Справа № К/9991/19540/11-С
Суддя: Шипуліна Т.М.
Дата ухвалення: 2014-07-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 липня 2014 року м. Київ
К/9991/19540/11

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

Головуючого - Шипуліної Т.М.,

суддів: Бившевої Л.І., Вербицької О.В.

розглянула в письмовому провадженні
касаційну скаргу Міністерства
фінансів України на постанову
Окружного адміністративного суду
міста Києва від 22.07.2010 та ухвалу
Київського апеляційного
адміністративного суду від 02.03.2011 у
справі №2а-4116/10/2670 за позовом
Державного підприємства «Національна
атомна енергогенеруюча компанія
«Енергоатом» до Державної податкової
адміністрації України, Міністерства
фінансів України про зобов'язання
вчинити певні дії.

Заслухавши доповідь судді Шипуліної
Т.М., перевіривши доводи касаційної
скарги щодо дотримання правильності
застосування судами першої та
апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
колегія

В С Т А Н О В И Л А:

Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
22.07.2010, залишеною без змін ухвалою
Київського апеляційного
адміністративного суду від 02.03.2011,
позовні вимоги Державного
підприємства «Національна атомна
енергогенеруюча компанія «Енергоатом»
до Державної податкової адміністрації
України, Міністерства фінансів України
про зобов'язання вчинити певні дії
задоволено частково. Зобов'язано
Міністерство фінансів України
узгодити рішення Державної податкової
адміністрації України про
розстрочення податкових зобов'язань
Державного підприємства «Національна
атомна енергогенеруюча компанія
«Енергоатом» від 19.08.2009 №76 та від 19.11.2009
№118 зі сплати збору на забруднення
навколишнього природного середовища
(за утворення радіоактивних відходів) з
перерахуванням щомісяця до Державного
бюджету рівними частинами 114,5 млн. грн.
протягом 2010 року. В задоволенні решти
позову відмовлено.

Задовольняючи частково позовні вимоги,
суд першої інстанції, з висновками
якого погодився суд апеляційної
інстанції, виходив з того, що позивачем
дотримано порядок звернення із заявою
про розстрочення боргу та надано увесь
передбачений Порядком пакет
документів для прийняття податковим
органом рішень, зважаючи на те, що такі
рішення Державної податкової
адміністрації України прийняті, а
обґрунтованість таких рішень не
спростована Мінфіном, дії Міністерств
фінансів України носили неправомірний
характер.

Не погоджуючись із рішеннями судів
першої та апеляційної інстанцій,
Міністерство фінансів України 05.04.2011
звернулось з касаційною скаргою до
Вищого адміністративного суду України,
який ухвалою від 31.05.2011 прийняв її до
свого провадження.

В касаційній скарзі відповідач просив
скасувати постанову Окружного
адміністративного суду міста Києва від
22.07.2010 та ухвалу Київського
апеляційного адміністративного суду
від 02.03.2011, прийняти нове рішення про
відмову в задоволенні позову.

В обґрунтування своїх вимог
Міністерство фінансів України
посилається на порушення судами норм
матеріального та процесуального права,
зокрема, статті 14 Закону України «Про
порядок погашення зобов'язань
платників податків перед бюджетами та
державними цільовими фондами», Порядку
розстрочення та відстрочення
податкових зобов'язань платників
податків, затвердженого наказом
Державної податкової адміністрації
України від 18.09.2001 №378 та
зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України від 29.10.2001 за №912/6103,
статті 159 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Перевіривши матеріалами справи
наведені у скарзі доводи, колегія
суддів дійшла висновку, що касаційна
скарга підлягає частковому
задоволенню з огляду на наступне.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що Кабінетом Міністрів
України прийнято Постанову від 05.08.2009
№912 «Про нормативи, обчислення та
сплату збору за забруднення
навколишнього природного середовища»,
яка набрала законної сили з дня
опублікування - 07.09.2009.

Пунктом 3 зазначеної Постанови
Кабінетом Міністрів України визначено
Державній податковій адміністрації
провести відповідно до статті 14 Закону
України «Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед
бюджетами та державними цільовими
фондами» розстрочення податкових
зобов'язань державного підприємства
«НАЕК «Енергоатом» із сплати збору за
забруднення навколишнього природного
середовища (за утворення радіоактивних
відходів) з перерахуванням щомісяця до
державного бюджету рівними частинами
59,929 млн. гривень протягом вересня -
грудня 2009 року та решти суми збору, що
утворилася до дня набрання чинності
цією постановою, протягом 2010 року.

Державне підприємство «НАЕК
«Енергоатом» звернулося до ДПА України
з листом від 18.08.09р. №10551/15, в якому
просив Державної податкової
адміністрації України розглянути
можливість розстрочення податкових
зобов'язань, зокрема, зі збору за
забруднення навколишнього природного
середовища за звітний податковий
період - І півріччя 2009 року на суму
78125311,75 грн., а саме: 59,929млн.грн. зі
сплатою до бюджету щорічно рівними
частинами протягом вересня - грудня 2009
року; 18196млн.грн. зі сплатою до бюджету
щомісячно рівними частинами протягом
січня - червня 2010 року.

До вказаного листа позивачем долучено,
зокрема, копії податкових розрахунків
збору за забруднення навколишнього
природного середовища за І півріччя 2009
року по ВП «ЗАЕС», ВП «ХАЕС», ВП «РАЕС»,
ВП «ЮУАЕС», копії листів ДП «НАЕК
«Енергоатом» до регіональних органів
державної податкової служби,
розрахунок прогнозованих доходів ДП
«НАЕК "Енергоатом» за період з ІІ
півріччя 2009 року по І півріччя 2010 року.

Крім того, позивач звернувся до
Державної податкової адміністрації
України з листом від 09.11.2009 №14203/15, в
якому просив останнього розстрочити
податкові зобов'язання ДП «НАЕК
«Енергоатом» за звітний податковий
період - 9 місяців 2009 року на суму 90266647,69
грн. зі сплатою до бюджету щомісячно
рівними частинами протягом 2009 - 2010
років. До вказаного листа позивачем
долучено копії податкових розрахунків
збору за забруднення навколишнього
природного середовища за 1 півріччя 2009
року по ВП «ЗАЕС», ВП «ХАЕС», ВП «РАЕС»,
ВП «ЮУАЕС», копії листів ДП «НАЕК
«Енергоатом» до регіональних органів
державної податкової служби,
розрахунок прогнозованих доходів ДП
«НАЕК "Енергоатом» за період з IV
кварталу 2009 року по 2010 рік.

Розглянувши подані листи та додатки до
них, Державна податкова адміністрація
України винесла рішення від 19.08.2009 №75,
від 19.08.2009 №76 та від 19.11.2009 №118 про
розстрочення податкових зобов'язань ДП
«НАЕК «Енергоатом» зі збору за
забруднення навколишнього природного
середовища на суму 53863562,76грн. на період
з 19.08.2009 до 22.12.2009, на суму 24261748,98грн. на
період з 19.08.2009 по 22.12.2010 та на суму
90266647,69грн. на період з 19.11.2010 року
відповідно.

Між Державною податковою інспекцією у
Шевченківському районі міста Києва та
ДП «НАЕК «Енергоатом» 16.11.2009 укладено
договір про розстрочення податкових
зобов'язань, відповідно до пункту 1
якого Державна податкова інспекція у
Шевченківському районі міста Києва
надає платнику розстрочення сплати
податкових зобов'язань на загальну
суму 53863562,76грн. під проценти терміном з
19.08.2009 до 22.12.2009 за рішенням від 19.08.2009
№75.

Листом від 28.12.09 №31-21030-07-18/35830
Міністерство фінансів України не
узгодило рішення Державної податкової
адміністрації України про
розстрочення податкових зобов'язань
від 19.08.2009 №76 та від 19.11.2009 №118 на
загальну суму 114528,4тис.грн.

Відповідно до підпункту 14.1.1 пункту 14.1
статті 14 Закону України «Про порядок
погашення зобов'язань платників
податків перед бюджетами та державними
цільовими фондами» розстроченням
податкових зобов'язань є надання
платнику податків бюджетного кредиту
на основну суму його податкових
зобов'язань без урахування сум пені під
проценти, розмір яких дорівнює розміру
пені, визначеної згідно з пунктом 16.4
статті 16 цього Закону.

Відповідно до пункту 3.1 Порядку
розстрочення та відстрочення
податкових зобов'язань платників
податків, затвердженого наказом
Державної податкової адміністрації
України від 18.09.2001 №378 та
зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України від 29.10.2001 за №912/6103, для
розстрочення (відстрочення) податкових
зобов'язань платник податків
звертається до підрозділу стягнення
податкового боргу органу державної
податкової служби за місцем своєї
реєстрації або за місцем обліку такого
податкового зобов'язання з письмовою
заявою, в якій зазначаються суми
податків, зборів, інших платежів,
сплату яких просить розстрочити
(відстрочити), а також термін
розстрочення (відстрочення). При цьому,
окремо вказуються суми, термін сплати
яких ще не настав, а також термін сплати
яких вже минув. До заяви додається
економічне обґрунтування, яке
складається з: аналізу фінансового
стану; графіку погашення розстрочених
(відстрочених) сум; розрахунків
прогнозних доходів платника, що
гарантують виконання графіка
погашення. Підставою для розстрочення
податкових зобов'язань платника
податків є надання ним достатніх
доказів щодо існування загрози
виникнення або накопичення
податкового боргу.

Підставою для відстрочення податкових
зобов'язань платника податків є
надання ним достатніх доказів щодо дії
обставин непереборної сили, які
призвели до загрози виникнення або
накопичення податкового боргу та/або
банкрутства такого платника податків.
Достатнім доказом для прийняття
рішення про розстрочення або
відстрочення податкових зобов'язань
вважається наявність аналізу
фінансового стану платника податків за
попередній звітний період, розрахунків
прогнозних доходів такого платника,
які свідчать про можливість погашення
податкових зобов'язань та/або
збільшення податкових надходжень до
відповідного бюджету внаслідок
застосування режиму розстрочення або
відстрочення, протягом якого
відбудуться зміни політики управління
виробництвом чи збутом.

Згідно з підпунктом 14.3.5 пункту 14.3
статті 14 Закону України «Про порядок
погашення зобов'язань платників
податків перед бюджетами та державними
цільовими фондами» рішення про
розстрочення або відстрочення
податкових зобов'язань на термін, що
виходить за межі одного бюджетного
року, щодо загальнодержавних податків
і зборів (обов'язкових платежів)
приймається керівником (заступником)
центрального податкового органу за
узгодженням з Міністерством фінансів
України, а щодо місцевих податків і
зборів - керівником податкового органу
(його заступником) за узгодженням з
фінансовим органом місцевого органу
виконавчої влади, до бюджету якого
зараховуються такі місцеві податки чи
збори.

Відповідно до пункту 2.3 Порядку
розстрочення та відстрочення
податкових зобов'язань платників
податків рішення про розстрочення або
відстрочення податкових зобов'язань на
термін, що виходить за межі одного
бюджетного року, щодо
загальнодержавних податків і зборів
(обов'язкових платежів) приймається
Головою (заступником Голови) Державної
податкової адміністрації України за
узгодженням з Міністерством фінансів
України, а щодо місцевих податків і
зборів - керівником податкового органу
(його заступником) за узгодженням з
фінансовим органом місцевого органу
виконавчої влади, до бюджету якого
зараховуються такі місцеві податки чи
збори.

Копії рішень про розстрочення,
відстрочення, що виходять за межі
бюджетного року, мають бути відіслані
відповідним податковим органом
Міністерству фінансів України
протягом 15 днів від дня їх прийняття.

Задовольняючи частково позовні вимоги
суди виходили з того, що дії
Міністерств фінансів України носили
неправомірний характер, оскільки
функціональні обов'язки щодо розгляду
заяви про розстрочення та економічного
обґрунтування платника податку
покладено саме на податковий орган.

Проте з таким висновком судів
попередніх інстанцій колегія суддів не
може погодитися.

Так, з аналізу наведених вище норм
вбачається, що законодавством не
передбачено обов'язку Міністерства
фінансів України безумовно
узгоджувати будь-яке рішення про
розстрочення або відстрочення
податкових зобов'язань без аналізу
змісту такого рішення та наявності
підстав для його прийняття керівником
(заступником) центрального податкового
органу.

Таким чином, повноваження узгоджувати
рішення про розстрочення або
відстрочення податкових зобов'язань за
своєю правовою природою є
дискреційними повноваженнями
Міністерства фінансів України при
реалізації яких орган може обирати з
кількох юридично допустимих рішень те,
яке він вважає найкращим за даних
обставин.

Судами встановлено, що підставою для
відмови в узгодженні рішень було те, що
надані Державною податковою
адміністрацією України документи не
містять достатніх доказів існування
загрози виникнення податкового боргу,
а також економічного обґрунтування
позивача щодо можливості погашення
податкових зобов'язань та/або
збільшення податкових надходжень до
відповідного бюджету внаслідок
застосування режиму розстрочення,
протягом якого відбудуться зміни
політики управління виробництвом чи
збутом такого платника податків,
передбачених статті 14 Закону України
«Про порядок погашення зобов'язань
платників податків перед бюджетами та
державними цільовими фондами».

Тобто, Міністерство фінансів України,
вирішуючи питання про узгодження
рішення про розстрочення податкових
зобов'язань, з'ясовувало наявність
підстав для його прийняття та
відповідно наявність підстав для
узгодження.

За результатами розгляду наданих
Державною податковою адміністрацією
України документів суб'єкт владних
повноважень дійшов висновку про
відсутність підстав для узгодження
рішення про розстрочення податкових
зобов'язань, чим реалізував свої
дискреційні повноваження.

Адміністративний суд, перевіряючи
рішення, дію чи бездіяльність суб'єкта
владних повноважень на відповідність
закріпленим частиною третьою статті 2
Кодексу адміністративного судочинства
України критеріям, не може втручатися у
дискреційні повноваження відповідних
органів та перебирати на себе їх
функції.

Враховуючи викладене, висновок судів
попередніх інстанцій щодо наявності
підстав для задоволення позову в
частині зобов'язання Міністерства
фінансів України узгодити рішення
Державної податкової адміністрації
України про розстрочення податкових
зобов'язань Державного підприємства
«Національна атомна енергогенеруюча
компанія «Енергоатом» від 19.08.2009 №76 та
від 19.11.2009 №118 є необґрунтованим.

Відповідно до статті 229 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд касаційної інстанції має право
скасувати судові рішення судів першої
та апеляційної інстанцій та ухвалити
нове рішення, якщо обставини справи
встановлені повно і правильно, але суди
першої та апеляційної інстанцій
порушили норми матеріального чи
процесуального права, що призвело до
ухвалення незаконного судового
рішення.

Керуючись статтями 210, 222, 223, 224, 230, 232,
частиною п'ятою статті 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів -

ПОСТАНОВИЛА:

Касаційну скаргу Міністерства
фінансів України задовольнити
частково.

Постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 22.07.2010 та ухвалу
Київського апеляційного
адміністративного суду від 02.03.2011 у
справі №2а-4116/10/2670 скасувати в частині
задоволення позовних вимог про
зобов'язання Міністерства фінансів
України узгодити рішення Державної
податкової адміністрації України про
розстрочення податкових зобов'язань
Державного підприємства «Національна
атомна енергогенеруюча компанія
«Енергоатом» від 19.08.2009 №76 та від 19.11.2009
№118 зі сплати збору на забруднення
навколишнього природного середовища
(за утворення радіоактивних відходів) з
перерахуванням щомісяця до Державного
бюджету рівними частинами 114,5 млн. грн.
протягом 2010 року.

Ухвалити в цій частині нове рішення про
відмову у задоволенні позовних вимог.

В решті позовних вимог судові рішення
залишити без змін.

Постанова набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі і
може бути переглянута Верховним Судом
України в порядку, на підставі та у
строки, передбачені статтями 235 - 238, 240
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Головуючий: __________________
Т.М. Шипуліна

Судді:
__________________ Л.І. Бившева

__________________ О.В.
Вербицька