Справа № 810/3458/14
Суддя: Леонтович А.М.
Дата ухвалення: 2014-07-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 липня 2014 року №810/3458/14

Приміщення суду за адресою: місто Київ,
бульвар Лесі Українки, 26, зал судових
засідань № 1018

Київський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді -
Леонтовича А.М.

при секретарі -
Бончевій О.С.

за участю представників сторін:

від позивача:
ОСОБА_1

ОСОБА_2
(за довіреністю)

від відповідача:
не прибув

від третьої особи:
не прибув

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу

за позовом до третя особа проОСОБА_1
Броварської районної державної
адміністрації Київської області
ОСОБА_3 визнання протиправним та
скасування рішення,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулась до
Київського окружного
адміністративного суду з позовом до
Броварської районної державної
адміністрації Київської області (далі -
відповідач), третя особа ОСОБА_3 (далі -
третя особа) про визнання протиправним
та скасування Розпорядження
Броварської районної державної
адміністрації Київської області №375
від 21 травня 2014 року.

Обгрунтовуючи позовні вимоги позивач
зазначив, що в порушення вимог
Сімейного кодексу України, "Порядку
провадження органами опіки та
піклування діяльності, пов'язаної із
захистом прав дитини", затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 24.09.2008 року № 866, розпорядженням
Броварської районної державної
адміністрації встановлено порядок
участі гр. ОСОБА_3 у вихованні
неповнолітньої ОСОБА_5

Позивач стверджує, що вказане рішення
прийняте без належного дослідження
усіх істотних обставин, зокрема,
відповідачем не було врахована думка
дитини та не забезпечено можливості
позивачу бути присутньою на засіданні
комісії.

У судовому засіданні позивач та
представник позивача позовні вимоги
підтримали повністю, просили суд позов
задовольнити.

Відповідач позов не визнав, зазначивши,
що розпорядження про порядок участі
гр. ОСОБА_3 у вихованні неповнолітньої
ОСОБА_5 прийнято з дотриманням вимог
Порядку провадження органами опіки та
піклування діяльності, пов'язаної із
захистом прав дитини. Представник
відповідача наголошував, що позивач
була неодноразово та належним чином
повідомлена про дату та час засідання
органу опіки і піклування, однак
жодного разу на засідання не з'явилась
та не забезпечила явку малолітньої
ОСОБА_5

Третя особа - ОСОБА_3 проти позову
заперечував, розпорядження
Броварської районної державної
адміністрації вважає законним, щодо
обставин прийняття розпорядження
підтримав позицію відповідача.

У зв'язку із неявкою сторін, розгляд
справи неодноразово відкладався. У
судове засідання, призначене на 3 липня
2014 року, з'явився позивач та його
представник. Представник відповідача у
судове засідання повторно не прибув,
про дату час та місце слухання справи
повідомлений належним чином. Доказів
про поважність причин неявки суду не
надав.

Від третьої особи надійшло клопотання
від 26 червня 2014 року про розгляд справи
за його відсутності.

Заслухавши думку позивача, суд ухвалив
здійснювати розгляд справи за
відсутності представника відповідача
та третьої особи, повідомлених
належним чином.

Розглянувши подані документи і
матеріали, заслухавши пояснення
представників сторін, всебічно і повно
з'ясувавши фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, оцінивши докази, які
мають юридичне значення для розгляду
справи і вирішення спору по суті,
врахувавши норми закону, які діяли на
момент виникнення правовідносин між
сторонами, суд вважає встановленими
наступні обставини та відповідні їм
правовідносини.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3
мають спільну дитину ОСОБА_5
ІНФОРМАЦІЯ_1.

29 березня 2013 року, рішенням Печерського
районного суду міста Києва місце
проживання дитини - ОСОБА_5 визначено
разом з матір'ю ОСОБА_1 за адресою:
АДРЕСА_1 (а.с. 10-14).

5 травня 2014 року ОСОБА_3 звернувся до
служби у справах дітей та сім'ї
Броварської районної державної
адміністрації Київської області із
заявою про встановлення регламенту
побачень з ОСОБА_5 (а.с. 76).

Розпорядженням Броварської районної
державної адміністрації від 21 травня
2014 року№375 затверджений наступний
порядок побачень ОСОБА_3 з ОСОБА_5: перша
та третя субота кожного місяця з 9:00 до
19:00 години; половину канікулярного часу
з метою оздоровлення та відпочинку; у
День народження дитини за умови її
згоди.

Не погоджуючись із вказаним
розпорядженням, позивач звернулась до
суду.

Відповідно до частини 3 статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства
України, у справах щодо оскарження
рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів
владних повноважень адміністративні
суди перевіряють, чи прийняті (вчинені)
вони: на підставі, у межах повноважень
та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України; з
використанням повноваження з метою, з
якою це повноваження надано;
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії);
безсторонньо (неупереджено);
добросовісно; розсудливо; з
дотриманням принципу рівності перед
законом, запобігаючи несправедливій
дискримінації; пропорційно, зокрема з
дотриманням необхідного балансу між
будь-якими несприятливими наслідками
для прав, свобод та інтересів особи і
цілями, на досягнення яких спрямоване
це рішення (дія); з урахуванням права
особи на участь у процесі прийняття
рішення; своєчасно, тобто протягом
розумного строку.

Згідно із частиною 1 статті 9 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд при вирішенні справи
керується принципом законності,
відповідно до якого: 1) суд вирішує
справи відповідно до Конституції та
законів України, а також міжнародних
договорів, згода на обов'язковість яких
надана Верховною Радою України; 2) суд
застосовує інші нормативно-правові
акти, прийняті відповідним органом на
підставі, у межах повноважень та у
спосіб, передбачені Конституцією
та законами України.

Частина перша статті 6 Закону України
«Про місцеві державні адміністрації»
визначає, що на виконання Конституції
України, законів України, актів
Президента України, щорічного послання
Президента України до Верховної Ради
України про внутрішнє і зовнішнє
становище України, актів Кабінету
Міністрів України, міністерств та
інших центральних органів виконавчої
влади, які відповідно до закону
забезпечують нормативно-правове
регулювання, власних і делегованих
повноважень голова місцевої державної
адміністрації в межах своїх
повноважень видає розпорядження.

Порядок вирішення спору щодо участі у
виховання дитини того з батьків, хто
проживає окремо від неї, встановлює
статті 158 Сімейного кодексу України, а
саме: за заявою матері, батька дитини
орган опіки та піклування визначає
способи участі у вихованні дитини та
спілкуванні з нею того з батьків, хто
проживає окремо від неї.

Рішення про це орган опіки та
піклування постановляє на підставі
вивчення умов життя батьків, їхнього
ставлення до дитини, інших обставин, що
мають істотне значення.

Рішення органу опіки та піклування є
обов'язковим до виконання. Особа, яка
ухиляється від виконання рішення
органу опіки та піклування, зобов'язана
відшкодувати матеріальну та моральну
шкоду, завдану тому з батьків, хто
проживає окремо від дитини.

Дані положення кореспондують із
приписами статті15 Закону України „Про
охорону дитинства", якою передбачено,
що у разі, коли батьки не можуть дійти
згоди щодо участі одного з батьків,
який проживає окремо у вихованні
дитини, порядок такої участі
визначається органами опіки та
піклування за участю батьків виходячи
з інтересів дитини. Рішення органів
опіки та піклування з цих питань можуть
бути оскаржені в суді у порядку,
встановленому законом.

Згідно статті 141 Сімейного кодексу
мати, батько мають рівні права та
обов'язки щодо дитини, незалежно від
того, чи перебували вони у шлюбі між
собою. розірвання шлюбу між батьками,
проживання їх окремо від дитини не
впливає на обсяг їхніх прав і не
звільняє від обов'язків щодо дитини.

Постановою Кабінету Міністрів України
від 24 вересня 2008 року №866 затверджено
Порядок провадження органами опіки та
піклування діяльності, пов'язаної із
захистом прав дитини.

Відповідно до пункту 3 Порядку,
органами опіки та піклування є районні,
районні у м. Києві та Севастополі
держадміністрації, виконавчі органи
міських, районних у містах, сільських,
селищних рад (далі - органи опіки та
піклування), які відповідно до
законодавства провадять діяльність з
надання статусу дитини-сироти та
дитини, позбавленої батьківського
піклування, влаштування дітей-сиріт та
дітей, позбавлених батьківського
піклування, встановлення опіки та
піклування над дітьми-сиротами та
дітьми, позбавленими батьківського
піклування, із захисту особистих,
майнових та житлових прав дітей.

Згідно з пунктом 73 цього Порядку у разі
виникнення спору між батьками щодо
участі у вихованні дитини один з
батьків, що проживає окремо від дитини,
подає службі у справах дітей за місцем
проживання дитини заяву, копію
паспорта, довідку з місця реєстрації
(проживання), копію свідоцтва про
укладення або розірвання шлюбу (у разі
наявності), копію свідоцтва про
народження дитини.

Працівник служби у справах дітей
проводить бесіду з батьками, а у разі
потреби, також з родичами дитини. До
уваги береться ставлення батьків до
виконання батьківських обов'язків,
особиста прихильність дитини до
кожного з них, стан здоров'я дитини та
інші обставини, що мають істотне
значення.

Після з'ясування обставин, що призвели
до виникнення спору між батьками щодо
участі у вихованні дитини, служба у
справах дітей складає висновок.

Участь у вихованні дитини та у разі
потреби порядок побачення з дитиною
того з батьків, який проживає окремо
від неї, встановлюються рішенням
районної, районної у мм. Києві та
Севастополі держадміністрації,
виконавчого органу міської, районної у
місті ради з урахуванням висновку
служби у справах дітей.

Відповідно до пункту 1 Типового
положення про комісію з питань захисту
дитини, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 24
вересня 2008 року №866, ця комісія є
консультативно-дорадчим органом, що
утворюється головою районної, районної
у мм. Києві та Севастополі
держадміністрації, виконавчого органу
міської, районної у місті ради.

Комісія відповідно до покладених на
неї завдань розглядає питання, у тому
числі спірні, які потребують
колегіального вирішення, зокрема
участі одного з батьків у вихованні
дитини (п.п. 2, п. 4 Типового положення).

Комісія у своїй діяльності керується
Конституцією України, Сімейним і
Цивільним кодексами України, законами
України, Конвенцією ООН про права
дитини, актами Президента України та
Кабінету Міністрів України, іншими
нормативно-правовими актами, а також
положенням про неї, розробленим
відповідно до цього Положення.

Таким чином, при зверненні до органу
опіки і піклування щодо вирішення
спору між батьками дитини стосовно
участі у її вихованні, орган опіки і
піклування визначає порядок такої
участі за участю батьків виходячи із
інтересів дитини. При цьому
працівником служби у справах дітей
проводиться бесіда із батьками,
з'ясовуються обставини, які призвели до
виникнення спору та інші обставини, що
мають істотне значення для визначення
участі у вихованні дитини того з
батьків, який проживає окремо. За
результатами з'ясування наведених
обставин, служба у справах дітей
складає висновок, який враховується
органом опіки і піклування при
прийнятті відповідного рішення.

У ході розгляду справи, судом
встановлено, що питання участі ОСОБА_3
розглядалось комісією з питань захисту
прав дитини неодноразово. 28 квітня 2014
року позивач звернулась до
Уповноваженого Верховної Ради України
з прав людини із скаргою на дії
службових осіб у справах дітей
Броварської районної державної
адміністрації Київської області (а.с.
19-24).

За результатами моніторингового
візиту працівниками Секретаріату
Уповноваженого з прав людини до Служби
у справах дітей Броварської районної
державної адміністрації встановлено,
що питання стосовно участі ОСОБА_3 у
вихованні дитини на засідання комісії
з питань захисту прав дитини
Броварської районної державної
адміністрації 24 травня 2011 року та 11
лютого 2014 року розглядалось без
дотримання вимог законодавства
України, а саме без висновку служби у
справах дітей щодо участі батька у
вихованні дитини та прийняття
відповідного рішення органу опіки та
піклування.

У зв'язку із вищезазначеним, листом
представника Уповноваженого Верховної
ради з прав людини від 28 березня 2014
року, повідомлено позивача про
винесення Уповноваженим подання на
ім'я в.о. голови Броварської районної
державної адміністрації щодо вжиття
вичерпних заходів для усунення
порушень законодавства в частині
визначення способу участі ОСОБА_3 у
вихованні малолітньої ОСОБА_5 (а.с. 25-26).

Листом від 27 березня 2014 року №212/01-18/5
служба у справах дітей та сім'ї
Броварської РДА повідомила позивача
про чергове засідання комісії з питань
захисту прав дитини, що призначене на 8
квітня 2014 року о 13 год. 00 хв., де буде
розглядатись питання щодо порядку
побачень ОСОБА_3 з донькою (а.с. 77).

Листом від 31 березня 2014 року №Б99-2
відповідачем повторно було наголошено
на необхідності присутності позивача з
донькою на засіданні, що відбудеться 8
квітня 2014 року, з метою всебічного та
об'єктивного розгляду питання та
з'ясування особистої прихильності
дитини до кожного з батьків (а.с. 82).

3 квітня 2014 року позивач звернулась із
заявою №154 про перенесення засідання
комісії, призначеного на 8 квітня 2014
року на іншу дату у зв'язку із хворобою
ОСОБА_5 Крім того, цією ж заявою,
позивач, з метою встановлення
прихильності доньки до кожного з
батьків, просила повторно направити
психолога та педагога для проведення
бесіди з ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.
35).

Листом від 14 квітня 2014 року №Б151 (а.с.
31-33) позивач також наголошувала на
необхідності опитування дитини щодо
особистої прихильності до кожного з
батьків спеціалістами служби у справах
дітей та просила врахувати заяву від 24
жовтня 2013 року, згідно якої, побачення
ОСОБА_3 мали б відбуватись кожної
третьої суботи з 09:00 до 15:00 виключно за
наявної згоди дитини т у присутності
матері - ОСОБА_1 (а.с.27-28).

8 травня 2014 року відповідачем було
направлено ОСОБА_1 листа від 5 травня 2014
року №321/01-18/5, яким повідомлено про
наступне засідання комісії, призначене
на 13 травня 2014 року (а.с. 81).

Заявою від 13 травня 2014 року №Б197
позивач повідомила службу у справах
дітей Броварської РДА про неможливість
з'явитись на засідання комісії,
призначене на 13 травня 2014 року. (а.с. 36).

Як вбачається із матеріалів справи, про
перенесення засідання комісії на 15
травня 2014 року позивач дізналась із
телефонного дзвінка представника
Броварської РДА. Заявою від 14 травня 2014
року №Б202-2 ОСОБА_1 повторно повідомила
відповідача про неможливість прибути
на засідання комісії, оскільки тривала
хвороба ОСОБА_5 та просила про дату та
час наступного засідання повідомити
письмово (а.с.37).

12 травня 2014 року Службою у справах
дітей та сім'ї було складено висновок
№327/01-18/3, яким встановлено порядок
побачень ОСОБА_3 з ОСОБА_5 першої та
третьої суботи кожного місяця з 9:00 до
19:00 години; половину канікулярного часу
з метою оздоровлення та відпочинку; у
День народження дитини за умови її
згоди (а.с. 86-87).

Враховуючи висновок від 12 травня 2014
року та рішення комісії з питань
захисту прав дітей від 15 травня 2014 року,
Броварською РДА прийняте оскаржуване
розпорядження. (а.с.9).

Із змісту наданого висновку судом
встановлено, що засідання комісії 15
травня 2014 року та розгляд питання щодо
регламенту побачення ОСОБА_3 з дочкою
відбулось за відсутності позивача та
малолітньої ОСОБА_5

За даних обставин, суд приходить до
висновку, що відповідачем не було
досліджено обставин, що призвели до
виникнення спору між батьками, не
прийнято до уваги ставлення батьків до
виконання свої обов'язків та не
встановлено особиста прихильність
дитини та її думка з приводу побачень з
батьком.

Відповідачем не надано суду документів
або даних, які б вказували на
неможливість прийняття до уваги думки
ОСОБА_5 щодо питання, винесеного на
розгляд комісії.

Суд звертає увагу відповідача, що
згідно Конвенції ООН про права дитини
від 20 листопада 1989 року, ратифікованою
постановою Верховної Ради України від
27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей,
незалежно від того, здійснюються вони
державними чи приватними установами,
що займаються питаннями соціального
забезпечення, судами,
адміністративними чи законодавчими
органами, першочергова увага
приділяється якнайкращому
забезпеченню інтересів дитини (стаття 3
Конвенції).

Статтею 12 Конвенції встановлено, що
дитині, здатній сформулювати власні
погляди, Держави-учасниці забезпечують
право вільно висловлювати ці погляди з
усіх питань, що торкаються дитини,
причому поглядам дитини приділяється
належна увага згідно з її віком і
зрілістю.

3 цією метою дитині, зокрема, надається
можливість бути заслуханою в ході
будь-якого судового чи
адміністративного розгляду, що
торкається дитини, безпосередньо або
через представника чи відповідний
орган у порядку, передбаченому
процесуальними нормами національного
законодавства.

Згідно статті 9 Конвенції передбачено,
що Держави-учасниці забезпечують те,
щоб дитина не розлучалася з батьками
всупереч їх бажанню, за винятком
випадків, коли компетентні органи
згідно з судовим рішенням, визначають
відповідно до застосовуваного закону і
процедур, що таке розлучення необхідне
в якнайкращих інтересах дитини. Таке
визначення може бути необхідним у тому
чи іншому випадку, наприклад, коли
батьки жорстоко поводяться з дитиною
або не піклуються про неї, або коли
батьки проживають роздільно і
необхідно прийняти рішення щодо місця
проживання дитини.

Під час будь-якого розгляду згідно з
пунктом 1 цієї статті всім
заінтересованим сторонам надається
можливість брати участь у розгляді та
викладати свою точку зору.

Змістовний аналіз висновку служби у
справах дітей та сім'ї, а також обставин
встановлених у ході розгляду справи,
не дає суду підстав для висновку про
з'ясування комісією усіх істотних
обставин, та свідчить про порушення
відповідачем інтересів дитини щодо
можливості висловити свої погляди на
питання участі ОСОБА_3 у її вихованні.
Натомість, суд зазначає, що комісією
були залишені поза увагою чисельні
заяви та звернення ОСОБА_1 щодо
необхідності направлення спеціалістів
для проведення відповідної бесіди.

Крім того, на необхідності усунення
порушень Закону при визначенні порядку
участі ОСОБА_3 у вихованні доньки та
прийняття відповідачем обґрунтованого
рішення наголошувалось в листі
Уповноваженого Верховної Ради України
з прав людини від 28 березня 2014 року (а.с.
25-26)

Під час слухання даної справи судом не
здобуто переконливих даних про те, що
відповідач з певних об'єктивних причин
був позбавлений можливості опитати
неповнолітню ОСОБА_5 та провести бесіду
з кожним із батьків.

Так, суд звертає увагу, що згідно
статті 4 Закону України «Про органи і
служби у справах дітей та спеціальні
установи для дітей» встановлено, що
служби у справах дітей мають право:
звертатися у разі порушення прав та
законних інтересів дітей, а також з
питань надання їм допомоги до
відповідних органів виконавчої влади,
органів місцевого самоврядування,
підприємств, установ та організацій
незалежно від форми власності.

З огляду на викладене суд критично
оцінює доводи відповідача про те, що
Броварська РДА, приймаючи оскаржуване
розпорядження, врахувала бажання
сторін, а неприбуття позивача на
засідання комісії відбулось з причин,
що не залежали від відповідача.

Аналіз відповідних положень Сімейного
кодексу України та Порядку №866 у
взаємозв'язку із Конвенцією ООН про
права дитини, свідчить про те, що
відповідач не наділений
повноваженнями проводити засідання
комісії та встановлювати порядок
участі одного з батьків у вихованні
дитини, за відсутності відповідної
згоди дитини, або у разі, якщо один з
батьків ухиляється від бесіди з
представниками органу опіки і
піклування.

Суд також вважає недоречними посилання
представника відповідача на заяву
позивача від 24 жовтня 2013 року (а.с. 27-28),
як підставу, що свідчить про згоду
позивача з відповідним розпорядком
побачень ОСОБА_3, оскільки зазначеною
заявою позивач наполягала на зустрічах
останнього виключно за згодою дитини
та у присутності самої матері. При
цьому, у заяві йдеться про побачення
лише кожної третьої суботи, тоді як
спірним розпорядженням встановлено
суттєво інший графік.

Крім того, суд бере до уваги, що
відповідачем не надано протоколу
жодного із засідань комісії що
свідчили б про обговорення її членами
обставин, що стали підставою для
прийняття висновку від 12 травня 2014 року
№327/01/18/3.

Таким чином, суд приходить до висновку,
що при прийнятті оскаржуваного
розпорядження відповідачем порушено
право позивача на участь у процесі його
прийняття, не здійснено передбачених
законом дій з метою встановлення
прихильності дитини до кожного з
батьків .

За таких обставин, розпорядження
Броварської районної державної
адміністрації від 21 травня 2014 року №375
є протиправним і підлягає скасуванню.

Частиною 1 статті 11 Кодексу
адміністративного судочинства України
визначено, що розгляд і вирішення справ
в адміністративних судах здійснюється
на засадах змагальності сторін та
свободи в наданні ними суду своїх
доказів і у доведенні перед судом їх
переконливості, а частиною 1 статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України зазначено, що кожна сторона
повинна довести ті обставини, на яких
ґрунтуються її вимоги та заперечення,
крім випадків, коли судом здійснюється
розгляд справ про протиправність
рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта
владних повноважень, у яких обов'язок
щодо доказування правомірності свого
рішення, дії чи бездіяльності
покладається на відповідача, якщо він
заперечує проти адміністративного
позову.

Належних і достатніх доказів, які б
спростовували доводи позивача,
відповідач суду не надав.

Системно проаналізувавши приписи
законодавства України, що були чинними
на момент виникнення спірних
правовідносин між сторонами, зважаючи
на взаємний та достатній зв'язок
доказів у їх сукупності, враховуючи, що
відповідачем не доведено
правомірності прийнятого рішення, суд
дійшов висновку, що адміністративний
позов підлягає задоволенню.

Відповідно до частини 1 статті 94
Кодексу адміністративного судочинства
України, якщо судове рішення ухвалене
на користь сторони, яка не є суб'єктом
владних повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України (або
відповідного місцевого бюджету, якщо
іншою стороною був орган місцевого
самоврядування, його посадова чи
службова особа).

Керуючись статтями 9, 14, 70, 71, 86, 158-163
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати
Розпорядження Броварської районної
державної адміністрації Київської
області від 21 травня 2014 року №375.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь ОСОБА_1 судовий збір у
розмірі 73 (сімдесят три) гривні 08
копійок.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо скаргу не було подано в
установлені строки. У разі подання
апеляційної скарги постанова, якщо її
не скасовано, набирає законної сили
після повернення скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішення за
наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду
подається до Київського апеляційного
адміністративного суду через
Київський окружний адміністративний
суд протягом десяти днів з дня її
проголошення, а в разі проголошення
лише вступної та резолютивної частини
постанови або прийняття постанови у
письмовому провадженні - протягом
десяти днів з дня отримання її копії.

Суддя
Леонтович А.М.

Повний текст постанови
виготовлено 10липня 2014 року.