Справа № 2-а-1827/11
Суддя: Ліуш А. І.
Дата ухвалення: 2014-05-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

справа № 2-а-1827/11
УХВАЛА

19 травня 2014 року
Залізничний районний суд міста
Львова

у складі:

головуючого - судді:
Ліуша А.І.,

при секретарі:
Максименко О.Г.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду у місті Львові
заяву відділу примусового виконання
рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Львівській
області про зміну способу виконання
постанови Залізничного районного суду
міста Львова від 28 жовтня 2011 року у
справі № 2-а-1827/11 за позовом ОСОБА_1 до
Залізничного відділу соціального
захисту управління соціального
захисту департаменту гуманітарної
політики Львівської міської ради про
визнання неправомірними дій та
зобов'язання провести перерахунок і
виплату пенсії та щорічної разової
грошової допомоги на оздоровлення, суд,
-

в с т а н о в и в:

відділ примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Львівській області звернувся до суду
із заявою, в якій просить змінити
спосіб виконання постанови
Залізничного районного суду м. Львова
від 28 жовтня 2011 року у справі №2-а-1827/11,
мотивуючи свої вимоги тим, що виконання
судового рішення та вимог державного
виконавця щодо виплати стягувачу
нарахованої суми допомоги є
неможливим, у зв'язку з відсутності
бюджетного фінансування. Просить
змінити спосіб і порядок виконання
виконавчого листа № 2-а-1827/11
Залізничного районного суду м. Львова
виданого 04 березня 2014 року.

Заявник та представник Залізничного
відділу соціального захисту
управління соціального захисту
департаменту гуманітарної політики
Львівської міської ради в судове
засідання не з'явились, хоча належним
чином були повідомлені про час, день та
місце розгляду справи, причини своєї
неявки суд не повідомили. За таких
обставин, суд вважає за можливе
вирішити питання про зміну способу
виконання рішення суду, оскільки
відповідно до ч. 2 ст. 263 КАС України
неприбуття у судове засідання осіб, які
були належним чином повідомлені про
дату, час і місце розгляду справи, не
перешкоджає судовому розгляду.

Вивчивши матеріали справи та оцінивши
докази наявні у справі в сукупності,
суд прийшов до висновку, що заяву слід
задовольнити з наступних підстав.

Відповідно до ст. 263 КАС України за
наявності обставин, що ускладнюють
виконання судового рішення
(відсутність коштів на рахунку,
відсутність присудженого майна в
натурі, стихійне лихо тощо), державний
виконавець може звернутися до
адміністративного суду першої
інстанції, незалежно від того, суд якої
інстанції видав виконавчий лист, що
видав виконавчий лист, із поданням, а
особа, яка бере участь у справі, та
сторона виконавчого провадження - із
заявою про відстрочення або
розстрочення виконання, зміну чи
встановлення способу і порядку
виконання судового рішення. Питання
про відстрочення або розстрочення
виконання, зміну чи встановлення
способу і порядку виконання судового
рішення може бути розглянуто також за
ініціативою суду. Суд розглядає
питання про відстрочення або
розстрочення виконання, зміну чи
встановлення способу і порядку
виконання судового рішення в
десятиденний строк у судовому
засіданні з повідомленням державного
виконавця або сторони виконавчого
провадження, що звернулися із поданням
(заявою), та осіб, які беруть участь у
справі, та у виняткових випадках може
відстрочити або розстрочити виконання,
змінити чи встановити спосіб і порядок
виконання рішення.

Під зміною способу і порядку виконання
рішення розуміється прийняття судом
нових заходів для реалізації рішення в
разі неможливості його виконання у
порядку і способом, раніше
встановленими. Ці заходи повинні
забезпечити виконання конкретного
судового рішення і не поширюватися на
відносини, які виникли після його
ухвалення. Тобто зі змісту вказаної
норми випливає, що суд за наявності
обґрунтованих підстав та належних
доказів, може змінити спосіб та порядок
виконання рішення суду, або ж відмовити
по даному питанню, не змінюючи при
цьому його змісту. Стаття 263 КАС України
не містить виключного переліку
обставин, що є підставою для вирішення
питання про зміну чи встановлення
способу і порядку виконання судового
рішення, однак основними обставинами
для цього слід вважати такі, що роблять
виконання судового рішення неможливим.

Як вбачається із роз'яснень, даних в
інформаційному листі Вищого
адміністративного суду України №
846/12/13-13 від 13 червня 2013 року у даній
категорії справ зміна способу і
порядку виконання рішення можлива
шляхом зміни зобов'язання здійснити
виплати на стягнення цих виплат. Така
зміна можлива лише у разі виконання
боржником зобов'язальної частини
рішення про нарахування соціальних
виплат.

Судом встановлено та підтверджується
матеріалами справи, що постановою
Залізничного районного суду м. Львова
від 28 жовтня 2011 року адміністративний
позов ОСОБА_1 до Залізничного відділу
соціального захисту управління
соціального захисту департаменту
гуманітарної політики Львівської
міської ради про визнання
неправомірними дій та зобов'язання
провести перерахунок і виплату пенсії
та щорічної разової грошової допомоги
на оздоровлення - задоволено.
Зобов'язано залізничний відділ
соціального захисту управління
соціального захисту департаменту
гуманітарної політики Львівської
міської ради здійснити нарахування і
виплату ОСОБА_1 щорічної допомоги на
оздоровлення за 2011 рік, відповідно до
ст. 48 Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" (з урахуванням фактично
виплаченої допомоги на оздоровлення),
виходячи з розміру 4 мінімальних
заробітних плат, встановленої 11.03.2011
року статтею 22 Закону України від 23
грудня 2010 року №2857-УІ "Про державний
бюджету країни на 2011 рік". /а.с.35/.

З матеріалів справи також вбачається,
що постановою Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 13 лютого 2014 року апеляційну скаргу
управління Залізничного відділу
соціального захисту управління
соціального захисту департаменту
гуманітарної політики Львівської
міської ради задоволено частково, а
постанову Залізничного районного суду
м. Львова від 28 жовтня 2011 року змінити
доповнивши резолютивну частину
наступним абзацом: «Позовні вимоги
ОСОБА_1 до Залізничного відділу
соціального захисту управління
соціального захисту департаменту
гуманітарної політики Львівської
міської ради про зобов'язання
перерахувати та виплатити щорічну
допомогу на оздоровлення за період з
часу виникнення права на щорічну
допомогу на оздоровлення по 04 лютого 2011
року залишити без змін» /а.с.60-62/.

04 березня 2014 року видано виконавчий
лист № 2-а-1827/11, який стягувач пред'явив
до виконання у відділ примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Львівській
області. Постановою державного
виконавця відділу примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Львівській
області від 12 березня 2014 року відкрито
виконавче провадження.

Із доданих до заяви матеріалів, а саме
листа Залізничний відділ соціального
захисту управління соціального
захисту департаменту гуманітарної
політики Львівської міської ради №
2605-271 від 18 березня 2014 року вбачається,
що нарахування щорічної допомоги на
оздоровлення проведено та розмір
допомоги, який підлягає виплаті
стягувачу, становить 3750 гривень, однак
таку виплатити неможливо у зв'язку з
відсутністю коштів державного бюджету,
необхідних для виконання судових
рішень про перерахунок соціальної
допомоги /лист знаходиться в
матеріалах справи/.

Зі змісту ст. 22 Конституції України
вбачається, що конституційні права і
свободи гарантуються і не можуть бути
скасовані. При прийнятті нових законів
або внесенні змін до чинних законів не
допускається звуження змісту та обсягу
існуючих прав і свобод. Статтею 124
Конституції України передбачено, що
судові рішення ухвалюються судами
іменем України і є обов'язковими до
виконання на всій території України.
Стаття 46 Конституції України
передбачає, що громадяни мають право на
соціальний захист, що включає право на
забезпечення їх у разі повної,
часткової або тимчасової втрати
працездатності, втрати годувальника,
безробіття з незалежних від них
обставин, а також у старості та інших
випадках, передбачених законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 14 Кодексу
адміністративного судочинства України
постанови та ухвали суду в
адміністративних справах, що набрали
законної сили, є обов'язковими до
виконання на всій території України.

У відповідності до ст. 2 Закону України
«Про гарантії держави щодо виконання
судових рішень» держава гарантує
виконання рішення суду про стягнення
коштів та зобов'язання вчинити певні
дії щодо майна, боржником за яким є
зокрема, державний орган. Згідно ч. 1 ст.
3 Закону України «Про гарантії держави
щодо виконання судових рішень»
виконання рішень суду про стягнення
коштів, боржником за якими є державний
орган, здійснюється центральним
органом виконавчої влади, що реалізує
державну політику у сфері
казначейського обслуговування
бюджетних коштів, в межах відповідних
бюджетних призначень шляхом списання
коштів з рахунків такого державного
органу, а в разі відсутності у
зазначеного державного органу
відповідних призначень - за рахунок
коштів, передбачених за бюджетною
програмою для забезпечення виконання
рішень суду.

Суд переконаний за необхідне зазначити
наступне. Як вбачається із правової
позиції Європейського суду з прав
людини, викладеної у справі «Кечко
проти України» від 08 листопада 2005 року
органи державної влади не можуть
посилатися на відсутність коштів як на
причину невиконання своїх зобов'язань;
чинне правове положення передбачає
виплату певних надбавок і дотримано
всі вимоги, необхідні для цього, органи
державної влади не можуть свідомо
відмовляти у цих виплатах доки
відповідні положення є чинними.
Аналогічну позицію викладено в справі
«Шмалько до України» від 20 липня 2004
року, в якому зазначено, що орган
державної влади не має права
посилатися на брак коштів на
виправдання неспроможності виконати
судове рішення про виплату боргу.
Зрозуміло, що за певних обставин
затримка з виконанням судового рішення
може бути виправданою. Але затримка не
може бути такою, що зводить нанівець
сутність гарантованого пунктом 1
статті 6 Конвенції про захист прав
людини і основоположних свобод права.

Згідно ч. 2, 3 ст. 8 КАС України
встановлено, що суд застосовує принцип
верховенства права з урахуванням
судової практики Європейського Суду з
прав людини. Звернення до
адміністративного суду для захисту
прав і свобод людини і громадянина
безпосередньо на підставі Конституції
України гарантується.

З огляду на те, що покликання органу
державної влади на відсутність
бюджетного фінансування як на причину
невиконання рішення суду не можуть
прийматися до уваги, оскільки
реалізація особою права, що пов'язане з
отриманням бюджетних коштів, яке
базується на спеціальних та чинних на
час виникнення спірних правовідносин
нормативно-правових актах
національного законодавства, не може
бути поставлена у залежність від
бюджетних асигнувань, а тому суд
приходить до переконання, що зміна
способу і порядку виконання рішення
можлива шляхом зміни зобов'язання
здійснити виплати на стягнення цих
виплат.

Керуючись ст. ст. 24, 46, 124 Конституції
України, ст. ст. 2, 7-14, 158-163, 184-186, 263 КАС
України, суд -

у х в а л и в:

Заяву відділу примусового виконання
рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Львівській
області про зміну способу виконання
постанови Залізничного районного суду
м. Львова від 28 жовтня 2011 року у справі
№ 2-а-1827/11 - задовольнити.

Змінити спосіб виконання постанови
Залізничного районного суду м. Львова
від 28 жовтня 2011 року у справі № 2-1827/11 за
позовом ОСОБА_1 до Залізничного відділу
соціального захисту управління
соціального захисту департаменту
гуманітарної політики Львівської
міської ради про визнання
неправомірними дій та зобов'язання
провести перерахунок і виплату пенсії
та щорічної разової грошової допомоги
на оздоровлення шляхом зміни
зобов'язання Залізничного відділу
соціального захисту управління
соціального захисту департаменту
гуманітарної політики Львівської
міської ради виплатити ОСОБА_1 щорічну
допомогу на оздоровлення відповідно до
ст.48 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» виходячи з розміру
чотирьох мінімальних заробітних плат з
05 лютого 2011 року, з урахуванням
виплачених сум, та стягнення із
Залізничного відділу соціального
захисту управління соціального
захисту департаменту гуманітарної
політики Львівської міської ради на
користь ОСОБА_1 щорічної допомоги на
оздоровлення відповідно до ст. 48 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
у розмірі 3750 /три тисячі сімсот
п'ятдесят/ гривень.

Ухвала може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Львівського
апеляційного адміністративного суду
через Залізничний районний суд м.
Львова шляхом подачі апеляційної
скарги в п'ятиденний строк з дня її
проголошення.

Суддя
/підпис/ А.І.Ліуш

Копія вірна.

Суддя:
А.І.Ліуш