Справа № 2-а-78/11
Суддя: Танасогло Т.М.
Дата ухвалення: 2014-07-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
У Х В А Л А

01 липня 2014 р.м.ОдесаСправа № 2-а-78/11

Категорія: 12.3 Головуючий в 1 інстанції:
Кириченко П.Л.

Судова колегія Одеського апеляційного
адміністративного суду

у складі:

головуючого - Танасогло Т.М.

суддів - Бойка А.В.

- Яковлєва О.В.

при секретарі - Єршовій А.Д.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Одесі
адміністративну справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_2 на постанову
Овідіопольського районного суду
Одеської області від 11 вересня 2013 року
у справі за адміністративним позовом
ОСОБА_2 до Сухолиманської сільської
ради Овідіопольського району Одеської
області, третя особа, яка не заявляє
самостійних вимог на боці відповідача
Головне Управління Державної
Казначейської служби України в
Одеській області, голова
Сухолиманської сільської ради
Овідіопольського району Одеської
області Стелюк О.І. про визнання
незаконними та противоправними
розпоряджень та поновлення на роботі
про стягнення заробітної плати та
моральної шкоди, та зобов'язання голову
сільської ради вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И Л А :

10 січня 2011 року позивачка звернулась до
суду з вищевказаним позовом, в якому
просила суд: визнати незаконним та
протиправним, а також таким, що
підлягає скасуванню розпорядження
голови Сухолиманської сільської ради
Овідіопольського району Одеської
області за № 88 від 24.11.2010 року «Про
проведення атестації посадових осіб
Сухолиманської сради; визнати
незаконним, протиправним, а також
таким, що підлягає скасуванню
розпорядження голови Сухолиманської
с/ради за № 104 « Про звільнення з посади
землевпорядника сільської ради
ОСОБА_2»; поновити ОСОБА_2 на
посаді землевпорядника Сухолиманської
сради Овідіопольського району
Одеської області; стягнути з
Сухолиманської сради Овідіопольського
району Одеської області заробітну
плату за час вимушеного прогулу,
стягнути з голови Сухолиманської
сільської ради Овідіопольського
району Одеської області Стелюка
Олександра Івановича моральну шкоду в
розмірі 5000 гривень; покласти на голову
Сухолиманської сільської ради
Овідіопольського району Одеської
області Стелюка Олександра Івановича
обов'язок відшкодувати шкоду причинену
Сухолиманської сільської раді у
випадку виплати ОСОБА_2 вимушеного
прогулу.

Постановою Овідіопольського районного
суду Одеської області від 11 вересня 2013
року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 ставиться
питання про скасування судового
рішення в зв'язку з тим, що воно
постановлено з порушенням норм
матеріального права, а також що у
зв'язку з тим, що висновки суду не
відповідають обставинам справи.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши доповідача, доводи
апеляційної скарги ОСОБА_2, перевіривши
законність і обґрунтованість судового
рішення в межах позовних вимог і
доводів апеляційної скарги, судова
колегія вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню, з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлені
наступні обставини справи.

02 серпня 2004 року позивачка ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_1 належним чином сільською
радою була прийнята на роботу на посаду
землевпорядника , того ж дня позивачка
прийняла присягу державного службовця.

24 листопада 2010 року сільської ради
голова постановив розпорядження № 88
про проведення атестації посадових
осіб, відповідно до якого атестації
підлягали проведенню відносно
позивачки та іншої особи.

25 листопада 2010 року сільської ради
голова постановив розпорядження № 91
про затвердження складу атестаційної
комісії.

28 грудня 2010 року атестаційна комісія
склала свій висновок щодо проходження
атестації позивачкою.

29 грудня 2010 року голова сільської ради
постановив розпорядження № 104 про
звільнення ОСОБА_2 з посади
землевпорядника сільської ради.

Позивач, не погодившись з зазначеними
розпорядженнями звернулась з позовом
до суду.

Вирішуючи справу, суд першої інстанції
виходив з того, що розпорядження голови
сільської ради прийняті відповідно до
чинного законодавства, а тому позовні
вимоги в цій частині є не
обґрунтованими. Разом з тим позовні
вимоги в частині стягнення з
відповідача на користь ОСОБА_2
моральної шкоди в сумі 5000 грн.,
задоволенню не підлягають. В свою
чергу, суд першої інстанції зазначив,
що відповідно до Закону України «Про
місцеве самоврядування в Україні» між
сільською радою, виконкомом ради та
головою сільської ради існують
розмежування повноважень, а тому
Сухомлинська сільська рада при
розгляді позовних вимог в цій частині є
не належним відповідачем.

Колегія суддів погоджується з
висновками суду першої інстанції,
виходячи з наступного.

Як було встановлено судом першої
інстанції та підтверджено під час
апеляційного розгляду справи, ОСОБА_2
була прийнята на роботу 02 серпня 2004
року.

Позивачка на посаді землевпорядника
сільської ради працювала на протязі 1533
робочих днів.

До 24 листопада 2010 року, посадовими
особами сільської ради не була
проведена атестація позивачки, як
державного службовця та посадової
особи.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про
службу в органах місцевого
самоврядування» з метою оцінки ділових
та професійних якостей, а також
кваліфікації посадових осіб місцевого
самоврядування, крім осіб, зазначених у
частині другій цієї статті, посадові
особи місцевого самоврядування один
раз на 4 роки підлягають атестації.

При цьому позивачка наполягає, що
атестація була проведена не у певний
проміжок часу.

Але, як під час розгляду справи у суді
першої інстанції так і під час
апеляційного розгляду справи
позивачкою не було надано до суду
належних та допустимих доказів того, що
розпорядження голови сільської ради №
88 про проведення атестації посадових
осіб сільської ради та розпорядження №
91 про затвердження складу атестаційної
комісії, були прийняти з порушеннями
Постанови КМ України № 1440 від 26.01.2001
року «Про затвердження Типового
положення про проведення атестації
посадових осіб місцевого
самоврядування», зі мінами та
доповненнями.

Посилання ОСОБА_2 на те, що голова
сільської ради перешкоджав її у
виконанні трудових обов'язків
землевпорядника, на те що вона з вини
голови сільської ради вона не могла
належним чином ознайомитися з
документами необхідними для виконання
обов'язків землевпорядника, при цьому
посилається на заяви які вона подала у
2007 році на ім'я голови сільської ради
про надання можливості ознайомиться з
документами з приводу її
функціональних обов'язків, колегія
суддів не приймає до уваги, оскільки з
матеріалів справи вбачається, що
відповідно до особистої картки
працівника ОСОБА_2 належним чином була
ознайомлена про прийняття на роботу,
відповідно до ст. 21,24 КЗоТ України при
прийнятті на роботі уповноважений
органів повинен довести обов'язки
працівника, правила внутрішнього
розпорядку тощо, при цьому працівник
відповідно до ст. 139 КЗпП України
зобов'язаний працювати чесно і сумісно,
своєчасно і точно виконувати
розпорядження.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про
службу в органах місцевого
самоврядування» результати атестації
мають рекомендаційний характер,
відповідно до висновку атестаційна
комісія пропонує сільському,
селищному, міському голові, голові
районної у місті, районної, обласної
ради: визнати посадову особу
атестованою; призначити протягом року
повторне атестування (за згодою
посадової особи); зарахувати посадову
особу до кадрового резерву або
призначити її на вищу посаду; перевести
посадову особу на іншу посаду, що
відповідає її кваліфікації, або
звільнити її з займаної посади.

З матеріалів справи вбачається, що саме
комісійно була проведена атестація
землевпорядника Сухолиманської
сільської ради ОСОБА_2, тобто у
відповідності до вимог ст. 17 Закону
України «Про службу в органах
місцевого самоврядування» та
постанови Кабінету Міністрів України
№ 1440 від 26.01.2001 року «Про затвердження
Типового положення про проведення
атестацій посадових осіб місцевого
самоврядування».

За таких обставин, колегія суддів
приходить до висновку, що не має
правових підстав для визнання
незаконними та протиправними
розпоряджень Сухолиманського
сільського голови Стелюка О.І. від
24.11.2010 року № 88 «Про проведення
атестації посадових осіб
Сухолиманської сільської ради», від
25.11.2010 року № 91 «Про затвердження
складу атестаційної комісії для
проведення атестації посадових осіб
Сухолиманської сільської ради» та від
29.12.2010 року № 104 «Про звільнення з
посади землевпорядника сільської ради
ОСОБА_2» та скасування в судовому
порядку цих розпоряджень, як вимагає
цього апелянт.

Разом з цим, позивачка стверджує, що
Сухолиманський сільський голова
дискримінує її право на працю, та що
вона постійно змушена
переорганізовувати свою життєву
діяльність на судові тяжби. Через це
вона несе моральні та економічні
втрати. Моральну шкоду, спричинену
нібито протиправними діями
Сухолиманського сільського голови,
оцінює в 5000 грн.

Відповідно до пункту 3 постанови
Пленуму Верховного Суду України № 4 від
31.03.1995 року «Про судову практику в
справах про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди» під моральною
шкодою слід розуміти втрати
немайнового характеру внаслідок
моральних чи фізичних страждань, або
інших негативних явищ, заподіяних
фізичній чи юридичній особі
незаконними діями або бездіяльністю
інших осіб.

Позивач у своєму позові не розкриває та
не пояснює, в чому полягає моральна
шкода, завдана їй сільським головою,
якими доказами підтверджується
наявність цієї моральної шкоди та факт
її заподіяння з боку відповідача.
Позивач лише голослівно стверджує про
нібито протиправність дій сільського
голови. При цьому не зрозуміло, з яких
мотивів виходить позивач, оцінюючи
відшкодування моральної шкоди саме у
сумі 5000 грн.

Стосовно позовних вимог, щодо
покладення на Голову Сухолиманської
сради обов'язку стягнення шкоди,
причиненої Сухолиманській сради,
відповідно до ст.ст. 2, 105 КАС України,
колегія суддів приходить до висновку,
що дані вимоги не підлягають судовому
захисту так, як не конкретні та не
відповідають фактичному розгляду
справи, а тому задоволенню не
підлягають.

Враховуючи все вищевикладене, судова
колегія вважає, що суд першої інстанції
порушень матеріального і
процесуального права при вирішенні
справи не допустив, а наведені в скарзі
доводи правильність висновків суду не
спростовують, відповідно, апеляційна
скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 195, 196; п.1 ч.1 ст. 198; ст. 200;
п.1 ч.1 ст. 205; ст. 206; ч.5 ст. 254 КАС України,
судова колегія, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без
задоволення, а постанову
Овідіопольського районного суду
Одеської області від 11 вересня 2013 року
залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили негайно після її
проголошення, але може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
Адміністративного Суду України
протягом двадцяти днів з дня складання
судового рішення в повному обсязі
(після набрання законної сили судовим
рішенням суду апеляційної інстанції).

Головуючий:
Т.М. Танасогло

Суддя:
А.В. Бойко

Суддя:
О.В. Яковлєв