Справа № 521/3260/14-а
Суддя: Целух А. П.
Дата ухвалення: 2014-07-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 521/3260/14-а
Провадження № 2-а/521/191/14
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

« 02» липня 2014 року Малиновський
районний суд м. Одесав складі:

Головуючого судді - Целуха А.П.

при секретарі судового засідання -
Корнієнко Л.В.,

розглянувши в відкритому судовому
засіданні в м.Одеса справу за
адміністративним позовом ОСОБА_1 до
Південної митниці Міндоходів про
скасування постанови у справі про
порушення митних правил, -

ВСТАНОВИВ:

11 березня 2014 року ОСОБА_1 звернувся до
Малиновського районного суду м. Одеси з
позовом до Південної митниці
Міндоходів, в якому просив суд ухвалити
постанову, якою скасувати постанову в
справі про порушення митних правил
№1028/50000/13 від 05 березня 2014 року, якою
його притягнуто до адміністративної
відповідальності за ст. 485 МК України у
вигляді штрафу розміром 300 відсотків
несплаченої суми митних платежів у
розмірі 27973,77 грн.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що 06
жовтня 2013 року, о 21 годині 40-45 хвилин,
він, працюючи на посаді вантажника СООП
TOB «Аеропорт Хендлінг», виконуючи свої
безпосередні обов'язки, після прибуття
до Міжнародного аеропорту «Одеса»
повітряного судна «Стамбул - Одеса» на
прохання громадянина Азербайджану
ОСОБА_2 перемістити 3 багажні місця
через зону митного контролю, оглянув
бірки на зазначених багажних місцях та,
переконавшись що на бірках, які були
прикріплені до кожного багажного місця
окремо, вказано прізвище громадянина
Азербайджану ОСОБА_2, як власника цих
багажних місць, позивач, в його
присутності, погрузив зазначений багаж
на вантажний візок, та став прямувати в
напрямку митного контролю. Що
знаходилось у вказаних багажних місцях
позивачу відомо не було. Рішення щодо
обрання зони переміщення через митний
кордон, а саме: зони спрощеного порядку
проходження митного контролю «зелений
коридор» 3 багажних місць, обирав
ОСОБА_2. За його вказівкою позивач, в
його присутності та супроводі,
перетнув «білу лінію», що означає
закінчення «зеленого коридору». І
тільки після проведення митного огляду
працівниками митниці зазначеного
багажу позивач дізнався, що
знаходилось в багажних місцях, які він
перевозив. Після перевірки документів
посадовою особою митного органу на
нього було складено протокол про
порушення митних правил за ст. 485 МК
України.

Вважає висновки відповідача, щодо
наявності в його діях складу
правопорушення, передбаченого ст. 485 МК
України безпідставними, оскільки він
не є власником зазначених багажних
місць, не використовував їх в особистих
потребах, та не мав наміру ухилитись
від митного контролю.

Крім того посилається на те, що під час
складання протоколу про порушення
митних правил та винесенні
оскаржуваної постанови відповідачем в
порушення ст. 486 МК України справа
розглянута без дотримання принципів
всебічності, повноти і об'єктивності
з'ясування обставин справи, як того
вимагають завдання провадження в
справах про порушення митних правил.

З урахуванням наведених обставин
позивач просив скасувати постанову про
порушення митних правил.

В судовому засіданні представник
позивача підтримав позовні вимоги в
повному обсязі та просив їх
задовольнити.

Представник Південної митниці
Міндоходів заперечував проти
задоволення позову, посилаючись на
безпідставність та необґрунтованість
заявлених вимог, вважаючи, що позивач
ОСОБА_1 вчинив адміністративне
правопорушення, передбачене статтею 485
МК України при переміщенні на митну
територію України багажних місць.

Заслухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали справи,
вислухавши показання свідків, суд
приходить до висновку про задоволення
позову виходячи з наступного.

Як встановлено судом, 06 жовтня 2013 року,
ОСОБА_1, працюючи на посаді вантажника
СООП TOB «Аеропорт Хендлінг», виконуючи
свої безпосередні обов'язки, після
прибуття до Міжнародного аеропорту
«Одеса» повітряного судна «Стамбул -
Одеса», на прохання громадянина
Азербайджану ОСОБА_2 перемістити 3
багажні місця через зону митного
контролю, оглянув бірки на зазначених
багажних місцях та, переконавшись що на
бірках, які були прикріплені до кожного
багажного місця окремо, вказано
прізвище громадянина Азербайджану
ОСОБА_2, як власника цих багажних місць,
позивач, в його присутності, погрузив
зазначений багаж на вантажний візок та
став прямувати в напрямку митного
контролю. Що знаходилось у вказаних
багажних місцях позивачу відомо не
було. Рішення щодо обрання зони
переміщення через митний кордон, а
саме: зони спрощеного порядку
проходження митного контролю «зелений
коридор» 3 багажних місць, обирав
ОСОБА_2. За його вказівкою позивач, в
його присутності та супроводі,
перетнув «білу лінію», що означає
закінчення «зеленого коридору»

Постановою Південної митниці
Міндоходів від 05.03.2014 року в справі про
порушення митних правил №1028/50000/13
позивача, у його відсутності,
притягнуто до адміністративної
відповідальності за ст. 485 МК України у
виді штрафу 27973,77 грн.

Окрім зазначеного, 25.12.2013 року
Південною Митницею Міндоходів
отримано лист ТОВ «Аеропорт Хендлінг»
від 14.12.2013 року з вказівкою від 05.06.2013
року №96 щодо надання допомоги
пасажирам авіарейсів в
транспортуванні багажу до виходу з
контрольованої зони.

Отже, позивач діяв в рамках своїх
посадових обов'язків , а саме - діяв в
рамках посадової інструкції
вантажника СООП TOB «Аеропорт Хендлінг»,
що вбачається із матеріалів справи, та
що підтверджено показаннями свідків,.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ.

Згідно зі статтею 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення. Суб'єкт владних
повноважень повинен подати суду всі
наявні у нього документи та матеріали,
які можуть бути використані як докази у
справі.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України
передбачено, що органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Положення ст. ст. 529-530 МК України
передбачають можливість оскарження
постанови митниці до суду та перевірку
законності та обґрунтованості
постанови у справі про порушення
митних правил судом, що здійснюється в
порядку, встановленому КАС України.

Законодавством встановлено, що
адміністративне стягнення за
порушення митних правил не може бути
застосовано інакше, як на підставі та в
порядку, що встановлені цим Кодексом та
іншими законами України. Дана норма
кореспондується із нормами ст. 62
Конституції, відповідно до ч. 3 якої
обвинувачення не може ґрунтуватись на
доказах, одержаних незаконним шляхом, а
також на припущеннях. Усі сумніви щодо
доведеності вини особи тлумачаться на
її користь.

Відповідно до ст. 531 МК України
підставами для скасування постанови
про накладення адміністративного
стягнення за порушення митних правил
або про припинення провадження у
справі про порушення митних правил є, в
тому числі, відсутність у діях особи,
яка притягується до відповідальності,
ознак порушення митних правил;
необ'єктивність або неповнота
провадження у справі або
необ'єктивність її розгляду;
невідповідність викладених у
постанові висновків фактичним
обставинам справи; обмеження прав
учасників провадження у справі про
порушення митних правил та її розгляду;
неправильна або неповна кваліфікація
вчиненого правопорушення.

Судом встановлено, що в протоколі про
порушення митних правил від 05.03.2014
року не встановлені і не вказані такі
важливі обставини справи, як те, що
саме власник майна винний у скоєнні
даного правопорушення..

Відповідно ж до п. 8 ч. 2 ст. 494 МК України
протокол про порушення митних правил,
крім визначених законом даних, повинен
містити інші необхідні відомості для
вирішення справи. Тому, виходячи з п. 2 ч.
1 ст. 497 МК України, якщо у справах про
порушення митних правил поряд з особою,
яка притягується до відповідальності
за порушення митних правил, беруть
участь заінтересовані особи, котрі є
власниками товарів, транспортних
засобів, зазначених у п. 3 ст. 461 цього
Кодексу, та які згідно зі ст. 498 МК
України мають ті ж права, що й особи, які
притягуються до адміністративної
відповідальності, в тому числі право
оскарження постанови судді, то в
протоколі про порушення митних правил
обов'язково мають зазначатися
відомості про цих осіб, зокрема П. І. Б.
та місце проживання для фізичних осіб
та найменування і місце знаходження
для юридичних осіб. За відсутності
вказаних даних суди, згідно з п. 1 ч. 1 ст.
527 МК України, повинні приймати рішення
про проведення додаткової перевірки
для встановлення власників товарів і
транспортних засобів, оскільки за їх
відсутності при розгляді справи суд не
в змозі забезпечити дотримання прав
цих осіб, наданих їм законом (зокрема,
бути присутнім під час розгляду справи
та брати участь у судових засіданнях,
подавати докази, брати участь у їх
дослідженні, заявляти клопотання, під
час розгляду справи користуватися
юридичною допомогою захисника,
виступати рідною мовою і користуватися
послугами перекладача, давати усні та
письмові пояснення, подавати свої
доводи, міркування та заперечення,
оскаржувати постанову судді).

Всі ці, наявні і не враховані при
винесенні оскаржуваної постанови від
05.03.2014 року та встановлені судом
обставини, надавали позивачу,
відповідно до статті 380 Митного кодексу
України, підстави вибрати смугу руху,
позначену символами зеленого кольору
("зелений коридор"), призначену для
переміщення товарів в обсягах, що не
підлягають оподаткуванню митними
платежами, не підпадають під
встановлені законодавством заборони
або обмеження щодо ввезення на митну
територію України або вивезення за
межі цієї території і не підлягають
письмовому декларуванню. Декларування
автомобільних транспортних засобів і
товарів здійснюється шляхом вчинення
дій.

«Особа, яка здійснює переміщення
автомобільних транспортних засобів і
товарів через митний кордон України,
самостійно обирає смугу руху ("зелений"
або "червоний" коридор) для проходження
митного контролю». (п.13 Типової
технологічної схеми здійснення
митного контролю автомобільних
транспортних засобів перевізників і
товарів, що переміщуються ними, у
пунктах пропуску через державний
кордон, затвердженої постановою
Кабінету Міністрів України від 21
травня 2012 р. N 451).

Відповідно до пп. 23 п. 1 ст. 4 Митного
Кодексу України митне оформлення - це
виконання митних формальностей,
необхідних для випуску товарів,
транспортних засобів комерційного
призначення.

При цьому митне оформлення вважається
завершеним після виконання всіх митних
формальностей, визначених цим Кодексом
відповідно до заявленого митного
режиму, що засвідчується митним
органом шляхом проставляння
відповідних митних забезпечень (у тому
числі за допомогою інформаційних
технологій), інших відміток на митній
декларації або документі, який
відповідно до законодавства її
замінює, а також на товаросупровідних
та товарно-транспортних документах у
разі їх подання на паперовому носії (п. 4
ст. 255 Кодексу).

Окрім того, суд зазначає, що ст. 485 МК
України визначає правопорушенням дії,
спрямовані на неправомірне звільнення
від сплати митних платежів чи
зменшення їх розміру, а також інші
протиправні дії, спрямовані на
ухилення від сплати митних платежів.

Зі змісту ст.485 Митого кодексу України
випливає, що склад вказаного порушення
обумовлює наявність в діях декларанта
особливої мети - ухилення від сплати
податків та зборів, або зменшення їх
розміру, та вини у формі прямого умислу.

Про те, на переконання суду, такі дії
позивача були спрямовані на вибір
спрощеного порядку митного оформлення,
а не на ухилення від сплати митних
платежів.

Висновок про виявлення факту порушення
митних правил, що відповідно до ст. 360
МКУ є підставою для порушення справи
про порушення митних правил, повинен
робитись виключно за умови достатності
даних, що вказують на наявність складу
правопорушення, елементом якого є вина
суб'єкта.

Вирішуючи питання про притягненням
позивача до відповідальності за
порушення вимог ст. 485 МК України
відповідач керувався виключно
припущеннями, оскільки не зміг надати
суду переконливих доказів порушення
вимог митних правил за вказаною
статтею.

Обставинами, які свідчать про
наявність чи відсутність вини
правопорушника, є, крім іншого, ступінь
складності і неоднозначності
класифікації тих чи інших дій та
застосування діючого законодавства.

Спір виник в результаті неоднакового
розуміння сторонами вимог чинного
законодавства, яке регулює спірні
правовідносини, що призвело до
неможливості виробити узгоджене
рішення щодо взаємних прав та
обов'язків, а спір щодо фактичних
обставин у справі між сторонами
відсутній.

При таких обставинах, відповідач
повинен був керуватися наступними
положеннями ч.4. ст. 3 МК України і
прийняти рішення на користь позивача: «
У разі якщо норми законів України чи
інших нормативно-правових актів з
питань державної митної справи
допускають неоднозначне (множинне)
трактування прав та обов'язків
підприємств і громадян, які
переміщують товари, транспортні засоби
комерційного призначення через митний
кордон України або здійснюють операції
з товарами, що перебувають під митним
контролем, чи прав та обов'язків
посадових осіб митних органів,
внаслідок чого є можливість прийняття
рішення як на користь таких
підприємств та громадян, так і на
користь митного органу, рішення
повинно прийматися на користь
зазначених підприємств і громадян».

Відповідно до вимог ст.531 МК України,
підставами для скасування або зміни
постанови про накладення
адміністративного стягнення за
порушення митних правил є: відсутність
у діях особи, яка притягується до
відповідальності, ознак порушення тих
митних правил, які ставляться в вину
правопорушнику.

При таких обставинах суд дійшов до
обґрунтованого висновку про те, що
постанова в справі про порушення
митних правил №1028/50000/13 від 05 березня 2014
року, якою позивача притягнуто до
адміністративної відповідальності за
ст. 485 МК України у виді штрафу 27973,77 грн.
- не відповідає вимогам закону (ст.ст. 3,
255,485, 494МК України), постанова не
підтверджує наявність вказаного в ній
адміністративного правопорушення та
інші обставини, що мають значення для
прийняття рішення про притягнення
особи до адміністративної
відповідальності. Постанова винесена
за відсутності належних та допустимих
доказів, які б підтверджували
наявності у позивача мети на ухилення
від сплати податків та зборів, або
зменшення їх розміру, та вини у формі
прямого умислу, а тому є
необґрунтованою та упередженою, у
зв'язку з чим позовні вимоги підлягають
задоволенню, а постанова скасуванню.

Враховуючи вищевикладене і
керуючись ст. ст.3, 255, 264, 485, 531, 527, 508 МК
України, ст. 8 КУпАП, ст.ст. 18, 71, 122, 158-163
КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до
Південної митниці Міндоходів про
скасування постанови у справі про
порушення митних правил - задовольнити
у повному обсязі.

Визнати протиправною та скасувати
постанову Південної митниці
Міндоходів про порушення митних
правил №1028/50000/13 від 05 березня 2014 року,
якою ОСОБА_1 притягнуто до
адміністративної відповідальності за
ст. 485 МК України у вигляді штрафу
розміром 300 відсотків несплаченої суми
митних платежів, що становить 27973,77 грн.

Провадження в справі про
адміністративне правопорушення
відносно ОСОБА_1 за вчинення
правопорушення митних правил,
передбаченого ст. 485 МК України -
закрити, в зв'язку з відсутністю в його
діях ознак порушення митних правил.

Постанова суду, відповідно до вимог
ст.171-2 КАС України, є остаточною і
оскарженню не підлягає.

ГОЛОВУЮЧИЙ
А.П. ЦЕЛУХ