Справа № 826/7437/14
Суддя: Качур І.А.
Дата ухвалення: 2014-07-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
09 липня 2014 року № 826/7437/14
Окружний адміністративний суд
міста Києва в складі судді Качура І.А.,
розглянувши у порядку письмового
провадження адміністративну справу за
позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «Електротехнічний
«НЕКСТ» УКРАЇНИ» до Київської
міжрегіональної митниці Міністерства
доходів і зборів України про визнання
протиправним та скасування рішення про
коригування митної вартості товарів,
зобов'язання вчинити дії.
До Окружного адміністративного суду м.
Києва звернулось Товариство з
обмеженою відповідальністю
«Електротехнічний «НЕКСТ» УКРАЇНИ»
(далі по тексту також - позивач) з
позовом до Київської міжрегіональної
митниці Міністерства доходів і зборів
України (надалі також - відповідач), в
- визнати протиправним та скасувати
повністю рішення про коригування
митної вартості товарів № 100270001/2014/300099/2
від 23.04.2014 року Київської
міжрегіональної митниці Міндоходів і
- визнати заявлену митну вартість
товару у декларації митної вартості
№100270001/2014/206876 від 22.04.2014 року такою, що
не суперечить та відповідає вимогам
діючого Митного кодексу України;
- повернути з Державного бюджету
України ТОВ «Електротехнічний «НЕКСТ»
УКРАЇНИ» надмірно сплачені кошти, а
саме: суму у розмірі 20 150,24 грн.;
- відшкодувати з Державного бюджету
України понесені Позивачем судові
витрати, а саме: суму у розмірі 255,78 грн.
В обґрунтування позовних вимог
зазначав, що спірне рішення прийняте за
відсутності законодавчо визначених
правових підстав, що призводить до
порушення прав та законних інтересів
позивача. Позов просив задовольнити у
Відповідач у судове засідання не
прибув, про час, дату і місце проведення
судового розгляду справи повідомлявся
належним чином. Разом з тим, через
канцелярію суду подав письмові
заперечення згідно яких у задоволенні
позову просив відмовити з підстав
наявності у поданих позивачем до
митного оформлення документах
розбіжностей, які унеможливили
визначення митної вартості товару за
Відповідно до ч. 6 ст. 128 Кодексу
адміністративного судочинства
України, якщо немає перешкод для
розгляду справи в судовому засіданні,
визначених цією статтею, але прибули не
всі особи, які беруть участь у справі,
хоча і були належним чином
повідомленні про дату, час і місце
судового розгляду, суд має право
розглянути справу у письмовому
провадженні у разі відсутності потреби
заслухати свідка чи експерта.
З огляду на наведене та з урахуванням
вимог ст. 128 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд дійшов
висновку про доцільність розгляду
справи у письмовому провадженні на
підставі наявних матеріалів справи.
Розглянувши документи і матеріали,
всебічно і повно з'ясувавши всі
фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши
докази, які мають юридичне значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, суд дійшов висновку про те, що
позов підлягає частковому
задоволенню з огляду про наступне.
Матеріалами справи встановлено,
що Товариством з обмеженою
відповідальність) «Електротехнічний
«НЕКСТ» УКРАЇНИ» відповідно до
контракту поставки № 01-05/2013 від 07.05.2013
року здійснюється ввезення на митну
територію України продукцію фірми «NINGBO
XIN-TEC LIGHTING CO., LTD».
Так, позивачем на митну територію
України було ввезено такі товари:
(Прожектор галогеновий переносний:
e.halogen.base.500 - у кількості 200 одиниць;
Прожектор під лампу загального
призначення цоколь Е27: е.save.light.2e27.1000.black
- у кількості 200 одиниць) - Виробник
««NINGBO XIN-TEC LIGHTING CO., LTD»;
(Світильники на стелю; Вологозахищені;
Корпус сілумін (сплав алюмінію);
розсіювач скляний; під лампу
загального призначення: Без лампи; e.
light.1301.1.60.27. black - у кількості 400 одиниць;
e. light.1301.1.60.27.white - у кількості 600 одиниць;
e. light.1301.1.100.27. black - у кількості 200
одиниць; e. light.1303.1.100.27. white - у кількості
600 одиниць; e. light.1303.1.60.27.white - у кількості
400 одиниць; e. light.1401.100.27.white - у кількості
200 одиниць; e. light.1701.1.60.27. black - у
кількості 500 одиниць) - Виробник ««NINGBO
XIN-TEC LIGHTING CO., LTD»;
із скла. Додаткові скляні плафони до
вологозахищених світильників;
(ВНУТРІШНЄ СПОЖИВАННЯ) е.
light.glass.1300.1.100.27.color - у кількості 100
одиниць; е. light.glass. 1300.1.60.27. color - у
кількості 200 одиниць; е.
light.glass.1400.1.100.27.соlоr - у кількості 100
одиниць; е. light.glass.1400.1.60.27.соlоr - у
кількості 100 одиниць) - Виробник ««NINGBO
XIN-TEC LIGHTING CO., LTD».
Як вбачається із матеріалів
справи, 22.04.2014 року з метою митного
оформлення вказаного товару і
відповідно до вимог Митного кодексу
України позивачем Київської
міжрегіональної митниці Міністерства
доходів і зборів України подано разом
із декларацію митної вартості у
електронному вигляді № 100270001/2014/206876
документи та відомості для
декларування та підтвердження митної
вартості товарів, що переміщуються
через митний кордон України, а саме:
зовнішньоекономічний договір
(контракт) і додатки до нього;
експортно-митну декларацію;
рахунок-фактуру (інвойс); бухгалтерські
документи, що підтверджують вартість
товару та містять реквізити, необхідні
для ідентифікації ввезеного товару;
пакувальний лист; прейскурант цін
(прайс-лист) виробника товару; висновок
про вартісні характеристики товару,
підготовлений спеціалізованою
експертною організацією; розрахунки
ціни на товар (калькуляція); міжнародна
товарно-транспортна накладна (СМR);
коносамент (Bill of Lading); довідки про
транспортні витрати; сертифікат про
походження товару; сертифікати
відповідності; договори (контракти) про
перевезення; рахунки-фактура від
виконавців договорів (контрактів) про
надання транспортно-експедиційних
послуг, що містить реквізити сторін,
суму та умови платежу; банківські
платіжні документи, що підтверджують
факт оплати транспортно-експедиційних
послуг відповідно до виставлених
23.04.2014 року на підставі поданої
декларації митної вартості та
документів і відомостей у електронному
вигляді, відповідачем прийнято рішення
про коригування митної вартості
товарів № 100270001/2014/300099/2.
Позивач категорично не
погоджується з правомірністю спірного
рішення, вважає дії відповідача щодо
його прийняття такими, що не
відповідають вимогам чинного
законодавства, з огляду про що
звернувся до Окружного
адміністративного суду міста Києва з
вимогами про визнання дій
протиправними та скасування рішення
про коригування митної вартості
товарів № 100270001/2014/300099/2 від 23.04.2014 року,
як такого, що прийнято безпідставно.

Вирішуючи спір по суті, суд
виходив із наступного.

Митна справа в Україні регулюється
Митним кодексом України.

Статтею 7 Митного кодексу України
визначено, що державну митну справу
становлять встановлені порядок і умови
переміщення товарів через митний
кордон України, їх митний контроль та
митне оформлення, застосування
механізмів тарифного і нетарифного
регулювання зовнішньоекономічної
діяльності, справляння митних
платежів, ведення митної статистики,
обмін митною інформацією, ведення
Української класифікації товарів
зовнішньоекономічної діяльності,
здійснення відповідно до закону
державного контролю нехарчової
продукції при її ввезенні на митну
територію України, запобігання та
протидія контрабанді, боротьба з
порушеннями митних правил, організація
і забезпечення діяльності митних
органів та інші заходи, спрямовані на
реалізацію державної політики у сфері
державної митної справи. Державна
митна справа здійснюється з
додержанням прийнятих у міжнародній
практиці форм декларування товарів,
методів визначення митної вартості
товарів, систем класифікації та
кодування товарів та системи митної
статистики, інших загальновизнаних у
світі норм і стандартів. Правове
регулювання митної вартості товарів та
методів її визначення здійснюється
розділом ІІІ Митного кодексу України.

У статті 4 Митного кодексу України
(надалі за текстом - «МК України»)
надано визначення термінів, що
вживаються у ньому, розкрито і зміст
терміну «митний контроль» - це
сукупність заходів, що здійснюються з
метою забезпечення додержання норм
цього Кодексу, законів та інших
нормативно-правових актів з питань
державної митної справи, міжнародних
договорів України, укладених у
встановленому законом порядку.

Визначення митної вартості - це
сукупність дій щодо встановлення саме
кількісного значення вартості
імпортованого товару з метою митного
обкладення. Регламентується тільки
нормами статей 267-273 МК України.

Декларування митної вартості - це
сукупність дій щодо заявлення
декларантом митному органу вже
визначеної митної вартості
імпортованого товару. Регламентується
нормами ст. 262 МК України та іншими
підзаконними нормативно-правовими
актами, включаючи накази Держмитслужби
України, основний із яких - Порядок
декларування митної вартості товарів,
які перемішуються через митний кордон
України, та подання відомостей для її
підтвердження, затверджений
Постановою Кабінету Міністрів України
№ 1766 від 20.12.2006 року.

За приписами частини 1 статті 318 МК
України митному контролю підлягають
усі товари, транспортні засоби
комерційного призначення, які
переміщуються через митний кордон
України.

Відповідно до статті 9 Конституції
України чинні міжнародні договори,
згода на обов'язковість яких надана
Верховною Радою України, є частиною
національного законодавства України.

Згідно з пунктом 2 параграфу (а) статті
VII Генеральної угоди з тарифів і
торгівлі 1994 року оцінка імпортованого
товару для митних цілей повинна
базуватися на дійсній вартості
імпортованого товару, на який
розраховується мито або аналогічного
товару і не повинна базуватися на
вартості товару національного
походження чи на довільній або
фіктивній вартості.

Відповідно до пункту 2 параграфу (b)
статті VII Генеральної угоди з тарифів і
торгівлі 1994 року під «дійсною
вартістю» слід розуміти ціну, за яку,
під час та в місці, визначеними
законодавством імпортуючої країни,
такий чи аналогічний товар продається
або пропонується до продажу при
звичайному ході торгівлі за умов
повної конкуренції.

Згідно з пунктом 2 параграфу (с) статті
VII Генеральної угоди з тарифів і
торгівлі 1994 року якщо дійсна вартість
не може бути визначена відповідно до
параграфу (b) цього параграфа, оцінка
для митних цілей повинна базуватися на
найближчому еквіваленті такої
вартості, який можна визначити.

Згідно з частиною першою статті 246
Митного кодексу України метою митного
оформлення є забезпечення дотримання
встановленого законодавством України
порядку переміщення товарів,
транспортних засобів комерційного
призначення через митний кордон
України, а також забезпечення
статистичного обліку ввезення на митну
територію України, вивезення за її межі
і транзиту через її територію товарів.

Відповідно до частини першої статті 248
Митного кодексу України митне
оформлення розпочинається з моменту
подання органу доходів і зборів
декларантом або уповноваженою ним
особою митної декларації або
документа, який відповідно до
законодавства її замінює, та
документів, необхідних для митного
оформлення, а в разі електронного
декларування - з моменту отримання
органом доходів і зборів від
декларанта або уповноваженої ним особи
електронної митної декларації або
електронного документа, який
відповідно до законодавства замінює
митну декларацію.

Згідно із частиною першою статті 257
Митного кодексу України декларування
здійснюється шляхом заявлення за
встановленою формою (письмовою, усною,
шляхом вчинення дій) точних відомостей
про товари, мету їх переміщення через
митний кордон України, а також
відомостей, необхідних для здійснення
їх митного контролю та митного
оформлення. При застосуванні письмової
форми декларування можуть
використовуватися як електронні
документи, так і документи на
паперовому носії.

Відповідно до частини шостої статті 264
Митного кодексу України митна
декларація приймається для митного
оформлення, якщо вона подана за
встановленою формою, підписана особою,
яка її подала, і перевіркою цієї
декларації встановлено, що вона
містить всі необхідні відомості і до
неї додано всі документи, визначені цим
Кодексом. Факт прийняття митної
декларації засвідчується посадовою
особою органу доходів і зборів, яка її
прийняла, шляхом проставлення на ній
відбитка відповідного митного
забезпечення та інших відміток (номера
декларації, дати та часу її прийняття
тощо), у тому числі з використанням
інформаційних технологій.

Згідно зі статтею 54 Митного кодексу
України контроль правильності
визначення митної вартості товарів
здійснюється органом доходів і зборів
під час проведення митного контролю і
митного оформлення шляхом перевірки
числового значення заявленої митної
вартості.

Контроль правильності визначення
митної вартості товарів за основним
методом - за ціною договору (контракту)
щодо товарів, які ввозяться на митну
територію України відповідно до
митного режиму імпорту (вартість
операції), здійснюється органом
доходів і зборів шляхом перевірки
розрахунку, здійсненого декларантом,
за відсутності застережень щодо
застосування цього методу, визначених
у частині першій статті 58 цього
Кодексу.

За результатами здійснення контролю
правильності визначення митної
вартості товарів орган доходів і
зборів визнає заявлену декларантом або
уповноваженою ним особою митну
вартість чи приймає письмове рішення
про її коригування відповідно до
положень статті 55 цього Кодексу.

Відповідно до частини першої статті 337
Митного кодексу України перевірка
документів та відомостей, які
відповідно до статті 335 цього Кодексу
подаються органам доходів і зборів під
час переміщення товарів, транспортних
засобів комерційного призначення
через митний кордон України,
здійснюється візуально, із
застосуванням інформаційних
технологій (шляхом проведення
формато-логічного контролю, контролю
співставлення, контролю із
застосуванням системи управління
ризиками) та в інші способи,
передбачені цим Кодексом.

Відповідно до статті 49 Митного кодексу
України митною вартістю товарів, які
переміщуються через митний кордон
України, є вартість товарів, що
використовується для митних цілей, яка
базується на ціні, що фактично сплачена
або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно із приписами статті 57 Митного
кодексу України визначення митної
вартості товарів, які ввозяться в
Україну відповідно до митного режиму
імпорту, здійснюється за такими
методами:

1) основний - за ціною договору
(контракту) щодо товарів, які
імпортуються (вартість операції);

2) другорядні: а) за ціною договору щодо
ідентичних товарів; б) за ціною
договору щодо подібних (аналогічних)
товарів; в) на основі віднімання
вартості; г) на основі додавання
вартості (обчислена вартість); ґ)
резервний.

При цьому кожний наступний метод
застосовується лише у разі, якщо митна
вартість товарів не може бути
визначена шляхом застосування
попереднього методу відповідно до норм
цього Кодексу.

Згідно з частиною другою статті 53
Митного кодексу України документами,
які підтверджують митну вартість
товарів, є:

1) декларація митної вартості, що
подається у випадках, визначених у
частинах п'ятій і шостій статті 52 цього
Кодексу, та документи, що підтверджують
числові значення складових митної
вартості, на підставі яких проводився
розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір
(контракт) або документ, який його
замінює, та додатки до нього у разі їх
наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або
рахунок-проформа (якщо товар не є
об'єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські
платіжні документи, що стосуються
оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або
бухгалтерські документи, що
підтверджують вартість товару та
містять реквізити, необхідні для
ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи,
якщо за умовами поставки витрати на
транспортування не включені у вартість
товару, а також документи, що містять
відомості про вартість перевезення
оцінюваних товарів;

7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт
товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, -
страхові документи, а також документи,
що містять відомості про вартість
страхування.

Відповідно до частини третьої статті 53
Митного кодексу України у разі якщо
документи, зазначені у частині другій
цієї статті, містять розбіжності,
наявні ознаки підробки або не містять
всіх відомостей, що підтверджують
числові значення складових митної
вартості товарів, чи відомостей щодо
ціни, що була фактично сплачена або
підлягає сплаті за ці товари, декларант
або уповноважена ним особа на письмову
вимогу органу доходів і зборів
зобов'язані протягом 10 календарних
днів надати (за наявності) такі
додаткові документи:

1) договір (угоду, контракт) із третіми
особами, пов'язаний з договором (угодою,
контрактом) про поставку товарів, митна
вартість яких визначається;

2) рахунки про здійснення платежів
третім особам на користь продавця, якщо
такі платежі здійснюються за умовами,
визначеними договором (угодою,
контрактом);

3) рахунки про сплату комісійних,
посередницьких послуг, пов'язаних із
виконанням умов договору (угоди,
контракту);

4) виписку з бухгалтерської
документації;

5) ліцензійний чи авторський договір
покупця, що стосується оцінюваних
товарів та є умовою продажу оцінюваних
товарів;

6) каталоги, специфікації, прейскуранти
(прайс-листи) виробника товару;

7) копію митної декларації країни
відправлення;

8) висновки про якісні та вартісні
характеристики товарів, підготовлені
спеціалізованими експертними
організаціями, та/або інформація
біржових організацій про вартість
товару або сировини.

Суд звертає увагу, що надання
додаткових документів є необхідним у
разі потреби в підтвердженні
задекларованої декларантом митної
вартості товару за першим методом,
викликаної обґрунтованими сумнівами
митного органу в достовірності
відомостей, які містяться в поданих до
митного оформлення товару документах.

Також, суд наголошує на тому, що подання
митному органу для митного оформлення
товару додатково витребуваних
документів (зазначених вище)
відповідно Митного кодексу України не
є обов'язковим. Такі документи в якості
додаткових надаються у випадку
необхідності підтвердження відомостей
про митну вартість товару, що містяться
в основних доданих до декларації
документах, достовірність яких
викликає сумнів у митного органу.

Матеріалами справи підтверджено,
що позивачем подано відповідачу
достатній пакет документів на
підтвердження митної вартості товару,
заявленої позивачем за першим методом,
тому заявлена позивачем митна вартість
товарів за ціною договору відповідає
вимогам ст. 58 МК. Натомість коригування
відповідачем митної вартості
здійснено неправомірно з порушенням ч.
3 ст. 53, ч. 6 ст. 54, ч. 1 ст. 55 МК та всупереч
правилам, визначеним ст. 58 цього
Кодексу.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов
висновку про неправомірність рішення
про коригування митної вартості товару
№ 100270001/2014/300099/2 від 23.04.2014 року.

Разом з тим, позовні вимоги про
визнання заявленої митної вартості
товару у декларації митної вартості
№100270001/2014/206876 від 22.04.2014 року такою, що
не суперечить та відповідає вимогам
діючого Митного кодексу України та
повернення з Державного бюджету
України ТОВ «Електротехнічний «НЕКСТ»
УКРАЇНИ» надмірно сплачених коштів, а
саме: суму у розмірі 20 150,24 грн., не
підлягають задоволенню, з огляду про
наступне.

Адміністративний суд,
перевіряючи рішення, дію чи
бездіяльність суб'єкта владних
повноважень на відповідність
закріпленим частиною 3 статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
критеріям, не втручається у дискрецію
(вільний розсуд) суб'єкта владних
повноважень поза межами перевірки за
названими критеріями. Завдання
адміністративного судочинства полягає
не у забезпеченні ефективності
державного управління, а в
гарантуванні дотримання вимог права,
інакше було б порушено принцип
розподілу влади.

Принцип розподілу влади заперечує
надання адміністративному суду
адміністративно-дискреційних
повноважень - єдиним критерієм
здійснення правосуддя є право. Тому
завданням адміністративного
судочинства завжди є контроль
легальності. Перевірка доцільності
переступає компетенцію
адміністративного суду і виходить за
межі завдання адміністративного
судочинства.

Отже, під дискреційним повноваженням
суд розуміє таке повноваження, яке
надає певний ступінь свободи
адміністративному органу при
прийнятті рішення, тобто, коли у межах,
які визначені законом,
адміністративний орган має можливість
самостійно (на власний розсуд) вибрати
один з кількох варіантів рішення.

В той час як аналіз положень статей 265,
266 МК та Порядку здійснення контролю за
правильністю визначення митної
вартості товарів, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 9 квітня 2008 року № 339, свідчить про
те, що питання контролю правильності
обчислення декларантом митної
вартості, як і визначення методу її
обчислення у встановленому законом
порядку в разі виникнення
обґрунтованого сумніву, відносяться до
виключної компетенції митних органів.

За таких обставин, суд звертає увагу на
те, що вирішення судом питання про
повернення надмірно сплаченого
ввізного мита та визнання митної
вартості фактично було б перебиранням
функцій митного органу, що є
недопустимим в силу закону.

Відповідно до ч. 1 статті 71 КАС України,
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 71 КАС України
передбачено, що в адміністративних
справах про протиправність рішень, дій
чи бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Оцінивши докази, які є у справі, за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх всебічному, повному
та об'єктивному дослідженні, та
враховуючи всі наведені обставини, суд
прийшов до висновку про те, що позовні
вимоги підлягають частковому
задоволенню.

Відповідачем як суб'єктом владних
повноважень не доведено правомірність
спірного рішення.

Враховуючи викладене, керуючись
статями 9, 69, 70, 71, 128, 158 - 163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати
рішення Київської міжрегіональної
митниці Міндоходів і зборів України
про коригування митної вартості
товарів №100270001/2014/300099/2 від 23.04.2014 року.

Зобов'язати Управління Державної
казначейської служби України у
Печерському районі м. Києва стягнути
судові витрати у розмірі 85, 26 грн. на
користь Товариства з обмеженою
відповідальністю Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Електротехнічний «НЕКСТ» УКРАЇНИ» за
рахунок Державного бюджету України
шляхом їх безспірного списання із
рахунків Київської міжрегіональної
митниці Міндоходів.

У решті позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили
згідно ст. 254 Кодексу адміністративного
судочинства України та може бути
оскаржена до суду апеляційної
інстанції за правилами, встановленими
ст. ст. 185 -187 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Суддя
І.А. Качур