Справа № 820/10097/14
Суддя: Піскун В.О.
Дата ухвалення: 2014-07-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

08 липня 2014 р.
№ 820/10097/14

Харківський окружний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Піскун В.О.,

при секретарі судового засідання -
Мараєвій О.В.,

за участі:

представника позивача - Білоуса В.В.,

представника відповідача - Іхненко Я.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду
адміністративну справу за позовом
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Хадо-Технологія" до
Державної податкової інспекції у
Дзержинському районі м. Харкова
Головного управління Міндоходів у
Харківській області про скасування
податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач, Товариство з обмеженою
відповідальністю "Хадо-Технологія"
(далі - ТОВ "Хадо-Технологія"), звернувся
до Харківського окружного
адміністративного суду з
адміністративним позовом, в якому
просить суд визнати недійсним та
скасувати у повному обсязі податкове
повідомлення-рішення Державної
податкової інспекції у Дзержинському
районі м. Харкова Головного управління
Міндоходів у Харківській області №
від 04.03.2014 року; визнати недійсним
та скасувати у повному обсязі
податкове повідомлення-рішення
Державної податкової інспекції у
Дзержинському районі м. Харкова
Головного управління Міндоходів у
Харківській області № від 04.03.2014
року.

В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначив, що не погоджується з
оскаржуваними податковими
повідомленнями-рішеннями, прийнятими
на підставі висновків акту перевірки
від 10.02.2014 року №415/20-30-22-03/31233443. Позивач
вважає, що сума грошового зобов'язання,
вказана у оскаржуваних
повідомленнях-рішеннях визначена
неправомірно, а податкові
повідомлення-рішення є незаконними та
недійсними і підлягають скасуванню з
тих підстав, що і податкові
повідомлення-рішення і акт перевірки
за своїми формою і змістом не
відповідають у повному обсязі вимогам
нормативно-правових актів та дійсним
обставинам справи і були складені у
результаті порушення вимог чинного
законодавства. При цьому, позивач
посилався на те, що єдиним мотивом для
висновків про порушення ТОВ
"Хадо-Технологія" вимог податкового
законодавства, є виключно висновки
складеного іншим органом доходів і
зборів у акті перевірки діяльності
контрагента ТОВ "Хадо-Технологія", в
силу яких вчинений правочин є
нікчемним, у зв'язку з відсутністю
можливості здійснювати реальну
господарську діяльність, що, на думку
позивача, не може бути покладено в
основу висновків акту перевірки
позивача. Позивач також зазначив, що
під час проведення перевірки ним були
надані для дослідження всі первинні
документи, які засвідчують факт
виникнення об'єкта оподаткування і
правильність визначення податкового
зобов'язання та кредиту з податку на
додану вартість, а також доходів та
витрат. Таким чином, позивач вважає, що
він не порушував вимог Податкового
кодексу України та не завищував розмір
від'ємного значення суми податку на
додану вартість у сумі 144326,25 грн., та не
занижував суму податку на прибуток
приватних підприємств у сумі 165975,19 грн.

Представник позивача в судовому
засіданні підтримав позовні вимоги та
просив суд задовольнити їх у повному
обсязі.

Представник відповідача в судовому
засіданні проти позову заперечував,
вважає позовні вимоги
необґрунтованими, безпідставними та
таким, що не підлягають задоволенню.
При цьому зазначив, що під час
проведення перевірки позивача
встановлено порушення п.198.2, п.198.3, п.198.6
ст. 198, п.200.3 ст. 200, ст. 185 - ст. 201, п.138.8 ст.138,
ст.139 Податкового кодексу України.
Представник відповідача посилався на
висновки акту перевірки контрагента
позивача - ТОВ «Еліт Парфум», згідно
висновків якого встановлено, що ТОВ
«Еліт Парфум» ймовірно здійснював
діяльність спрямовану на здійснення
операцій пов'язаних з наданням
податкової вигоди третіх осіб. Таким
чином, у зв'язку не підтвердженням
податкових зобов'язань та податкового
кредиту з ПДВ товариства, на думку
відповідача, відсутні об'єкти
оподаткування податком на додану
вартість по операціях з придбання та
продажу товарів (послуг) підприємствам.
Отже, податковий орган вважає, що
оскаржувані податкові повідомлення -
рішення є правомірними та не
підлягають скасуванню.

Суд, вивчивши доводи позову та
заперечень проти нього, заслухавши
пояснення представників сторін,
дослідивши зібрані по справі докази в
їх сукупності, проаналізувавши зміст
норм матеріального і процесуального
права, які врегульовують спірні
правовідносини, вважає що
адміністративний позов підлягає
задоволенню виходячи з наступного.

Судом встановлено та підтверджується
матеріалами справи, що ТОВ
"Хадо-Технологія" діє на підставі
Статуту (а.с. 146-160 том 1) та зареєстрована
Виконавчим комітетом Харківської
міської ради 07.10.2002 р., ,
що підтверджується витягом з Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців (а.с. 163-164 том
1), довідкою з Єдиного державного
реєстру підприємств та організацій
України (а.с. 161-162 том 1), перебуває на
обліку як платник податків в Державній
податковій інспекції у Дзержинському
районі м. Харкова Головного управління
Міндоходів у Харківській області та є
платником податку на додану вартість,
що не заперечується сторонами по
справі.

Відповідачем проведено документальну
позапланову невиїзну перевірку ТОВ
"Хадо-Технологія" з питань дотримання
вимог податкового та іншого
законодавства по взаємовідносинам з
ТОВ «Еліт Парфум» за період з 01.09.2011р. по
30.09.2011р., за результатами якої складено
акт від 10.02.2014 року №415/20-30-22-03/31233443 (а.с.
19-35 том 1).

Висновками акту перевірки від 10.02.2014
року №415/20-30-22-03/31233443 встановлені
порушення позивачем: п. 138.8 ст. 138, ст. 139
Податкового кодексу України, а саме
завищення витрат за період 3 квартал 2011
року всього у сумі 721631,24 грн., заниження
податку на прибуток за 3 квартал 2011
всього у сумі 165975,19 грн.; п. 198.2, п. 198.3, п.
198.6 ст. 198, п. 200.3 ст. 200, ст. 185 - ст. 201
Податкового кодексу України, а саме
завищення від'ємного значення з
податку на додану вартість на суму
144326,25 грн. за вересень 2011 року від
здійснення правочинів з ТОВ
«Еліт-Парфум».

На підставі вищезазначених висновків
податковим органом прийняті податкові
повідомлення - рішення № від
04.03.2014 року, яким визначене грошове
зобов'язання з податку на прибуток
підприємств у розмірі 165975,19 грн. за
основним платежем; № від 04.03.2014
року, яким зменшено розмір від'ємного
значення суми податку на додану
вартість у розмірі 144326,25 грн. за
основним платежем (а.с. 41-42 том 1).

Не погодившись з вказаними податковими
повідомленнями - рішеннями позивач
оскаржив їх до Головного управління
Міндоходів у Харківській області та до
Міністерства доходів і зборів України,
подавши скарги від 12.03.2014 року №60/03-14 та
від 24.04.2014 року №76/04-14 (а.с. 43-58, 63-78 том 1).

Рішенням Головного управління
Міндоходів у Харківській області від
15.04.2014 року №2637/10/20-40-10-04-17 та рішенням
Міністерства доходів і зборів України
від 12.05.2014 року №8274/6/99-99-10-01-15 (а.с. 59-62, 79-82
том 1) залишено без змін податкові
повідомлення-рішення № , №
від 04.03.2014 року.

Як вбачається з матеріалів справи,
підставою для прийняття оскаржуваних
податкових повідомлень-рішень стали
встановлені в ході перевірки обставини
формування позивачем витрат по
взаємовідносинам з ТОВ «Еліт-Парфум» з
придбання товару (розчинник
багатокомпонентний органічний), у
вересні 2011 року, а також включення до
складу податкового кредиту у цьому
періоді сум податку на додану вартість
на підставі податкових накладних,
виписаних ТОВ «Еліт-Парфум», по якому
відсутні об'єкти оподаткування
податком на додану вартість по
операціях з придбання та продажу
товарів (послуг) підприємствам.

Вищевикладені обставини, на думку
відповідача, призвели до заниження
податку на прибуток за 3 квартал 2011
всього у сумі 165975,19 грн. та завищення
від'ємного значення з податку на додану
вартість на суму 144326,25 грн. за вересень
2011 року від здійснення правочинів з ТОВ
«Еліт-Парфум».

Суд зазначає, що відповідно до п. 44.1 ст.
44 Податкового кодексу України для
цілей оподаткування платники податків
зобов'язані вести облік доходів, витрат
та інших показників, пов'язаних з
визначенням об'єктів оподаткування
та/або податкових зобов'язань, на
підставі первинних документів,
регістрів бухгалтерського обліку,
фінансової звітності, інших
документів, пов'язаних з обчисленням і
сплатою податків і зборів, ведення яких
передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється
формування показників податкової
звітності, митних декларацій на
підставі даних, не підтверджених
документами, що визначені абзацом
першим цього пункту.

Відповідно до статті 1 Закону України
від 16 липня 1999 року № 996-ХІУ "Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні" (далі - Закон № 996)
первинний документ - документ, який
містить відомості про господарську
операцію та підтверджує її здійснення,
господарською операцією є дія або
подія, яка викликає зміни в структурі
активів та зобов'язань, власному
капіталі підприємства.

З урахуванням пункту 2 статті 3 Закону №
996, відповідно до якого фінансова,
податкова та інші види звітності, що
використовують грошовий примірник,
ґрунтуються на даних бухгалтерського
обліку, для підтвердження даних
податкового обліку можуть братися до
уваги лише ті первинні документи, які
складені в разі фактичного здійснення
господарської операції.

Відповідно до пунктів 1 та 2 статті 9
Закону № 996 підставою для
бухгалтерського обліку господарських
операцій є первинні документи, які
фіксують, факти здійснення
господарських операцій. Первинні
документи повинні бути складені під
час здійснення господарської операції,
а якщо це неможливо - безпосередньо
після її закінчення. Для контролю та
впорядкування оброблення даних на
підставі первинних документів можуть
складатися зведені облікові документи.

Первинні та зведені облікові документи
повинні мати такі обов'язкові
реквізити: назву документа (форми); дату
і місце складання; назву підприємства,
від імені якого складено документ;
зміст та обсяг господарської операції,
одиницю виміру господарської операції;
посади осіб, відповідальних за
здійснення господарської операції і
правильність її оформлення; особистий
підпис або інші дані, що дають змогу
ідентифікувати особу, яка брала участь
у здійсненні господарської операції.

Згідно з пунктом 2 "Положення про
документальне забезпечення записів у
бухгалтерському обліку", затвердженого
наказом Міністерства фінансів України
від 24 травня 1995 року № 88,
зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України 5 червня 1995 року за №
168/704 (із змінами і доповненнями) (далі -
Положення) первинні документі - це
документи, створені у письмовій або
електронній формі, що фіксують та
підтверджують господарські операції,
включаючи розпорядження та дозволи
адміністрації (власника) на їх
проведення.

Отже, будь-які документи (у тому числі
договори, накладні, рахунки тощо) мають
силу первинних документів лише в разі
фактичного здійснення господарської
операції. Якщо ж фактичного здійснення
господарської операції не було,
відповідні документи не можуть
вважатися первинними документами для
цілей ведення податкового обліку
навіть за наявності всіх формальних
реквізитів таких документів, що
передбачені чинним законодавством.

З урахуванням викладеного для
підтвердження даних податкового
обліку можуть братися до уваги лише ті
первинні документи, які складені в разі
фактичного здійснення господарської
операції.

Таким чином, визначальною ознакою
господарської операції є те, що вона
повинна спричиняти реальні зміни
майнового стану платника податків.

Вимога щодо реальних змін майнового
стану платника податків як обов'язкова
ознака господарської операції
кореспондує з нормами Податкового
кодексу України.

Виходячи із змісту положень
Податкового кодексу витрати - сума
будь-яких витрат платника податку у
грошовій, матеріальній або
нематеріальній формах, здійснюваних
для провадження господарської
діяльності платника податку, в
результаті яких відбувається
зменшення економічних вигод у вигляді
вибуття активів або збільшення
зобов'язань, внаслідок чого
відбувається зменшення власного
капіталу (крім змін капіталу за
рахунок його вилучення або розподілу
власником) (п.п. 14.1.27 п. 14.1 ст. 14
Податкового кодексу України).

Відповідно до п.138.1 ст. 138 Податкового
кодексу України витрати, що
враховуються при обчисленні об'єкта
оподаткування, складаються із: витрат
операційної діяльності, які
визначаються згідно з пунктами 138.4, 138.6 -
138.9, підпунктами 138.10.2 - 138.10.4 пункту 138.10,
пунктом 138.11 цієї статті: інших витрат,
визначених згідно з пунктом 138.5,
підпунктами 138.10.5, 138.10.6 пункту 138.10,
пунктами 138.11, 138.12 цієї статті, пунктом
140.1 статті 140 і статтею 141 цього Кодексу;
крім витрат, визначених у пунктах 138.3
цієї статті та у статті 139 цього
Кодексу.

Згідно з п. 138.2 ст. 138 Податкового
кодексу України витрати, які
враховуються для визначення об'єкта
підтверджують здійснення платником
податку витрат, обов'язковість ведення
і зберігання яких передбачено
правилами ведення бухгалтерського
обліку, та інших документів,
встановлених розділом II цього Кодексу.

Відповідно до п. 138.8 ст. 138 Податкового
кодексу України собівартість
виготовлених та реалізованих товарів,
виконаних робіт, наданих послуг
складається з витрат, прямо пов'язаних
з виробництвом таких товарів,
виконанням робіт, наданням послуг, а
саме: прямих матеріальних витрат;
прямих витрат на оплату праці;
амортизації виробничих основних
засобів та нематеріальних активів,
безпосередньо пов'язаних з
виробництвом товарів, виконанням
робіт, наданням послуг;
загальновиробничі витрати, які
відносяться на собівартість
виготовлених та реалізованих товарів,
виконаних робіт, наданих послуг
відповідно до положень (стандартів)
бухгалтерського обліку; вартості
придбаних послуг, прямо пов'язаних з
виробництвом товарів, виконанням
робіт, наданням послуг; інших прямих
витрат, у тому числі витрат з придбання
електричної енергії (включаючи
реактивну).

Згідно з п.п. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139
Податкового кодексу України не
включаються до складу витрат витрати,
не підтверджені відповідними
розрахунковими, платіжними та іншими
первинними документами, обов'язковість
ведення і зберігання яких передбачена
правилами ведення бухгалтерського
обліку та нарахування податку.

Положеннями Податкового кодексу
України передбачено, що податковий
кредит - сума, наяку платник податку на
додану вартість має право зменшити
податкове зобов'язання звітного
(податкового) періоду, визначена
згідно з розділом цього Кодексу ( п.п.
14.1.181 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу
України).

Відповідно до п. 198.2 ст. 198 Податкового
кодексу України датою виникнення права
платника податку на віднесення сум
податку до податкового кредиту
вважається дата тієї події, що
відбулася раніше: дата списання коштів
з банківського рахунка платника
податку на оплату товарів/послуг; дата
отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною.

Згідно з п. 198.3 ст. 198 Податкового
кодексу України, в редакції чинній на
момент виникнення спірних відносин,
податковий кредит звітного періоду
визначається виходячи з договірної
(контрактної) вартості товарів/послуг,
але не вище рівня звичайних цін,
визначених відповідно до статті 39
цього Кодексу, та складається з сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 193.1 статті 193
цього Кодексу, протягом такого
звітного періоду у зв'язку з:
придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку; придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Право на нарахування податкового
кредиту виникає незалежно від того, чи
такі товари/послуги та основні фонди
почали використовуватися в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку протягом звітного податкового
періоду, а також від того, чи здійснював
платник податку оподатковувані
операції протягом такого звітного
податкового періоду.

Відповідно п. 198.6 ст. 198 Податкового
кодексу України не відносяться до
податкового кредиту суми податку,
сплаченого (нарахованого) у зв'язку з
придбанням товарів/послуг, не
підтверджені податковими накладними
(або підтверджені податковими
накладними, оформленими з порушенням
вимог статті 201 цього Кодексу) чи не
підтверджені митними деклараціями,
іншими документами, передбаченими
пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Відповідно до п. 201.10 ст. 201 Податкового
кодексу України податкова накладна
видається платником податку, який
здійснює операції з постачання
товарів/послуг, на вимогу покупця та є
підставою для нарахування сум
податку, що відносяться до податкового
кредиту.

Таким чином, витрати для цілей
визначення об'єкта оподаткування
податком на прибуток мають бути
фактично здійснені, пов'язані з
господарською діяльністю платника
податку та підтверджені відповідними
розрахунковими, платіжними та іншими
документами, належним чином
оформленими, а наявність у платника
податку (позивача у справі) виданих
йому податкових накладних і сплата
вартості отриманих робіт з ПДВ є
достатніми підставами для визначення
податкового кредиту з урахуванням
підтвердження реального здійснення
господарської операції та з метою
подальшого використання робіт в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Як вбачається з матеріалів справи, між
ТОВ "Хадо-Технологія" та ТОВ «Еліт
Парфум» було укладено договір поставки
№ 290801 від 29.08.2011 року (а.с. 175-176 том 1).

В рамках виконання зобов'язання за цим
договором ТОВ «Еліт Парфум» поставило
ТОВ "Хадо-Технологія" товар (розчинник
багатокомпонентний органічний), що
підтверджується наступними
документами: видаткова накладна №
ЕЛ-020902 від 02.09.2011 року на суму 432607,50 грн.,
видаткова накладна № ЕЛ-070902 від 07.09.2011
року на суму 433350,50 грн. (а.с. 177, 180 том 1).

Відпуск товару дозволив директор ТОВ
«Еліт Парфум» Корольов С.В., товар
прийняла уповноважена не те особа -
ОСОБА_4 за довіреностями №675 від 30.08.2011
року та №695 від 07.09.2011 року, які внесені
до реєстру виданих довіреностей, копія
витягу з якого приєднана до матеріалів
справи (а.с. 205-208 том 3).

Придбаний товар оприбутковано
позивачем у відповідності з вимогами
законодавства України, що
підтверджується прибутковою накладною
№ (V)-1013 від 07.09.2011 року, прибутковою
накладною № (V)-1023 від 09.09.2011 року (а.с.
192-193 том 1).

Розрахунки за отриманий товар
здійснені в повному обсязі, що
підтверджується платіжним дорученням:
№ 2319 від 07.09.2011 року на суму 100000,00 грн.; №
2339 від 08.09.2011 року на суму 100000,00 грн.; №
2341 від 08.09.2011 року на суму 100000,00 грн.; №
2403 від 14.09.2011 року на суму 100000,00 грн.; №
2422 від 16.09.2011 року на суму 233350,00 грн.; №
410 від 15.09.2011 року на суму 100000,00 грн.; № 393
від 06.09.2011 року на суму 132607,50 грн. (а.с.
185-191 том 1).

Транспортування отриманого товару
здійснювалось ТОВ «Синтез» за рахунок
Постачальника (ТОВ «Еліт Парфум»)
відповідно до умов вказаного договору
поставки (п. 3.5 договору), що
підтверджується товарно-транспортними
накладними №020902 від 02.09.2011 року та №070902
від 07.09.2011 року (а.с. 179, 182 том 1). Пункт
навантаження відповідно до ТТН: м. Київ,
пункт розвантаження відповідно до ТТН:
м. Харків.

ТОВ «Еліт Парфум» виписано на надано
ТОВ "Хадо-Технологія" податкові
накладні №4 від 02.09.2011 року на суму ПДВ
72101,25 грн. та № 9 від 07.09.2011 року на суму
ПДВ 72225,50 грн. (а.с. 178, 181 том 1).

Відповідні суми витрат включені
позивачем до витрат, що враховуються
при визначенні об'єкта оподаткування
за 3 квартал 2011 року, а суми податку на
додану вартість за зазначеними
податковими накладними включені
позивачем до складу податкового
кредиту за вересень 2011 року, що не
заперечується сторонами по справі.

Придбаний товар було використано
позивачем для виробництва продукції,
виробником якої він є, що
підтверджується зведеними даними про
рух розчинника органічного
універсального у виробництві,
детальним переліком та кількістю
продукції, накладними-вимогами на
відпуск (внутрішнє переміщення)
матеріалів та звітами виробництва,
копії яких приєднані до матеріалів
справи (а.с. 194-249 том 1, а.с. 1-146 том 2).

Виготовлена продукція з використанням
розчинника органічного
універсального, придбаного у ТОВ «Еліт
парфум», була реалізована
контрагентами позивача - ТОВ «ХАДО» (м.
Харків, Україна), ПП «FЕNОМ» (м. Харків,
Україна), ООО «Трейд Белогорье» (м.
Бєлгород, Росія), XADO TRADINGFZС (Об'єднані
Арабські Емірати, Рас Аль Кхейм), O.D.A.X. Ltd
(Ізраїль), що підтверджується
відповідними договорами (контрактами),
додатковими угодами, видатковими та
податковими накладними, актами
звіряння взаємних розрахунків,
інвойсами, вантажно-митними
деклараціями, копії яких приєднані до
матеріалів справи (а.с. 147-249 том 2, а.с. 1-195
том 3).

Зазначене узгоджується з
зареєстрованими видами господарської
діяльності позивача, а саме
виробництво іншої хімічної продукті,
н.в.і.у. (20.59); неспеціалізована оптова
торгівля продуктами харчування,
напоями та тютюновими виробами (46.39);
наукові дослідження та розробки (72.19);
неспеціалізована оптова торгівля (46.90);
ремонт і технічне обслуговування інших
транспортних засобів (33.17); вантажний
автомобільний транспорт (49.41), що
підтверджується Статутом позивача, що
затверджений протоколом Зборів
засновників учасників ТОВ
"Хадо-Технологія" від 30.10.2013 року (а.с.
146-160 том 1) та довідкою серії АА № 988564 з
Єдиного державного реєстру
підприємств та організацій України
(ЄДРПОУ), виданою 31.10.2013 року, витягом з
Єдиного державного реєстру юридичних
осіб та фізичних осіб-підприємців (а.с.
161-164 том 1).

З матеріалів справи також вбачається,
що для ведення господарської
діяльності ТОВ "Хадо-Технологія" на
підставі договору оренди від 01.07.2009
року, додаткової угоди № 1 від 01.01.2010
року, додаткової угоди № 2 від 01.05.2010
року (а.с. 165-166, 168-169 том 1) орендує у ТОВ
«Контакт-92» комплекс нежитлових
споруд, розташованих за адресою:
Харківська область, Харківський район,
сел. Високий, вул. Ощепкова, 34, загальною
площею 1000 кв.м., що передано позивачу
відповідно до акту приймання-передачі
приміщення від 01.07.2009 року (а.с. 167 том 1).
Факт отримання послуг оренди у вересні
2011 року підтверджується актом наданих
послуг № 106 від 30.09.2011 року на суму 72000,00
грн., податковою накладною № 114 від
30.09.2011 року, платіжними дорученнями: №
2746 від 17.10.2011 року на суму 65000,00 грн., № 2799
від 21.10.2011 року на суму 7000,00 грн. (а.с. 170-174
том 1).

З акту перевірки позивача вбачається,
що жодних зауважень чи претензій до
правоздатності і дієздатності
юридичних осіб, які є сторонами
спірного правочину, відповідності
спірного правочину вимогам закону ані
при проведенні перевірки, ані в ході
судового розгляду не пред'являлось.
Судом також встановлено, що мотиви
фізичної відсутності товару у спірних
правовідносинах, вартісних показників
придбаних товарів, оплаті вартості
придбаного товару не були покладені
суб'єктом владних повноважень в основу
спірного рішення.

Вказані податкові накладні та інші
первинні документи по
взаємовідносинам з ТОВ «Еліт Парфум»
не мають дефектів форми, змісту або
походження, які в силу ст.9 Закону
України "Про бухгалтерський облік та
фінансову звітність в Україні", п. 201.1
ст. 201 Податкового кодексу України, п.2.4
Положення про документальне
забезпечення записів у
бухгалтерському обліку, затвердженого
наказом Міністерства фінансів України
від 24.05.1995р. №88, зареєстрованого в
Міністерстві юстиції України 05.06.1995р.
за №168/704, спричиняють втрату
первинними документами юридичної сили
і доказовості, що призводить до зміни в
структурі активів платника податків.

Наявні у справі документи засвідчують,
що безготівкові кошти були списані з
рахунків позивача, тобто вибули з його
власності. Судом не встановлено фактів
повернення цих коштів до позивача,
наявності у позивача та вказаному в
акті перевірки контрагенту позивача
спільного інтересу щодо їх отримання.
Відповідно до Закону України "Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні" операція по
списанню коштів з банківських рахунків
платника податку призводить до зміни
стану та структури активів і
зобов'язань такого платника. Отже,
приєднані до справи документи про рух
безготівкових коштів визнаються судом
належними та допустимими доказами
реальності вчиненої між позивачем та
контрагентом позивача господарської
операції.

Окрім цього, відповідно до п. 201.8 ст. 201
Податкового кодексу України право на
нарахування податку та складання
податкових накладних надається
виключно особам, зареєстрованим як
платники податку в порядку,
передбаченому статтею 183 цього Кодексу.

Як вбачається з акту перевірки від
10.02.2014 року №415/20-30-22-03/31233443 відповідачем
не спростовується, що на час здійснення
фінансово-господарської операції ТОВ
«Еліт Парфум» було зареєстроване як
платник податку в податковому органі
та якому присвоєно індивідуальний
податковий номер платника податку на
додану вартість, що також
підтверджується до даними до
матеріалів справи витягами з
електронної бази реєстру платників ПДВ
(а.с. 100-101 том 1).

З урахуванням вищевикладеного, суд
приходить до висновку, що господарська
операція позивача з ТОВ «Еліт Парфум»
була направлена на реальне настання
правових наслідків, що підтверджується
доданими до матеріалів справи
видатковими, податковими накладними,
та іншими первинними документами, а
придбаний товар в подальшому було
використано позивачем у власній
господарській діяльності.

Таким чином, суд дійшов висновку, що
позивачем правомірно сформовано
витрати по взаємовідносинам з ТОВ
«Еліт-Парфум» з придбання товару
(розчинник багатокомпонентний
органічний) та правомірно віднесено до
складу податкового кредиту відповідні
суми ПДВ.

Крім того, зі змісту акту перевірки
позивача від 02.08.2013 року
№398/20-38-22-01-04/24341697 вбачається, що
фактично єдиним мотивом, на підставі
якого суб'єкт владних повноважень
дійшов до висновків, викладених в акті,
є виключно висновки акту перевірки ТОВ
«Еліт Парфум» від 28.11.2012 року № 456/22-2 з
посиланням на висновки акту від 16.08.2012
року № 296/2220/37587950 про неможливість
проведення зустрічної звірки ТОВ «ТК
Укртехкомплект» з питань
підтвердження господарських відносин
з платником податків за період з 01.09.2011
року по 31.12.2011 року та з 01.05.2012 року по
30.06.2012 року, відповідно до яких при
виїзді на податкову адресу ТОВ «Еліт
Парфум» суб'єкт господарювання був
відсутній та встановлено, що
діяльність ТОВ «Еліт Парфум»
спрямована на здійснення операцій
пов'язаних з наданням податкової
вигоди третім особам; правочини,
здійснені ТОВ «Еліт Парфум» при
придбанні та продажу товарів (послуг)
не спрямовані на реальне настання
наслідків, що обумовлені ними по
правочинах, а отже відсутні об'єкти
оподаткування при придбанні та продажі
товарів (послуг) за червень 2011 року.

З цього приводу суд зазначає, що
відповідно до ч. 1 ст.18 Закону України
«Про державну реєстрацію юридичних
осіб та фізичних осіб - підприємців»
якщо відомості, які підлягають
внесенню до Єдиного державного
реєстру, були внесені до нього, то такі
відомості вважаються достовірними і
можуть бути використані в спорі з
третьою особою, доки до них не внесено
відповідних змін.

Доказів наявності даних у Єдиному
державному реєстрі юридичних осіб та
фізичних осіб - підприємців про
відсутність за місцезнаходженням
підприємства - ТОВ «Еліт Парфум»,
станом на час вчинення позивачем
вищезазначеної господарської операції
до суду не надано.

Окрім цього, законодавством України не
передбачена відповідальність
юридичної особи за можливими
допущеними порушеннями законодавства
інших юридичних осіб, на господарюючих
суб'єктів не покладається обов'язок та
не надається право контролювати
дотримання законодавства платником
податків, який виступає контрагентом у
господарській операції.

Ведення податкового обліку покладено
на кожного окремого платника податку.
Такий платник несе самостійну
відповідальність за порушення правил
ведення податкового обліку. Зазначена
відповідальність стосується кожного
окремого платника податку і не може
автоматично поширюватися на третіх
осіб, у тому числі на його контрагентів.
Чинне законодавство не містить норм
щодо солідарної відповідальності
платників податків.

Виходячи з наведеного, порушення,
допущені одним платником податків у
відображенні в податковому обліку
певної господарської операції, за
загальним правилом, не впливають на
права та обов'язки іншого платника
податків. Крім того, чинне
законодавство не покладає на
підприємство обов'язок збирання
інформації про стан господарської
діяльності та порушення
підприємств-контрагентів.

Окрім цього, постановою Харківського
окружного адміністративного суду від
16.10.2012 року по справі №2а-10101/12/2070 за
позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Торгова Компанія
"Укртехкомплект" до Державної
податкової інспекції у Московському
районі м. Харкова Харківської області
Державної податкової служби про
визнання дій протиправними визнано
протиправними дії Державної
податкової інспекції у Московському
районі м. Харкова Харківської області
Державної податкової служби щодо
проведення зустрічної звірки
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Торгова Компанія
"Укртехкомплект" з питань
підтвердження господарських відносин
із платниками податків за період з
01.09.2011 року по 31.12.2011 року та з 01.05.2012 року
по 30.06.2012 року, за результатами якої
складено акт №296/2220/37587950 від 16.08.2012 року
(а.с. 83-91 том 1).

Зазначена постанова залишена без змін
ухвалою Харківського апеляційного
адміністративного суду від 09.01.2013 року
(а.с. 92-99 том 1).

Відповідно до положень ч. 2 ст. 71 КАС
України в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Проте, відповідачем не доведено
належними та допустимими доказами
правомірність висновків акту
перевірки від 10.02.2014 року
№415/20-30-22-03/31233443, правильність та
законність прийнятих податкових
повідомлень-рішень.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції
України, органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 Кодексу
адміністративного судочинства
України, у справах щодо оскарження
рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів
владних повноважень адміністративні
суди перевіряють, чи прийняті (вчинені)
вони: 1) на підставі, у межах повноважень
та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України; 2) з
використанням повноваження з метою, з
якою це повноваження надано; 3)
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії); 4)
безсторонньо (неупереджено); 5)
добросовісно; 6) розсудливо; 7) з
дотриманням принципу рівності перед
законом, запобігаючи несправедливій
дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з
дотриманням необхідного балансу між
будь-якими несприятливими наслідками
для прав, свобод та інтересів особи і
цілями, на досягнення яких спрямоване
це рішення (дія); 9) з урахуванням права
особи на участь у процесі прийняття
рішення; 10) своєчасно, тобто протягом
розумного строку.

З урахуванням викладеного, суд дійшов
висновку, що податкові повідомлення -
рішення № , № від 04.03.2014 року
підлягають скасуванню, а позовні
вимоги позивача підлягають
задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 Кодексу
адміністративного судочинства
України, якщо судове рішення ухвалене
на користь сторони, яка не є суб'єктом
владних повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України.

Керуючись ст.ст. 94, 160, 161, 162, 163, 167, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, Харківський окружний
адміністративний суд -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Хадо-Технологія" до Державної
податкової інспекції у Дзержинському
районі м. Харкова Головного управління
Міндоходів у Харківській області про
скасування податкового
повідомлення-рішення - задовольнити в
повному обсязі.

Скасувати у повному обсязі податкове
повідомлення-рішення Державної
податкової інспекції у Дзержинському
районі м. Харкова Головного управління
Міндоходів у Харківській області №
від 04.03.2014 року.

Скасувати у повному обсязі податкове
повідомлення-рішення Державної
податкової інспекції у Дзержинському
районі м. Харкова Головного управління
Міндоходів у Харківській області №
від 04.03.2014 року.

Стягнути з Державного бюджету України
через УДКСУ у Червонозаводському
районі м. Харкова (код 37999628, адреса: 61010,
м. Харків, Червоношкільна набережна,
буд. 16) на користь Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Хадо-Технологія" (61018, м. Харків, пров. 23
Серпня, б. 4, ) судові
витрати у розмірі 488,00 грн. (чотириста
вісімдесят вісім грн. 00 коп.).

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Харківського
апеляційного адміністративного суду
через Харківський окружний
адміністративний суд шляхом подачі
апеляційної скарги протягом десяти
днів з дня її проголошення. У разі
застосування судом частини третьої
статті 160 КАС України, а також прийняття
постанови у письмовому провадженні
апеляційна скарга подається протягом
десяти днів з дня отримання копії
постанови.

Повний текст постанови виготовлено
09.07.2014 року.

Суддя
Піскун В.О.