Справа № 2а-9997/12/2670
Суддя: Острович С.Е.
Дата ухвалення: 2014-06-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 червня 2014 року м. Київ
К/800/1402/13

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

суддівОстровича С.Е. Степашка О.І.
Приходько І. В.секретаря судового
засідання Волошина В.М.,

представник позивача не
з'явився

представники відповідача
Сакало Я. О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні касаційні скарги Державної
податкової інспекції у Деснянському
районі м. Києва та фізичної
особи-підприємця ОСОБА_5 на постанову
Окружного адміністративного суду м.
Києва від 09 жовтня 2012 року та ухвалу
Київського апеляційного
адміністративного суду від 06 грудня 2012
року у справі за позовом фізичної
особи-підприємця ОСОБА_5 до Державної
податкової інспекції у Деснянському
районі м. Києва про скасування
податкових повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИЛА:

Фізична особа - підприємець ОСОБА_5
(далі - ФО-П ОСОБА_5) звернувся до суду з
позовом до Державної податкової
інспекції у Деснянському районі м.
Києва (далі - ДПІ у Деснянському районі
м. Києва) в якому просить скасувати
податкові повідомлення-рішення.

Постановою Окружного
адміністративного суду м. Києва від 09
жовтня 2012 року позов ФО-П ОСОБА_5
задоволено частково. Визнано
протиправним та скасовано податкове
повідомлення-рішення ДПІ у
Деснянському районі м. Києва від 20
вересня 2011 року №. У задоволенні
решти позовних вимог - відмовлено.

Ухвалою Київського апеляційного
адміністративного суду від 06 грудня 2012
року апеляційні скарги ДПІ у
Деснянському районі м. Києва та ФО-П
ОСОБА_5 залишено без задоволення, а
постанову Окружного адміністративного
суду м. Києва від 09 жовтня 2012 року -
залишено без змін.

Не погоджуючись з вказаними рішеннями
судів першої та апеляційної інстанцій
ДПІ у Деснянському районі м. Києва та
ФО-П ОСОБА_5 подали касаційні скарги.

ДПІ у Деснянському районі м. Києва
просить скасувати постанову Окружного
адміністративного суду м. Києва від 09
жовтня 2012 року та ухвалу Київського
апеляційного адміністративного суду
від 06 грудня 2012 року.

ФО-П ОСОБА_5 просить скасувати
постанову Окружного адміністративного
суду м. Києва від 09 жовтня 2012 року та
ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 06 грудня 2012
року та прийняти нове рішення, яким
задовольнити позовні вимоги позивача.

Відповідно до ч. 1 ст. 220 КАС України, суд
касаційної інстанції перевіряє
правильність застосування судами
першої та апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
правової оцінки обставин у справі і не
може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні та вирішувати питання
про достовірність того чи іншого
доказу.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
розглянувши та обговоривши доводи,
наведені у касаційній скарзі,
перевіривши матеріали справи, колегія
суддів Вищого адміністративного суду
України дійшла висновку, що касаційна
скарга підлягає частковому
задоволенню з наступних підстав.

ДПІ у Деснянському районі м. Києва
проведено планову виїзну перевірку
дотримання вимог чинного
законодавства з питань оподаткування
позивача за період з 01.04.2008 року по
31.03.2011 року. За результатами перевірки
складено акт від 05.08.2011 року №
5527/17-05/НОМЕР_1.

Перевіркою встановлено порушення
позивачем п. 4 ст. 14 розділу 4 Декрету
Кабінету Міністрів України «Про
прибутковий податок з громадян», п/п.
4.1.4. «б»Закону України «Про порядок
погашення зобов'язань платників
податків перед бюджетами та державними
цільовими фондами»; ч. 2 та ч. 3 ст. 14
розділу 4 зазначеного Декрету, занижено
оподатковуваного доходу за 2008 р. -1 кв.
2011 р. на загальну суму 2927388, 00 грн., та не
перераховано до бюджету податку з
доходів фізичних осіб в сумі 439108, 00 грн.;
п/п. 2.3.1., п. 9.3., п/п. 7.3.1., абз. 4 п. 9.4. та п. 9.6.
Закону України «Про податок на додану
вартість», донараховано до бюджету
податок на додану вартість в сумі 534683, 00
грн., ут.ч. за 2008 -76143,20 грн., 2009 -109997, 00 грн.,
252660, 00 грн., 2011 р. -95882,80 грн.; п/п. 8.1.1., п. 19.2
«а»Закону України «Про податок з
доходів фізичних осіб», в частині не
нарахування, не утримання та не
перерахування до бюджету податку з
доходів фізичних осіб у сумі 125430, 00 грн.

На підставі акту перевірки
відповідачем прийнято податкові
повідомлення-рішення від 20.09.2011 року
№, № та №.

За результатами адміністративного
оскарження рішень у досудовому
порядку, податкове
повідомлення-рішення від 20.09.2011 року
№ скасовано рішенням ДПС України
від 18.01.2012 року № 2466/д/10-2315 в частині
сплати податку у розмірі 62045,21 грн.
Замість цього рішення, прийнято нове
рішення № від 20.02.2012 року, яким
позивачу визначено зменшену суму
грошового зобов'язання на 377062,79 грн. за
основним платежем та визначено штрафну
санкцію у розмірі 1 грн.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що позивач в період з
01.04.2008 року по 31.03.2011 року здійснював
діяльність у сфері організації
перевезень.

Відповідно до товарно-транспортних
накладних, перевезення здійснювали
водії-експедитори, з якими, як
зазначено в Акті перевірки, позивач не
укладав трудових договорів.

Судами попередніх інстанцій зазначено,
що за результатами перевірки
банківських виписок перевіркою
встановлено, що в період з 01.04.2008 року по
31.03.2011 року позивачем було отримано з
розрахункового рахунку готівкові
кошти на виплати, пов'язані з оплатою
праці та стипендій в сумі 836200, 00 грн.
Основною умовою покладання на позивача
функцій податкового агента є
доведеність факту виплати отриманих
позивачем в банку коштів водіям,
визначеним ДПІ в акті перевірки та в
товарно-транспортних накладних.

Суди попередніх інстанцій дійшли до
висновку, що відповідачем не доведено
факт виплати позивачем коштів, які
отримані у банку вищезазначеним
водіям.

Указом Президента України «Про
спрощену систему оподаткування, обліку
та звітності суб`єктів малого
підприємництва» №727/98 від 03.07.1998 року
запроваджено спеціальний режим
оподаткування, обліку та звітності,
спрямований на підтримку суб'єктів
малого підприємництва.

Статтею 1 Указу Президента України
визначено, що єдиний податок
сплачується виключно з доходів,
одержаних фізичною особою - суб'єктом
підприємницької діяльності з
додержанням вимог Указу, зокрема, якщо
виручка платника єдиного податку за
рік не перевищує 500 тис. грн.

Згідно зі ст. 5 Указу Президента України
в разі порушення вимог, установлених
статтею 1 цього Указу, платник єдиного
податку повинен перейти на загальну
систему оподаткування, обліку та
звітності починаючи з наступного
звітного періоду (кварталу).

Статтею 4 Указу Президента України
зазначено, що такий перехід платника
податку здійснюється ним самостійно
починаючи зі звітного періоду
(кварталу), наступного за звітним
періодом (кварталом), в якому виникло
перевищення, шляхом подачі у
відповідний орган державної
податкової служби заяви про відмову
від застосування спрощеної системи
оподаткування, обліку та звітності.
Заява подається суб`єктом
господарювання не пізніше 15 днів до
закінчення попереднього звітного
(податкового) періоду.

Судами попередніх інстанцій зазначено,
що зазначений Указ не містить положень,
які б регулювали питання оподаткування
сум, що перевищують граничний обсяг
виручки, встановлений законодавцем. За
таких обставин оподаткування доходів,
отриманих платником єдиного податку з
порушенням умов перебування на
спрощеній системі оподаткування,
повинно здійснюватися із
застосуванням правил загальної
системи оподаткування.

Згідно з п.п 2.3.1 п. 2.3 ст. 2 цього Закону
України «Про податок з доходів
фізичних осіб» особа підлягає
обов'язковій реєстрації як платник
податку (зокрема, податку на додану
вартість), коли загальна сума від
здійснення операцій з поставки товарів
(послуг), у тому числі з використанням
локальної або глобальної комп'ютерної
мережі, що підлягають оподаткуванню
згідно з цим Законом, нарахована
(сплачена, надана) такій особі або в
рахунок зобов'язань третім особам,
протягом останніх дванадцяти
календарних місяців сукупно перевищує
300000 грн. (без урахування податку на
додану вартість).

Пунктом 9.4 ст. 9 Закону України «Про
податок з доходів фізичних осіб»
передбачено, якщо обсяг
оподатковуваних операцій суб'єкта
господарювання протягом звітного
податкового періоду перевищує суму,
визначену підпунктом 2.3.1 пункту 2.3
статті 2 цього Закону, не більше ніж у
два рази, то така особа зобов'язана
надіслати податковому органу заяву про
реєстрацію протягом двадцяти
календарних днів, наступних за звітним
податковим періодом.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що обсяг виручки,
отриманий позивачем на початок 2
кварталу 2008 року становив 632339, 00 грн., а
тому позивач перевищив допустимі
граничні норми, встановлені п. 1 Указу
Президента України «Про спрощену
систему оподаткування, обліку та
звітності суб'єктів малого
підприємництва».

Суди попередніх інстанцій дійшли до
висновку, що позивач повинен був
перейти на загальну систему
оподаткування та зареєструватися
платником ПДВ відповідно до наведених
правил з 2 кварталу 2008 року.

Однак колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
частково не погоджується з такими
висновками судів попередніх інстанцій
виходячи з наступного.

За змістом абз. 5 п.1 Указу Президента
України «Про спрощену систему
оподаткування, обліку та звітності
суб'єктів малого підприємництва»
виручкою вважається вся сума, отримана
на розрахунковий рахунок. Вказана
норма не ставить визначення розміру
виручки в залежність від того, яким
чином будуть використовуватись кошти,
отримані на рахунок. Тобто, немає
значення, чи частина цієї суми в
подальшому перерахована іншій особі чи
ні. Інакше втрачається зміст спрощеної
системи оподаткування як такої.

Крім того, обґрунтовуючи свої рішення,
суди попередніх інстанцій залишили
поза увагою той факт, що наявність хоча
б однієї з таких підстав, як: загальна
сума від здійснення операцій з
поставки товарів (послуг), що перевищує
допустимий розмір для платників
єдиного податку; здійснення операцій
або укладання угод на суму, що
перевищує допустимий розмір для
підприємців-платників єдиного податку;
перевищення обсягу виручки,
максимально встановленого для
платників єдиного податку;
недотримання форми розрахунків, -
передбачає перереєстрацію платника
єдиного податку платником податків на
загальних підставах. Недотримання
строків такої перереєстрації тягне за
собою встановлену законом
відповідальність.

Виходячи із викладеного, колегія
суддів Вищого адміністративного суду
України дійшла висновку про
необхідність скасування постанови
Окружного адміністративного суду м.
Києва від 09 жовтня 2012 року та ухвали
Київського апеляційного
адміністративного суду від 06 грудня 2012
року в частині відмови в задоволенні
позовних вимог щодо збільшення
позивачу суми грошового зобов'язання з
податку на додану вартість та прийняти
нове рішення, яким задовольнити
позовні вимоги позивача в цій частині.

Керуючись ст.ст. 220, 221, 223, 227, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Касаційні скарги Державної податкової
інспекції у Деснянському районі м.
Києва та фізичної особи-підприємця
ОСОБА_5 задовольнити частково.

Постанову Окружного адміністративного
суду м. Києва від 09 жовтня 2012 року та
ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 06 грудня 2012
року скасувати в частині відмови в
задоволенні позовних вимог щодо
збільшення позивачу суми грошового
зобов'язання з податку на додану
вартість та прийняти нове рішення, яким
задовольнити позовні вимоги фізичної
особи-підприємця ОСОБА_5 в цій частині.
Скасувати податкове
повідомлення-рішення № від 20
вересня 2011 року.

В іншій частині постанову Окружного
адміністративного суду м. Києва від 09
жовтня 2012 року та ухвалу Київського
апеляційного адміністративного суду
від 06 грудня 2012 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з
моменту проголошення і може бути
переглянута Верховним Судом України з
підстав, у строк та у порядку,
визначеному статтями 237, 238, 239-1 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Судді
С.Е. Острович О.І.
Степашко І. В. Приходько