Справа № 2а-1325/10/1170
Суддя: Мороз Л.Л.
Дата ухвалення: 2014-06-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

04 червня 2014 року м. Київ
В/800/2228/14

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

Головуючого судді-доповідача - Мороз
Л.Л.

Горбатюка С.А.

Васильченко Н.В.

Гончар
Л.Я.

Калашнікової О.В.

розглянувши заяву Київської обласної
митниці Державної митної служби
України про допуск до перегляду
Верховним Судом України ухвали Вищого
адміністративного суду України від
19.02.2014 року у справі за позовом
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Імпорт" до
Бориспільської митниці, Головного
управління Державного казначейства
України у Київській області, Головного
управління Державного казначейства
України у м. Києві про визнання
протиправними та нечинними рішень,
зобов'язання повернути надмірно
сплачені митні платежі та відшкодувати
безпідставно витрачені кошти, колегія
суддів,

в с т а н о в и л а :

Позивач звернувся в суд із позовом до
Бориспільської митниці, Головного
управління Державного казначейства
України у Київській області, Головного
управління Державного казначейства
України у м. Києві про визнання
протиправними та нечинними рішень,
зобов'язання повернути надмірно
сплачені митні платежі та відшкодувати
безпідставно витрачені кошти.

Постановою Кіровоградського окружного
адміністративного суду від 28.04.2011 року
позов задоволено частково. Визнано
протиправними та скасовано рішення
Бориспільської митниці про визначення
коду товару №КТ-122-1129-09 від 31.12.2009р.,
рішення Бориспільської митниці про
визначення митної вартості товару
№/2010/000197/1 від 03.02.2010р., в
задоволенні решти позовних вимог
відмовлено.

Ухвалою Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 28.03.2012 року апеляційну скаргу
відповідача залишено без задоволення,
постанову суду першої інстанції
залишено без змін.

Ухвалою Вищого адміністративного суду
України від 19.02.2014 року касаційну
скаргу відповідача залишено без
задоволення, постанову суду першої та
ухвалу суду апеляційної інстанції
залишено без змін.

У заяві про перегляд ухвали Вищого
адміністративного суду України від від
19.02.2014 року Київська обласна митниця
Державної митної служби України
посилається на те, що Вищий
адміністративний суд України
неоднаково застосував норми
матеріального права, що потягло за
собою ухвалення різних за змістом
судових рішень у подібних
правовідносинах.

Вивчивши заяву про перегляд судового
рішення та додані до неї матеріали,
колегія суддів Вищого
адміністративного суду України вважає,
що є підстави для допуску справи до
провадження Верховного Суду України.

Відповідно до статті 237 Кодексу
адміністративного судочинства
України, заява про перегляд судових
рішень в адміністративних справах може
бути подана виключно з мотивів:

1) неоднакового застосування судом
(судами) касаційної інстанції одних і
тих самих норм матеріального права, що
потягло ухвалення різних за змістом
судових рішень у подібних
правовідносинах;

2) встановлення міжнародною судовою
установою, юрисдикція якої визнана
Україною, порушення Україною
міжнародних зобов'язань при вирішенні
справи судом.

Ухвалою Вищого адміністративного суду
України від 19.02. 2014 касаційну скаргу
відповідача залишено без задоволення,
постанову суду першої та ухвалу суду
апеляційної інстанції залишено без
змін.

В заяві Київська обласна митниця
Державної митної служби України
посилається на те, що Вищий
адміністративний суд України
неоднаково застосував норми
матеріального права, що потягло за
собою ухвалення різних за змістом
судових рішень у подібних
правовідносинах.

З постанови Вищого адміністративного
суду України від 11.09.2013 року № К/800/15140/13
вбачається, що у справі було відмовлено
у задоволенні позову про скасування
рішення про визначення митної вартості
товарів, зобов'язання відповідача
визначити митну вартість на рівні
договірної вартості товару та
повернути надмірно сплачені кошти.

У зазначеній справі суд виходив з того,
що під час здійснення митного контролю
у митного органу виникли сумніви щодо
правильності визначення декларантом
митної вартості та достовірності
наданих декларантом до митного
оформлення відомостей, які містили
розбіжності, за результатами аналізу
митної вартості подібних товарів,
митне оформлення яких вже здійснено,
згідно бази даних Єдиної
автоматизованої інформаційної системи
Державної митної служби України було
виявлено, що заявлена позивачем митна
вартість є нижчою відносно рівня
митної вартості таких товарів,
імпортованих на митну територію
України.

Митницею було запропоновано позивачу
надати додаткові документи на
підтвердження митної вартості та
усунення наявних розбіжностей та
неточностей.

У зв'язку з відмовою позивача від
надання додаткових документів у
митниці не було можливості застосувати
митну вартість, визначену позивачем, що
дало митниці підстави для визначення
митної вартості товарів у спосіб,
передбачений ст.266 Митного кодексу
України.

Натомість у справі, про перегляд ухвали
Вищого адміністративного суду України
від 19.02.2014 року у якій ставиться
питання, суд виходив, зокрема, з того, що
зміст Постанови Кабінету Міністрів
України від 20.12.06 №1766, якою затверджено
Порядок декларування митної вартості
товарів, які переміщуються через
митний кордон України, та подання
відомостей для її підтвердження
(надалі - Порядок №1766) свідчить про те,
що вони не зобов'язують позивача надати
повний перелік документів відповідно
до пункту 11 Порядку № 1766. При цьому
формулювання "можуть подаватися",
вказує на те, що витребовування таких
документів може мати місце у випадку
наявності обґрунтованих сумнівів у
достовірності поданих декларантом
відомостей. Разом з тим, перевіряючи
надані декларантом документи для
підтвердження заявленої митної
вартості товару, імпортованого
позивачем, відповідач-1додатково
витребував перелік документів, при
цьому не зазначив, які саме обставини
ці документи повинні підтвердити.

У зазначеній справі прийнято рішення
про задоволення позову.

Отже, в оскаржуваній ухвалі Вищого
адміністративного суду України та
доданій ухвалі можливе неоднакове
судом касаційної інстанції одних і тих
самих норм матеріального права,
зокрема Порядку №1766, статей 88, 264, 265, що
потягло ухвалення різних за змістом
судових рішень у подібних
правовідносинах.

Колегія суддів приходить до висновку,
що заява про допуск про перегляд
судових рішень Верховним Судом України
оскаржуваної ухвали підлягає
задоволенню.

Керуючись статтями 236 - 240 Кодексу
адміністративного судочинства
України, Вищий адміністративний суд
України

УХВАЛИВ:

Заяву Київської обласної митниці
Державної митної служби України про
перегляд ухвали Вищого
адміністративного суду України від
19.02.2014 року задовольнити.

Допустити справу до провадження для
перегляду Верховним Судом України
ухвали Вищого адміністративного суду
України від 19.02.2014 року у справі за
позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Імпорт" до
Бориспільської митниці, Головного
управління Державного казначейства
України у Київській області, Головного
управління Державного казначейства
України у м. Києві про визнання
протиправними та нечинними рішень,
зобов'язання повернути надмірно
сплачені митні платежі та відшкодувати
безпідставно витрачені кошти.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді