Суддя: Мойсюк М.І.
Дата ухвалення: 2014-06-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 червня 2014 року
м. Київ К/9991/12825/11

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

Іваненко Я.Л.,
Мойсюка М.І., Тракало В.В.,

розглянувши в попередньому судовому
засіданні справу за адміністративним
позовом Свалявського районного центру
зайнятості - робочого органу Фонду
загальнообов'язкового державного
соціального страхування України на
випадок безробіття у Свалявському
районі Закарпатської області до
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Імперіал" про
стягнення заборгованості, за
касаційною скаргою Свалявського
районного центру зайнятості - робочого
органу Фонду загальнообов'язкового
державного соціального страхування
України на випадок безробіття у
Свалявському районі Закарпатської
області на ухвалу Окружного
адміністративного суду міста Києва від
7 грудня 2009 року та ухвалу Київського
апеляційного адміністративного суду
від 8 лютого 2011 року,-

у с т а н о в и л а :

У лютому 2007 року Свалявський районний
центр зайнятості - робочого органу
Фонду загальнообов'язкового
державного соціального страхування
України на випадок безробіття у
Свалявському районі Закарпатської
області звернувся до суду з позовом до
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Імперіал" про
стягнення заборгованості зі сплати
страхових внесків на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття в сумі 23489,39 грн. за 2006 рік.

Постановою Господарського суду
Закарпатської області від 20 березня 2007
року у задоволенні позову відмовлено.

Ухвалою Львівського апеляцій1ного
адміністративного суду від 26 червня 2007
року апеляційну скаргу позивача
залишено без розгляду з підстав
пропуску строку на апеляційне
оскарження.

Ухвалою Вищого адміністративного суду
України від 2 грудня 2008 року рішення
судів попередніх інстанцій залишні без
змін.

У січні 2009 року позивач звернувся
з заявою про перегляд за
нововиявленими обставинами постанови
Господарського суду Закарпатської
області від 20 березня 2007 року.

Оскаржуваною ухвалою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
7 грудня 2009 року, залишеною без змін
ухвалою Київського апеляційного
адміністративного суду від 8 лютого 2011
року, в задоволенні заяви позивача про
перегляд судового рішення за
нововиявленими обставинами
відмовлено.

У касаційній скарзі позивач,
посилаючись на порушення судами норм
процесуального права, просить судові
рішення скасувати.

Заслухавши доповідача, перевіривши
доводи касаційних скарг, матеріали
справи, колегія суддів, в межах статті
220 Кодексу адміністративного
судочинства України, дійшла висновку
про відхилення скарг з таких підстав.

Відмовляючи у перегляді судового
рішення за нововиявленими обставинами
суди, на підставі наявних у справі
даних встановили і правильно виходили
з того, що процесуальних підстав для
цього немає.

За приписами частин 1,2 статті 245 Кодексу
адміністративного судочинства України
постанова або ухвала суду, що набрала
законної сили, може бути переглянута у
зв'язку з нововиявленими обставинами.

Підставами для перегляду судового
рішення за нововиявленими обставинами
є: істотні для справи обставини, що не
були і не могли бути відомі особі, яка
звертається із заявою, на час розгляду
справи; встановлення вироком суду, що
набрав законної сили, завідомо
неправдивих показань свідка, завідомо
неправильного висновку експерта,
завідомо неправильного перекладу,
фальшивості документів або речових
доказів, що потягли за собою ухвалення
незаконного або необґрунтованого
рішення; встановлення вироком суду, що
набрав законної сили, вини судді у
вчиненні злочину, внаслідок якого було
ухвалено незаконне або необґрунтоване
рішення; скасування судового рішення,
яке стало підставою для прийняття
постанови чи постановлення ухвали, що
належить переглянути; встановлення
Конституційним Судом України
неконституційності закону, іншого
правового акта чи їх окремого
положення, застосованого судом при
вирішенні справи, якщо рішення суду ще
не виконано.

Аналізуючи наведені положення
процесуального Закону слід дійти
висновку, що нововиявлені обставини -
це юридичні факти, які мають істотне
значення для розгляду справи та
існували на час розгляду справи, але не
були і не могли бути відомі заявнику, а
також обставини, які виникли після
набрання судовим рішенням законної
сили та віднесені законом до
нововиявлених обставин.

Суди попередніх інстанцій дійшли
правильного висновку, що необхідними
умовами нововиявлених обставин,
визначених статтею 245 Кодексу
адміністративного судочинства України
є те, що вони існували на час розгляду
справи; ці обставини не могли бути
відомі заявникові на час розгляду
справи; вони входять до предмета
доказування у справі та можуть
вплинути на висновки суду про права та
обов'язки осіб, які беруть участь у
справі.

Також суди обґрунтовано встановили, що
підстава, на яку посилається позивач
для перегляду зазначеного судового
рішення, тобто Акт № 42 від 1 серпня 2007
року, не є нововиявленою обставиною у
розумінні статті 245 Кодексу
адміністративного судочинства
України. Правильним є висновок про те,
що даний Акт є обставиною новою, тобто
такою що виникла після вирішення спору
сторін по суті, та не могла бути відома
заявнику на час розгляду справи,
оскільки не існувала.

Таким чином підстав для визнання цього
Акту нововиявленою обставиною у судів
не було, як і підстав для задоволення
заяви.

Враховуючи наведене, рішення судів
відповідають дійсним обставинам
справи та нормам процесуального права,
доводи касаційної скарги їх висновків
не спростовують, а тому підстав для
скасування судових рішень колегія
суддів не вбачає.

За правилами частини першої статті 224
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд касаційної інстанцій
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

Не може бути скасовано правильне і
справедливе рішення суду з одних лише
формальних міркувань.

Керуючись статтями 223, 224, 231 Кодексу
адміністративного судочинства України
колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Свалявського
районного центру зайнятості - робочого
органу Фонду загальнообов'язкового
державного соціального страхування
України на випадок безробіття у
Свалявському районі Закарпатської
області відхилити, а ухвалу Окружного
адміністративного суду міста Києва від
7 грудня 2009 року та ухвалу Київського
апеляційного адміністративного суду
від 8 лютого 2011 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:
Я.Л. Іваненко

М.І. Мойсюк

В.В. Тракало