Справа № 233/992/14-а
Суддя: Міронова Г.М.
Дата ухвалення: 2014-07-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Янюк Ю.Б.
Суддя-доповідач - Міронова Г.М.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 липня 2014 року справа №233/992/14-а

приміщення суду за адресою: 83017, м.
Донецьк, бул. Шевченка, 26

Донецький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді Міронової Г.М.,
суддів: Юрко І.В., Блохіна А.А., розглянув
в порядку письмового провадження
апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в м.
Костянтинівці та Костянтинівському
районі Донецької області на постанову
Костянтинівського міськрайонного
суду Донецької області від 20 березня
2014 року у справі № 233/992/14-а за позовом
ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду
України в м. Костянтинівці та
Костянтинівському районі Донецької
області про визнання дій
протиправними, зобов'язання призначити
пенсію по втраті годувальника,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся 04.02.2014 року до
суду з адміністративним позовом,
мотивуючи свої вимоги тим, що вона
знаходиться на обліку у відповідача та
отримує пенсію за віком. 09.12.2013 року
позивач звернулася до пенсійного
органу з заявою про переведення її на
пенсію по втраті годувальника
відповідно до статті 54 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи».
Управлінням було відмовлено у
переведенні її на пенсію по втраті
годувальника, оскільки вона не досягла
пенсійного віку, передбаченого ст. 26
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування». Вважає таку
відмову неправомірно, а тому просила
суд визнати рішення відповідача №
16971/05/08-17 від 18.12.2013 року про відмову в
переведенні на пенсію по втраті
годувальника, як дружину померлого
ліквідатора аварії на ЧАЕС незаконним,
та скасувати його; зобов'язати
пенсійний орган перевести її з пенсії
за віком на пенсію по втраті
годувальника, як дружину померлого
ліквідатора аварії на ЧАЕС у розмірі 50 %
пенсії, яку він отримував на момент
смерті з 25.09.2013 року.

Постановою Костянтинівського
міськрайонного суду Донецької області
від 20 березня 2014 року позов ОСОБА_2
задоволено.

Визнано рішення Управління
Пенсійного фонду України в м.
Костянтинівці та Костянтинівському
районі Донецької області № 16971/05/08-17 від
18 грудня 2013 року про відмову в
переведенні ОСОБА_2 на пенсію по втраті
годувальника, як дружині померлого
ліквідатора аварії на ЧАЕС,
протиправним та скасовано його.

Зобов'язано Управління
Пенсійного фонду України в м.
Костянтинівці та Костянтинівському
районі Донецької області перевести
ОСОБА_2 з пенсії за віком на пенсію по
втраті годувальника, як дружину
померлого ліквідатора аварії на ЧАЕС, з
25 вересня 2013 року, та призначити ОСОБА_2
пенсію по втраті годувальника, як
дружині померлого ліквідатора аварії
на ЧАЕС, у розмірі 50 % пенсії, яку
отримував ОСОБА_3 на момент смерті,
тобто ІНФОРМАЦІЯ_1 року, починаючи з 25
вересня 2013 року.

Відповідачем на постанову суду
подано апеляційну скаргу, в якій він
просить скасувати постанову суду
першої інстанції та прийняти нову, якою
відмовити у задоволенні позовних
вимог.

В апеляційній скарзі відповідач
посилається на ст.ст. 26, 37 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування», ст. 54
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» та зазначає, що, рішення
суду є безпідставним та таким, що
прийнято з порушенням норм
матеріального та процесуального права.

Сторони у судове засідання не
з'явились, про розгляд справи були
повідомлені належним чином.

За нормами пункту другого частини
першої статті 197 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд апеляційної інстанції
розглянув справу в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами, оскільки справу може бути
вирішено на основі наявних у ній
доказів, так як не прибула жодна з осіб,
які беруть участь у справі, у судове
засідання, хоча вони були належним
чином повідомлені про дату, час і місце
судового засідання.

Колегія суддів, перевіривши
матеріали справи і обговоривши доводи
апеляційної скарги, перевіривши
юридичну оцінку обставин справи та
повноту їх встановлення, дослідивши
правильність застосування судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права, вважає за
необхідне вимоги, викладені в
апеляційній скарзі, задовольнити, а
постанову суду першої інстанції
скасувати, з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанції
встановлено, що ОСОБА_3 (померлий
годувальник) та ОСОБА_2 (позивач) з 25
липня 1981 року перебували у шлюбі,
ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_3 помер (а. с.
15,19).

Згідно довідки УПФУ в м. Костянтинівці
та Костянтинівському районі Донецької
області від 03.02.2014 року за № 1558 ОСОБА_3
знаходився на обліку в УПФУ в м.
Костянтинівці та Костянтинівському
районі Донецької області та отримував
пенсію по інвалідності внаслідок
Чорнобильської катастрофи (а. с. 18).

З 01.01.2013 року ОСОБА_2 отримує пенсію за
віком за Списком № 2 за заявою від
17.01.2013 року (а. с. 53, 55).

09.12.2013 року позивач звернулася до
пенсійного органу з заявою про перехід
з пенсії за віком згідно п. «а» ст. 13
Закону України «Про пенсійне
забезпечення» на пенсію по втраті
годувальника згідно ст. 54 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
(а. с. 58).

18.12.2013 року Управління Пенсійного фонду
України в м. Костянтинівці та
Костянтинівському районі Донецької
області рішенням № 16971/05/08-17 відмовило
ОСОБА_2 в призначенні (перерахунку)
пенсії згідно Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» у зв'язку з
відсутністю на момент звернення
необхідного віку, встановленого
Законом України «Про
загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» (а. с. 13-14).

Колегія суддів вважає висновок суду
першої інстанції про задоволення
позову неправомірним з огляду на
наступне.

Частиною 1 статті 46 Конституції України
передбачено право громадян на
соціальний захист, що включає право на
забезпечення їх у разі повної,
часткової або тимчасової втрати
працездатності, втрати годувальника,
безробіття з незалежних від них
обставин, а також у старості та в інших
випадках, передбачених законом.

Основні положення щодо реалізації
конституційного права громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи, на охорону їх життя і
здоров'я визначає Закон України «Про
статус та соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» (далі -
Закон № 796). Цей закон створює єдиний
порядок визначення категорій зон
радіоактивно забруднених територій,
умов проживання і трудової діяльності
на них, соціального захисту
потерпілого населення. Зазначеним
Законом передбачено визначення
статусу осіб, які постраждали
внаслідок аварії на ЧАЕС, порядок
визначення статусу та віку виходу на
пенсію, розмірів пенсії по
інвалідності та у зв'язку з втратою
годувальника. Порядок обчислення
розмірів пенсій та їх виплату, строки
призначення пенсій та порядок їх
перерахунку регулює Закон України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» (далі - Закон № 1058).

Частиною 4 статті 54 Закону № 796
передбачено, що пенсія в разі втрати
годувальника призначається
непрацездатним членам сім'ї померлого
годувальника, які були на його
утриманні (при цьому дітям пенсія
призначається незалежно від того, чи
були вони на утриманні годувальника), у
розмірі: на одного непрацездатного
члена сім'ї - 50 процентів пенсії по
інвалідності померлого годувальника.

Нормами частини 1 статті 36 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» від
09.07.2003 року № 1058-IV (далі Закон № 1058)
передбачено, що пенсія у зв'язку з
втратою годувальника призначається
непрацездатним членам сім'ї померлого
годувальника, які були на його
утриманні, за наявності в годувальника
на день смерті страхового стажу, який
був би необхідний йому для призначення
пенсії по 3 групі інвалідності, а в разі
смерті пенсіонера або осіб, зазначених
у частині другій статті 32 цього Закону,
- незалежно від тривалості страхового
стажу.

Непрацездатними членами сім'ї,
відповідно до частини 2 статті 36 цього
Закону, вважаються чоловік (дружина),
батько, мати, якщо вони є інвалідами або
досягли пенсійного віку, передбаченого
статтею 26 цього Закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону № 1058
особи мають право на призначення
пенсії за віком після досягнення
віку 60 років та наявності страхового
стажу не менше 15 років.

Відповідно до частини 3 статті 45 Закону
№ 1058 переведення з одного виду пенсії
на інший здійснюється з дня подання
заяви на підставі документів про
страховий стаж, заробітну плату (дохід)
та інших документів, що знаходяться на
час переведення з одного виду пенсії на
інший в пенсійній справі, а також
додаткових документів, одержаних
органами Пенсійного фонду.

Отже, оскільки законодавець чітко
визначає, що чоловік (дружина)
вважається непрацездатним членом
сім'ї, якщо така особа є інвалідом або
досягла пенсійного віку, встановленого
законодавством, а позивач не є
інвалідом, не досягла пенсійного віку,
встановленого ст. 26 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» на час
звернення із заявою 09.12.2013 року, вона не
може вважатися непрацездатним членом
сім'ї померлого, у зв'язку з чим
відсутні підстави для переведення її
на пенсію у зв'язку з втратою
годувальника.

В даному випадку не має правового
значення той факт, що позивач є
отримувачем пенсії за віком, яка
призначена зі зниженням пенсійного
віку відповідно до п. «а» ст. 13 Закону
України «Про пенсійне забезпечення»,
оскільки вона не є інвалідом, не є
непрацездатною та не досягла
пенсійного віку, встановленого
законодавством.

У справі № 21-25а14 Верховний Суд України
15 квітня 2014 року висловив наступну
правову позицію: «Право на пенсійне
забезпечення, загальні умови
призначення пенсій, порядок їх
нарахування та розміри визначаються,
зокрема, Законом України від 5
листопада 1991 року № 1788-ХІІ «Про
пенсійне забезпечення» з наступними
змінами (далі - Закон № 1788-ХІІ) та
Законом № 1058-ІV з наступними змінами.

Право осіб на пенсію за віком, що було
передбачене частиною першою статті 12
Закону № 1788-ХІІ та частиною першою
статті 26 Закону № 1058-ІV у редакції,
чинній на час виникнення спірних
відносин, пов'язується, зокрема, з
досягненням 60 років. Пунктом першим
частини першої статті 9 Закону № 1058-ІV
передбачено такий вид пенсій, як пенсія
за віком.

У пункті 13 Прикінцевих положень Закону
№ 1058-ІV зазначено, що у разі якщо особа
має право на отримання пенсії,
щомісячного грошового утримання,
зокрема й відповідно до Закону № 796-ХІІ,
призначається одна пенсія, щомісячне
довічне грошове утримання за її
вибором.

Разом з тим відповідно до статті 15
Закону № 1788-ХІІ умови, норми та порядок
пенсійного забезпечення громадян, які
постраждали від Чорнобильської
катастрофи, визначаються Законом №
796-ХІІ або їм надається право на
одержання пенсії на підставах,
передбачених цим Законом.

Статтею 2 Закону № 1788-ХІІ (у редакції, що
була чинною на час виникнення спірних
відносин) передбачено такі види пенсій:
трудові пенсії: за віком; по
інвалідності; в разі втрати
годувальника; за вислугу років;
соціальні пенсії.

Частиною першою статті 55 Закону № 796-XII
особам, які працювали або проживали на
територіях радіоактивного
забруднення, пенсії надаються із
зменшенням пенсійного віку,
встановленого статтею 26 Закону №
1058-ІV».

За приписами ч. 1 ст. 244-2 КАС України
рішення Верховного Суду України є
обов'язковими як для судів усіх ланок,
так і для підприємств, організацій,
установ.

Відтак, висновок суду першої інстанції
про протиправність дій відповідача
щодо відмови у призначенні позивачу
пенсії у зв'язку з втратою годувальника
є помилковим.

Оскільки відсутні правові підстави для
призначення позивачу пенсії у зв'язку з
втратою годувальника, колегія суддів
вважає позовні вимоги ОСОБА_2
необґрунтованими та такими, що не
підлягають задоволенню.

З огляду на викладене, колегія суддів
дійшла висновку, що суд першої
інстанції дійшов помилкового висновку
про задоволення позову внаслідок
невірного застосування норм
матеріального закону, в зв'язку з чим
постанова суду першої інстанції
підлягає скасуванню з постановленням
нової про відмову у задоволенні позову.

На підставі вищевикладеного,
керуючись ст.ст. 195, 197, 198, п. 1 ч. 4 ст. 202,
205, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в м.
Костянтинівці та Костянтинівському
районі Донецької області у справі №
233/992/14-а - задовольнити.

Постанову Костянтинівського
міськрайонного суду Донецької області
від 20 березня 2014 року у справі №
233/992/14-а - скасувати.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до
Управління Пенсійного фонду України в
м. Костянтинівці та Костянтинівському
районі Донецької області про визнання
дій протиправними, зобов'язання
призначити пенсію по втраті
годувальника - відмовити.

Постанова суду апеляційної
інстанції за наслідками розгляду в
порядку письмового провадження
набирає законної сили через п'ять днів
після направлення її копії особам, які
беруть участь у справі та може бути
оскаржена до Вищого адміністративного
суду України протягом 20 днів після
набрання нею законної сили.

Колегія суддів
Г.М. Міронова

І.В. Юрко

А.А. Блохін