Справа № 826/8871/14
Суддя: Келеберда В.І.
Дата ухвалення: 2014-07-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
09 липня 2014 року № 826/8871/14
Окружний адміністративний суд міста
Києва у складі головуючого судді
Келеберди В.І. розглянувши у
письмовому провадженні
адміністративну справу
за позовом Приватного акціонерного
товариства "Страхова компанія "САТІС"
до Національної комісії, що здійснює
державне регулювання у сфері ринків
фінансових послуг про визнання
протиправною та скасування постанови
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
Приватна акціонерна компанія
«Страхова компанія «Сатіс» звернулась
до суду з позовом до Національної
комісії, що здійснює державне
регулювання у сфері ринків фінансових
послуг про скасування постанови від
29.05.2014 №56/17/4-20 ФМ.
В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначає про порушення Відповідачем
положень Закону України «Про
запобігання та протидію легалізації
(відмиванню) доходів, одержаних
злочинним шляхом, або фінансування
тероризму» (надалі - Закон №249), Закону
України «Про старування» (надалі -
Закон №85) під час винесення оскарженої
постанови. Крім того, позивач вказує на
порушення відповідачем строку
визначеного ст. 250 Господарського
кодексу України та пропуск граничних
строків застосування адміністративно -
господарської санкції у формі штрафу.
Відповідач - Національна комісія, що
здійснює державне регулювання у сфері
ринків фінансових послуг - заперечував
проти задоволення позовних вимог з
підстав викладених у письмових
запереченнях, які долучено до
матеріалів справи.
В судовому засіданні за згодою сторін
відповідно до ч. 4 ст. 122 Кодексу
адміністративного судочинства України
ухвалено про вирішення справи в
порядку письмового провадження.
Перевіривши матеріали справи,
з'ясувавши всі фактичні обставини, на
яких ґрунтуються позовні вимоги,
заслухавши пояснення сторін, оцінивши
докази, які мають юридичне значення для
розгляду справи і вирішення спору, суд,
Національною комісією, що здійснює
державне регулювання у сфері ринків
фінансових послуг на підставі подання
щодо проведення позапланових
безвиїзних перевірок від 31.03.2014 №121с/17
проведено позапланову безвиїзну
перевірку ПрАТ «Страхова компанія
«Стіс» щодо дотримання вимог чинного
законодавства України у сфері
фінансового моніторингу в частині
виконання вимог Закону України «Про
запобігання та протидію легалізації
(відмиванню) доходів, одержаних
злочинним шляхом або фінансуванню
нормативно-правових актів з питань
запобігання та протидії легалізації
(відмиванню) доходів, одержаних
злочинним шляхом, або фінансуванню
тероризму, за результатом якої
складено акт від 30.04.2014 (далі - акт
З акту перевірки вбачається, що
відповідач вказує на порушення
- п.3 ч.2 ст.6 Закону №249 щодо
обов'язку суб'єкта первинного
фінансового моніторингу забезпечувати
виявлення фінансових операцій, що
підлягають фінансовому моніторингу, до
початку, у процесі, після їх проведення;
- п.5 ч.2 ст.6 Закону №249, щодо
обов'язку суб'єкта первинного
фінансового моніторингу забезпечувати
реєстрацію фінансових операцій, що
підлягають фінансовому моніторингу, не
пізніше наступного робочого дня з дати
- пп. А) п.6 ч.2 ст.6 Закону №249 щодо
обов'язку суб'єкта первинного
фінансового моніторингу повідомляти
Спеціального уповноважений орган про
фінансові операції, що підлягають
обов'язковому фінансовому моніторингу,
- протягом 3-х робочих днів з дня їх
реєстрації або спроби їх проведення;
- п.15 Порядку взяття на облік
суб'єктів первинного фінансового
моніторингу, реєстрації ними
фінансових операцій, що підлягають
фінансовому моніторингу, і подання
Державній службі фінансового
моніторингу інформації про зазначенні
та інші фінансові операції, що можуть
бути пов'язані з легалізацією
(відмиванням) доходів, одержаних
злочинним шляхом, або фінансування
тероризму, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України №747 від
25.08.2010 р. (надалі - Порядок №747), щодо
забезпечення виявлення фінансових
операцій, що підлягають фінансовому
моніторингу, до початку, в процесі, але
не пізніше наступного робочого дня
після їх проведення;
- п.7.2 п.7.5 р.7 Положення про здійснення
фінансового моніторингу фінансовими
установами, затвердженого
Держфінпослгу №25 від 05.08.2003 р. (надалі -
Положення №25), щодо виявлення та
реєстрації інформації про фінансову
операцію в порядку, встановленому
На підставі акту перевірки
відповідачем прийнято постанову від
29.05.2014 №56/17/4-20 ФМ, якою до позивача
застосовано штраф у сумі 3 400 грн.
Нормативно-правовим актом, який
спрямований на захист прав та законних
інтересів громадян, суспільства і
держави шляхом визначення правового
механізму протидії легалізації
(відмиванню) доходів, одержаних
злочинним шляхом, або фінансуванню
тероризму та забезпечення формування
загальнодержавної багатоджерельної
аналітичної інформації, що дає змогу
правоохоронним органам України та
іноземних держав виявляти, перевіряти
і розслідувати злочини, пов'язані з
відмиванням коштів та іншими
незаконними фінансовими операціями є
Закон №249.
Відповідно до положень п.3 ч.1 ст.14
Закону №249 державне регулювання і
нагляд у сфері запобігання та протидії
легалізації (відмиванню) доходів,
одержаних злочинним шляхом, або
фінансуванню тероризму здійснюються
щодо: страховиків (перестраховиків),
ломбардів та інших фінансових установ,
а також юридичних осіб, що відповідно
до законодавства надають фінансові
послуги (крім фінансових установ та
інших юридичних осіб, щодо яких
державне регулювання і нагляд у сфері
запобігання та протидії легалізації
(відмиванню) доходів, одержаних
злочинним шляхом, або фінансуванню
тероризму здійснюються іншими
суб'єктами державного фінансового
моніторингу), платіжних організацій та
членів платіжних систем, що є
небанківськими установами, -
національною комісією, що здійснює
державне регулювання у сфері ринків
В ч.2 ст.5 Закону №249 визначено, що
суб'єктами первинного фінансового
моніторингу є, зокрема і страховики
Таким чином, Позивач є суб'єктом
первинного фінансового моніторингу.
З матеріалів справи вбачається, що на
підставі платіжного доручення від
02.02.2011 позивачу було здійснено
перерахування грошових коштів в сумі 150
294,89 грн. на рахунок КМКОЛ «Центр
мікрохірургії ока», що є страховим
відшкодуванням згідно із страховим
актом від 01.02.2011 №04о/В/11-ЦМХО.
Надаючи правову оцінку посиланням
позивача на необхідність застосування
ст. 250 Господарського кодексу України в
частині пропущення відповідачем
граничних строків застосування
адміністративно - господарської
санкції у формі штрафу, Окружний
адміністративний суд міста Києва
Статтею 239 Господарського кодексу
України передбачено, що органи
державної влади та органи місцевого
самоврядування відповідно до своїх
повноважень та у порядку,
встановленому законом, можуть
застосовувати до суб'єктів
адміністративно-господарські санкції,
адміністративно-господарський штраф.
Адміністративно-господарський штраф
визначається законом як грошова сума,
що сплачується суб'єктом
господарювання до відповідного
бюджету в разі порушення ним
встановлених правил здійснення
господарської діяльності (частина
перша статті 241 Господарського кодексу
Перелік порушень, за які з суб'єкта
господарювання стягується штраф,
розмір і порядок його стягнення
визначаються законами, що регулюють
податкові та інші відносини, в яких
допущено правопорушення (частина друга
статті 241 Господарського кодексу
Отже, у кожному конкретному випадку
компетенцію, порядок та строки
прийняття рішення про застосування
адміністративно-господарських санкцій
необхідно встановлювати відповідно до
законодавчих актів, якими регулюються
правила здійснення певної
господарської діяльності.
Враховуючи те, що спірні
правовідносини виникли внаслідок
виявлення порушення вимог Закону
України "Про фінансові послуги та
державне регулювання ринків
фінансових послуг", отже при вирішенні
питання про розмір і порядок
накладення штрафу за таке порушення
визначається згадуваним законом, який
в даному випадку є спеціальним
нормативно-правовим актом.
Відтак суд вважає безпідставним
посилання позивача на порушення
відповідачем норм ст. 250 Господарського
Відповідно до п.13 ч.1 ст.15 Закону №249
фінансова операція підлягає
обов'язковому фінансовому моніторингу
у разі, якщо сума, на яку вона
проводиться, дорівнює чи перевищує 150000
гривень (для суб'єктів господарювання,
гривень) або дорівнює чи перевищує суму
в іноземній валюті, еквівалентній 150000
гривень (для суб'єктів господарювання,
гривень), та має таку ознаку: проведення
страхової виплати або страхового
відшкодування. Згідно ст. 9 Закону
України «Про страхування» страхова
виплата - грошова сума, яка
виплачується страховиком відповідно
до умов договору страхування при
настанні страхового випадку.
Страхове відшкодування - страхова
виплата, яка здійснюється страховиком
у межах страхової суми за договорами
майнового страхування і страхування
відповідальності при настанні
З матеріалів справи вбачається, що між
позивачем та Центром мікрохірургії ока
було укладено договір про надання
медичних послуг застрахованим особам
від 28.01.2010, відповідно до умов якого
Центр мікрохірургії ока зобов'язується
консультативно-діагностичну, медичну
допомогу та медичні послуги особам, які
мають діючий договір особистого
страхування, а страховик
зобов'язується сплачувати надані
послуги згідно з умовами цього
В даному ж випадку, оплата проводилась
не за договором страхування, а за
договором про надання медичних послуг.
Таким чином, Відповідач помилково
дійшов висновку, що суми перераховані
Позивачем Центру мікрохірургії ока за
Договором від 28.01.2010 є страховим
платежем (страховим внеском, страховою
премією), та підпадають під фінансовий
моніторинг, за положеннями ч.12 ч.1 ст.15
Закону №249. Проте, кошти за
договорами добровільного страхування
(укладеними із фізичними особами)
перераховуються Центру мікрохірургії
ока, як відшкодування медичному
закладові вартості наданої
Страхувальнику (фізичним особам, із
якими укладено договори добровільного
медичного страхування) медичної
допомоги (медичних послуг), у межах
Водночас, як зазначено вище, відповідно
до положень ст.9 Закону №85 грошова сума,
яка виплачується страховиком
відповідно до умов договору
страхування при настанні страхового
випадку є страхова виплата. З
огляду на викладене, суд дійшов
висновку, що грошові кошти в сумі 150 294,89
грн. перераховані на рахунок КМКОЛ
«Центр мікрохірургії ока» відповідно
до договору від 28.01.2010 є страховою
виплатою, тому відповідно до положень
п.13 ч.1 ст.15 Закону №249 підлягають
обов'язковому первинному фінансовому
Відповідно до п.3, п.5, пп. А) п.6 ч.2 ст.6
Закону №249 суб'єкт первинного
фінансового моніторингу зобов'язаний:
забезпечувати виявлення фінансових
операцій, що підлягають фінансовому
моніторингу, до початку, у процесі, в
день виникнення підозр, після їх
проведення або при спробі їх
проведення чи після відмови клієнта
від їх проведення; забезпечувати
реєстрацію фінансових операцій, що
підлягають фінансовому моніторингу, не
пізніше наступного робочого дня з дати
їх виявлення; повідомляти Спеціально
уповноважений орган про фінансові
операції, що підлягають обов'язковому
фінансовому моніторингу, - протягом
трьох робочих днів з дня їх реєстрації
або спроби їх проведення;
Крім того, питання подання суб'єктами
первинного фінансового моніторингу
інформації, необхідної для взяття їх на
облік у Держфінмоніторингу, реєстрації
ними фінансових операцій, що
відповідно до Закону №249 підлягають
фінансовому моніторингу, а також
подання ними Держфінмоніторингу
інформації про зазначені та інші
фінансові операції, що можуть бути
пов'язані з легалізацією (відмиванням)
доходів, одержаних злочинним шляхом,
або фінансуванням тероризму є Порядок
№747.
В п.15 Порядку №747 передбачено, що
суб'єкт забезпечує виявлення
фінансових операцій, зазначених у п.13
цього Порядку, до початку, в процесі,
але не пізніше наступного робочого дня
після їх проведення, або в день
виникнення підозри, або під час спроби
їх проведення чи після відмови клієнта
від їх проведення. У разі виявлення
фінансових операцій, учасниками або
вигодоодержувачами яких є особи,
включені до переліку осіб, пов'язаних
із здійсненням терористичної
діяльності або до яких застосовані
міжнародні санкції, суб'єкт у той же
день вносить інформацію про таку
операцію до реєстру.
При цьому, в п.7.2 Положення №25
визначено, що установа повинна
забезпечити з'ясування можливості
віднесення фінансової операції до
такої, що підлягає фінансовому
моніторингу або яка може бути
пов'язана, стосується або призначена
для фінансування тероризму, до початку,
в процесі, але не пізніше наступного
робочого дня після її проведення, або в
день виникнення підозри, або під час
спроби її проведення, чи після відмови
клієнта від її проведення. Заходи,
направлені на з'ясування віднесення
фінансової операції до такої, що
підлягає фінансовому моніторингу або
яка може бути пов'язана, стосується або
призначена для фінансування тероризму,
повинні бути визначені в Правилах та
включають: аналіз фінансової операції
(належність осіб, що беруть участь в
операції, до організацій, юридичних,
фізичних осіб, пов'язаних із
здійсненням терористичної діяльності,
стосовно яких застосовано міжнародні
санкції; належність до осіб, що мають
високий ризик; форма та спосіб
розрахунку, предмет угоди та інше);
з'ясування суті та мети здійснення
фінансової операції, в тому числі
шляхом отримання додаткової
документації, що стосується фінансової
Натомість, як вбачається із змісту
адміністративного позову, Позивачем
вказаних дій вчинено не було.
З огляду на викладене, висновок
відповідача про порушення позивачем
вимог п.3, п. 5, пп. А) п.6 ч.2 ст.6 Закону №249,
п.15 Порядку взяття на облік суб'єктів
первинного фінансового моніторингу,
реєстрації ними фінансових операцій,
що підлягають фінансовому моніторингу,
і подання Державній службі фінансового
моніторингу інформації про зазначенні
та інші фінансові операції, що можуть
бути пов'язані з легалізацією
(відмиванням) доходів, одержаних
злочинним шляхом, або фінансування
тероризму, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України №747 від
25.08.2010, п.7.2 п.7.5 р.7 Положення про
здійснення фінансового моніторингу
фінансовими установами, затвердженого
Держфінпослгу №25 від 05.08.2003 є
обґрунтованим, що свідчить про
обґрунтованість прийнятої на його
підставі оскарженої постанови.
Відповідно до ст.19 Конституції України
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
Частиною1 ст.6 КАС України гарантовано,
що кожна особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до адміністративного суду, якщо вважає,
що рішенням, дією чи бездіяльністю
суб'єкта владних повноважень порушені
її права, свободи або інтереси.
Таким чином, завданням
адміністративного судочинства є
захист саме порушених прав, свобод та
інтересів фізичної особи.
Частинами 1, 2 та 3 ст.11 КАС України,
визначено, що розгляд і вирішення справ
в адміністративних судах здійснюються
на засадах змагальності сторін та
свободи в наданні ними суду своїх
доказів і у доведенні перед судом їх
переконливості. Суд розглядає
адміністративні справи не інакше як за
позовною заявою, поданою відповідно до
цього Кодексу, і не може виходити за
межі позовних вимог. Суд може вийти за
межі позовних вимог тільки в разі, якщо
це необхідно для повного захисту прав,
свобод та інтересів сторін чи третіх
осіб, про захист яких вони просять.
Кожна особа, яка звернулася за судовим
захистом, розпоряджається своїми
вимогами на свій розсуд, крім випадків,
встановлених цим Кодексом. Таким
правом користуються й особи, в
інтересах яких подано
адміністративний позов, за винятком
тих, які не мають адміністративної
процесуальної дієздатності.
Частиною 1 ст.9 КАС України встановлено,
що суд при вирішенні справи керується
принципом законності, відповідно до
якого органи державної влади, органи
місцевого самоврядування, їхні
посадові і службові особи зобов'язані
діяти лише на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.
Частиною 1 ст.71 КАС України встановлено,
що кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених ст.72 цього Кодексу.
Крім того, в ч.2 ст.72 КАС України
зазначено, що в адміністративних
справах про протиправність рішень, дій
чи бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.
З огляду на вищевказане суд дійшов
висновку про відсутність підстав для
задоволення позовних вимог Позивача.
Керуючись положеннями ст.ст. 2, 17, 71, 86,
122, 158-163, 167, 254 КАС України, суд -
Відмовити в задоволенні позовних
Постанова набирання законної сили в
строки та порядку, встановленому
статтею 254 Кодексу адміністративного
судочинства України. Постанова може
бути оскаржена до суду апеляційної
інстанції за правилами, встановленими
статтями 185-187 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Суддя
В.І. Келеберда