Справа № 2-а-22860/11
Суддя: Кушнерик М.П.
Дата ухвалення: 2014-07-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 липня 2014 року
Справа № 111293/12

Колегія суддів Львівського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

головуючого судді -
Кушнерика М.П.,

суддів -
Мікули О.І., Курильця А.Р.

розглянувши у порядку письмового
провадження в місті Львові апеляційну
скаргу управління Пенсійного фонду
України в місті Тернополі на постанову
Тернопільського міськрайонного суду
Тернопільської області від 26 жовтня 2011
року по справі за позовом ОСОБА_1 до
управління Пенсійного фонду України в
місті Тернополі Тернопільської
області про визнання бездіяльності
протиправною та зобов'язання вчинити
певні дії,-

ВСТАНОВИЛА :

26.09.2011 року позивач звернувся до суду з
позовом до відповідача про виплату
державної допомоги дитині війни з 07
червня 2011 року, відповідно до ст. 6
Закону України «Про соціальний захист
дітей війни».

Постановою Тернопільського
міськрайонного суду Тернопільської
області від 26 жовтня 2011 року позов
задоволено частково. Визнано
протиправною бездіяльність
відповідача. Зобов'язано управління
Пенсійного фонду України в місті
Тернополі Тернопільської області
нарахувати та виплатити на користь
ОСОБА_1 підвищення до пенсії в розмірі
30% мінімальної пенсії за віком,
відповідно до ст. 6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни» за
період з 07 червня 2011 року по 22 липня 2011
року, з урахуванням виплачених сум.
Постанова звернена до негайного
виконання. В решті позову відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятою
постановою, управління Пенсійного
фонду України в місті Тернополі
Тернопільської області подало
апеляційну скаргу до Львівського
апеляційного адміністративного суду, в
якій просить скасувати оскаржувану
постанову і прийняти нову, якою
відмовити в задоволенні позовних
вимог.

В апеляційній скарзі апелянт вказує на
те, що судом першої інстанції порушено
норми матеріального та процесуального
права, що призвело до неправильного
вирішення справи.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.197 КАС
України суд апеляційної інстанції
прийшов до висновку про можливість
розгляду справи в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами, оскільки апеляційну
скаргу подано на рішення суду першої
інстанції, яке прийнято у порядку
скороченого провадження за
результатами розгляду справ,
передбачених пунктами 1,2 ч.1 ст.183-2 цього
Кодексу.

Заслухавши доповідь судді Львівського
апеляційного адміністративного суду,
дослідивши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційну скаргу слід
залишити без задоволення з наступних
підстав.

Колегія суддів вважає підставними
заявлені вимоги позивача в частині
зобов'язання відповідача нараховувати
і виплачувати підвищення до пенсії в
розмірі 30% мінімальної пенсії за віком
з 07 червня 2011 року по 22 липня 2011 року,
оскільки дія норм ст.6 Закону України
«Про соціальний захист дітей війни» не
була зупинена чи обмежена іншими
нормативними актами. Пунктом 7 частини
першої Закону України від 14 червня 2011
року № 3491 - VI «Про внесення змін до
Закону України «Про державний бюджет
України на 2011 рік» Прикінцеві
положення Закону України «Про
державний бюджет України на 2011 рік»
доповнено пунктом 4, яким установлено,
що у 2011 році норми і положення статті 6
Закону України «Про соціальний захист
дітей війни» застосовуються у порядку
та розмірах, встановлених Кабінетом
Міністрів України виходячи з наявного
фінансового ресурсу бюджету
Пенсійного фонду України на 2011 рік.
Таким чином визначення порядку та
розмірів виплат указаним категоріям
громадян делеговано Кабінету
Міністрів України. На виконання вимог
цього Закону Кабінетом Міністрів
прийнято постанову від 6 липня 2011 року
№ 745 «Про встановлення деяких виплат,
що фінансуються за рахунок коштів
Державного бюджету України», яка
набрала чинності 23 липня 2011 року.

Отже, нарахування та виплата за період
до 23 липня 2011 року дітям війни
підвищення до пенсії або щомісячного
грошового довічного утримання чи
державної соціальної допомоги, що
виплачується замість пенсії, повинні
здійснюватися відповідно до норм
Закону України «Про соціальний захист
дітей війни», а після 23 липня 2011 року
відповідно до постанови Кабінету
Міністрів України від 06 липня 2011 року №
745 «Про встановлення деяких виплат, що
фінансуються за рахунок коштів
державного бюджету».

Колегія суддів також вважає за
необхідне зазначити про те, що
відсутність бюджетного фінансування
на виплату, передбачених Законом
України «Про соціальний захист дітей
війни», підвищення до пенсії не може
бути причиною невиконання відповідним
суб'єктом владних повноважень
покладених на нього зобов'язань,
оскільки реалізація особою права, що
пов'язане з отриманням бюджетних
коштів, яке базується на спеціальних та
чинних на час виникнення спірних
правовідносин нормативно-правових
актах національного законодавства, не
може бути поставлена у залежність від
бюджетних асигнувань (рішення
Європейського суду з прав людини у
справі "Кечко проти України").

Положення ч.3 ст.28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», на думку колегії суддів
не є перешкодою для застосування даної
величини (мінімального розміру пенсії
за віком) до обрахування інших пенсій
чи доплат пов'язаних з мінімальною
пенсією за віком, оскільки чинним
законодавством не встановлено іншого
крім передбаченого ч.1 цієї статті
мінімального розміру пенсії за віком, а
тому доводи апелянта в цій частині є
необґрунтованими.

За таких обставин, колегія суддів
приходить до переконання про
підставність заявлених позовних вимог
в частині зобов'язання відповідача
провести нарахування та виплату на
користь позивача підвищення до пенсії
з 07 червня 2011 року по 22 липня 2011 року, у
відповідності до заявлених вимог.

Оскільки функції з призначення,
нарахування та виплати пенсії позивачу
здійснює Пенсійний фонд України в
особі Управління Пенсійного фонду
України в місті Тернополі, обов'язок
щодо нарахування і виплати спірної
допомоги правильно покладено на
відповідача у справі.

Достатніх правових підстав чи
застережень щодо неможливості
підвищення пенсії позивача у
передбаченому ст.6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни» розмірі
колегія суддів не вбачає.

Беручи до уваги, що правові положення,
які передбачають виплату підвищення до
пенсії особам, на яких поширюється дія
Закону України «Про соціальний захист
дітей війни» є чинними, а позивач
належить до вказаної групи осіб і має
право на її отримання, органи державної
влади не можуть свідомо зменшувати
розмір такої допомоги.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.256 КАС України
негайно виконуються постанови суду про
присудження виплат пенсій, інших
періодичних платежів з Державного
бюджету України або позабюджетних
державних фондів - у межах суми
стягнення за один місяць.

З огляду на викладене, суд першої
інстанції правильно по суті вирішив
розглядуваний спір, однак із
помилковим застосуванням норм
процесуального права, через що
оскаржувану постанову слід змінити в
частині звернення постанови до
негайного виконання.

Керуючись ст.ст. 160, 195,197, п.2, 1 ч.1 ст.198, п.1
ст.201, 200, ч.2 ст.205, ст.ст.207, 254 КАС України,
колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И
Л А:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в місті
Тернополі Тернопільської області
залишити без задоволення. Постанову
Тернопільського міськрайонного суду
Тернопільської області від 26 жовтня 2011
року у справі №2а-22860/11 змінити в
частині звернення до негайного
виконання.

Звернути зазначену постанову до
негайного виконання - у межах суми
стягнення за один місяць.

В решті постанову Тернопільського
міськрайонного суду Тернопільської
області від 26 жовтня 2011 року у справі
№2а-22860/11 - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає
законної сили через п'ять днів після
направлення її копій особам, які беруть
участь у справі, є остаточною та
оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя
М.П.Кушнерик

Судді
О.І. Мікула

А.Р. Курилець