Справа № 234/5708/14-а
Суддя: Пікалова Н. М.
Дата ухвалення: 2014-07-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 234/5708/14-а
Провадження № 2-а/234/164/14
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 липня 2014 року

Суддя Краматорського міського суду
Донецької області Пікалова Н.М.,
розглянувши у скороченому провадженні
адміністративну справу за позовом
ОСОБА_1 до Управління праці і
соціального захисту населення
виконкому Краматорської міської ради,
про визнання неправомірним відмову у
виплаті щорічної грошової допомоги
інваліду війни 2 групи, та стягнення
недоплаченої одноразової щорічної
грошової допомоги, -

В С Т А Н О В И В:

До Краматорського міського
суду звернувся ОСОБА_1 з
адміністративним позовом до
Управління праці і соціального захисту
населення виконкому Краматорської
міської ради про визнання
неправомірним відмову у виплату
щорічної грошової допомоги в розмірі,
встановленому ч. 5 ст. 13 Закону України
«Про статус ветеранів війни, гарантії
їх соціального захисту», та стягнення
недоплаченої одноразової щорічної
грошової допомоги, обґрунтовуючи свої
вимоги тим, що згідно зі ст. 13 Закону
України «Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту» йому
щорічно до 5-го травня, повинна
надаватися одноразова грошова
допомога у розмірі 8-ми мінімальних
пенсій за віком, як інваліду війни 2
групи. У порушення цього Закону
відповідач недоплатив йому за 2014 рік
5342 грн. визнати неправомірним відмову у
виплаті йому щорічної грошової
допомоги до 5 травня в розмірі 8
мінімальних пенсій за віком та
стягнути недоплачену грошову допомогу.

В суд відповідач надав заперечення з
яких вбачається, що в Єдиному
державному автоматизованому реєстрі
осіб, які мають право на пільги, ОСОБА_1
перебуває на обліку як інвалід війни ІІ
групи з числа громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи 1
категорії.

Згідно до Закону України від 22.10.1993
№3551-ХІІ «Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту»
інвалідам війни надаються пільги,
зокрема встановлено право на отримання
щорічної разової грошової допомоги до 5
травня.

Відповідно до Постанови Кабінету
Міністрів України від 18.02.2004 №177 «Про
забезпечення щорічної виплати разової
грошової допомоги, передбаченої
Законом України "Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального
захисту» передбачено, що Міністерство
фінансів і Державне казначейство
забезпечують щороку до 10 квітня
виділення коштів Міністерству праці та
соціальної політики для виплати
разової грошової допомоги,
передбаченої Законом України "Про
статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту", у розмірах,
установлених законом про державний
бюджет на відповідний рік, і для
подальшого перерахування їх місцевим
органам праці та соціального захисту
населення.

Відповідно до ст.17 Закону України «Про
статус ветеранів війни, гарантіях їх
соціального захисту» фінансування
витрат, пов'язаних з його реалізацією,
здійснюється за рахунок коштів
Державного бюджету. Одночасно, і
положеннями Конституції України,
зокрема статтею 95, визначено, що
виключно Законом про Державний бюджет
України визначаються будь-які витрати
держави на суспільні потреби, розмір і
цільове призначення цих витрат.
Відповідно до п.2 ст.4 Бюджетного
кодексу, при здійсненні бюджетного
процесу положення нормативно-правових
актів застосовуються тільки в частині,
що не суперечить положенням
Конституції, Бюджетного кодексу і
Закону про Державний бюджет.

Згідно п.5 ч.1 ст.4 Бюджетного Кодексу
України до нормативно-правових актів,
які регулюють бюджетні відносини в
Україні належать нормативно-правові
акти Кабінету Міністрів України, які
прийняті на підставі та на виконання
Бюджетного кодексу та інших законів
України. Це також закріплено в Рішенні
Конституційного Суду України від 25
січня 2012 року № 3-рп/2012:
«Нормативно-правові акти Кабінету
Міністрів України, якими регулюються
бюджетні відносини, зокрема питання
соціального захисту за рахунок коштів
Державного бюджету України, є
складовою бюджетного законодавства
відповідно до пункту 5 частини першої
статті 4 Бюджетного кодексу України.
Отже, суди загальної юрисдикції
України під час вирішення справ щодо
соціального захисту прав громадян
повинні застосовувати
нормативно-правові акти Кабінету
Міністрів України, прийняті на
підставі і на виконання Бюджетного
кодексу України, інших законів України,
в тому числі закону про Державний
бюджет України на відповідний рік ».

У Рішенні від 26 грудня 2011 року № 20-рп/2011
Конституційний Суд України зазначив,
що розміри соціальних виплат залежать
від соціально-економічних можливостей
держави.

Такий принцип закладений, зокрема, в
Загальній декларації прав людини 1948
року, згідно з якою кожна людина, як
член суспільства, має право на
соціальне забезпечення та на
здійснення необхідних для підтримання
її гідності та для вільного розвитку її
особистості прав у економічній,
соціальній і культурній галузях за
допомогою національних зусиль і
міжнародного співробітництва та
відповідно до структури і ресурсів
кожної держави (стаття 22). Міжнародний
пакт про економічні, соціальні і
культурні права 1966 року встановлює
загальний обов'язок держав забезпечити
здійснення прав, що передбачені цим
пактом, у максимальних межах наявних
ресурсів (пункт 1 статті 2).

Європейський суд з прав людини у
рішенні від 9 жовтня 1979 року у справі
„Ейрі проти Ірландії" також
констатував, що здійснення
соціально-економічних прав людини
значною мірою залежить від становища в
державах, особливо фінансового. Такі
положення поширюються й на питання
допустимості зменшення соціальних
виплат, про що зазначено в рішенні
цього суду у справі „Кйартан Асмундсон
проти Ісландії" від 12 жовтня 2004 року.

Таким чином, соціальний захист
державою осіб, які мають право на
забезпечення їх у разі повної,
часткової або тимчасової втрати
працездатності, втрати годувальника,
безробіття з незалежних від них
обставин, а також у старості та в інших
випадках, передбачених законом,
охоплює комплекс заходів, які здійснює
держава в межах її
соціально-економічних можливостей.

Таким чином, в аспекті конституційного
подання положення статті 1, частин
першої, третьої статті 95 Конституції
України в системному зв'язку з
положеннями статті 3, частини першої
статті 17, частини третьої статті 22 та
статей 46, 48 Основного Закону України
треба розуміти так, що однією з ознак
України як соціальної держави є
забезпечення загальносуспільних
потреб у сфері соціального захисту за
рахунок коштів Державного бюджету
України виходячи з фінансових
можливостей держави, яка зобов'язана
справедливо і неупереджено
розподіляти суспільне багатство між
громадянами і територіальними
громадами та прагнути до
збалансованості бюджету України. При
цьому рівень державних гарантій права
на соціальний захист має відповідати
Конституції України, а мета і засоби
зміни механізму нарахування
соціальних виплат та допомоги -
принципам пропорційності і
справедливості.

Згідно з частиною першою статті 46
Конституції України громадяни мають
право на соціальний захист, з яким
кореспондується обов'язок держави щодо
його забезпечення. Реалізація цього
обов'язку здійснюється органами
державної влади відповідно до їх
повноважень.

У Конституції України закріплено, що
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України (частина друга статті
19).

Кабінет Міністрів України є вищим
органом у системі органів виконавчої
влади, який розробляє проект закону про
Державний бюджет України на наступний
рік і подає його до Верховної Ради
України, забезпечує виконання
затвердженого Верховною Радою України
Державного бюджету України, звітує
перед Верховною Радою України про його
виконання (частина друга статті 96,
частина перша статті 97, частина перша
статті 113, пункт 6 статті 116 Основного
Закону України). Ефективне здійснення
Кабінетом Міністрів України цих
повноважень є основою для вжиття ним
заходів щодо забезпечення прав і
свобод людини і громадянина,
проведення політики у сфері
соціального захисту, фінансової та
податкової політики (пункти 2, 3 статті
116 Конституції України).

Така політика базується на
передбачених у законодавстві
державних соціальних стандартах та
державних соціальних гарантіях. Згідно
з Законом України „Про державні
соціальні стандарти та державні
соціальні гарантії" державні соціальні
стандарти - це встановлені законами,
іншими нормативно-правовими актами
соціальні норми і нормативи або їх
комплекс, на базі яких визначаються
рівні основних державних соціальних
гарантій; державні соціальні гарантії -
це встановлені законами мінімальні
розміри оплати праці, доходів громадян,
пенсійного забезпечення, соціальної
допомоги, розміри інших видів
соціальних виплат, встановлені
законами та іншими
нормативно-правовими актами (абзаци
другий, третій статті 1).

Таким чином, державні соціальні
стандарти та державні соціальні
гарантії можуть бути визначені як
законами України, так і іншими
нормативно-правовими актами, зокрема
актами Кабінету Міністрів України
(рішення Конституційного Суду України
від 25 січня 2012 року № 3-рп/2012).

Рішення Конституційного Суду України є
обов'язковими до виконання на
території України.

Також, ч.1 ст. 2 Закону України від 22.10.1993
№3551-ХІІ «Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту»
закріплено, що законодавство України
про статус ветеранів війни їх
соціальні гарантії складається з цього
Закону та інших актів законодавства
України.

При прийнятті рішення від 26 грудня 2011
року № 20-рп/2011 Конституційний Суд
України виходив з того, що одним з
визначальних елементів у регулюванні
суспільних відносин у соціальній сфері
є додержання принципу пропорційності
між соціальним захистом громадян та
фінансовими можливостями держави, а
також гарантуванням права кожного на
достатній життєвий рівень. Передбачені
законами соціально-економічні права не
є абсолютними. Механізм реалізації цих
прав може бути змінений державою,
зокрема, через неможливість їх
фінансового забезпечення шляхом
пропорційного перерозподілу коштів з
метою збереження балансу інтересів
усього суспільства.

Згідно п.8 ст.7 Бюджетного кодексу,
бюджетні кошти використовуються
тільки на цілі, які були визначені
бюджетними призначеннями, і відповідно
до ст.23 цього ж кодексу будь-які платежі
можна здійснювати тільки за наявності
бюджетного призначення.

Відповідно до своїх повноважень
Кабінетом Міністрів України прийнята
постанова від 16 квітня 2014 року № 102
«Деякі питання виплати у 2014 році
разової грошової допомоги,
передбаченої Законами України «Про
статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту» та «Про жертви
нацистських переслідувань», згідно з
якою інвалідам війни передбачена
щорічна разова грошова допомога до 5
травня у розмірі 2250,00 грн. Для
проведення виплати ця сума
перерахована позивачу у повному обсязі
25 квітня 2014 року до відділення
Приватбанку.

Проаналізувавши матеріали справи, суд
вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 не
підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 3 Конституції
України права і свободи людини та їх
гарантії визначають зміст і
спрямованість діяльності держави.
Держава відповідає перед людиною за
свою діяльність. Утвердження і
забезпечення прав і свобод людини є
головним обов`язком держави.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов`язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно до ч. 2, 3 ст. 22 Конституції
України конституційні права і свободи
гарантуються і не можуть бути
скасовані при прийнятті нових законів,
або внесенні змін до чинних законів не
допускається звуження змісту та обсягу
існуючих прав та свобод.

Згідно зі ст. 13 Закону України «Про
статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту» щорічно до 5
травня інвалідам війни, виплачується
разова грошова допомога у розмірах:
інвалідам першої групи - десять
мінімальних пенсій за віком; другої
групи - вісім мінімальних пенсій за
віком; третьої групи - сім мінімальних
пенсій за віком.

Відповідно до ст. 17 Закону України
«Про статус ветеранів війни, гарантії
їх соціального захисту" розпорядниками
бюджетних коштів надходять для виплати
разової щорічної допомоги є Управління
праці соціального захисту населення.

Згідно п. 4 ст. 7 Бюджетного кодексу
України бюджетне асигнування - це
повноваження, надане розпоряднику
бюджетних коштів, відповідно до
бюджетного призначення на взяття
бюджетного зобов`язання та здійснення
платежів з конкретною метою в процесі
виконання бюджету. Відповідно до п. 36
цієї статті, розпорядниками бюджетних
коштів є бюджетні установи в особі їх
керівників, уповноважені на отримання
бюджетних асигнувань, взяття бюджетних
зобов`язань та здійснення видатків з
бюджету.

Судом встановлено, що позивачу
встановлено 2 групу інвалідності,
пов'язану з виконанням службових
обов'язків під час проходження служби.
Відповідно до вимог ст. 15 Закону
України «Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту» має
право на отримання щорічної грошової
допомоги до 5 травня, яка повинна
виплачуватися в розмірі восьми
мінімальних пенсій за віком.

Відповідно до ст. 117 Конституції
України Кабінет Міністрів України в
межах своєї компетенції видає
постанови і розпорядження, які є
обов'язковими до виконання.

23 квітня 2014 року на адресу управління
надійшла копія наказу Міністерства
соціальної політики України та
Міністерства фінансів України від
22.04.2014 №235/436 «Про затвердження паспорта
бюджетної програми на 2014 рік», де
встановлений фіксований розмір для
проведення виплат щорічної разової
грошової допомоги, яка виплачується до
5 травня за 2014 рік.

Відповідно до п. 3.1. Розділу 3 Положення
про управління праці та соціального
захисту населення Краматорської
міської ради, затвердженого рішенням
міської ради від 14.12.2011 року № 11/VI-71,
закріплено, що управління готує списки
та відомості та проводить виплати
відповідним категоріям громадян до 5
травня. Таким чином, управління праці
та соціального захисту населення
проводить усі виплати виключно у межах
діючого законодавства України та не
здійснює нарахувань сум щорічної
разової грошової допомоги. Розміри
щорічної грошової допомоги до 5 травня
відповідного року, відповідної
категорії громадян, на яких
розповсюджується дія закону України
"Про статус ветеранів війни, гарантії
їх соціального захисту" встановлюється
законами про Державний бюджет України
на відповідний рік. Згідно Закону
України «Про державний бюджет» на
відповідний роки - 2014р. встановлені
суми грошової допомоги , у розмірах: 2250
грн. Ці суми були позивачем отримані у
повному обсязі.

Таким чином, з урахуванням
вищенаведених норм, відповідач,
здійснюючи нарахування та виплату
спірної допомоги в порядку та розмірах,
встановлених Кабінетом Міністрів
України виходячи з наявних фінансових
ресурсів Державного бюджету України,
діяв правомірно, а тому вимоги позивача
щодо стягнення з відповідача
недоплаченої суми щорічної грошової
допомоги до 5 травня за 2014 рік у розмірі
5342 грн є безпідставними.

Керуючись ст. 3, 19, 22 Конституції
України, ст. ст. 13, 17 Закону України «Про
статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту», ст.7,48 Бюджетного
Кодексу України, ст.ст. 6, 14, 100, 159 КАС
України, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до
Управління праці і соціального
захисту населення виконкому
Краматорської міської ради про
визнання неправомірним відмову у
виплаті щорічної грошової допомоги в
розмірі, встановленому ч. 5 ст. 15, Закону
України «Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту», та
стягнення недоплаченої одноразової
щорічної грошової допомоги відмовити

Постанова суду набирає законної
сили після закінчення строку подання
апеляційної скарги. апеляційна скарга
на постанову суду подається в
адміністративний апеляційний суд
Донецької області через Краматорський
міський суд протягом десяти днів з
моменту отримання копії постанови.
Постанова, прийнята у скороченому
провадженні, крім випадків її
оскарження в апеляційному порядку, є
остаточною.

Суддя:

Постанова ухвалена в нарадчій кімнаті
в єдиному екземплярі.

Суддя: