Справа № 2а-1472/11/1801
Суддя: Бутенко В.І.
Дата ухвалення: 2014-06-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"26" червня 2014 р. м. Київ
К/9991/50704/12

Вищий адміністративний суд України в
складі колегії суддів:

Бутенка В.І. (доповідач), Білуги
С.В., Лиски Т.О.,

провівши в порядку касаційного
провадження попередній розгляд
адміністративної справи за позовом
ОСОБА_4 до Управління Пенсійного фонду
України в Білопільському районі
Сумської області про зобов'язання
нарахувати пільгову пенсію,

в с т а н о в и л а :

У березні 2011 року позивач звернувся до
суду із вказаним позовом.

В обґрунтування своїх вимог посилався
на те, що він з 1974 року по 2002 рік
працював трактористом-машиністом в
колгоспі «Радянська Україна», згодом
ТОВ АФ «Обрій»», в селі Павлівка
Білопільського району Сумської
області, про що свідчать записи у
трудовій книжці.

Позивач звернувся до Управління
Пенсійного фонду України в
Білопільському районі Сумської
області (далі - Управління) із заявою
про призначення пенсії за віком на
пільгових умовах на підставі п. «в» ст.13
Закону України «Про пенсійне
забезпечення», але відповідачем
направлено письмову відмову від 28
лютого 2011 року з посиланнями на
розбіжності в первинних документах та
відсутністю необхідного пільгового
стажу 20 років на посаді тракториста.

Позивач вважав, що відповідно до норм
діючого законодавства України та на
підставі поданих до Управління
документів він має право на
призначення пенсії за віком на
пільгових умовах, а тому просив визнати
вказані дії відповідача незаконними та
зобов'язати останнього призначити йому
пільгову пенсію.

Постановою Білопільського районного
суду Сумської області від 18 травня 2011
року, залишеною без змін ухвалою
Харківського апеляційного
адміністративного суду від 6 березня 2012
року, позов задоволено частково і
визнано протиправними дії Управління
щодо відмови ОСОБА_4 у призначенні
пенсії на пільгових умовах відповідно
до п. «в» ст. 13 Закону України «Про
пенсійне забезпечення».

Не погоджуючись із рішеннями судів
першої та апеляційної інстанцій,
відповідач подав касаційну скаргу, в
якій, посилаючись на порушення норм
матеріального і процесуального права,
просить скасувати ці рішення та
прийняти нове рішення про відмову в
задоволенні позовних вимог.

Колегія суддів вважає, що касаційна
скарга задоволенню не підлягає,
виходячи з наступного.

Судами попередніх інстанцій в ході
судового розгляду на підставі записів
в трудовій книжці позивача, наявних у
справі письмових доказів та пояснень
свідків доведено, що позивач дійсно
працював трактористом-машиністом і був
зайнятий у виробництві
сільськогосподарської продукції.

Із записів трудової книжки позивача
вбачається, що він розпочав свою
трудову діяльність на посаді
тракториста в періоди:

- з 01.04.1974 року по 22.01.1979 рік на підставі
рішення правління колгоспу;

- з 01.04.1974 року по 1988 рік включно, з 1995
року по 1996 рік включно та з 2000 року по 2002
рік включно і посада позивача в графі
трудової книжки «Сведения о работе»
вказана як тракторист.

Записи посади позивача як «полевод» у
архівних довідках від 24.11.2010 року (по
рокам) та від 12.11.2010 року (по заробітній
платі) за 1975, 1976, 1979 роки не співпадають
із записами у його трудовій книжці за
ці роки - як тракторист.

Записи у вищевказаних архівних
довідках за 1978 рік як працівник
цегельного заводу не співпадають із
записами у трудовій книжці як
тракторист за 1978 рік.

Періоди роботи позивача з 01.01.1989 року по
31.12.1990 року, як в архівних довідках, так
і в трудовій книжці вказані за посадою
тракторист, при чому з встановленої
кількості вихододнів - 280, позивач в 1989
році відпрацював 313, а в 1990 році - 298.

З 01.01.1997 року по 31.12.1999 року в архівних
довідках його посада за ці роки вказана
- тракторист, а в трудовій книжці -
животновод.

Як свідчить копія атестату № 1079,
виданого 10.05.1974 року, позивач в 1974 році
закінчив повний курс
Іскрисківщанського СПТУ № 8 з
шестимісячним строком навчання та
здобув професійно-технічну освіту за
професією траториста-машиніста
широкого профілю (а.с.13). З копії
дубліката посвідчення
тракториста-машиніста серії НОМЕР_1
вбачається, що позивач має посвідчення
на право керування
сільськогосподарською технікою з
відповідними категоріями А,В,С.

Із довідки виконкому Павлівської
сільської ради Білопільського району
Сумської області від 17.05.2011 року № 120
вбачається, що колишній колгосп
«Радянська Україна» дійсно знаходився
на території цієї сільської ради та
займався виробництвом
сільськогосподарської продукції.

Відповідно до п. «в» ст.13 Закону України
«Про пенсійне забезпечення» від 5
листопада 1991 року на пільгових умовах
мають право на пенсію за віком,
незалежно від місця останньої роботи,
трактористи-машиністи, безпосередньо
зайняті у виробництві
сільськогосподарської продукції в
колгоспах, радгоспах, інших
підприємствах сільського
господарства, - чоловіки після
досягнення 55 років і при загальному
стажі роботи не менше 25 років, з них не
менше 20 років на зазначеній роботі.

Статтею 62 Закону України «Про пенсійне
забезпечення» передбачено, що основним
документом, який підтверджує стаж
роботи, є трудова книжка.

Зазначеній нормі відповідає пункт 1
Порядку підтвердження наявного
трудового стажу для призначення пенсій
за відсутності трудової книжки або
відповідних записів у ній,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 12 серпня 1993 року
№ 637.

Пунктом 3 вказаного Порядку
передбачено, за відсутності трудової
книжки, а також у тих випадках, коли в
трудовій книжці відсутні необхідні
записи або містяться неправильні чи
неточні записи про періоди роботи, для
підтвердження трудового стажу
приймаються довідки, виписки із
наказів, особові рахунки і відомості на
видачу заробітної плати, посвідчення,
характеристики, письмові трудові
договори і угоди з відмітками про їх
виконання та інші документи, які
містять відомості про періоди роботи.

Судами встановлено, що первинні
документи відносно трудового стажу
роботи позивача за період з 1974 по 2002
роки, крім книг нарахування заробітної
плати, не збереглися у зв'язку із
втратою в період відомчого зберігання
і до архівної установи на зберігання не
передавались.

Із витягів державного реєстру
юридичних осіб за №№ 9947831 та 9947739
з'ясовано, що основним видом діяльності
господарств агрофірма «Оберіг» та ТОВ
АФ «Оберіг», місце знаходження с.
Павлівка, Білопільського району
Сумської області, є вирощування
зернових та технічних культур,
розведення великої рогатої худоби.

З архівної довідки КУ «Білопільський
районний трудовий архів» вбачається,
що згідно книг обліку з оплати праці по
колгоспу «Радянська Україна» за 1975-1976
роки дані про роботу позивача
полеводом значаться в січні та серпні
1975 року, в серпні, вересні, грудні 1976
року. Інших даних за ці роки немає в
зв'язку з відомчою втратою документів
та не дотриманням порядку заповнення
документів.

Згідно книг обліку розрахунків з
оплати праці по колгоспу «Радянська
Україна» за 1978- 1979 роки дані про роботу
позивача працівником цегельного
заводу значаться в березні та з серпня
по грудень 1978 року і полеводом з серпня
по грудень 1979 року. Інших даних за ці
роки немає в зв'язку з відомчою втратою
документів та не дотриманням порядку
заповнення документів.

Згідно книг обліку розрахунків з
оплати праці по колгоспу "Радянська
Україна" за 1989, 1990, 1997, 1998, 1999 роки
значаться дані про роботу позивача
трактористом.

Даних про переведення на іншу роботу,
відпустку без збереження заробітної
плати, роботу з неповним робочим днем
позивача в архівній установі немає.
Вищевказана довідка видана на підставі
книг обліку розрахунків з оплати праці
по колгоспу «Радянська Україна» за 1975,
1976, 1978, 1979, 1989, 1990, 1997, 1999 роки.

Оскільки судами попередніх інстанцій
для підтвердження спеціального стажу
роботи позивача правомірно прийнято до
уваги дані його трудової книжки,
архівні довідки, уточнюючі довідки,
витяг з реєстру про вирощування
зернових та технічних культур, як
основної діяльності господарств, де
той працював, а також пояснення свідків
ОСОБА_5 і ОСОБА_6, то колегія суддів
погоджується із висновками цих судів
щодо наявності у позивача права на
пенсію за віком на пільгових умовах.

Доводи касаційної скарги зроблених
цими судами висновків не спростовують.

Враховуючи викладене, колегія суддів
вважає, що судами першої та апеляційної
інстанцій прийнято законні і
обґрунтовані рішення, а тому підстав
для їх скасування чи зміни не
вбачається.

Керуючись ст.ст. 220, 2201, 223, 224, 230 КАС
України, суд, -

у х в а л и в :

Касаційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в
Білопільському районі Сумської
області, залишити без задоволення, а
постанову Білопільського районного
суду Сумської області від 18 травня 2011
року та ухвалу Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 6 березня 2012 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, та
оскарженню не підлягає.

С у д д і :
В.І. Бутенко

С.В. Білуга

Т.О. Лиска