Справа № 2а-2314/11
Суддя: Попко Я.С.
Дата ухвалення: 2014-07-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2014 року
Справа № 62100/12/9104

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого судді
Попка Я.С.

суддів
Хобор Р.Б., Сеника Р.П.

розглянувши у порядку письмового
провадження у м. Львові апеляційну
скаргу Личаківського відділу
соціального захисту управління
соціального захисту департаменту
гуманітарної політики Львівської
міської ради на постанову Сихівського
районного суду м. Львова від 9 грудня 2011
року у справі за позовом ОСОБА_1 до
Личаківського відділу соціального
захисту управління соціального
захисту департаменту гуманітарної
політики Львівської міської ради про
стягнення допомоги по догляду за
дитиною,-

В С Т А Н О В И В:

21.11.2011 року позивач - ОСОБА_1 звернулася
до суду з позовом до Личаківського
відділу соціального захисту
управління соціального захисту
департаменту гуманітарної політики
Львівської міської ради, в якому
просить визнати дії відповідача
протиправними в частині недоплати
грошових коштів допомоги по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку з 21.06.2011 року; зобов'язати
відповідача з 21.06.2011 року їй щомісячну
допомогу по догляду за дитиною - ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_1, до досягнення нею
трирічного віку - із розрахунку
прожиткового мінімуму, встановленого
для дітей до 6 років і виплатити
недоплачені кошти з урахуванням вже
проведених виплат.

Постановою Сихівського районного суду
м. Львова від 9 грудня 2011 року позов
задоволено. Визнано дії Личаківського
відділу соціального захисту
управління соціального захисту
департаменту гуманітарної політики
Львівської міської ради щодо виплати у
заниженому розмірі ОСОБА_1 допомоги по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку відповідно ст.15 Закону
України «Про державну допомогу сім'ям з
дітьми» неправомірними. Зобов'язано
Личаківській відділ соціального
захисту управління соціального
захисту департаменту гуманітарної
політики Львівської міської ради
провести ОСОБА_1 нарахування та виплату
допомоги по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку у
розмірі встановленого законом
прожиткового мінімуму для дітей віком
до шести років відповідно ст.15 Закону
України «Про державну допомогу сім'ям з
дітьми» за період з 21.06.2011р. по 30.11.2011 р.,
з врахуванням виплачених сум.
Постанову звернено до негайного
виконання.

Постанова суду першої інстанції
мотивована тим, що позивач мала право
відповідно до ст.15 Закону України «Про
державну допомогу сім'ям з дітьми» на
отримання щомісячної грошової
допомоги по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку в
розмірі, що обчислюється з урахуванням
встановленого законом прожиткового
мінімуму для дітей віком до 6 років
відповідно до ст. 52 Закону України «Про
державний бюджет України на 2011 рік», ст.
21 Закону України «Про державний бюджет
України на 2011 рік», оскільки Рішенням
Конституційного Суду України № 10-рп/2008
від 22.05.2008 року визнані
неконституційними окремі положення
Закону України «Про Державний бюджет
України на 2008 рік», які зменшували
розмір оспорюваної допомоги по догляду
за дитиною до досягнення нею
трирічного віку.

Не погодившись з постановою суду
першої інстанції, вважаючи її такою, що
винесена з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
відповідач оскаржив її, подавши
апеляційну скаргу, в якій просить
скасувати постанову Сихівського
районного суду м. Львова від 9 грудня 2011
року та прийняти нову постанову, якою
відмовити в задоволенні позовних
вимог.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної
скарги апелянт зазначає, що за 2011 рік
допомога по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку ОСОБА_1
призначена та виплачена вірно. Крім
того, що розпорядники бюджетних коштів
беруть бюджетні зобов'язання та
здійснюють відповідні видатки за
загальним фондом бюджету тільки в
межах бюджетних асигнувань,
встановлених кошторисами. При
здійсненні бюджетного процесу в
Україні положення нормативно-правових
актів застосовуються лише в тій
частині, в якій вони не суперечать
положенням Конституції України,
Бюджетного кодексу України, Законам
України «Про державний бюджет України
на відповідний рік».

Відповідно до п.3 ч.1 ст.197 КАС України
суд апеляційної інстанції прийшов до
висновку про можливість розгляду
справи в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами, оскільки апеляційну
скаргу подано на рішення суду першої
інстанції, яке прийнято у порядку
скороченого провадження за
результатами розгляду справ,
передбачених пунктами 1,2 ч.1 ст.183-2 цього
Кодексу.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши повноту встановлення
обставин справи, правильність їх
юридичної оцінки, обговоривши доводи
апеляційної скарги, дослідивши
матеріали справи, суд апеляційної
інстанції прийшов до висновку, що
апеляційна скарга підлягає
задоволенню частково з наступних
підстав:

Із змісту ст. 19 Конституції України
вбачається, що правовий порядок в
Україні ґрунтується на засадах,
відповідно до яких ніхто не може бути
примушений робити те, що не передбачено
законодавством. Органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Розглядаючи спір, суд апеляційної
інстанції вважає, що суд першої
інстанції повно і всебічно дослідив і
оцінив обставини по справі, надані
сторонами докази, правильно визначив
юридичну природу спірних
правовідносин і закон, який їх регулює.

Судом встановлено, підтверджено
матеріалами справи, що позивач - ОСОБА_1
є матір'ю малолітньої дитини - дочки
ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, що
підтверджується свідоцтвом про
народження від 16.09.2009 року, виданим
міським відділом реєстрації актів
цивільного стану Львівського міського
управління юстиції. Позивач мала право
на отримання щомісячної допомоги у
розмірі встановленого законом
прожиткового мінімуму для дітей віком
до 6 років.

Суд апеляційної істанції відзначає, що
згідно з вимогами ст.ст. 13,14 Закону
України «Про державну допомогу сім'ям з
дітьми», особа, яка фактично здійснює
догляд за дитиною, має право на
допомогу по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку, яка
виплачується щомісяця з дня
призначення допомоги по догляду за
дитиною по день досягнення нею
вказаного віку.

Відповідно до вимог ст.15 Закону України
«Про державну допомогу сім'ям з
дітьми», допомога по догляду за дитиною
до досягнення нею трирічного віку
надається у розмірі, встановленого
законом прожиткового мінімуму для
дітей віком до шести років. Допомога по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку надається на кожну
дитину, незалежно від кількості
народжених (усиновлених, взятих під
опіку) дітей у сім'ї, по догляду за якими
надається допомога.

Законом України «Про Державний бюджет
України на 2008 рік та про внесення змін
до деяких законодавчих актів України»
ст.15 Закону України «Про державну
допомогу сім'ям з дітьми» викладено в
наступній редакції: «Допомога по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку надається у розмірі, що
дорівнює різниці між прожитковим
мінімумом, встановленим для
працездатних осіб, та середньомісячним
сукупним доходом сім'ї в розрахунку на
одну особу за попередні шість місяців,
але не менше 130 гривень». Проте,
відповідно до Прикінцевих положень
Закону України «Про Державний бюджет
України на 2008р. «Розділ I цього Закону
набирає чинності з 01.01.2008 року і діє по
31.12.2008 року. Отже, з 01.01.2009 ст.15 Закону
України «Про державну допомогу сім'ям з
дітьми» відновила попередню редакцію,
відповідно до якої допомога по догляду
за дитиною до досягнення нею
трирічного віку надається у розмірі
встановленого законом прожиткового
мінімуму для дітей віком до 6 років.

Проте, ст. 46 Закону України «Про
Державний бюджет України на 2009 рік»
установлено, що у 2009 році допомога при
народженні дитини та по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку відповідно до Закону України
«Про державну допомогу сім'ям з дітьми»
та Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням» призначається і
здійснюється в розмірах і порядку,
визначених Кабінетом Міністрів
України.

Аналогічним чином врегульовано спірні
правовідносини у 2010 році ст.45 Законом
України «Про Державний бюджет України
на 2010 рік».

В зв'язку з тим, що у передбачений
законом спосіб положення Законів
України «Про Державний бюджет України
на 2009 рік» та «Про Державний бюджет
України на 2010 рік» не визнано
неконституційними та не скасовано, у
2009-2010 роках допомога при народженні
дитини та по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку
призначалась та виплачувалась у
відповідності до п.22 Постанови КМУ №
1751 від 27.12.2001р. "Про затвердження
Порядку призначення і виплати
державної допомоги сім'ям з дітьми".

Оскільки ані Законом України «Про
Державний бюджет України на 2011 рік»,
ані іншими Законами, не
встановлювалось на 2011 рік іншій, ніж у
Законіх Закону України «Про державну
допомогу сім'ям з дітьми» розмір
допомоги, а дія Закону про бюджет діяли,
відповідно, лише у 2009 та 2010 роках,
спірні правовідносини з 01.01.2011
регулюються Законом України «Про
державну допомогу сім'ям з дітьми», а
положення Постанови КМУ № 1751 від
27.12.2001 року в тій частині, в якій воно
суперечить названому закону,
застосовуватися не може. Отже, з 01.01.2011 у
відповідача виник обов'язок
здійснювати виплату державної
допомоги в розмірі, передбаченому
Законом України «Про державну допомогу
сім'ям з дітьми».

Крім того, апеляційний суд
погоджується із висновком суду першої
інстанції про необхідність покладення
обов'язку з нарахування і виплати
спірної допомоги саме на Личаківський
відділ соціального захисту управління
соціального захисту департаменту
гуманітарної політики Львівської
міської ради в силу вимог ст. 5 Закону
України «Про державну допомогу сім'ям з
дітьми».

Покликання апелянта на відсутність
бюджетного фінансування передбачених
Законом України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку із
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням» розмірів щомісячної
допомоги, як на причину невиконання
державою взятих на себе зобов'язань, до
уваги судом апеляційної інстанції не
приймаються, оскільки реалізація
особою права, що пов'язане з отриманням
бюджетних коштів, яке базується на
спеціальних та чинних на час
виникнення спірних правовідносин
нормативно-правових актах
національного законодавства, не може
бути поставлена у залежність від
бюджетних асигнувань (рішення
Європейського суду з прав людини у
справі «Кечко проти України»).

З огляду на положення ст.ст. 21, 105, 162 КАС
України адміністративний позов може
містити вимоги щодо визнання
незаконними рішення, дії чи
бездіяльності відповідача,
зобов'язання вчинити певні дії,
відшкодувати шкоду, заподіяну
незаконними рішеннями, дією чи
бездіяльністю. Встановивши, що
відповідач у справі порушив норми
права, які регулюють спірні
правовідносини, адміністративний суд
повинен визнати такі дії протиправними
і зобов'язати відповідача провести
нарахування та виплату належних
позивачу сум відповідно до закону, а не
ухвалювати рішення про стягнення чи
виплату їх конкретних розмірів.

Достатніх правових підстав чи
застережень щодо неможливості
перерахування та виплати недоплаченої
грошової допомоги ОСОБА_1 відповідно до
ст.15 Закону України «Про державну
допомогу сім'ям з дітьми» за період з 21
червня 2011 року по 30 листопада 2011 року
включно, суд апеляційної інстанції не
вбачає.

Разом із тим, відповідно до ст. 201 КАС
України підставою для зміни постанови
суду першої інстанції є правильне по
суті вирішення справи, але із
помилковим застосуванням норм
матеріального чи процесуального права.

Вирішуючи даний публічно-правовий спір
суд першої інстанції по суті правильно
вирішив справу, однак при цьому
помилково допустив негайне виконання
ухваленої постанови в цілому, хоча
системний аналіз положень ч. 1 та 2 ст. 256
КАС України вказує на можливість
негайного виконання судових рішень у
справах цієї категорії виключно у
межах суми стягнення за один місяць.
Тому у цій частині оскаржувану
постанову необхідно змінити.

Керуючись ст. 195, п.3 ч.1 ст.197, ст.ст. 198, 200,
п.1 ч.1 ст. 201, ст.ст. 205, 207, 254 КАС України,
суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Личаківського
відділу соціального захисту
управління соціального захисту
департаменту гуманітарної політики
Львівської міської ради задовольнити
частково.

Постанову Сихівського районного суду
м. Львова від 9 грудня 2011 року у справі №
2а-2314/11 в частині її допущення до
негайного виконання змінити.

На підставі п. 1 ч. 1 ст. 256 КАС України
допустити вищезазначену постанову до
негайного виконання у межах суми
стягнення за один місяць.

У іншій частині постанову Сихівського
районного суду м. Львова від 9 грудня 2011
року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, є
остаточно та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя
Я.С. Попко

Судді
Р.Б. Хобор

Р.П. Сеник