Справа № 2а-50/11/1370
Суддя: Сірош М.В.
Дата ухвалення: 2014-06-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 червня 2014 року
м. Київ К/9991/75532/12

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

головуючого судді: Сіроша
М.В.,

суддів:
Блажівської Н.Є.,

Усенко Є.А.

розглянувши у порядку попереднього
розгляду касаційну скаргу
Тернопільського міськрайонного центру
зайнятості-робочого органу виконавчої
дирекції Фонду загальнообов'язкового
державного соціального страхування на
випадок безробіття на постанову
Львівського апеляційного
адміністративного суду від 13 листопада
2012 року у адміністративній справі за
позовом Тернопільського
міськрайонного центру
зайнятості-робочого органу виконавчої
дирекції Фонду загальнообов'язкового
державного соціального страхування
(далі - Фонд) до Відкритого акціонерного
товариства «Селянський комерційний
банк «Дністер» (далі - Товариство),
треті особи: ОСОБА_2, Львівський міський
центр зайнятості,

про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И Л А :

У січні 2011 року Фонд звернувся до суду з
адміністративним позовом про
стягнення з Товариства незаконно
виплаченої допомоги по безробіттю в
сумі 489,30 грн.

На обґрунтування позову зазначив, що з
вини Товариства подано недостовірні
відомості про доходи особи, на підставі
яких призначено матеріальне
забезпечення на випадок безробіття
ОСОБА_2, у зв'язку з чим Фондом проведено
перерахунок страхових виплат з дня їх
призначення на підставі довідки
Товариства про середню заробітну плату
ОСОБА_2

28 квітня 2011 року постановою
Львівського окружного
адміністративного суду,
адміністративний позов задоволено
повністю.

13 листопада 2012 року постановою
Львівського апеляційного
адміністративного суду скасовано
постанову Львівського окружного
адміністративного суду, в задоволені
позову відмовлено.

Фонд звернувся із касаційною скаргою
про скасування постанови Львівського
апеляційного адміністративного суду і
ухвалення нового рішення, яким
залишити в силі рішення суду першої
інстанції, посилаючись на порушення
судом норм матеріального та
процесуального права.

Перевіривши правильність застосування
судом норм матеріального та
процесуального права, обговоривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів вважає, що касаційна скарга не
підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом першої та апеляційної інстанцій
встановлено, що старший касир сектору
операційної діяльності Першого
Тернопільського відділення Товариства
ОСОБА_2 звільнена з 17 травня 2010 року з
роботи на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП
України у зв'язку з ліквідацією банку.

В червні 2010 року
ліквідатором Товариства видано
довідку про середню заробітну плату
ОСОБА_2 за останні шість місяців, згідно
якої середньоденна заробітна плата
складала 36,24 грн.

На підставі цієї довідки
Фондом було призначено та
виплачувалось ОСОБА_2 матеріальне
забезпечення на випадок безробіття,
виходячи з середньоденної заробітної
плати в розмірі 36,24 грн.

25 жовтня 2010 року
ліквідатором Товариства подано Фонду
нову довідку про середню заробітну
плату ОСОБА_2, згідно якої
середньоденна заробітна плата
складала 25,60 грн.

На підставі цієї довідки
Фондом проведено перерахунок розміру
матеріального забезпечення на випадок
безробіття ОСОБА_2 з дня призначення.

Крім цього, Львівським
міським центром зайнятості проведено
звірку даних, поданих у довідці про
середню заробітну плату ОСОБА_2, про що
складено акт № 1466 від 26
жовтня 2010 року.

На підставі вказаного акту
директором Фонду видано наказ № НТ 101103
від 3 листопада 2010 року про повернення
за рахунок роботодавця зайво
виплачених ОСОБА_2 коштів у розмірі 489,30
грн.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 35
Закону України від 2 березня 2000 року №
1533-III «Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття» достовірність зазначених
у документах даних перевіряється
виконавчою дирекцією Фонду. У разі їх
недостовірності роботодавець
добровільно чи на підставі рішення
суду повинен відшкодувати страховику
заподіяну шкоду.

Згідно ч. 1 ст. 23 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування на
випадок безробіття» застрахованим
особам, зазначеним у частині першій
статті 22 цього Закону, розмір допомоги
по безробіттю визначається у відсотках
до їх середньої заробітної плати
(доходу), визначеної відповідно до
порядку обчислення середньої
заробітної плати (доходу) для
розрахунку виплат за
загальнообов'язковим державним
соціальним страхуванням,
затвердженого Кабінетом Міністрів
України, залежно від страхового стажу.

Пунктом 4 Постанови Кабінету
Міністрів України від 26 вересня 2001 року
№ 1266 «Про обчислення середньої
заробітної плати (доходу, грошового
забезпечення) для розрахунку виплат за
загальнообов'язковим державним
соціальним страхуванням» визначено, що
розрахунковим періодом, за який
обчислюється середня заробітна плата
(дохід, грошове забезпечення) для
застрахованих осіб (включаючи осіб, які
працюють неповний робочий день
(робочий тиждень) та добровільно
застрахованих осіб), є останні шість
календарних місяців (з першого до
першого числа), що передують місяцю, в
якому настав страховий випадок.

Судами попередніх
інстанцій встановлено, що рішенням
Апеляційного суду Тернопільської
області від 29 грудня 2009 року ОСОБА_2
поновлена на роботі на посаді старшого
касира Першого Тернопільського
відділення Товариства, та стягнуто з
Товариства середню заробітну плату за
час вимушеного прогулу в сумі 12 425,57
грн., виходячи з суми середнього
заробітку в розмірі 1 688,83 грн.

Згідно з ч. 1 ст. 14 Цивільного
процесуального кодексу України судові
рішення, що набрали законної сили,
обов'язкові для всіх органів державної
влади і органів місцевого
самоврядування, підприємств, установ,
організацій, посадових чи службових
осіб та громадян і підлягають
виконанню на всій території України.

В силу ст. 319 Цивільного
процесуального кодексу України
рішення або ухвала апеляційного суду
набирають законної сили з моменту їх
проголошення.

30 грудня 2009 року ОСОБА_2
фактично приступила до виконання
роботи на посаді старшого касира
Першого Тернопільського відділення
Товариства.

Таким чином, суд касаційної
інстанції погоджується з висновком
суду апеляційної інстанції щодо
правомірності дії Товариства про
включення в довідку про середній
заробіток ОСОБА_2 визначених
апеляційним судом сум в розмірі 1 988,83
грн. за листопад та грудень 2009 року. В
зв'язку з чим і було визначено
середньоденний заробіток в розмірі
36,24 грн.

Ухвалою Верховного Суду
України від 22 вересня 2010 року рішення
Апеляційного суду Тернопільської
області від 29 грудня 2009 року скасоване
та залишене в силі рішення
Тернопільського районного суду від 31
серпня 2009 року, яким відмовлено в
позові ОСОБА_2 про поновлення на
роботі.

На підставі ухвали
Верховного Суду України від 22 вересня
2010 року ліквідатор Товариства надіслав
Фонду нову довідку від 25 жовтня 2010 року
про середній заробіток ОСОБА_2, в яку
вже не були включені визначені
апеляційним судом суми середнього
заробітку в розмірі 1 988,83 грн. за
листопад та грудень 2009 року. Тому
середньоденний заробіток було
визначено в розмірі 25,60 грн..

Підсумовуючи викладене,
апеляційний суд дійшов до правильного
висновку про достовірність відомостей,
вказаних ліквідатором Товариства у
виданій в червні 2010 року
довідці про середній заробіток ОСОБА_2,
оскільки вони базувались на чинному на
той час рішенні суду, яке набрало
законної сили.

Згідно з ч. 1 ст. 224 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права під час ухвалення
судових рішень чи вчинення
процесуальних дій.

Колегія суддів дійшла висновку, що
судові рішення ухвалені з дотриманням
норм матеріального та процесуального
права, правова оцінка обставинам у
справі дана правильно, підстав для їх
скасування з мотивів, викладених в
касаційній скарзі, немає.

Керуючись ст., ст. 220-1, 223, 224, 230, 231 Кодексу
адміністративного судочинства
України,

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу Тернопільського
міськрайонного центру
зайнятості-робочого органу виконавчої
дирекції Фонду загальнообов'язкового
державного соціального страхування на
випадок безробіття відхилити.

Постанову Львівського апеляційного
адміністративного суду від 13 листопада
2012 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі і
оскарженню не підлягає, але може бути
переглянута Верховним Судом України з
підстав, визначених ст. 237 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Судді:
Сірош М.В.

Блажівська Н.Є.

Усенко Є.А.