Справа № 814/996/14
Суддя: Запорожан Д.В.
Дата ухвалення: 2014-07-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 липня 2014 р.м.ОдесаСправа № 814/996/14

Категорія: 10.2.4 Головуючий в 1 інстанції:
Марич Є. В.

Колегія суддів Одеського апеляційного
адміністративного суду, у складі:

головуючого судді - Запорожана
Д.В.,

судді - Яковлева
Ю.В,

судді - Вербицької
Н.В.

розглянувши в порядку письмового
провадження адміністративну справу за
апеляційною скаргою Южноукраїнської
об'єднаної Державної податкової
інспекції головного управління
Міндоходів у Миколаївській області на
постанову Миколаївського окружного
адміністративного суду від 25 квітня 2014
року у справі за позовом фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 до
Южноукраїнської об'єднаної Державної
податкової інспекції головного
управління Міндоходів у Миколаївській
області і головного управління
Міндоходів у Миколаївській області про
визнання дій протиправними та
скасування рішення,

ВСТАНОВИЛА:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1
звернулася до суду з позовом до
Южноукраїнської ОДПІ ГУ Міндоходів у
Миколаївській області і ГУ Міндоходів
у Миколаївській області про визнання
дій щодо стягнення єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування протиправними
та скасування вимоги від 18 лютого 2014
року № Ф-47-25 (позовні вимоги в кінцевому
варіанті) /а.с. 41-42/.

Свої позовні вимоги ФОП ОСОБА_1
обґрунтувала незаконністю спірних дій
та рішення.

Постановою Миколаївського окружного
адміністративного суду від 25 квітня 2014
року вищенаведений позов було
задоволено. Визнано спірні дії
протиправними. Скасовано спірне
рішення.

В апеляційній скарзі Южноукраїнська
ОДПІ ГУ Міндоходів у Миколаївській
області просить скасувати
вищенаведену постанову як таку, що
прийнята з помилковим застосуванням
норм матеріального та процесуального
права і прийняти нову постанову, якою
відмовити у задоволенні даного позову
у повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача,
доводи апеляційної скарги, вивчивши
матеріали справи та перевіривши
законність і обґрунтованість
постанови суду в межах апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Приймаючи оскаржену постанову суд
першої інстанції виходив
обґрунтованості даного позову та
наявності підстав для його
задоволення.

Колегія суддів не погоджується з таким
висновком суду першої інстанції.

З матеріалів справи вбачається, що
позивачка є ФОП, перебуває на спрощеній
системі оподаткування (єдиний податок),
отримує пенсію за вислугу років на
підставі норм Закону України «Про
пенсійне забезпечення
військовослужбовців, осіб
начальницького та рядового складу
органів внутрішніх справ» /а.с. 9-11/.

Відповідачем було прийнято вимогу від
18 лютого 2014 року № Ф-47-25 про обов'язок
сплати позивачкою 1218,67 гривень єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування /а.с. 6/.

Право жінок на пенсію за віком, що
передбачене частиною першою статті 12
Закону України від 5 листопада 1991 року
№ 1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення»
та частиною першою статті 26 Закону №
1058-ІV у редакціях, чинних на час
вчинення спірних відносин,
пов'язується, зокрема, з досягненням 55
років.

Згідно зі статтею 1 Закону № 2262-ХІІ
особи офіцерського складу, прапорщики
і мічмани, військовослужбовці
надстрокової служби та військової
служби за контрактом, особи, які мають
право на пенсію за цим Законом при
наявності встановленої цим Законом
вислуги на військовій службі, службі в
органах внутрішніх справ і в державній
пожежній охороні, службі в Державній
службі спеціального зв'язку та захисту
інформації України, в органах і
підрозділах цивільного захисту,
податкової міліції, Державної
кримінально-виконавчої служби України
мають право на довічну пенсію за
вислугу років.

Відповідно до пункту «б» статті 12
Закону № 2262-ХІІ право на пенсію за
вислугу років мають особи офіцерського
складу, прапорщики і мічмани,
військовослужбовці надстрокової
служби та військової служби за
контрактом, особи начальницького і
рядового складу органів внутрішніх
справ, звільнені зі служби за вислугу
років, за віком, за станом здоров'я, у
зв'язку із скороченням штатів або
організаційними заходами і які на день
звільнення досягли 45-річного віку, а ті
з них, що є інвалідами війни, -
незалежно від віку, і мають загальний
трудовий стаж 25 календарних років і
більше, з яких не менше 12 календарних
років і 6 місяців становить військова
служба або служба в органах внутрішніх
справ.

Згідно з пунктом 4 частини першої
статті 4 Закону № 2464-VI платниками
єдиного внеску є ФОП, у тому числі ті,
які обрали спрощену систему
оподаткування, та члени сімей цих осіб,
які беруть участь у провадженні ними
підприємницької діяльності.

За приписами частини четвертої статті 4
цього Закону (зі змінами та
доповненнями, внесеними Законом № 3609-VI,
які набрали чинності 6 серпня 2011 року)
особи, зазначені у пункті 4 частини
першої цієї статті, які обрали спрощену
систему оподаткування, звільняються
від сплати за себе єдиного внеску, якщо
вони є пенсіонерами за віком або
інвалідами та отримують відповідно до
закону пенсію або соціальну допомогу.
Такі особи можуть бути платниками
єдиного внеску виключно за умови їх
добровільної участі у системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування.

Таким чином, ФОП, яким призначено
пенсію за вислугу років відповідно до
Закону № 2262-XII і які обрали спрощену
систему оподаткування, не звільняються
від сплати за себе єдиного внеску на
підставі частини четвертої статті 4
Закону № 2464-VІ.

Тобто, від сплати за себе єдиного
внеску звільняються лише ті ФОП, які
обрали спрощену систему оподаткування
і є пенсіонерами за віком.

Зазначена правова позиція викладена в
рішеннях Верховного суду України від 15
та 22 квітня 2014 року (справи №№ 21-59а14 та
21-75а14).

Окрім того, колегія суддів вважає, що
позовні вимоги про визнання дій щодо
стягнення суми спірного рішення теж не
підлягають задоволенню, як похідні від
основних.

Отже, колегія суддів не погоджується з
висновками суду першої інстанції про
необґрунтованість даного позову та
відсутність підстав для його
задоволення.

Пунктом 4 ст. 202 КАС України передбачено,
що підставами для скасування постанови
або ухвали суду першої інстанції та
ухвалення нового рішення є порушення
норм матеріального або процесуального
права, що призвело до неправильного
вирішення справи або питання.

З огляду на викладене, колегія суддів
вважає, що суд першої інстанції
допустив вищенаведені порушення норм
матеріального та процесуального права,
що призвели до неправильного вирішення
даної справи по суті, внаслідок чого
його постанова підлягає скасуванню з
прийняттям нової постанови про відмову
у задоволенні даного позову у повному
обсязі.

Керуючись ст. ст. 195, 197, 198, 202, 205, 207 КАС
України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Южноукраїнської
об'єднаної Державної податкової
інспекції головного управління
Міндоходів у Миколаївській області -
задовольнити.

Постанову Миколаївського окружного
адміністративного суду від 25 квітня 2014
року - скасувати.

Прийняти нову постанову.

В задоволенні позову фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 до
Южноукраїнської об'єднаної Державної
податкової інспекції головного
управління Міндоходів у Миколаївській
області і головного управління
Міндоходів у Миколаївській області про
визнання дій щодо стягнення єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування протиправними
та скасування вимоги від 18 лютого 2014
року № Ф-47-25 - відмовити у повному
обсязі.

Постанова апеляційного суду набирає
законної сили через п'ять днів після
направлення її копій особам, які беруть
участь у справі, однак може бути
оскаржена в порядку передбаченому
діючим законодавством.

Головуючий
/Д.В.
Запорожан/

Судді
/Ю.В.
Яковлев/

/Н.В.
Вербицька/