Справа № 826/20262/13-а
Суддя: Міщук М.С.
Дата ухвалення: 2014-07-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
Головуючий у 1-й інстанції: Смолій І.В.
Суддя-доповідач: Міщук М.С.
ПОСТАНОВА

Іменем України

09 липня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі:
головуючого судді
Міщука М.С. суддів:
Вівдиченко Т.Р., Гром Л.М. при
секретарі
Коток А.О. розглянувши у відкритому
судовому засіданні апеляційну скаргу
товариства з обмеженою
відповідальністю НВКФ «Вісмас-Техно»
на постанову Окружного
адміністративного суду міста Києва у
справі за позовом товариства з
обмеженою відповідальністю НВКФ
«Вісмас-Техно» до Державної податкової
інспекції у Святошинському районі
Головного управління Міндохоів у м.
Києві, третя особа - товариство з
обмеженою відповідальністю «ТВК
«Град» про визнання протиправним та
скасування податкового
повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИВ:

20 грудня 2013 року товариство з обмеженою
відповідальністю НВКФ «Вісмас-Техно»
(далі Товариство або позивач)
звернулося до Окружного
адміністративного суду міста Києва із
позовом до Державної податкової
інспекції у Святошинському районі
Головного управління Міндохоів у м.
Києві (далі ДПІ або відповідач), у якому
просило: визнати протиправним та
скасувати податкове
повідомлення-рішення № 000332250 від 28.09.2012
року.

Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
11 березня 2014 року у задоволенні позову
відмовлено.

В апеляційній скарзі про скасування
постанови Товариство посилається на
те, що позивачем надано необхідні
документи, що підтверджують факт
реальності господарських операцій, та
спрямованість на настання правових
насідків, передбачених умовам
договору.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
представників сторін, які з`явились у
судове засідання та перевіривши за
матеріалами справи наведені у скарзі
доводи колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає
задоволенню виходячи з наступного.

Яке вбачається з матеріалів справи, ДПІ
проведено документальну позапланову
виїзну перевірку позивача з питань
правомірності обчислення повноти та
своєчасності сплати до бюджету податку
на прибуток підприємств та податку на
додану вартість по взаємовідносинам з
ТОВ «ТВК «Град» за період з 01.01.2011 року
по 30.06.2012 року.

За результатами перевірки складено акт
№ 281/22-50/24076605 від 13.09.2012 року (далі Акт
перевірки), яким встановлено порушення:
підпункту 5.3.9 пункту 5.3 статті 5,
підпункту 11.2. пункту 11.2 статті 11 Закону
України «Про оподаткування прибутку
підприємств», та підпункту 14.1.228 пункту
14.1 статті 14, підпункту 138.1, пунктів 138.2,
138.8 статті 138, підпунктів 139.1.1, 139.1.9
пункту 139.1 статті 139 Податкового
кодексу України, в результаті чого
занижено зобов'язання з податку на
прибуток на загальну суму 1 415 706 грн.

На підставі Акта перевірки ДПІ
прийнято податкове
повідомлення-рішення № від 28.09.2012
року, яким позивачу донараховано
зобов'язання з податку на прибуток
підприємств на загальну суму 1 415 707 грн.,
тому числі за основним платежем на
суму 1 415 706 грн. та штрафні санкції на
суму 1 грн.

Відмовляючи у задоволенні позову суд
першої інстанції виходив з того, що
позивачем не доведено, що здійснені ним
господарські операції з контрагентами
носять реальний характер, а отримані
послуги (товар) використані в межах
господарської діяльності.

Колегія суддів не погоджується з таким
висновком суду першої інстанції.

Як вбачається з матеріалів справи, між
TOB «Вісмас-Техно» (покупець) та TOB «TBK
«Град» (постачальник) було укладено
договір поставки №021125 від 25.02.2011 року,
за умовами якого сторони погодили, що
постачальник зобов'язується поставити
і передати на умовах даного договору
товар у власність покупця, а покупець
приймає та оплачує на умовах та в
порядку, визначених цим договором,
товар в асортименті, кількості та за
цінами, вказаними у накладних, що
засвідчують передачу-приймання товару
від постачальника до покупця.

Відповідно до підпункту 1.2 договору
поставки, право власності на товар
переходить до покупця з моменту повної
оплати покупцем поставленої партії
товару.

Постачальник зобов'язується прийняти
від покупця замовлення на поставку
товару, погодити його та здійснити
поставку.

Підпунктом 2.3 договору встановлено, що
поставка товару здійснюється партіями
відповідно до замовлення; ціна,
асортимент та інші характеристики
товарів, що постачаються, визначаються
у видатковій накладній, яка має
відповідати замовленню.

Поставка товару здійснюється силами та
засобами постачальника.

На виконання вимог пункту 2.3 договору
поставки TOB «TBK» «ГРАД» в період з 01.03.2011
року по 13.09.2011 року поставило
комплектуючі для оргтехніки
найменування у кількості, вказаній у
видаткових накладних, які були видані
TOB TBK «ГРАД».

Товар, зазначений у видаткових
накладних, доставлявся транспортом TOB
«TBK» «ГРАД» до складу позивача,
розташованого за адресою: м. Київ, вул.
В. Василевської, 24, та вигружався
працівниками TOB НВКФ «ВІСМАС-ТЕХНО».

TOB НВКФ «ВІСМАС-ТЕХНО» здійснював
оплату товару шляхом перерахунку
коштів зі свого банківського рахунку
на рахунок TOB «TBK « ГРАД» згідно
виставлених рахунків та видаткових
накладних.

Придбаний товар у ТОВ«ТВК»ГРАД» на
загальну суму 7 330 838 грн. 20 коп. в тому
числі ПДВ 1 221 806 грн. 39 позивачем було
реалізовано контрагентам: ПП «ОРТЕКС» ,
ПП «Сервісний центр «Лібра-Лайн», TOB
«Компанія «Офіс-Комплект», ПП «НВФ
«Ідеал Принт», ПП «Аллєгро-опт», TOB
«КМТ-Сервіс».

На підтвердження виконання умов
зазначеного договору позивачем надано:
видаткові та податкові накладні,
договори поставок,
рахунками-фактурами, банківські
виписки по рахункам та платіжні
доручення, копії яких містяться у
додатках до матеріалів справи.

Вказані первинні документи за своєю
формою та змістом відповідають вимогам
чинного законодавства, засвідчують
факт виконання позивачем зобов'язань
за вказаними правочинами та
підтверджують господарські відносини
із TOB «TBK» «ГРАД».

Отже, фактичні обставини об'єктивно
засвідчують здійснення господарської
діяльності між позивачем та TOB «TBK»
«ГРАД» і правомірність нарахування
податкового кредиту та віднесення
відповідних сум до складу валових
витрат, відповідно до первинних
бухгалтерських документів та по
податкових накладних, які виписані на
виконання умов викладених вище
договірних відносин.

Підставою для донарахування позивачу
зобов'язань з податку на додану
вартість та податку на прибуток
слугували висновки акту ДПІ у
Голосіївському районі м. Києва ДПС №
484/3-22-70-37165086 від 27.07.2012 року «про
неможливість проведення зустрічної
звірки TOB «TBK» «ГРАД» щодо
підтвердження господарських відносин
з платниками податків за період з 01.12.2010
року по 28.02.2012 року», та згідно з якими у
товариства відсутні складські
приміщення, транспортні засоби та інші
засоби, необхідні для здійснення
господарської діяльності, а отже
відсутня можливість для реального
виконання своїх зобов'язань по
укладеним правочинам, у тому числі і з
позивачем.

У зв'язку із цим ДПІ дійшла висновку про
безпідставне віднесення позивачем до
складу валових витрат коштів,
сплачених у взаємовідносинах з ТОВ
«ТВК «Град», вважаючи, що правочин
укладений позивачем з таким
контрагентом без мети настання
реальних наслідків, та на переконання
податкового органу, є нікчемним.

Однак, колегія зазначає, що вказаний
акт зустрічної перевірки ТОВ «ТВК
«Град» не може оцінюватися податковим
органом як підстава для визнання
правочину нікчемним.

Відповідно до норм ПК України
оформлення результатів перевірок
здійснюється шляхом складання акта
перевірки, який є носієм доказової
інформації та повинен містити висновки
посадових осіб податкового органу про
порушення суб'єктом господарювання
законодавства.

В свою чергу, метою проведення
зустрічної звірки платника податків є
виключно отримання податкової
інформації, тобто, зібрання відомостей,
які розкривають процес поточної
господарської діяльності платника
податків, дані про його контрагентів,
кількісні, якісні та інші
характеристики отриманих та наданих
товарів (робіт, послуг).

Колегія суддів звертає увагу, що
зустрічні звірки не є перевірками
платника податків, письмовий документ,
який складається після проведення
зустрічної звірки (довідка) та у разі
неможливості її проведення (акт) не
може містити у собі висновки посадових
осіб податкового органу про порушення
суб'єктом господарювання вимог чинного
законодавства, у тому числі, і про
реальність, повноту, достовірність
господарських операцій такої особи.

Зважаючи на те, що проведення
зустрічних звірок суб'єктів
господарювання має на меті лише
отримання від таких осіб податкової
інформації, висновки актів зустрічних
звірок, не відповідають суті та
визначеному змісту акта про перевірку
платника податків.

На момент складання податкових
накладних TOB «TBK» «ГРАД» був
зареєстрований як платник податку на
додану вартість у встановленому
законодавством порядку, а тому мав
право нараховувати податок на додану
вартість та складати податкові
накладні на кожну поставку послуг.

В свою чергу, податкові накладні, на
підставі яких позивач формував
податковий кредит, відповідають
вимогам, встановленим пунктом 201.1
статті 201 Податкового кодексу України.

Разом з тим, колегія суддів зазначає, що
Акт перевірки не містить жодних
посилань, з яких підстав відповідач
вважає угоди, здійснені позивачем,
нікчемними правочинами, а також яким
чином укладені угоди порушують
публічний порядок.

Доказів того, що позивачу було відомо,
що він мав господарські відносини із
підприємством, що має ознаки
фіктивності, ДПІ суду не надало, не
вбачаються вони і з матеріалів справи.

Крім того, чинне законодавство не
зобов'язує платника податків
перевіряти безпосереднього
контрагента на предмет виконання ним
вимог податкового законодавства та
його безпосередню наявність за
місцезнаходженням перед тим, як
відносити відповідні суми витрат до
валових витрат та суми податку на
додану вартість до податкового
кредиту.

Неприпустимість притягнення до
відповідальності однієї компанії, у
випадку за неправомірні дії іншої
компанії підтверджується практикою
Європейського суду з прав людини.
Європейський суд з прав людини чітко
визначає правило індивідуальної
відповідальності платника податків.
Тобто, добросовісний платник податків
не має зазнавати негативних наслідків
через порушення з боку його
контрагентом.

Слід зазначити, що одним з основних
завдань органів державної податкової
служби є здійснення контролю за
дотриманням податкового законодавства
і надання роз'яснень законодавства з
питань оподаткування платників
податку.

Жодним законом не передбачено право
органу державної податкової служби
самостійно, в позасудовому порядку,
визнавати нікчемними правочини і дані,
вказані платником податків в
податкових деклараціях.

За наявності ознак нікчемності
правочину податкові органи мають право
звертатись до судів із позовом про
стягнення в дохід держави коштів,
отриманих по правочинах, здійснених з
метою, що свідомо суперечить інтересам
держави і суспільства, посилаючись на
їх нікчемність.

Станом на час прийняття
повідомлень-рішень компетентним
органом не встановлено наявності
умислу службових осіб позивача або TOB
«TBK» «ГРАД» на укладення угоди,
спрямованої на порушення публічного
порядку.

Навпаки колегія суддів враховує, що
ухвалою Київського апеляційного
адміністративного суду м. Києва від 14
лютого 2013 року залишено без змін
постанову Окружного адміністративного
суду м. Києва від 28 вересня 2012 року у
справі № 2а-6537/12/2670, якою задоволено
позовні вимоги позивача, визнано
протиправним податкове
повідомлення-рішення № від 30.11.2011
року, прийнятого відповідачем на
підставі акту перевірки
фінансово-господарської діяльності
позивача та TOB «TBK» «ГРАД» за період з
01.04.2011 року по 30.06.2011 року.

Згідно із частиною 1 статті 72 Кодексу
адміністративного судочинства України
обставини, встановлені судовим
рішенням в адміністративній, цивільній
або господарській справі, що набрало
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Таким чином, договір, укладений між
позивачем та TOB «TBK» «ГРАД» не є таким,
що порушує публічний порядок та
суперечить інтересам держави та
суспільства, а відтак він не може бути
визнаний нікчемним.

Судом першої інстанції, всупереч
наведеним обставинам було прийнято
постанову про відмову в задоволенні
позову.

При цьому, суд першої інстанції
посилається на пояснення директора TOB
«TBK» «ГРАД» Липового A.B., в яких
зазначено, що він фактично не
здійснював фінансово господарську
діяльність у згаданому товаристві та
дійшов висновку, що
фінансово-господарська діяльність TOB
«TBK» «ГРАД» здійснювалась поза межами
правового поля.

Відповідно до статті 205 Кримінального
кодексу України, фіктивне
підприємництво - створення або
придбання суб'єктів підприємницької
діяльності (юридичних осіб) з метою
прикриття незаконної діяльності або
здійснення видів діяльності, щодо яких
є заборона.

Факт створення фіктивного
підприємства підтверджується лише
обвинувальним вироком щодо службових
осіб підприємства або інших осіб, які
були причетні до незаконної
діяльності, який набрав законної сили.

Проте, на даний час обвинувального
вироку щодо службових осіб TOB «TBK «ГРАД»
або будь-яких інших осіб, які були
причетні, начебто, до фіктивної
діяльності даного підприємства, у
матеріалах справи відсутні.

Більш того, відсутнє кримінальне
провадження за ознаками, передбаченого
статтями 205, 212 КК України відносно
службових осіб TOB «TBK» «ГРАД».

Отже, висновки суду першої інстанції
щодо фіктивності TOB «TBK «ГРАД» є
передчасними.

Виходячи з наведеного, колегія суддів
дійшла висновку про обґрунтованість
позовних вимог.

Таким чином, доводи апеляційної скарги
спростовують висновки суду першої
інстанції, зроблені з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
у зв'язку із чим колегія суддів вважає
за необхідне апеляційну скаргу
задовольнити.

Керуючись статтями 160, 195, 196, 198, 202, 205, 207
КАС України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу товариства з
обмеженою відповідальністю НВКФ
«Вісмас-Техно» задовольнити.

Постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 11 березня 2014 року
скасувати та прийняти нову постанову,
якою позовні вимоги задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення-рішення № 000332250
від 28.09.2012 року.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь товариства з обмеженою
відповідальністю НВКФ «Вісмас-Техно»
судові витрати у розмірі 2894 грн. 81 коп.

Постанова набирає законної сили з
моменту її проголошення та може бути
оскаржена протягом двадцяти днів
шляхом подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий суддя

Судді:

Повний текст рішення складено 14.07.2014

Головуючий суддя

Міщук М.С.

Судді:

Бєлова Л.В.

Гром Л.М.