Справа № 9101/55232/2012
Суддя: Проценко О.А.
Дата ухвалення: 2013-11-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

26 листопада 2013 рокусправа № 2а-1240/11

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:Проценко О.А.

суддів: Дурасової Ю.В.
Туркіної Л.П.

розглянувши у порядку письмового
провадження апеляційні скарги ОСОБА_2
та Управління Пенсійного фонду України
в м.Нікополі Дніпропетровської області

на постанову Нікопольського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 29 серпня 2011 року у справі
№2а-1240/11

за позовом ОСОБА_2

до Управління Пенсійного фонду України
в м.Нікополі Дніпропетровської області

про визнання дій протиправними та
зобов'язання здійснити перерахунок та
виплату пенсії по інвалідності, -

ВСТАНОВИВ:

Заявлено позов про визнання дій
відповідача неправомірними та
зобов'язання останнього здійснити
перерахунок та виплату позивачу
державної пенсії відповідно до вимог
ст.50, ст.54, ст.67 Закону України "Про
статус та соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" та
щомісячної додаткової пенсії за шкоду,
заподіяну здоров'ю з розрахунку 50
відсотків мінімальної пенсії за віком
як інваліду війни 3 групи за період з
01.01.2005 року про 30.09.2010 року з урахуванням
виплачених сум. В обґрунтування
позовних вимог позивач зазначав, що має
статус учасника ліквідації наслідків
аварії на Чорнобильській АЕС,
віднесений до категорії "І" осіб, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи, є інвалідом ІІІ групи
захворювання, яке пов'язане з
ліквідацією аварії на ЧАЕС, якому
згідно із Законом України "Про статус
та соціальний захист громадян, які
постраждали від Чорнобильської
катастрофи" повинна виплачуватись
пенсія, або щомісячне грошове
утримання, але всупереч вказаним
нормам відповідач не нарахував та не
виплатив позивачу вищезазначену
надбавку до пенсії.

Ухвалою від 14.03.2011 року позовні вимоги
за межами строку позовної давності
залишено без розгляду.

Постановою суду першої інстанції
позов задоволено частково; визнано дії
відповідача протиправними та
зобов'язано останнього здійснити
перерахунок та виплату позивачу
щомісячної додаткової пенсії
відповідно до ст.50 Закону України «Про
статус та соціальний захист громадян,
що постраждали в наслідок
Чорнобильської катастрофи» за шкоду
спричинену здоров'ю в розмірі 50%
мінімальної пенсії за віком, з
урахуванням ч. 1 ст. 28 ЗУ «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» виходячи з розміру
прожиткового мінімуму для осіб, що
втратили працездатність,
встановленого Законом України «Про
державний бюджет України» на
відповідний рік з 20.04.2010 року. У
задоволенні іншої частини позовних
вимог відмовлено.

Сторони оскаржили дану постанову в
апеляційному порядку.

Позивач просить скасувати постанову
суду першої інстанції в частині
відмови в задоволенні позовних вимог,
задовольнивши позовні вимоги в повному
обсязі. Даний апелянт вважає, що суд не
встановив фактичні обставини справи,
що призвело до помилкових висновків.

В свою чергу відповідач в своїй
апеляційній скарзі просить скасувати
постанову суду першої інстанції та
ухвалити нове рішення, яким відмовити
позивачу у задоволені позову повністю.
Даний апелянт вважає, що суд невірно
застосував норми матеріального та
порушив норми процесуального права.

Перевіривши матеріали справи,
законність і обґрунтованість
постанови суду першої інстанції в
межах доводів апеляційних скарг,
колегія суддів зазначає наступне.

З матеріалів справи вбачається та не
заперечується сторонами, що позивач є
постраждалим внаслідок Чорнобильської
катастрофи 1 категорії. Відповідно до
довідки МСЕК останньому встановлена
ІІІ група інвалідності. Інвалідність
пов'язана з ліквідацією наслідків
аварії на ЧАЕС.

Відповідно до частини першої статті 46
Конституції України громадяни мають
право на соціальний захист, що включає
право на забезпечення їх у разі повної,
часткової або тимчасової втрати
працездатності, втрати годувальника,
безробіття з незалежних від них
обставин, а також у старості та в інших
випадках, передбачених законом.

Статтею 2 Закону України «Про пенсійне
забезпечення» №1788-VII від 05.11.1991 року
визначено види державних пенсій:
трудові пенсії, за віком, по
інвалідності, в разі втрати
годувальника, за вислугу років.

При цьому, за приписами ст.6 вказаного
Закону особам, які мають одночасно
право на різні державні пенсії,
призначається одна пенсія за їх
вибором за винятком пенсій інвалідам
внаслідок поранення, контузії чи
каліцтва, що їх вони дістали при
захисті Батьківщини або при виконанні
інших обов'язків військової служби, або
внаслідок захворювання, пов'язаного
перебування на фронті чи з виконання
інтернаціонального обов'язку.

Згідно зі ст.7 Закону №1788 -VII звернення
за призначенням пенсії може
здійснюватися у будь-який час після
виникнення права на пенсію.

Колегія суддів не приймає до уваги
доводи позивача про те, що на момент
звернення останнього до органу
Пенсійного фонду за перерахунком
пенсії він отримував пенсію по
інвалідності, пов'язаній з ліквідацією
аварії на ЧАЕС.

Так, матеріали справи (а.с.25,28)
підтверджують, що з 01.01.2008/ року позивач
отримує пенсію за віком (не як інвалід
ЧАЕС). Таким чином, суд обґрунтовано
відмовив позивачу в задоволенні
позовних вимог, пов'язаних з
перерахунком пенсії, призначеної як
інваліду ІІІ групи.

Колегія суддів також не погоджується з
доводами відповідача як апелянта
стосовно задоволених позовних вимог.

Так, основні положення щодо реалізації
конституційного права громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи, на охорону їхнього життя і
здоров'я, створення єдиного порядку
визначення категорій зон радіоактивно
забруднених територій, умов проживання
і трудової діяльності на них,
соціального захисту потерпілого
населення визначені та закріплені в
Законі України від 28 лютого 1991 року №
796-ХІІ «Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи».

Статтею 50 названого Закону визначено,
що особам віднесеним до категорії
першої призначається щомісячна
додаткова пенсія: для інвалідів 3 групи
у розмірі 50 % мінімальної пенсії за
віком.

Право позивача на отримання пенсії у
розмірі не менше 6 мінімальних пенсій
за віком та щомісячної додаткової
пенсії за шкоду завдану здоров'ю не
залежить від наявності чи відсутності
грошових коштів та належного
фінансування, як на тому наполягав
відповідач, таке право надане державою
і закріплено Законом України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи».

Оскільки таке право задекларовано
державою, то відповідно держава, через
створені нею органи, в даному випадку
органи Пенсійного фонду, і несе
обов'язок по своєчасній та повній
виплаті пенсії саме у розмірах, які нею
ж визначені та закріплені в Законі.

Згідно з практикою Європейського суду
з прав людини, яка відповідно до ст. 17
Закону України «Про виконання рішень
та застосування практики
Європейського суду з прав людини» є
джерелом права, органи державної влади
не можуть посилатися на відсутність
коштів як на причину невиконання своїх
обов'язків (справа «Кечко проти
України», рішення від 08.11.2005р.).

Відповідно до ст. 54 Закону № 796-ХІІ при
визначенні розміру пенсії за основу її
нарахування береться мінімальна
пенсія за віком.

Згідно з частиною першою статті 28
Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" мінімальний розмір пенсій
за віком встановлюється в розмірі
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність, визначеного
законом.

Колегія суддів не приймає до уваги
доводи відповідача про те, що частиною
третьою статті 28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» передбачено, що
мінімальний розмір пенсії за віком,
встановлений абзацом першим частини
першої цієї статті, застосовується
виключно для визначення розмірів
пенсій, призначених згідно з цим
Законом, оскільки наявність такої
норми та відсутність іншого
мінімального розміру пенсії за віком
не є підставою для відмови в реалізації
позивачем конституційної гарантії та
права на отримання пенсії, виходячи з
розміру мінімальної пенсії за віком, як
це встановлено статтями 50, 54 Закону №
796-ХІІ.

Аналіз зазначених норм, з урахуванням
статті 67 Закону № 796-ХІІ свідчить, що
підставою для перерахунку пенсії є
встановлення нового розміру
прожиткового мінімуму, і цей
перерахунок здійснюється з дня
встановлення цього мінімуму.

Посилання відповідача на інші
нормативно-правові акти, якими
визначено менший розмір виплат не
ґрунтується на законі. Більш того
статтею 22 Конституції України
встановлено, що при прийнятті нових
Законів або внесення змін до чинних
законів не допускається звуження
змісту та обсягу існуючих прав та
свобод.

Таким чином, апеляційні вимоги сторін у
справі задоволенню не підлягають.
Судове рішення є законним та
обґрунтованим, підстав для його
скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст.195,196,198,200,206 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційні скарги ОСОБА_2 та Управління
Пенсійного фонду України в м.Нікополі
Дніпропетровської області на
постанову Нікопольського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 29 серпня 2011 року у справі
№2а-1240/11 залишити без задоволення.

Постанову Нікопольського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 29 серпня 2011 року у справі
№2а-1240/11 залишити без змін.

Постанова є остаточною та
оскарженню не підлягає.

Головуючий:
О.А. Проценко

Суддя:
Ю.В. Дурасова

Суддя:
Л.П. Туркіна