Справа № 804/14167/13-а
Суддя: Дурасова Ю.В.
Дата ухвалення: 2014-06-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

03 червня 2014 рокусправа № 804/14167/13-а

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Дурасової Ю.В.

суддів: Проценко
О.А. Туркіної Л.П.

за участю секретаря судового
засідання: Комар Н.В.

представника відповідача -
Келембет О.В.,

представників позивача -
Петренко Ю.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у
Амур-Нижньодніпровському районі м.
Дніпропетровська Головного управління
Міндоходів у Дніпропетровській
області

на постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від
05.02.2014 року

по справі за позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю "Торгова
група "ЛІДЕР ПЛЮС" до Державної
податкової інспекції у
Амур-Нижньодніпровському районі м.
Дніпропетровська Головного управління
Міндоходів у Дніпропетровській
області про визнання протиправним та
скасування податкового
повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача звернувся до
Дніпропетровського окружного
адміністративного суду з
адміністративним позовом до Державної
податкової інспекції в
Амур-Нижньодніпровському районі м.
Дніпропетровська Головного управління
Міндоходів у Дніпропетровській
області про скасування податкових
повідомлень-рішень. Просив визнати
протиправними та скасувати податкове
повідомлення-рішення: № від 14
жовтня 2013 року на суму 717903,00 грн.;
№ від 14 жовтня 2013 року на суму
680690,00 грн.; № від 14 жовтня 2013 року
на суму 90780,00 грн.; № від 14 жовтня
2013 року на суму 529341,69 грн.; № від 17
жовтня 2013 року на суму 9375,00 грн.; визнати
нечинним та скасувати рішення про
застосування фінансових санкцій
№38/04-61-22-4/37375810 від 14 жовтня 2013 року на
загальну суму 720512,70 грн. Позовні вимоги
обґрунтовані тим, що відповідачем
проведено документальну планову
виїзну перевірку Товариства з
обмеженою відповідальністю "Торгова
група "ЛІДЕР ПЛЮС" з питань дотримання
вимог податкового, валютного та іншого
законодавства за період з 22.11.2010 р. по
31.12.2012 р., за результатами якої складено
акт від 03.10.2013 року №568/04-61-22-4/37375810. На
підставі акту перевірки винесені
податкові повідомлення-рішення
№, №, №, № від 14
жовтня 2013 року та № від 17 жовтня
2013 року. Позивач вважає висновки
податкового органу в акті перевірки
безпідставними та необґрунтованими, а
тому винесені податкові
повідомлення-рішення та рішення про
застосування фінансових санкцій
підлягають скасуванню.

Постановою Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 05
лютого 2014 року даний позов задоволений.
Визнано протиправними та скасовано
оскаржувані податкові
повідомлення-рішення. Свою позицію суд
першої інстанції обґрунтував тим, що
матеріалами справи підтверджено
відсутність порушень з боку позивача
при дотриманні вимог Положення «Про
ведення касових операцій у
національній валюті України»;
спростовано порушення п. 9 ст. 3 ЗУ «Про
застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг» з боку позивача; правомірно
позивачем не утримано податок з
доходів фізичних осіб, оскільки
взаємовідносини між позивачем та
фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3
мали характер господарських;
підтверджено, що позивач мав правові
підстави реалізовувати алкогольну
продукцію за оптовими цінами, а факти
продажу товару позивачем за цінами,
нижчими за встановлені мінімальні
роздрібні ціни та такі напої, не
підтверджені; матеріалами справи також
підтверджено, що сума донарахованого
податку на прибуток у розмірі 36214грн.
вже була сплачена, але раніше - у
загальній сумі податку на прибуток,
нарахованого за результатами І
кварталу 2011 року в розмірі 26097грн., а
тому висновок податкового органу про
заниження податку на прибуток за
рахунок не нарахування умовних
відсотків на надану поворотну
фінансову допомогу є безпідставним; в
судовому засіданні встановлено, що
автоматична помилка, допущена у рядку
07 Декларації з податку на прибуток за
ІІ квартал 2011 року (139990грн.) та
відповідно, податку на прибуток в рядку
14 і 16 (32198грн.) не спричинила зміни суми
об'єкту оподаткування; у позивача були
в наявності та надані в ході перевірки
всі необхідні первинні документи, на
підставі яких позивачем задекларовані
показники податкової звітності з
податку на прибуток та податку на
додану вартість.

Не погодившись з даним рішенням суду
представник відповідача (податкового
органу) подав апеляційну скаргу. В
апеляційній скарзі просить скасувати
постанову суду першої інстанції та
прийняти нове рішення, яким відмовити у
задоволенні позову. Зазначає, що судом
першої інстанції не повно з'ясовано
обставини, що мають значення для
справи, постанову прийнято з
порушенням норм матеріального та
процесуального права. Посилається на
те, що за результатами перевірки
податковий орган прийшов до висновків
щодо порушення позивачем податкового
законодавства, які є обґрунтованими та
підтверджені письмовими доказами, а
тому Державна податкова інспекція в
Амур-Нижньодніпровському районі м.
Дніпропетровська Головного управління
Міндоходів у Дніпропетровській
області при прийнятті податкових
повідомлень-рішень №, №,
№, № від 14 жовтня 2013 року,
№ від 17 жовтня 2013 року та рішення
про застосування фінансових санкцій
від 14 жовтня 2013 року №38/04-61-22-4/37375810
діяла на підставі, в межах повноважень
та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.
Зазначає, що в ході перевірки
встановлено, що позивачем:

1) - занижено податок на додану вартість
всього у сумі 607 511грн. (порушено п. 187.1
ст. 187, п. 198.1, 198.6 ст. 198 ПКУ);

2) - занижено податок на прибуток всього
у сумі 692 953грн. (порушено пп. 134.1.1 ст. 134,
пп. 135.5.5. ст. 135, п. 138.2 ст. 138, п. 139.1.9 ст. 139
ПКУ);

3) - здійснена роздрібна торгівля
коньяком, горілкою та вином за цінами,
нижчими за встановлені мінімальні
роздрібні ціни на такі напої, загальна
сума вартості отриманої партії товару
720 512,70грн. (порушено ч. 10 ст. 18 ЗУ «Про
державне регулювання виробництва і
обігу спирту етилового та плодового,
алкогольних напоїв та тютюнових
виробів» та Постанову КМУ від 30.10.2008
року № 957 «Про встановлення розміру
мінімальних оптово-відпускних і
роздрібних цін на окремі види
алкогольних напоїв»);

4) - не здійснено роздрукування
фіскальних звітних чеків та не
забезпечено їх зберігання в книгах
обліку роздрукованих операцій в
кількості 267штук (порушено п. 9 ст. 3 ЗУ
«Про застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг»);

5) - перевищено встановлені ліміти
залишку готівки в касах підприємства
на загальну суму 197 904,15грн. (порушено п.
2.8, 3.5, 7.24 «Положення про ведення касових
операцій у національній валюті в
Україні», затвердженого Постановою
Правління Національного банку України
від 15.12.2004 року № 637);

6) - несвоєчасно оприбутковані
готівкові кошти в книгах обліку
розрахункових операцій у загальній
сумі 26 394,35грн. (порушено абз. 23 п. 1.2 ч. 2 п.
2.2. п. 2.6 «Положення про ведення касових
операцій у національній валюті в
Україні»);

7) - проведені готівкові розрахунки без
подання одержувачем коштів платіжного
документа - товарного або касового
чека, квитанції до прибуткового ордера,
іншого письмового документа, який би
підтверджував сплату покупцем
готівкових коштів на загальну суму 1
561,64грн. (порушено п. 3.1 «Положення про
ведення касових операцій у
національній валюті в Україні»,
затвердженого Постановою Правління
Національного банку України від 15.12.2004
року № 637);

8) - податок з суми доходу, виплаченого
гр. ОСОБА_3 у жовтні 2011 року не утримано
та до бюджету не перераховано, що
призвело до виникнення недобору
податку з доходів фізичних осіб у сумі 7
500грн. (порушено пп. 164.2.2 ст. 164, п. 168.1 ст.
168, п. 176.2 ст. 176 ПКУ).

В апеляційній скарзі у зв'язку з
вищезазначеними порушеннями також
вказано, що перевірка дотримання вимог
податкового законодавства при
здійсненні правових відносин з ТОВ
«Південні Традиції» встановлено
відсутність реального здійснення
господарської діяльності, що призвело
до штучного формування показників
податкового кредиту. Контрагентом
позивача - ТОВ «Південні Традиції», не
надано до перевірки (що проводилася
податковим органом в Приморському
районі м. Одесі) документів,
підтверджуючих реальність угод по
ланцюгу контрагентів (ТТН, що
підтверджує транспортування товару,
акти наданих послуг, видаткових
накладних, сертифікатів якості та
відповідності). Наслідком діяльності
контрагента позивача ТОВ «Південні
Традиції» є виключно чи переважно
формування податкових зобов'язань та
податкового кредиту на адресу
контрагентів. Перевіркою встановлено,
що контрагентом позивача - товариством
«Південні Традиції» за період з 09.03.2011
року по 30.09.2011 року неправомірно
включено до складу податкового кредиту
суму ПДВ у розмірі 52408784грн., чим
занижено сплату податку на додану
вартість. За відсутності факту
придбання товару чи послуг, або якщо
придбані товари чи послуги не
призначені для використання у
господарській діяльності, відповідні
суми не можуть включатися до складу
витрат для цілей оподаткування
податком на прибуток або податкового
кредиту з податку на додану вартість
навіть за наявності формально
складених, але недостовірних
документів або сплати грошових коштів.

Також в апеляційній скарзі зазначено,
що перевіркою відображених у рядку 01.6
Декларацій «інші доходи, крім
визначених у 01.1+01.5» показників за
період з 22.11.2010 року по 31.03.2011 року у
загальній сумі 0грн. встановлено, що
підприємством не задекларовано «інших
доходів, крім визначених у 01.1+01.5». На
підставі документів, наведених у
додатку 4 до акту перевірки встановлено
заниження суб'єктом господарювання
показників у рядку 01.6 Декларацій «інші
доходи, крім визначених у 01.1+01.5» всього
у сумі 2 867грн. у т.ч. за ІV квартал 2010 року
у сумі 478грн. за І квартал 2011 року у сумі
2389грн. Позивачу було надано ТОВ «Д.А.С.»
поворотну фінансову допомогу у сумі
125000грн., однак, станом на 31.03.2011 року
фінансову допомогу не було повернуто.
Позивачем не нараховано суму
процентів, умовно нарахованих на суму
поворотної фінансової допомоги, що
залишається не повернутою на кінець
звітного періоду. Перевіркою
відображених у рядку 02 Декларацій
«Дохід від операційної діяльності
(дохід від реалізації товарів
(робіт/послуг))» показників за період з
01.04.2011 року по 31.12.2012 у загальній сумі 121
855 368грн. встановлено, що на формування
цих показників мало вплив здійснення
операцій із реалізації алкогольної
(безалкогольної) продукції, тютюну.
Також позивачем було укладено з ФОП
ОСОБА_4 договір про надання поворотної
фінансової допомоги від 24.10.2011, згідно
якого позивач отримав поворотну
фінансову допомогу у сумі 315 000 грн.
Частина цієї суми була повернута (26
000грн.), а частково отриману фінансову
допомогу позивачем було погашено
взаємозаліком у рахунок
заборгованості ФОП ОСОБА_4 за
поставлений товар (алкогольну
продукцію). Акт про зарахування
зустрічних вимог від 15.05.2012 на суму 228 620
грн. та від 10.10.2012 на суму часткової
заборгованості 10 380грн. Позивачем не
нараховано суму процентів, умовно
нарахованих на суму поворотної
фінансової допомоги, що залишається
неповерненою на кінець звітного
періоду. Платник податку, який у
базовому податковому (звітному)
періоді (календарний квартал, півріччя,
три квартали, рік) отримав поворотну
фінансову допомогу від платника
податку на прибуток на загальній
системі оподаткування, має включити до
складу оподаткованого доходу суму
умовно нарахованих процентів,
розрахованих на суму поворотної
фінансової допомоги, що залишилася
неповернутою на кінець такого базового
звітного періоду, у розмірі облікової
ставки НБУ за кожен день фактичного
використання такої допомоги. Операції
позивача по реалізації виробничих
запасів не спрямовані на отримання
доходу, ця діяльність спрямована на
зменшення бази оподаткування та
ухилення від сплати податків шляхом
заниження доходу, що враховується при
визначенні об'єкта оподаткування та
заниження податкових зобов'язань
підприємства. В ході перевірки
встановлено, що підприємством у період
з квітня 2011 року по червень 2011 року було
реалізовано товар на суму нижче
собівартості. Перевіркою встановлено,
що гр. ОСОБА_3 у перевіряємому періоді з
позивачем у трудових відносинах не
перебував. В ході перевірки
підприємством не було надано
документи, які підтверджують, що
виплачений дохід гр. ОСОБА_3 є
оподаткованим доходом, отриманим
фізичними особами у межах їх
підприємницької діяльності; у жовтні
2011 року не утримано та до бюджету не
перераховано податок з доходів
фізичних осіб у сумі 7500грн. Встановлено
перевищення ліміту залишку готівки в
касі товариства на загальну суму 197
904,15грн. Встановлено несвоєчасне
оприбуткування готівкових коштів в
книзі обліку розрахункових операцій у
загальній сумі 26 394,35грн. здійснено
видачу готівкових коштів працівнику
ОСОБА_5 на господарські потреби по
звіту про використання коштів, наданих
на відрядження або під звіт від 26.01.2011
року без документа, який підтверджує
факт витрат готівкових коштів на
загальну суму 1561,64грн. підзвітною
особою.

В запереченнях на апеляційну скаргу
представник позивача зазначив, що
вважає рішення суду законним та
обґрунтованим, а апеляційну скаргу
безпідставною. Зазначає, що податковим
органом проведено документальну
позапланову невиїзну перевірку
позивача з питань дотримання вимог
податкового законодавства по
взаємовідносинах з ТОВ «ПІВДЕННІ
ТРАДИЦІЙэЇ». За результатами перевірки
складено акт. На підставі акту
перевірки винесені податкові
повідомлення-рішення. Висновки акту
перевірки, на підставі якого винесені
податкові повідомлення-рішення, не
свідчать про порушення позивачем вимог
податкового законодавства. Виконання
умов договорів підтверджується
видатковими та податковими накладними,
товарно-транспортними накладними на
перевезення товару, оплата вартості
придбаного товару здійснена в
безготівковому порядку, що
підтверджується платіжними
дорученнями. Розрахунки між позивачем
та контрагентом проводилися у
безготівковій формі. Посилається на
правову позицію ВСУ з цього приводу.
Також зазначає про безпідставність
посилань податкового органу на
неправомірні відносини контрагента
позивача ТОВ «ПІВДЕННІ ТРАДИЦІЙэЇ» з
його контрагентами по ланцюгу
постачань. Вважає, що податковий орган
зробив помилковий висновок про
нікчемність правочинів між позивачем
та його контрагентом. Заперечує проти
висновку податкового органу щодо
реалізації у періоді з квітня по
червень 2011 року товару на суму нижче
собівартості, а саме: згідно
журналу-ордера і Відомості по рахунку
702 «Дохід від реалізації товарів» за 2011
рік позивач отримав дохід від
реалізації продукції - всього за ІІ
квартал 2011 року - 10 369 273грн. Згідно
журналу-ордера і Відомості по рахунку
902 «Дохід від реалізації товарів» за 2011
рік позивачем сформовано собівартість
реалізованих товарів
алкогольної/безалкогольної продукції
- всього за ІІ квартал 2011 року - 10 676
096грн. На думку податкового органу, у ІІ
кварталі 2011 року підприємство
здійснило реалізацію товарів нижче
собівартості, що призвело до заниження
доходу, який враховується при
визначенні об'єкта оподаткування на
загальну суму 306 860грн. та як слідство
призвело до заниження підприємством
податку на прибуток у ІІ кварталі 2011
року всього у сумі 70 578грн., а також
завищення податкового кредиту за
період з 01.04.2011 року по 30.06.2011 року
всього в сумі 61 372грн. Ці висновки були
зроблені на підставі журналів-ордерів
і Відомостей по рахункам 702 та 902 «Дохід
від реалізації товарів» за другий
квартал 2011 року. Однак, первинні
документи (видаткові та прибуткові
накладні) свідчать про інше. Зокрема на
підприємстві існує 4 підрозділи
(Дніпропетровський, Криворізький,
Сімферопольський та Севастопольський),
на яких ведеться автоматизований облік
бухгалтерських операцій за
проведеними операціями та виписаними
первинними документами по зазначеним
регіонам. Неодноразово виникав збій у
програмі «ІС Підприємство» при злитті
даних бухгалтерського обліку в єдину
облікову систему напередодні подання
звітності, які відновлювалися та
перевірялися за сумами проведених
господарських операцій. З ІІ кварталу
2011 року змінилися принципи складання
декларації по податку на прибуток. При
оформленні єдиної облікової системи у
програмі «ІС Підприємство» на початку
липня 2011 року за період ІІ кварталу 2011
рок, за деякими господарськими
операціями (а саме видатковими
накладними на повернення товару
постачальнику), автоматизована система
дала збій у бухгалтерських проводках
системи, які призвели до невірного
відображення операцій з проведення
товару в декларації з податку на
прибуток підприємства. В судовому
засіданні з'ясовано, що автоматична
помилка не спричинила зміни суми
об'єкту оподаткування у рядку 07
Декларації з податку на прибуток за ІІ
квартал 2011 року (139 990грн.) та відносно,
податку на прибуток в рядку 14 і 16 (32
198грн.). Стосовно донарахування податку
на прибуток у розмірі 3621грн. на суму
ніби то неврахованих умовних процентів
зазначив, що на неповернену зворотну
фінансову допомогу за період з 22.11.2010
року по 31.12.2012 року, отриманої від ТОВ
«Д.А.С.» було повернуто фінансову
допомогу у сумі 125 000, що
підтверджується платіжним дорученням
№335 від 29.06.2011 року. Щодо поворотної
фінансової допомоги від ФОП ОСОБА_4 на
суму 315 000грн., то сума нарахованих
умовних процентів за зазначений
період на повну суму у розмірі 16 298грн.
відображена в Декларації з податку на
прибуток за період І кварталу 2013 року у
рядку 01,1 «Доходи від продажу товарів
(робіт, послуг)» показників у розмірі
16298грн. у загальній сумі 5 394 800грн. Таким
чином, сума донарахованого податку на
прибуток у розмірі 3621грн. вже була
сплачена, але раніше - у загальній сумі
податку на прибуток, нарахованого за
результатами І кварталу 2011 року 26097грн.
Отже, безпідставними є доводи апелянта
про те, що станом на 31.02.2011 року
позивачем не було повернуто фінансову
допомогу ТОВ «Д.А.С.» у зв'язку з чим не
нараховано суму процентів, умовно
нарахованих на суму поворотної
фінансової допомоги, що залишається
неповернутою на кінець звітного
періоду. Висновок податкового органу
про те, що підприємством здійснювалася
роздрібна торгівля коньяком, горілкою
та вином за цінами, нижчими за
встановлені мінімальні роздрібні ціни
на такі напої, загальна сума вартості
отриманої партії товару 720 512,70грн., є
неправомірним. Підприємство здійснює
оптову торгівлю алкогольними напоями
відповідно до ліцензії. Судом першої
інстанції за кожний фіскальний чек
надано відповідні договори з покупцем
товару (алкогольної продукції) та
ліцензії покупців на право роздрібної
торгівлі. Таким чином, позивач мав
правові підстави реалізовувати
продукцію за оптовими цінами, це
підтверджено матеріалами справи, а
факти продажу товару позивачем за
цінами, нижчими за встановлені
мінімальні роздрібні ціни на такі
напої, не підтверджені. Висновок
податкового органу про те, що
підприємством порушено норми ПКУ,
пов'язані з сплатою податку з суми на
доход фізичної особи, виплаченого гр.
ОСОБА_3 у жовтні 2011 року в розмірі 7
500грн., також є помилковим. Громадянин
ОСОБА_3 співпрацював з позивачем як
постачальник тютюнових виробів, що
підтверджується договором від 09.12.2010
року. З цього договору здійснювалися
сплати на отриманий товар і платіжне
доручення від 12.10.2011 року є прямим
підтвердженням сплати частини суми по
видатковій накладній від 30.07.2011 року.
Позивачем правомірно не утримано
податок з доходів фізичних осіб,
оскільки взаємовідносини між
позивачем та ФОП ОСОБА_3 мали характер
господарських. Висновок податкового
органу про не роздрукування та не
зберігання фіскальних звітних чеків (Z-
звітів) РРО, яке призвело до
нарахування фінансових санкцій, також
є безпідставним. А саме: по РРО «Міні
ФП», встановленим у магазині за адресою
м. Запоріжжя пр. Металургів, 6, в
зазначені дні звітні денні чеки не
роздруковувалися та не могли
зберігатися, внаслідок неробочих днів
в магазині, що оформлено наказами по
підприємству; по РРО «Мрія 301 МТМ»,
встановленим на товарному складі за
адресою м. Дніпропетровськ вул.
Кільченська, 5, за кілька днів не
роздруковувалися та не могли
зберігатися звітні денні чеки
унаслідок неробочих днів в магазині, що
оформлено наказами по підприємству. За
10.07.12 та 20.09.2012 роздруковувалися звітні
денні чеки (Z- звіти) РРО на наступну
добу у зв'язку з відсутністю
електропостачання, що підтверджується
листами від МіськЕлектросвітло. По РРО
«Мрія 301 МТМ», встановленим у магазині
за адресою м. Дніпропетровськ вул.
Шмідта, 4-а за 25.12.12 роздруковані та
відповідно, зберігається звітний
денний чек (Z- звіти) РРО; по РРО «Міні
ФП», встановленим за адресою АДРЕСА_1,
роздруковуються та зберігаються
фіскальні звітні чеки (Z- звіти) РРО ,
окрім кількості у 228 звітів, які були
вилучені згідно протоколу обшуку від
25.07.2012 року разом з іншими первинними
документами та основними засобами
(комп'ютерна техніка) у м. Сімферополі
за місцем знаходженням основного
офісного приміщення Сімферопольського
підрозділу (договір оренди приміщення
від 01.12.11 з ФОП ОСОБА_6) за адресою:
АДРЕСА_1, та були вилучені
співробітниками ВВС УПМ в АР Крим в
процесі обшуку у ФОП ОСОБА_7 (по
кримінальній справі № 0008) офісне
приміщення якої знаходилося за тією ж
адресою. Неодноразові звернення до
посадовців ВВС УПМ в АР Крим з
письмовими проханнями повернути
вилучені первинні документи та інші
документи і основні засоби з метою
продовження заблокованої роботи
Сімферопольського підрозділу
підприємства, яке не має ніякого
відношення до цієї кримінальної
справи, не мали результату. До
теперішнього часу не повернуті
документи та основні засоби.
Бухгалтерські дані первинного обліку
та інших регістрів, в електронному
вигляді позивачем відновлено, але
оригінали первинних документів так і
знаходяться в ВВС УПМ в АР Крим.
Висновок податкового органу про те, що
підприємством перевищено встановлені
ліміти залишку готівки в касах
підприємства на загальну суму 197
904,15грн. також є необґрунтованим, що
підтверджено матеріалами справи та
доведено в суді першої інстанції.

В судовому засіданні представник
відповідача (податкового органу)
апеляційну скаргу підтримав, надав
пояснення аналогічні викладеним в
апеляційній скарзі (викладено вище).
Просить суд апеляційну скаргу
задовольнити, а рішення суду першої
інстанції скасувати.

В судовому засіданні представник
позивача проти апеляційної скарги
заперечив, вважає рішення суду першої
інстанції законним та обґрунтованим, а
апеляційну скаргу безпідставною. Суду
надані пояснення, аналогічні видаленим
в запереченнях, проти апеляційної
скарги (викладено вище). Просить в
задоволенні апеляційної скарги
відмовити, а рішення суду першої
інстанції залишити без змін.

Перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції, дослідивши матеріали
справи, колегія суддів дійшла висновку,
що апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
податковим органом проведено
документальну планову виїзну
перевірку Товариства з обмеженою
відповідальністю "Торгова група "ЛІДЕР
ПЛЮС" з питань дотримання вимог
податкового, валютного та іншого
законодавства за період з 22.11.2010 р. по
31.12.2012 року. За результатами перевірки
складено акт від 03.10.2013 року
№568/04-61-22-4/37375810 року. Актом перевірки
зафіксовані порушення п.п. 134.1.1 п. 134.1 ст.
134, пп. 135.5.5 п. 135.5 ст. 135, п. 138.2 ст. 138, п.п.
139.1.9 п. 139.1 ст. 139 ПКУ пп. 4.1.6. п. 4.1 Закону
України "Про оподаткування прибутку
підприємств" підприємством занижено
податок на прибуток всього у сумі 692 953
грн. у т.ч. за IV квартал 2010 року в сумі 120
грн., за І квартал 2011 року в сумі 597 грн.,
за II квартал 2011 року в сумі 362 562 грн., за
III квартал 2011 року в сумі 30 733 грн., за IV
квартал 2011 року в сумі 199 265 грн., за І
квартал 2012 року в сумі 98 986 грн., за II
квартал 2012 року в сумі 622 грн., за III
квартал 2012 року в сумі 61 грн., за IV
квартал 2012 року в сумі 7 грн. Також актом
перевірки встановлені порушення п. 198.3,
п. 198.6, п. 198.2 ст. 198 ПКУ, а саме,
підприємством занижено податок на
додану вартість всього у сумі 607 511 грн.,
в тому числі за квітень 2011 року в сумі 8
216 грн., за травень 2011 року в сумі 177 504
грн., за червень 2011 року в сумі 129 079 грн.,
за вересень 2011 року в сумі 26 724 грн., за
жовтень 2011 року в сумі 57 413 грн., за
листопад 2011 року 35 650 грн., за грудень 2011
року 79 863 грн., за лютий 2012 року в сумі 37
716 грн., за березень 2012 року в сумі 55 346
грн. На підставі акту перевірки (а.с. 33 -
60 т. 1) винесені податкові
повідомлення-рішення (а.с.61-65 т.1) та
рішення про застосування фінансових
санкцій (а.с. 67).

Колегія суддів апеляційної інстанції
встановила, що при вирішенні справи
судом першої інстанції до даних
правовідносин правильно застосовані
норми Конституції України,
Податкового кодексу України, ЗУ «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність», ЗУ «Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг», ЗУ «Про державне
регулювання виробництва і обігу спирту
етилового та плодового, алкогольних
напоїв та тютюнових виробів», норми
Постанови КМУ від 30.10.2008 року № 957 «Про
встановлення розміру мінімальних
оптово-відпускних і роздрібних цін на
окремі види алкогольних напоїв», норми
«Положення про ведення касових
операцій у національній валюті в
Україні», затвердженого Постановою
Правління Національного банку України
від 15.12.2004 року № 637.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції
України, органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України. Таким чином
уповноважені державою органи не можуть
на власний розсуд ухилятися від
реалізації наданих їм повноважень, але
й не мають права виходити за межі,
встановлені законодавством.

В порядку ст. 198 (п.198.3) Податкового
кодексу України, який набув чинності з
01.01.2011 року, податковий кредит звітного
періоду визначається виходячи із
договірної (контрактної) вартості
товарів/послуг, але не вище рівня
звичайних цін, визначених ст.. 39 ПКУ, та
складається з сум податків,
нарахованих (сплачених) платником
податку за ставкою, встановленою п. 193.1
ст. 193 ПКУ, протягом такого звітного
періоду у зв'язую з придбанням або
виготовленням товарів (у тому числі при
їх імпорті) та послуг з метою їх
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності.

Згідно п.198.2 ст. 198 Податкового
кодексу України, датою виникнення
права платника податку на віднесення
сум податку до податкового кредиту
вважається дата тієї події, що
відбулася раніше; дата списання коштів
з банківського рахунка платника
податку на оплату товарів/послуг; дата
отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною.

В силу пп. 139.1.9 ст. 139 ПКУ, не включаються
до складу витрат, зокрема, витрати, не
підтверджені відповідними
розрахунковими, платіжними та іншими
первинними документами, обов'язковість
ведення і зберігання яких передбачена
правилами ведення бухгалтерського
обліку та нарахування податку.

Матеріалами справи підтверджено,
що позивач мав взаємовідносини з ТОВ
"ПІВДЕННІ ТРАДИЦІЇ" на підставі
договорів № 35/04 від 04.04.2011р. та № 34/04 від
04.04.2011р., що підтверджується
видатковими, податковими та
товарно-транспортними накладними,
банківськими виписками. Вищезазначені
податкові накладні включені до
податкового кредиту, відображені у
реєстрі виданих та отриманих
податкових накладних, який відповідає
даним додатку 5 до податкової
декларації з податку на додану
вартість та даним декларації з ПДВ за
відповідні періоди, що підтверджується
актом перевірки від 03.10.2013 року
№568/04-61-22-4/37375810.

На думку колегії суддів апеляційної
інстанції, суд першої інстанції
прийшов до правильного висновку, що
податкове законодавство не ставить в
залежність податковий облік платника
податків від інших осіб, від фактичної
сплати його контрагентами податків до
бюджету, від знаходження постачальника
за юридичною адресою, а також від його
господарських або виробничих
можливостей. При цьому, питання
віднесення певних сум до складу витрат
чи податкового кредиту не залежить від
розрахунків з бюджетом третіх осіб.
Натомість, у разі, якщо такі особи не
виконали свого зобов'язання по сплаті
податку до бюджету, то це тягне
відповідальність та негативні
наслідки саме щодо таких осіб.

Крім того, Товариство з обмеженою
відповідальністю "Торгова група "ЛІДЕР
ПЛЮС" до складу витрат, що враховуються
при визначенні об'єкта оподаткування
по рядку 04 Декларації з податку на
прибуток, віднесені витрати по
операціям з придбання алкогольної
продукції у ТОВ "ПІВДЕННІ ТРАДИЦІЇ" на
загальну суму 618 754 грн., в т.ч. у II
квартал 2011 року на суму 291 441 грн., у III
квартал 2011 року на суму 30 733 грн. IV
квартал 2011 року на суму 198 865 грн. І
кварталі 2012 року на суму 97 715 грн., що
підтверджується фактом сплати товару
та приходними накладними.

Як вбачається з акту перевірки,
підставою для встановлення порушень з
боку позивача стало те, що Державною
податковою інспекцією в
Амур-Нижньодніпровському районі м.
Дніпропетровська Головного управління
Міндоходів у Дніпропетровській
області при перевірці використано акт
перевірки контрагента, а саме акт ДПІ у
Приморському районі м. Одеси "Про
результати планової виїзної
документальної перевірки ТОВ "Південні
Традиції" з питань дотримання вимог
податкового, валютного та іншого
законодавства за період з 09.03.2011 року по
30.09.2011 року" №6314/22-4/37550936 від 18.10.2012 року,
яким встановлено: вчинення правочинів,
які не спрямовані на реальне настання
правових наслідків, по правочинах,
здійснених ТОВ "Південні Традиції", з
постачальниками та покупцями по
придбанню та продажу товарів (робіт,
послуг) період з 09.03.2011 по 30.09.2011 на суму
податкового зобов'язання по податку на
додану вартість 51608540 грн. та
податкового кредиту по податку на
додану вартість 52 408 784 грн.

Надані первинні документи
відповідають вимогам ЗУ «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність», мають всі необхідні
реквізити (печатки підприємств,
підписи уповноважених осіб) отже ці
первинні документи є такими, які
підлягають обов'язковому врахуванню як
в бухгалтерському, так і в податковому
обліку.

На думку колегії суддів апеляційної
інстанції, суд першої інстанції
аналізуючи обставини справи та норми
ст. 198 ПКУ (п. 198.2, п. 198.3, п. 198,6), прийшов до
правильного висновку, що позивач має
право на відображення господарських
операцій у податковому обліку.
Необхідною умовою для віднесення
сплачених у ціні товарів/послуг сум
податку на додану вартість є сам факт
придбання таких товарів та послуг з
метою їх подальшого використання у
власній господарській діяльності / або
подальшій реалізації.

Колегія суддів апеляційної інстанції,
вважає, що суд першої інстанції прийшов
до правильної думки, що висновок
податкового органу про нікчемність
правочину, який на думку податкового
органу вчинений з метою, що суперечить
інтересам держави та порушує публічний
порядок не може бути беззаперечним
доказом такої нікчемності, а повинен
доводитися в судовому порядку шляхом
подання відповідного позову на
виконання законодавчо визначених
повноважень.

Таким чином, на думку колегії суддів
апеляційної інстанції, суд першої
інстанції прийшов до правильного
висновку про скасування спірних
податкових повідомлень-рішень, які
прийняті на підставі висновку акту про
заниження податку на додану вартість
на суму 607 511грн. та порушення п. 187.1 ст.
187, п. 198.1, 198.6 ст. 198 ПКУ; заниження
податку на прибуток на суму 692 953грн. та
порушення пп. 134.1.1 ст. 134, пп. 135.5.5. ст. 135,
п. 138.2 ст. 138, п. 139.1.9 ст. 139 ПКУ.

Аналізуючи норми ч. 10 ст. 18 ЗУ «Про
державне регулювання виробництва і
обігу спирту етилового та плодового,
алкогольних напоїв та тютюнових
виробів» та Постанову КМУ від 30.10.2008
року № 957 «Про встановлення розміру
мінімальних оптово-відпускних і
роздрібних цін на окремі види
алкогольних напоїв», суд першої
інстанції, на думку колегії суддів
апеляційної інстанції, прийшов до
правильного висновку про відсутність
здійснення роздрібної торгівлі
коньяком, горілкою та вином за цінами,
нижчими за встановлені мінімальні
роздрібні ціни на такі напої, загальна
сума вартості отриманої партії товару
720 512,70грн. та відсутність порушення ч. 10
ст. 18 ЗУ «Про державне регулювання
виробництва і обігу спирту етилового
та плодового, алкогольних напоїв та
тютюнових виробів» та Постанову КМУ
від 30.10.2008 року № 957 «Про встановлення
розміру мінімальних оптово-відпускних
і роздрібних цін на окремі види
алкогольних напоїв». Підприємство
здійснює оптову торгівлю алкогольними
напоями відповідно до ліцензії. Суду
першої інстанції за кожний фіскальний
чек були надано відповідні договори з
покупцем товару (алкогольної
продукції) та ліцензії покупців на
право роздрібної торгівлі. Таким чином,
позивач мав правові підстави
реалізовувати продукцію за оптовими
цінами, отже факти продажу товару
позивачем за цінами, нижчими за
встановлені мінімальні роздрібні ціни
на такі напої, не підтверджені.

Щодо не здійснення роздрукування
фіскальних звітних чеків та не
забезпечення їх зберігання в книгах
обліку роздрукованих операцій в
кількості 267штук, чим, на думку
податкового органу, порушено п. 9 ст. 3 ЗУ
«Про застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг», суд апеляційної інстанції
вважає, що судом першої інстанції
зроблений правильний висновок про
відсутність порушення законодавства в
діях підприємства.

На думку колегії суддів апеляційної
інстанції, суд першої інстанції
досліджуючи перевищення встановлених
лімітів залишку готівки в касах
підприємства на загальну суму 197
904,15грн. прийшов до правильного
висновку про відсутність порушення п.
2.8, 3.5, 7.24 «Положення про ведення касових
операцій у національній валюті в
Україні», затвердженого Постановою
Правління Національного банку України
від 15.12.2004 року № 637. До теперішнього
часу не повернуті документи та основні
засоби позивача. Бухгалтерські дані
первинного обліку та інших регістрів, в
електронному вигляді позивачем
відновлено, однак оригінали первинних
документів так і знаходяться в ВВС УПМ
в АР Крим. Отже, висновок податкового
органу про те, що підприємством
перевищено встановлені ліміти залишку
готівки в касах підприємства на
загальну суму 197 904,15грн. є
необґрунтованим.

Також, досліджуючи висновок
податкового органу про несвоєчасно
оприбутковані готівкові кошти в книгах
обліку розрахункових операцій у
загальній сумі 26 394,35грн., суд першої
інстанції, з чим погоджується суд
апеляційної інстанції, не знайшов
порушення абз. 23 п. 1.2 ч. 2 п. 2.2. п. 2.6
«Положення про ведення касових
операцій у національній валюті в
Україні».

Проведені готівкові розрахунки без
подання одержувачем коштів платіжного
документа - товарного або касового
чека, квитанції до прибуткового ордера,
іншого письмового документа, який би
підтверджував сплату покупцем
готівкових коштів на загальну суму 1
561,64грн. в суді першої та апеляційної
інстанції не знайшли підтвердження,
отже, порушено п. 3.1 «Положення про
ведення касових операцій у
національній валюті в Україні»,
затвердженого Постановою Правління
Національного банку України від 15.12.2004
року № 637 не підтверджено.

Аналізуючи податок з суми доходу,
виплаченого гр. ОСОБА_3 у жовтні 2011 року
щодо не утримання та не перерахування
до бюджету податку з доходів фізичних
осіб у сумі 7 500грн., судом не
підтверджено порушення пп. 164.2.2 ст. 164,
п. 168.1 ст. 168, п. 176.2 ст. 176 ПКУ. Громадянин
ОСОБА_3 співпрацював з позивачем як
постачальник тютюнових виробів, що
підтверджується договором від 09.12.2010
року. З цього договору здійснювалися
сплати на отриманий товар і платіжне
доручення від 12.10.2011 року є прямим
підтвердженням сплати частини суми по
видатковій накладній від 30.07.2011 року.
Позивачем правомірно не утримано
податок з доходів фізичних осіб,
оскільки взаємовідносини між
позивачем та ФОП ОСОБА_3 мали характер
господарських

Отже, суд першої інстанції не допустив
порушення норм матеріального та
процесуального права, повно та
всебічно дослідив матеріали та
обставини справи, правильно встановив
характер спірних правовідносин і для
їх вирішення правильно застосував
норми матеріального права.

Колегія суддів апеляційної інстанції
вважає, що в межах апеляційної скарги
порушень судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права
при вирішенні цієї справи не допущено.
Правова оцінка обставин у справі дана
вірно, а тому апеляційну скаргу слід
залишити без задоволення, а
оскаржуване судове рішення залишити
без змін.

Керуючись п. 1 ч.1. ст. 198, ст. 200, 205, 206
КАС України, суд -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції в
Амур-Нижньодніпровському районі м.
Дніпропетровська Головного
управління Міндоходів у
Дніпропетровській області - залишити
без задоволення.

Постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 05
лютого 2014 року по справі за позовом
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Торгова група "ЛІДЕР
ПЛЮС" до Державної податкової
інспекції у Амур-Нижньодніпровському
районі м. Дніпропетровська Головного
управління Міндоходів у
Дніпропетровській області про
визнання протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення -
залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого адміністративного суду України
протягом 20 днів відповідно до ст. 212 та
ч.5 ст. 254 КАС України.

Головуючий:
Ю.В. Дурасова

Суддя:
О.А. Проценко

Суддя:
Л.П. Туркіна