Справа № 2308/648/2012
Суддя: Желтобрюх І.Л.
Дата ухвалення: 2014-06-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
права: № 2308/648/2012
Головуючий у 1-й інстанції: Штрих К.М.
Суддя-доповідач: Желтобрюх І.Л.
ПОСТАНОВА

Іменем України

12 червня 2014 року м.
Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючої-судді:
Желтобрюх І.Л.,

суддів:
Мамчура Я.С.,

Шостака О.О.,

при секретарі:
Оліщук А.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Києві
апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову
Канівського міськрайонного суду
Черкаської області від 15 червня 2012 року
у справі за адміністративним позовом
ОСОБА_3 до Управління Пенсійного фонду
України в м. Каневі та Канівському
районі Черкаської області про визнання
неправомірними дій та зобов'язання
призначити пенсію за віком підвищеного
розміру, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернувся до Канівського
міськрайонного суду Черкаської
області з позовом до Управління
Пенсійного фонду України в м. Каневі та
Канівському районі Черкаської області
та просив визнати протиправними дії
відповідача щодо відмови в призначенні
пенсії за віком підвищеного розміру,
визнати за ним право на пенсію за віком
в підвищеному розмірі та зобов'язати
відповідача здійснити перерахунок
пенсії в підвищеному розмірі з 11 жовтня
2009 року.

Справа неодноразово переглядалась
судами різних інстанцій.

Постановою Канівського міськрайонного
суду Черкаської області від 15 червня 2012
року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим судовим
рішенням позивач подав апеляційну
скаргу, в якій просив постанову суду
першої інстанції скасувати як таку, що
ухвалена з порушенням норм
матеріального та процесуального права
та ухвалити нове рішення, яким позов
задовольнити. В обґрунтування вимог
апеляційної скарги посилається на те,
що оскаржувана постанова порушує його
конституційні права та вважає
несправедливим те, що його право на
підвищений розмір пенсії залежить від
такої формальної підстави, як заява про
отримання пенсії з більш пізнього
терміну.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників
процесу, які з'явилися у судове
засідання, вивчивши матеріали справи,
дослідивши й проаналізувавши доводи
апеляційної скарги і докази на їх
підтвердження, колегія суддів вважає,
що апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції,
20 жовтня 2009 року позивач звернуся із
заявою до начальника УПФУ в м. Каневі
щодо призначення йому пенсії за віком
підвищеного розміру.

На його звернення відповідачем були
надані відповіді за №5876/02 від 23.11.2009 та
за №6384/02 від 18.12.2009. У листі від 18.12.2009
відповідач відмовив у задоволенні його
вимоги з тих підстав, що позивач не
звертався із заявою про одержання
пенсії з більш пізнього строку при
досягненні пенсійного віку у 2004 році.

Вважаючи таку відмову неправомірною,
позивач звернувся до суду з даним
адміністративним позовом.

Відмовляючи в задоволенні
адміністративного позову, суд першої
інстанції дійшов висновку, що
невиконання позивачем вимог,
визначених Порядком подання та
оформлення документів для призначення
( перерахунку) пенсії, унеможливлює
задоволення позову.

Колегія суддів не погоджується з таким
висновком суду першої інстанції та
виходить з такого.

Під час розгляду справи, ОСОБА_3
неодноразово наголошував на тому, що
заява про відстрочення строку
призначення пенсії була подана ним до
територіального органу УПФУ ще в 2004
році, однак подальша її доля йому не
відома. На підтвердження цього факту
ним було заявлено клопотання про допит
свідка, - ОСОБА_4, який підтвердив
звернення позивача в 2004 році до органів
Пенсійного фонду із заявою про
відстрочення пенсії, та надано всі
докази, які він мав у своєму
розпорядженні.

Відповідно до ч.1 ст.69 КАС України
доказами в адміністративному
судочинстві є будь-які фактичні дані,
на підставі яких суд встановлює
наявність або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
осіб, які беруть участь у справі, та
інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи. Ці дані
встановлюються судом на

підставі пояснень сторін, третіх осіб
та їхніх представників, показань
свідків, письмових і речових доказів,
висновків експертів.

В свою чергу, колегія суддів звертає
увагу, що за приписами ч.2 ст.72 КАС
України в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

В ході касаційного перегляду справи,
Вищий адміністративний суд України
наголосив на необхідності дослідження
журналів реєстрації вхідної та
вихідної кореспонденції Управління
Пенсійного фонду України в м. Каневі та
Канівському районі Черкаської області
за 2004- 2009 роки, однак при повторному
розгляді справи судом першої інстанції
було встановлено, що журнали вхідної та
вихідної кореспонденції за 2004- 2009 роки
були знищені в жовтні 2011 року за
терміном зберігання.

На час досягнення позивачем пенсійного
віку механізм відстрочення строку
виходу на пенсію було визначено
Законом України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування».

Відповідно до ст. 26 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» особи мають право на
призначення пенсії за віком після
досягнення чоловіками 60 років, жінками
- 55 років та наявності страхового стажу
не менше п'яти років.

Статтею 55 Закону України «Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали в наслідок Чорнобильської
катастрофи» визначено, що особам, які
працювали або проживали на територіях
радіоактивного забруднення, пенсії
надаються із зменшенням пенсійною
віку, встановленого для одержання
державних пенсій: особи, які постійно
проживали або постійно проживають чи
постійно працювали або постійно
працюють у зоні посиленого
радіологічного контролю за умови, що
вони за станом на 1 січня 1993 року
прожили або відпрацювали у пій зоні не
менше 4 років - 2 роки та додатково 1 рік
за 3 роки проживання, роботи, але не
більше 5 років.

Відповідно до ст. 29 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» особі, яка набула права на
пенсію за віком відповідно до цього
Закону, але після досягнення
пенсійного віку, передбаченого статтею
26 цього Закону, виявила бажання
працювати і одержувати пенсію з більш
пізнього строку, пенсія за віком
призначається з урахуванням
страхового стажу на день звернення за
призначенням пенсії з підвищенням
розміру пенсії за віком, обчисленого
відповідно до ст.27 цього Закону, за
кожний повний рік страхового стажу
після досягнення пенсійного віку.

Стаття 44 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування»передбачає порядок
звернення за призначенням
(перерахунком) пенсії, зокрема, що заява
про призначення (перерахунок) пенсії
або про її відстрочення та необхідні
документи подаються до територіальною
органу Пенсійного фонду або до
уповноваженого ним органу чи
уповноваженій особі в порядку
визначеному правлінням Пенсійного
фонду за погодженням із спеціально
уповноважений центральним органом
виконавчої влади у сфері праці та
соціальної політики, особисто або
через представника, який діє на
підставі виданої йому довіреності,
посвідченої нотаріально.

За таких обставин, колегія суддів
дійшла висновку, що відповідач як
суб'єктом владних не спростував факту
звернення позивача із. заявою про
відстрочення строку призначення
пенсії.

Більше того, з 01 жовтня 2011 року, у
зв'язку із набранням чинності Закону
України «Про заходи щодо законодавчого
забезпечення реформування пенсійної
системи», механізм відстрочення виходу
на пенсію змінився.

Так, на даний час у разі виявлення
бажання відстрочити вік виходу на
пенсію, особі при досягненні
пенсійного віку не потрібно звертатися
до органів Пенсійного фонду із заявою
про те, що вона бажає працювати і
одержувати пенсію з більш пізнього
строку, а відстрочення віку виходу на
пенсію визначається за фактом
звернення за призначенням пенсії
(зміни до ст.29 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування»).

Аналогічне твердження було висловлене
і заступником начальника УПФУ в м.
Черкасах в інтерв'ю, що було дане нею в
газеті «Нова Доба» в січні 2013 року.

Аналізуючи вищевикладені норми
матеріально права, колегія суддів
вважає, що з прийняттям Закону України
«Про заходи щодо законодавчого
забезпечення реформування пенсійної
системи» особи, що звернулися пізніше
за призначенням пенсії опинилися в
більш привілейованому положенні, аніж
ті, що звернулися за таким призначенням
до 01 жовтня 2011 року.

За приписами статті 24 Конституції
України, що є нормою прямою дії,
громадяни мають рівні конституційні
права і свободи та є рівними перед
законом. Не може бути привілеїв чи
обмежень за ознаками раси, кольору
шкіри, політичних, релігійних та інших
переконань, статі, етнічного та
соціального походження, майнового
стану, місця проживання, за мовними або
іншими ознаками.

Також, суд апеляційної інстанції
керується принципом верховенства
права, відповідно до якого зокрема
людина, її права та свободи визнаються
найвищими цінностями та визначають
зміст і спрямованість діяльності
держави (ч.1 ст.8 КАС України).

Відповідно до ст. 46 Конституції України
громадяни мають право на соціальний
захист, що включає право на
забезпечення їх у разі повної,
часткової або тимчасової втрати
працездатності, втрати годувальника,
безробіття з незалежних від них
обставин, а також у старості та в інших
випадках, передбачених законом.

Відповідно до частини 1 статті 1
Протоколу № 1 Конвенції про захист прав
людини і основоположних свобод (далі
Конвенція), ст. 17-1 Конвенції кожен має
право мирно володіти своїм майном,
ніхто не може бути позбавлений свого
майна інакше, як в інтересах
суспільства і на умовах, передбачених
законом або загальними принципами
міжнародного права, державам-учасницям
Конвенції заборонено скасовувати
встановлені нею права.

Закріплене Конвенцією поняття «майно»
являє собою «існуюче майно» або засоби,
включаючи право вимоги, відповідно до
якого заявник може стверджувати, що він
має принаймні «законне сподівання»
стосовно ефективного здійснення права
власності (справа «Принц Ліхтенштейну
Ганс-Адам ІІ проти Німеччини», заява №
42527/98, рішення від 12.07.2001 р. п. 83).

Так, позивач як особа, на яку
поширюється дія ст.55 Закону України
«Про статус та соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», набув
право на призначення йому пенсії з
10.10.2004. Дана обставина встановлена
судом першої інстанції та не
заперечується відповідачем.
Продовжуючи працювати, без отримання
пенсійних виплат, позивач мав всі
підстави очікувати в подальшому
нарахування та виплату йому пенсії в
підвищеному розмірі відповідно до ст.27
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» та не повинен був
контролювати процес отримання та
належної реєстрації відповідачем його
заяви про відстрочення пенсії.

Крім того, проаналізувавши зміни до
законодавства, що регулює спірні
правовідносини, та враховуючи той факт,
що на даний час звернення особи до
органів УПФУ із заявою про
відстрочення строку виходу на пенсію
не є обов'язковим, колегія суддів
апеляційної інстанції дійшла висновку
про недопустимість обмеження права
позивача на пенсію в підвищеному
розмірі лише на підставі недоведення
останнім факту звернення із такою
заявою, а відтак, і позовні вимоги
ОСОБА_3 є законними, обґрунтованими, та
підлягають задоволенню в повному
обсязі.

Отже, висновки суду не відповідають
обставинам та допущено порушення норм
матеріального права, а тому, у
відповідності до ст.202 КАС України,
постанова Канівського міськрайонного
суду Черкаської області від 15 червня 2012
року підлягає скасуванню з ухваленням
нового судового рішення про
задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст.160, 167, 195, 198, 202, 205, 206, 212, 254
КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Постанову Канівського міськрайонного
суду Черкаської області від 15 червня 2012
року скасувати.

Адміністративний позов ОСОБА_3
задовольнити.

Визнати протиправними дії Управління
Пенсійного фонду України в м. Каневі та
Канівському районі Черкаської області
щодо призначення пенсії за віком у
меншому розмірі з 11 жовтня 2009 року.

Визнати право ОСОБА_3 на пенсію за віком
у підвищеному розмірі.

Зобов'язати Управління Пенсійного
фонду України в м. Каневі та
Канівському районі Черкаської області
провести ОСОБА_3 перерахунок пенсії за
віком у підвищеному розмірі з 11 жовтня
2009 року.

Постанова набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржена протягом двадцяти днів з дня
складення в повному обсязі шляхом
подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуюча:

Судді:

Повний текст постанови виготовлено 17
червня 2014 року.

Головуючий суддя

Желтобрюх І.Л.

Судді:

Мамчур Я.С