Справа № 17814/09
Суддя: Проценко О.А.
Дата ухвалення: 2012-11-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

27 листопада 2012 рокусправа № 11/359/06-АП

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Проценко О.А.

суддів: Туркіної
Л.П. Шлай А.В.

за участю секретаря судового
засідання: Кязимової Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Приватного підприємця ОСОБА_1

на постанову: господарського суду
Запорізької області від 27.07.2006р. у
справі № 11/359/06-АП,

за позовом: Приватного підприємця
ОСОБА_1

до: Мелітопольської об'єднаної
державної податкової інспекції
Запорізької області

про: визнання протиправним та
скасування податкового
повідомлення-рішення,

встановив:

Позивач (ПП ОСОБА_1.) звернувся до суду з
позовом, в якому просив суд нечинним
податкове повідомлення-рішення
Мелітопольської об'єднаної державної
податкової інспекції Запорізької
області (далі по тексту - відповідач,
податковий орган) від 18.04.2006р. №001041702/0,
яким позивачу визначено суму
податкового зобов'язання з податку на
додану вартість (далі - ПДВ) з
урахуванням штрафних (фінансових)
санкцій у розмірі 241224,07грн.

Постановою господарського суду
Запорізької області від 27.07.2006 р. в
задоволенні адміністративного позову
відмовлено. Запорізький апеляційний
господарський суд своєю псотановою від
10.10.2006р. постанову суду першої
інстанції від 27.07.2006р. скасував
частково, задовольнив позов частково,
визнавши нечинним податкове
повідомлення-рішення від 18.04.2006р.
№001041702/0 в частині нарахування податку
на додану вартість в сумі 1115646,07грн. та
штрафної (фінансової) санкції в сумі
59353грн., в решті позову відмовлено.

За результатом касаційного перегляду
судових рішень Вищий адміністративний
суд України ухвалою від 20.05.2009р.
постанову Запорізького апеляційного
господарського суду від 10.10.2006р.
скасовано, справу направлено на новий
розгляд до Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду.

Дніпропетровським апеляційним
адміністративним судом встановлено
наступне.

На обґрунтування позовних вимог
позивач зазначав, що податковим
органом невірно визначено суму
податкового зобов'язання з ПДВ,
оскільки відповідач застосовує до
виявлених правопорушень Закон України
«Про податок на додану вартість» у
редакції, яка не була чинною на час
спірних правовідносин.

При розгляді справи судом першої
інстанції було встановлено, що під час
перевірки податковим органом
Приватного підприємця ОСОБА_1 було
виявлено порушення останнім п.2.1 ст.2,
пункту 9.4 ст.9, пункту 10.2 ст.10 Закону
України «Про податок на додану
вартість», а саме: приватний
підприємець не здійснив добровільну
реєстрацію в якості платника податку
на додану вартість у встановлені
законом терміни та здійснював
оподатковані операції з надання послуг
після закінчення граничного терміну
реєстрації на загальну суму 1091226,42грн.,
у зв'язку з чим податок на додану
вартість з загальної суми продажу
складає 181871,07грн. За виявлене
порушення позивачу спірним податковим
повідомленням-рішенням було
нараховано суму ПДВ в розмірі 181871,07грн.
та застосовано штрафну (фінансову)
санкцію в сумі 59353грн.

Постановою суду першої інстанції
позивачу відмовлено в задоволенні
позовних вимог. При цьому суд зазначив,
що відповідно до ст. 11 Закону України
«Про систему оподаткування» № 1215-ХІІ
від 25.06.1991 р. відповідальність за
правильність обчислення, своєчасність
сплати податків і зборів (обов'язкових
платежів) і додержання законів про
оподаткування несуть платники
податків і зборів (обов'язкових
платежів) відповідно до законів
України, а фінансові санкції за
наслідками документальних перевірок
та ревізій, які здійснюються органами
податкової служби України та іншими
уповноваженими державними органами,
застосовуються у розмірах,
передбачених законодавчими актами,
чинними на день завершення таких
перевірок та ревізій.

Не погодившись з висновками суду
першої інстанції, позивач подав
апеляційну скаргу, просить скасувати
судове рішення та прийняти нове, яким
задовольнити позов в повному обсязі. На
обґрунтування апеляційних вимог
позивач відповідач зазначає, що,
приймаючи рішення, суд невірно
застосовує норми матеріального права,
а саме: ст. 2 Закону України «Про податок
на додану вартість» від 03.04.1997 р.
№168/97-ВР (із змінами та доповненнями
згідно Закону України від 25.03.2005 р.,
(далі Закон про ПДВ). Позивач стверджує,
що судом не взято до уваги, що ст. 2
вказаного Закону в новій редакції
визначає платника податку на додану
вартість як особу, обсяг
оподатковуваних операцій з продажу
товарів якої протягом будь-якого
періоду за останні 12 календарних
місяців перевищив 300000 грн. Звертає
увагу суду на те, що штрафні санкції до
25.03.2005 р. Законом про ПДВ не передбачені,
тоді як відповідач нараховує основний
платіж податкового зобов'язання,
посилаючись на вже не існуючу на момент
перевірки редакцію Закону про ПДВ, а
штрафні санкції застосовує за Законом
від 25.03.2005р. Позивач наполягає на тому,
що дії податкового органу суперечать
ст. 58 Конституції, якою встановлено, що
закони не мають зворотної дії в часі,
крім випадків, коли вони пом'якшують
або скасовують відповідальність. На
думку позивача, висновки, викладені в
акті перевірки та на підставі яких
нараховано податкове зобов'язання не
відповідають чинному законодавству
України.

Перевіривши законність та
обґрунтованість постанови суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги, дослідивши матеріали справи,
колегія суддів зазначає наступне.

Матеріалами справи встановлено, що
05.04.2006 р. Мелітопольською ОДПІ
проведено планову виїзну перевірку
своєчасності, достовірності, повноти
нарахування та сплати податків, зборів
(обов'язкових платежів) суб'єктом
підприємницької діяльності - фізичною
особою ОСОБА_1 за період з 01 січня 2003 р.
по 31 грудня 2005 р.

За результатами перевірки складено акт
№ 65/17-221/НОМЕР_1, в якому зазначається,
що з II півріччя 2004 р. та протягом 2005 р. ПП
ОСОБА_1 здійснював підприємницьку
діяльність на умовах сплати єдиного
податку та не був зареєстрований як
платник ПДВ. В акті також зафіксовано,
що за період з 01.07.2004 р. по 31.12.2005 р. обсяг
продажу товарів ПП ОСОБА_1 склав 1179890,5
грн., що підтверджується первинними
банківськими документами та довідкою
за Ф.1 -ДФ.

З акту перевірки вбачається, що за
встановлених обставин позивач повинен
був до 20 вересня 2004 року подати заяву
про реєстрацію в якості платника ПДВ.
Проте, в порушення п.9.4 ст.9 Закону про
ПДВ приватний підприємець не подав
такої заяви до податкового органу. За
висновком акту перевірки якщо особа у
зазначений строк не подала заяву про
реєстрацію, вона несе
відповідальність, встановлену статтею
15 Указу Президента України «Про деякі
зміни в оподаткуванні» №857/98 від 7.08.98 р.
(до 25.03.2005 р.), а після зазначеної дати
відповідно до п.10.2 ст.10 Закону про ПДВ в
редакції Закону від 25.03.2005р.

На підставі акту перевірки
Мелітопольською ОДПІ прийнято
податкове повідомлення-рішення
№001041702/0 від 18.04.2006 р., яким на підставі
п/п. 17.1.1., 17.1.2. п. 17.1. ст. 17 Закону України
від 21.12.2001 р. №2181- III «Про порядок
погашення зобов'язань платників
податків перед бюджетами та державними
цільовими фондами» (далі Закон №2181) за
порушення п. 2.1. ст. 2, п. 9.4 ст. 9, п. 10.2 ст. 10
Закону про ПДВ донараховано податок на
додану вартість на суму 241224,07 грн. в т. ч.
основний платіж в сумі 181871,07 грн. та
штрафна (фінансова) санкція в розмірі
59353 грн.

Аналіз матеріалів справи та норм права,
які регулюють спірні правовідносини,
показав наступне.

Відповідно до п. 2.1. ст. 2 Закону про ПДВ в
редакції до 25.03.2005 р. платник податку на
додану вартість є особа, обсяг
оподатковуваних операцій з поставки
товарів (робіт, послуг) якої протягом
будь-якого періоду з останніх
дванадцяти календарних місяців
перевищував 3600 неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян, тобто 61200
грн.

Як свідчать матеріали справи обсяг
оподаткованих операцій позивача
станом на 28.08.2004 р. складає 68569 грн.
Вказане підтверджується банківськими
документами та не заперечується
позивачем. За встановлених обставин ПП
ОСОБА_1 повинен був зареєструватися в
органах податкової служби в якості
платника податку на додану вартість.

Реєстрація особи в якості платника
податку на додану вартість
здійснюється в порядку, визначеному п.
9.4 ст. 9 Закону про ПДВ, а також
Положенням про реєстр платників ПДВ,
затвердженим наказом ДПА №79 та з
урахуванням вимог п. 14 Указу № 857/98.
Відповідно до вказаних норм заява про
реєстрацію особи в якості платника ПДВ
подається до органу державної
податкової служби не пізніше двадцяти
календарних днів після закінчення
місяця, в якому був досягнутий
зазначений обсяг оподатковуваних
операцій.

Матеріали справи підтверджують, що
позивач, маючи обсяг господарських
операцій на рівні 68569 грн., не
зареєструвався у встановленому
порядку як платник ПДВ в органах
податкової служби.

У разі здійснення такою особою після
закінчення граничного строку,
встановленого для реєстрації її як
платника податку на додану вартість,
оподатковуваних операцій з продажу
товарів (робіт, послуг) без нарахування
податку на додану вартість, статтею 15
Указу №857/98 передбачено
відповідальність, - штраф у розмірі
податку на додану вартість,
нарахованого на загальну суму такого
продажу, але не менш як 20
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян, без права включення до
податкового кредиту податку на додану
вартість, сплаченого у зв'язку з
придбанням товарів (робіт, послуг),
вартість яких включається до складу
валових витрат такого платника податку
або підлягає амортизації, а в разі
здійснення продажу таких товарів
(робіт, послуг) з оплатою готівкою або
кредитними дебетовими картками -
додатково фінансові санкції,
передбачені законодавством за
порушення правил здійснення та обліку
результатів такого готівкового
продажу.

За нормами ст. 11 Закону України «Про
систему оподаткування» №1215-ХІІ від
25.06.1991 р. відповідальність за
правильність обчислення, своєчасність
сплати податків і зборів (обов'язкових
платежів) і додержання законів про
оподаткування платники податків і
зборів (обов'язкових платежів) несуть
відповідно до законів України.
Фінансові санкції за наслідками
документальних перевірок та ревізій,
які здійснюються органами державної
податкової служби України та іншими
уповноваженими державними органами,
застосовуються у розмірах,
передбачених законодавчими актами,
чинними на день завершення таких
перевірок або ревізій.

З матеріалів справи вбачається, що
перевіркою від 05.04.2006р. охоплюється
період з 01 січня 2003р. по 31 грудня 2005р.
Отже, на момент перевірки
відповідальність за вищевказане
порушення, встановлену ст.15 Указу №8598,
можливо застосовувати лише до 25.03.05 р.,
тобто до втрати чинності вказаним
Указом на підставі Закону №2505-ІУ від
25.03.2005 р.

Крім того, відповідно до п. 10.2. ст. 10
Закону про ПДВ, в редакції, чинній до
25.03.05 р., контроль за нарахуванням і
внесенням податку до бюджету
здійснюють органи державної
податкової служби. При цьому вказана
норма не містить відповідальності у
вигляді штрафних санкцій.

Таким чином висновки податкового
органу, викладені в акті перевірки від
05.04.2006р. та на підставі яких нараховані
суми податкового зобов'язання є
необґрунтованими. Нарахування
податковим органом податку на додану
вартість в сумі 115646,07 грн. у вигляді
основного платежу та штрафної санкції
на загальну суму 59353 грн. є
неправомірним, оскільки, починаючи з
1.04.05 р., обсяг оподаткованих операцій.у
ПП ОСОБА_1 не перевищував встановлений
п/п. 2.3.1 ст. 2 Закону про ПДВ рівень, а
тому позивач не повинен був після
зазначеної дати в обов'язковому
порядку реєструватись в якості
платником податку на додану вартість,
і, відповідно, застосування штрафної
(фінансової) санкції за період після
березня 2005 на підставі п/п. 17.1.1 та 17.1.2
ст. 17 Закону №2181 є неправомірним.

Оскільки судом першої інстанції не
враховано вищезазначені норми та
обставини, апеляційну скаргу позивача
слід задовольнити частково, постанову
суду першої інстанції - скасувати,
позов задовольнити частково,
скасувавши податкове
повідомлення-рішення Мелітопольської
об'єднаної державної податкової
інспекції Запорізької області від
18.04.2006р. №001041702/0 в частині нарахування
податку на додану вартість в сумі 115646,07
грн. та штрафної (фінансової) санкції в
сумі 59353 грн.

Керуючись ст.ст. 195.196.198.202,205.207 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу Приватного
підприємця ОСОБА_1 на постанову
господарського суду Запорізької
області від 27.07.2006 року у справі
№11/359/06-АП задовольнити частково.

Постанову господарського суду
Запорізької області від 27.07.2006р. у
справі №11/359/06-АП скасувати.

Позов задовольнити частково.

Скасувати податкове
повідомлення-рішення №001041702/0 від
18.04.2006р. в частині нарахування податку
на додану вартість в сумі 115646,07грн. та
штрафних (фінансових) санкцій в сумі
59353грн.

В задоволенні решти позовних вимог
відмовити.

Постанова набирає законної сили
відповідно до ст.254 КАС України та може
бути оскаржена згідно зі ст.212 КАС
України.

Головуючий:
О.А. Проценко

Суддя:
Л.П. Туркіна

Суддя:
А.В. Шлай