Справа № 9101/39819/2011
Суддя: Добродняк І.Ю.
Дата ухвалення: 2013-03-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

19 березня 2013 рокусправа № 2а-13704/10/0470

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Добродняк І.Ю

суддів:
Бишевської Н.А. Семененка Я.В.

за участю секретаря судового
засідання: Шкуропадська В.М.

за участю представників:

позивача: - не з'явився

відповідача: - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Дніпропетровську

апеляційну скаргу фізичної особи -
підприємця ОСОБА_4

на постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 17
січня 2011 року

у справі № 2а-13704/10/0470

за позовом Нікопольської об'єднаної
державної податкової інспекції

до фізичної особи - підприємця ОСОБА_4

про стягнення заборгованості,-

встановила:

Нікопольська об'єднана державна
податкова інспекція звернулася до суду
з позовом до фізичної особи -
підприємця ОСОБА_4 з позовом, в якому
просила стягнути з фізичної
особи-підприємця ОСОБА_4
заборгованість до державного бюджету в
сумі 1700,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
відповідач здійснював зберігання
алкогольних напоїв в місці зберігання
алкогольних напоїв, яке не внесене до
Єдиного реєстру, що є порушенням ст.15
Закону України «Про державне
регулювання виробництва і обігу спирту
етилового, коньячного і плодового,
алкогольних напоїв та тютюнових
виробів» та тягне за собою
застосування штрафної санкції в
розмірі 1700,00 грн. Зважаючи на той факт,
що відповідачем рішення про
застосування штрафних (фінансових)
санкцій не оскаржено, відповідача
повинен погасити заборгованість перед
бюджетом в розмірі 1700,00 грн.

Постановою Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від
17.01.2011 адміністративний позов
задоволено. Стягнено з відповідача на
користь державного бюджету
заборгованість в сумі 1700 грн.

Не погодившись із постановою суду,
відповідач подав апеляційну скаргу, в
якій просить скасувати постанову суду
та у задоволенні адміністративного
позову відмовити у повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що
відповідачу не було вручено ані
направлення на проведення перевірки,
ані акт перевірки, ані рішення про
застосування штрафних (фінансових)
санкцій. Також відповідач зазначає, що
підписи на вищевказаних документах
відрізняються від його власного
підпису та зроблені позивачем. Крім
того, горілка, що знаходилась на момент
проведення перевірки у приміщенні,
належить ОСОБА_2 та придбана останньою
на прохання подруги для проведення
весілля. Відповідач також вказує, що
ОСОБА_2, яка розписалась на
направленнях на проведення перевірки
та підписала акт перевірки, не
перебуває з відповідачем у трудових
відносинах.

Представник відповідача в судовому
засіданні підтримав доводи, викладені
в апеляційній скарзі.

Представник позивача в судове
засідання не з'явився, про час та місце
розгляду справи повідомлений судом
належним чином.

Перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
дійшла висновку, що апеляційна скарга
підлягає задоволенню з огляду на
наступне.

Як встановлено судом, підтверджено
матеріалами справи, позивачем
проведено перевіркуиза дотриманням
суб'єктами господарювання порядку
проведення розрахунків за товари
(послуги), вимог з регулювання обігу
готівки, наявності торгових патентів і
ліцензій господарської одиниці -
магазину, розташованого по вул
Першотравневій, 22, в м. Нікополі, який
належить відповідачу.

За результатами перевірки складено
акт від 18.06.2010.

В ході перевірки встановлено
зберігання відповідачем алкогольних
напоїв в містах зберігання алкогольних
напоїв (магазині), не внесених до
Єдиного реєстру, що є порушенням ч.33
ст.15 Закону України «Про державне
регулювання виробництва і обігу спирту
етилового, коньячного і плодового,
алкогольних напоїв та тютюнових
виробів» від 19.12.1995 №481/95-ВР.

На підставі акту перевірки позивачем
прийнято рішення про застосування
фінансових санкцій №/0/27741 від
01.07.2010, яким до відповідача застосовані
штрафні санкції у вигляді штрафу в
розмірі 1700,00 грн.

Колегія суддів, виходячи з фактичних
обставин справи, норм діючого
законодавства, що регулюють спірні
правовідносини, не погоджується з
судом першої інстанції про наявність
підстав для стягнення означеної
штрафної санкції, зважаючи на наступне.

Відповідно до ч.33 ст.15 Закону №481/95-ВР
зберігання алкогольних напоїв та
тютюнових виробів здійснюється в
місцях зберігання алкогольних напоїв
та тютюнових виробів, внесених до
Єдиного реєстру, незалежно від того,
кому належить таке місце зберігання,
або того, за заявою якого суб'єкта
господарювання таке місце зберігання
було внесено до Єдиного реєстру.

За зберігання спирту, або алкогольних
напоїв, або тютюнових виробів у місцях
зберігання, не внесених до Єдиного
реєстру до суб'єктів господарювання
застосовуються фінансові санкції у
вигляді штрафів в розмірі 100 відсотків
вартості товару, який знаходиться в
такому місці зберігання, але не менше
1700 гривень (абз.10 ч.2 ст.17 Закону
№481/95-ВР).

Як вбачається з матеріалів справи,
відповідачем для торгівлі
парфюмерно-косметичними товарами
орендується торгова площа у розмірі 15
кв. м. на підставі укладеного з ТОВ
«Символ» договору №01/01-2008 від 01.01.2008.
Також, матеріалами справи
підтверджено, що відповідач не
здійснює торгівлю алкогольними
напоями та немає ліцензії на
провадження такого виду діяльності.

Посилання позивача на зберігання
відповідачем алкогольних напоїв у
місцях зберігання, не внесених до
Єдиного реєстру, не приймаються
колегією суддів до уваги, оскільки не
надано жодного доказу належності
відповідачу горілки «Пшенична» у
кількості 25 шт., відтак правопорушення
щодо зберігання алкогольних напоїв в
містах зберігання алкогольних напоїв
не внесених до Єдиного реєстру не має
місця. Вказане також підтверджується
пояснювальною запискою ОСОБА_2 від
18.06.2010, відповідно до якої горілка
«Пшенична» у кількості 25 шт.
знаходилась за прилавком та була
придбана нею у ПП ОСОБА_5 на прохання
подруги ОСОБА_3 для проведення весілля.

Крім того, слід зазначити, що
відповідно до п.1.1 Порядку ведення
Єдиного державного реєстру місць
зберігання та форми довідки про
внесення місця зберігання до Єдиного
державного реєстру, затвердженого
Наказом Державної податкової
адміністрації України №251 від 28.05.2002,
Єдиний державний реєстр місць
зберігання - це перелік місць, що
використовуються для зберігання
спирту, та приміщень, що
використовуються для зберігання
алкогольних напоїв та тютюнових
виробів (далі - місце зберігання), який
містить відомості про
місцезнаходження місць зберігання та
відомості про заявників.

Пунктом 2.1 Порядку №251 передбачено, що
до Єдиного реєстру вносяться: місця
зберігання алкогольних напоїв та
тютюнових виробів; місця зберігання
спирту суб'єктів підприємницької
діяльності - виробників спирту та
алкогольних напоїв; місця зберігання
спирту суб'єктів підприємницької
діяльності, які отримують спирт для
забезпечення виробничих та інших
потреб, якщо його кількість перевищує
100 декалітрів на квартал.

При цьому пунктом 2.2 Порядку №251
встановлено, що заява про внесення
місця зберігання алкогольних напоїв
або тютюнових виробів до Єдиного
реєстру подається за формою згідно з
додатком. До заяви додаються: документ,
що підтверджує право користування цим
приміщенням, та довідка про
відповідність місця зберігання спирту
установленим вимогам, видана
Департаментом або його регіональними
управліннями, - у разі реєстрації місця
зберігання спирту; нотаріально
посвідчена копія ліцензії на
відповідний вид діяльності, копія
документа, що підтверджує право
користування приміщенням (договір
оренди, свідоцтво на право власності та
інше).

Як зазначено вище, відповідач не має
ліцензії на роздрібну торгівлю
алкогольними напоями, немає такої ж
ліцензії й Орендодавець відповідача -
ТОВ «Символ».

Відповідно до ч.1 ст.72 Кодексу
адміністративного судочинства України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову (ч.2 ст.71 КАС
України).

Проаналізувавши наявні в матеріалах
справи докази, встановлені обставини
справи, колегія суддів приходить до
висновку про недоведеність позивачем
порушення відповідачем ч.33 ст.15 Закону
№481/95-ВР, що, як наслідок, виключає
застосування до відповідача штрафних
(фінансових) санкцій в розмірі 1700,00 грн.,
відповідно, є безпідставними вимоги
про стягнення з відповідача цієї
штрафної санкції.

Враховуючи викладене, колегія суддів
дійшла висновку, що постанова суду
першої інстанції від 17 січня 2011 року
підлягає скасуванню, а апеляційна
скарга відповідача - задоволенню.

Керуючись ст. 198, ст. 202, 205, 207 КАС України,
колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу фізичної особи -
підприємця ОСОБА_4 задовольнити.

Постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 17
січня 2011 року у справі № 2а-13704/10/0470 -
скасувати.

В позові - відмовити.

Постанова набирає законної сили з
моменту її проголошення та може бути
оскаржена до Вищого адміністративного
суду України в порядку, встановленому
ст.212 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Головуючий:
І.Ю. Добродняк

Суддя:
Н.А. Бишевська

Суддя:
Я.В. Семененко