодо
підтвердження господарських відносин
із платниками податків за березень 2013
року» висновку про неможливість
підтвердження реальності проведених
господарських відносин із платниками
податків за період березень 2013 року (з
урахуванням включення до складу
податкового кредиту податкової
накладної за грудень 2012 року, січень 2013
року, лютий 2013 року) та висновку про
відсутність документального
підтвердження господарських відносин
із покупцями та постачальниками за
період березень 2013 року (з урахуванням
включення до складу податкового
кредиту податкової накладної за
грудень 2012 року, січень 2013 року, лютий
2013 року); зобов'язано Державну
податкову інспекцію у м. Полтаві
Полтавської області Державної
податкової служби відновити в
електронній базі даних
«Автоматизована система співставлення
інформаційної системи Міністерства
доходів і зборів України «Податковий
блок» показники податкової звітності
Приватного підприємства «Алкіона»
(ідентифікаційний код 30601203)
відображені в податковій декларації за
березень 2013 року.

Крім того, колегія суддів звертає увагу
на те, що чинне законодавство України
не ставить в залежність виникнення у
платника ПДВ права на податковий
кредит від дотримання вимог
податкового законодавства іншим
суб'єктом господарювання.

При цьому, у постановах Верховного Суду
України від 9 вересня 2008 року у справі №
21-500во08, від 1 червня 2010 року у справі №
21-573во10 Судова палата в
адміністративних справах Верховного
Суду України дійшла висновку, що якщо
контрагент не виконав свого
зобов'язання щодо сплати податку до
бюджету, то це тягне відповідальність
та негативні наслідки саме для цієї
особи. Зазначені обставини не є
підставою для позбавлення платника
податку права на відшкодування ПДВ у
випадку, коли останній виконав усі
передбачені законом умови стосовно
отримання такого відшкодування та має
необхідні документальні підтвердження
розміру свого податкового кредиту.

Також, судом першої інстанції не
враховано, що статтею 18 Закону України
«Про державну реєстрацію юридичних
осіб та фізичних осіб - підприємців»
встановлено що, якщо відомості, які
підлягають внесенню до Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб - підприємців, були
внесені до нього, то вони вважаються
достовірними і можуть бути використані
у спорі з третьою особою, доки до них не
внесено відповідних змін. Якщо
відомості, які підлягають внесенню до
цього реєстру, є недостовірними і були
внесені до нього, то третя особа може
посилатися на них у спорі як на
достовірні, за винятком випадків, коли
вона знала або могла знати про те, що
такі відомості є недостовірними.

На момент складання податкових
накладних контрагент позивача був
зареєстрований як юридична особа та
платник ПДВ у встановленому законом
порядку, що не спростовано податковим
органом.

Враховуючи вищевикладене, а також те,
що відповідачем, всупереч ч. 2 ст. 71 КАС
України, не надано суду будь-яких
доказів, які покладено в основу
висновків акту перевірки на
підтвердження відсутності факту
реальності господарських операцій,
вчинених позивачем із вказаним
контрагентом, суд першої інстанції
дійшов до помилкового висновку про
відмову в задоволенні позову.

Керуючись ст. ст. 195, 196, 198, 202, 205, 206, 212, 254
КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю «Кью Вейв»
- задовольнити.

Постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 17 березня 2014 року -
скасувати та постановити нову, якою
позов Товариства з обмеженою
відповідальністю «Кью Вейв» до
Державної податкової інспекції у
Печерському районі Головного
управління Міністерства доходів і
зборів України у м. Києві про
скасування податкового
повідомлення-рішення - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення-рішення №
1 від 19.09.2013 року

Стягнути з Державного бюджету України
на користь Товариства з обмеженою
відповідальністю «Кью Вейв» судові
витрати у розмірі 1 891,93 грн. (тисяча
вісімсот дев'яносто одна гривня
дев'яносто три копійки).

Постанова набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржена протягом двадцяти днів в
касаційному порядку шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Повний текст виготовлено 2 липня 2014
року.

Головуючий суддя:
Н.В. Безименна

Судді:
В.О. Аліменко

А.Ю. Кучма

Головуючий суддя

Безименна Н.В.

Судді:

Кучма А.Ю.

Аліменко В.О.