Справа № 805/940/14
Суддя: Ліпський Д.В.
Дата ухвалення: 2014-06-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"26" червня 2014 р. м. Київ
К/800/21380/14

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

головуючого - судді Ліпського Д.В.,

суддів: Кочана В.М.,

Черпака Ю.К.

розглянувши у порядку письмового
провадження касаційну скаргу
Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України у Новоазовському
районі Донецької області на постанову
Донецького окружного
адміністративного суду від 4 лютого 2014
року та ухвалу Донецького апеляційного
адміністративного суду від 27 березня
2014 року у справі за позовом управління
Пенсійного фонду України в
Новоазовському районі Донецької
області до Відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України у Новоазовському
районі Донецької області про стягнення
заборгованості, -

В С Т А Н О В И Л А :

У січні 2014 року управління Пенсійного
фонду України в Новоазовському районі
Донецької області звернулося до суду з
позовом до Відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України у Новоазовському
районі Донецької області про стягнення
заборгованості.

Постановою Донецького окружного
адміністративного суду від 4 лютого 2014
року, залишеною без змін ухвалою
Донецького апеляційного
адміністративного суду від 27 березня
2014 року, позов задоволено.

Стягнуто із Відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України у Новоазовському
районі Донецької області на користь
управління Пенсійного фонду України в
Новоазовському районі Донецької
області суму боргу у розмірі 88,44 грн.

Не погоджуючись із судовими рішеннями
судів першої та апеляційної інстанції
відповідач звернувся з касаційною
скаргою, в якій просить скасувати
оскаржувані судові рішення та
постановити нове, яким повністю
відмовити у задоволенні позовних
вимог, оскільки вважає, що судами
неправильно застосовано норми
матеріального та процесуального права.

Перевіривши доводи касаційної
скарги, правильність застосування
судами норм матеріального та
процесуального права, правової оцінки
обставин у справі, у межах, визначених
ст. 220 КАС України, колегія суддів
вважає, що касаційна скарга підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що позивачем до
Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України у Новоазовському
районі Донецької області було
направлено акт щомісячної звірки по
особових справах потерпілих, яким
виплачено пенсії по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання та пенсії у зв'язку з
втратою годувальника, який помер
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, за період з липня 2013 року
по грудень 2013 року включно, на загальну
суму 88,44 грн.

Акт звірки було підписано, проте не
визнано суму у розмірі 88,44 грн.
Відповідач повернув акт до Управління
Пенсійного фонду України в
Новоазовському районі на
відшкодування витрат без роз'яснення
причин відмови у відшкодуванні коштів
на витрати, пов'язані з виплатою пенсій
на загальну суму 88,44 грн.

ОСОБА_2 народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 року,
відповідно з копією свідоцтва про
народження її батьками зазначені
ОСОБА_3 та ОСОБА_4

З акту № 14 про нещасний випадок на
виробництві та копії свідоцтва про
смерть видно, що 8 лютого 1998 року з
ОСОБА_3, під час роботи на шахті «Аяч
-Яга», місто Воркута, Республіка Комі
Російської Федерації стався нещасний
випадок на виробництві, внаслідок
якого він помер.

Згідно з довідкою № 347 ОСОБА_2 навчалася
на денному відділення Рубіжанського
політехнічного коледжу ім. О.Є.
Порай-Кошиці Луганського
національного університету імені
Тараса Шевченка. Період навчання з 1
вересня 2011 року по 31 січня 2013 року.

Відповідно до розпорядження № 128416 від 2
лютого 2011 року ОСОБА_2 призначена та
виплачується пенсія по втраті
годувальника ОСОБА_3, який помер
внаслідок нещасного випадку на
виробництві.

Відповідно до статті 4 Основ
законодавства України про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування (далі - Основи)
страхування від нещасного випадку на
виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності, є одним із видів
загальнообов'язкового державного
соціального страхування.

Згідно з пунктом 4 статті 25 Основ за цим
видом страхуванням надаються, зокрема,
наступні види соціальних послуг та
матеріального забезпечення:
відшкодування збитків, заподіяних
працівникові каліцтвом чи іншим
ушкодженням здоров'я, пов'язаним з
виконанням ним своїх трудових
обов'язків; пенсія по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання; пенсія у зв'язку із
втратою годувальника, який помер
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання.

В силу статті 6 Основ, статті 58 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» і
статті 6 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності» страховиками є
цільові страхові фонди, зокрема з
пенсійного страхування та страхування
від нещасних випадків на виробництві
та професійних захворювань, а саме -
Пенсійний фонд України та Фонд
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України.

Згідно з частини 4 статті 26 Основ якщо
після призначення застрахованій особі
матеріальної допомоги чи надання
соціальних послуг між страховиками
виник спір щодо понесених витрат,
виплата здійснюється страховиком, до
якого звернулася застрахована особа.
При цьому неналежний страховик має
право звернутися до належного
страховика щодо відшкодування
понесених ним витрат.

Аналогічне правило закріплено пунктом
5 частини 1 статті 24 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності».

За змістом статті 21 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності» у разі настання
страхового випадку Фонд соціального
страхування від нещасних випадків
зобов'язаний у встановленому
законодавством порядку своєчасно та в
повному обсязі відшкодовувати шкоду,
заподіяну працівникові внаслідок
ушкодження його здоров'я або в разі
його смерті, виплачуючи йому або
особам, які перебували на його
утриманні: допомогу у зв'язку з
тимчасовою непрацездатністю до
відновлення працездатності або
встановлення інвалідності; одноразову
допомогу в разі стійкої втрати
професійної працездатності або смерті
потерпілого; щомісяця грошову суму в
разі часткової чи повної втрати
працездатності, що компенсує
відповідну частину втраченого
заробітку потерпілого; пенсію по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання; пенсію у
зв'язку з втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання тощо. Усі види соціальних
послуг та виплат, передбачені цією
статтею, надаються застрахованому та
особам, які перебувають на його
утриманні, незалежно від того,
перебуває на обліку підприємство, на
якому стався страховий випадок, як
платник страхових внесків чи ні.

13 березня 1992 року між
державами-учасницями Співдружності
Незалежних Держав (в тому числі
Російською Федерацією і Україною)
підписано Угоду про гарантії прав
громадян у сфері пенсійного
забезпечення, в преамбулі якої
визначено, що держави-учасниці
Співдружності мають зобов'язання щодо
непрацездатних осіб, які отримали
право на пенсійне забезпечення на
їхній території або на території інших
республік за період їх входження до
складу СРСР і реалізують це право на
території держав-учасниць Угоди.

Відповідно до умов Угоди пенсійне
забезпечення громадян держав-учасниць
даної Угоди та членів їх сімей
здійснюється за законодавством
держави, на території якої вони
проживають (стаття 1); всі витрати,
пов'язані із здійсненням пенсійного
забезпечення за цією Угодою, несе
держава, що надає забезпечення (стаття
3); призначення пенсій громадянам
держав-учасниць Угоди проводиться за
місцем проживання; для встановлення
права на пенсію, в тому числі пенсію на
пільгових умовах і за вислугу років,
громадянам держав-учасниць Угоди
враховується трудовий стаж, набутий на
території будь-якої з цих держав, а
також на території колишнього СРСР за
час до набуття чинності цією Угодою
(стаття 6); при переселенні пенсіонера в
межах держав-учасниць Угоди виплата
пенсії за попереднім місцем проживання
припиняється, якщо пенсія того ж виду
передбачена законодавством держави за
новим місцем проживання пенсіонера
(стаття 7).

Задовольняючи позов суд першої
інстанції, з рішенням якого погодився
суд апеляційної інстанції виходив з
того, що пенсія по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві, що стався на території
будь-якої з держав учасниць СНД або на
території інших республік за період їх
входження до складу СРСР, виплачується
за законодавством тієї
держави-учасниці Співдружності, на
території якої вона проживає і особою
яка відшкодовує витрати є відповідач.

Колегія суддів не погоджується з даним
висновком з наступних підстав.

Відповідно до статті 33 Закону України
,,Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання в Україні" закріплено
право осіб на страхові виплати у разі
смерті потерпілого, а саме право на
одержання щомісячних виплат (пенсій
згідно із підпунктом ,,д" пункту 21 цього
Закону) мають непрацездатні особи, які
перебували на утриманні померлого або
мали на день його смерті право на
одержання від нього утримання, а також
дитина померлого, яка народилася
протягом не більш як десятимісячного
строку після його смерті. Пунктом 1
зазначеної статті до непрацездатних
осіб віднесено дітей, які не досягли 16
років; дітей з 16 до 18 років, які не
працюють, або старші за цей вік, але
через вади фізичного або розумового
розвитку самі не спроможні заробляти;
діти, які є учнями, студентами
(курсантами, слухачами, стажистами)
денної форми навчання - до закінчення
навчання, але не більш як до досягнення
ними 23 років.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що ОСОБА_2 навчалася на
денному відділення Рубіжанського
політехнічного коледжу ім. О.Є.
Порай-Кошиці Луганського
національного університету імені
Тараса Шевченка у період з 1 вересня 2011
року по 31 січня 2013 року. Доказів про
перебування на навчанні ОСОБА_2 з 1
липня 2013 року по 31 грудня матеріали
справи не містять.

Отже, ОСОБА_2 у спірний період не
перебувала на навчанні, а відтак і не
мала статусу непрацездатної особи,
тому у відповідача не виникає обов'язку
відшкодування витрат управлінню
Пенсійного фонду України в
Новоазовському районі Донецької
області.

Постановляючи рішення суди зробили
помилковий висновок про
обґрунтованість позовних вимог,
оскільки відповідачем не було порушено
вимоги законодавства.

Зважаючи на те, що у справі не
вимагається збирання або проведення
додаткової перевірки доказів,
обставини справи судами встановлені
повно й правильно, але допущена помилка
в застосуванні норм матеріального
права, суд касаційної інстанції, згідно
зі статтею 229 Кодексу
адміністративного судочинства
України, скасовує рішення судів першої
та апеляційної інстанцій і ухвалює
нове рішення про відмову в задоволенні
позовних вимог

Керуючись ст.ст. 220, 222, 223, 229, 230, 232 КАС
України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Касаційну скаргу Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України у Новоазовському
районі Донецької області задовольнити.

Постанову Донецького окружного
адміністративного суду від 4 лютого 2014
року та ухвалу Донецького апеляційного
адміністративного суду від 27 березня
2014 року скасувати.

У задоволенні позову управління
Пенсійного фонду України в
Новоазовському районі Донецької
області до Відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України у Новоазовському
районі Донецької області про стягнення
заборгованості відмовити.

Постанова оскарженню не підлягає.

Головуючий
Д.В. Ліпський

Судді:
В.М. Кочан

Ю.К. Черпак