Справа № 2а-3018/10/1770
Суддя: Пліш М.А.
Дата ухвалення: 2014-07-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 липня 2014 року
Справа № 9104/17732/11

Львівський апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді
Пліша М.А.,

суддів
Шинкар Т.І., Ільчишин Н.В.,

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1
на постанову Рівненського окружного
адміністративного суду від 02 серпня 2010
року у справі за позовом прокурора м.
Кузнецовська в інтересах держави в
особі Кузнецовського міського центру
зайнятості до ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості,-

В С Т А Н О В И В :

прокурор м. Кузнецовська в інтересах
держави в особі Кузнецовського
міського центру зайнятості звернувся в
суд першої інстанції з
адміністративним позовом в якому
просив стягнути з відповідача кошти
отримані обманним шляхом в сумі 10957, 26
грн.

Постановою Рівненського окружного
адміністративного суду від 02 серпня 2010
року позов задоволено, вирішено
стягнути з ОСОБА_1 на користь
Кузнецовського міського центру
зайнятості кошти в сумі 10957 (десять
тисяч дев'ятсот п'ятдесят сім) грн. 26
коп.

Не погодившись з таким рішенням суду
першої інстанції ОСОБА_1 оскаржив його
в апеляційному порядку, вважає, що
постанова прийнята з порушенням норм
матеріального права.

В апеляційній скарзі зазначає, що він
працював з 05.05.2009 року по 28.08.2009 року за
сумісництвом у Кузнецовській міській
бібліотеці, на 0,25 % ставки. За серпень
була нарахована заробітна плата в
розмірі 173.99 грн. та коли дізнався, що
його можуть позбавити статусу
безробітного відразу ж звільнився.

Розслідування страхових випадків та
обгрунтованості виплати матеріального
забезпечення здійснюється державною
службою зайнятості шляхом проведення
перевірки достовірності даних, які є
підставою для надання особі статусу
безробітної та виплати їй
матеріального забезпечення, що
зазначені в документах, поданих особою
до державної служби зайнятості під час
реєстрації та протягом періоду її
перебування на обліку як безробітної.

При цьому, перевірка достовірності
даних, які є підставою для надання
особі статусу безробітної та виплати
їй матеріального забезпечення
проводиться центром зайнятості шляхом
звіряння наданої інформації з
відомостями, наявними в Державній
податковій адміністрації України,
Пенсійному фонді України, у державних
реєстраторах.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про
зайнятість населення» зайнятість - це
діяльність громадян, пов'язана із
задоволенням особистих та суспільних
потреб і така, що, як правило, приносить
їм доход у грошовій або іншій формі.

Згідно із п. 3 ст. 36 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття» сума виплаченого
забезпечення та вартості наданих
соціальних послуг застрахованій особі
внаслідок умисного невиконання нею
своїх обов'язків та зловживання ними
стягується з цієї особи відповідно до
законодавства України з моменту
виникнення обставин, що впливають на
умови виплати їй забезпечення та
надання соціальних послуг.

Апелянт просить врахувати, що
зазначена робота, за яку він отримав
мізерну зарплату не може
розцінюватися, як те що він працював,
оскільки прогодувати сім'ю за такі
кошти неможливо.

Відповідно до Положення Про державну
службу зайнятості, затвердженого
Постановою Кабінету Міністрів України
«Про затвердження положень щодо
застосування Закону УРСР «Про
зайнятість населення» № 47 від 24.06.1991
року, основними завданнями державної
служби зайнятості є, зокрема,
раціональне й ефективне використання
державного фонду сприяння зайнятості
населення. Тому допомога, яку він
отримував від центру зайнятості була
вкрай необхідна.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про
зайнятість населення» безробітними є
працездатні громадяни працездатного
віку, які через відсутність роботи не
мають заробітку або інших передбачених
законодавством доходів і
зареєстровані у державній службі
зайнятості як такі, що шукають роботу,
готові та здатні приступити до
підходящої роботи.

Апелянт зазначає, що у зв'язку з тим, що
будучи зареєстрованим безробітним
йому було нараховано зарплату та проти
нього була порушена кримінальна справ.
Вироком суду встановлено, що він наніс
відповідачу збиток в сумі 1321 гривні 32
копійки та стягнуто штраф у розмірі 550
гривень.

Також апелянт вважає, що надання йому
статусу безробітного стало
передумовою виплати допомоги по
безробіттю, яка була єдиним джерелом
доходу його сім ї . Статус безробітного
надається після певного періоду
достатнього для перевірки позивачем
відомостей вказаних в заяві. Тому в
даному випадку шкода завдана центру
зайнятості сталася і з його вини,
оскільки працівники не виконали свої
обов'язки по перевірці вказаних ним
даних. І у випадку якісної роботи
позивачем по перевірці даних, йому було
б відмовлено в наданні статусу
безробітного поки він не звільнився б
за сумісництвом.

З урахуванням наведеного, просить
постанову суду першої інстанції
змінити в частині стягнення коштів.

Особи, що беруть участь у справі, в
судове засідання для розгляду
апеляційної скарги не прибули, про
дату, час та місце розгляду справи були
повідомлені належним чином, клопотань
від осіб, які беруть участь у справі,
про розгляд справи за їх участю не
поступало, а тому колегія суддів, у
відповідності до ч. 1 ст. 197 КАС України,
вважає за можливе розглянути справу в
порядку письмового провадження за
наявними у справі матеріалами,
оскільки таку може бути вирішено на
основі наявних у ній доказів.

Заслухавши суддю доповідача, вивчивши
матеріали справи та доводи апеляційних
скарг, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає частковому
задоволенню з наступних міркувань.

Постановляючи рішення та
задовольняючи частково позовні вимоги
суд першої інстанції не врахував, що
згідно ч.ч. 1, 2 ст. 2 КАС України
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства. До
адміністративних судів можуть бути
оскаржені будь-які рішення, дії чи
бездіяльність суб'єктів владних
повноважень, крім випадків, коли щодо
таких рішень, дій чи бездіяльності
Конституцією чи законами України
встановлено інший порядок судового
провадження.

У відповідності до вимог п.1 ч.1 ст. 3 КАС
України справа адміністративної
юрисдикції - переданий на вирішення
адміністративного суду
публічно-правовий спір, у якому хоча б
однією зі сторін є орган виконавчої
влади, орган місцевого самоврядування,
їхня посадова чи службова особа або
інший суб'єкт, який здійснює владні
управлінські функції на основі
законодавства, в тому числі на
виконання делегованих повноважень.

Згідно ч.2 ст. 17 КАС України юрисдикція
адміністративних судів поширюється на:
1) спори фізичних чи юридичних осіб із
суб'єктом владних повноважень щодо
оскарження його рішень
(нормативно-правових актів чи правових
актів індивідуальної дії), дій чи
бездіяльності; 2) спори з приводу
прийняття громадян на публічну службу,
її проходження, звільнення з публічної
служби; 3) спори між суб'єктами владних
повноважень з приводу реалізації
їхньої компетенції у сфері управління,
у тому числі делегованих повноважень. 4)
спори, що виникають з приводу
укладання, виконання, припинення,
скасування чи визнання нечинними
адміністративних договорів; 5) спори за
зверненням суб'єкта владних
повноважень у випадках, встановлених
Конституцією та законами України; 6)
спори щодо правовідносин, пов'язаних з
виборчим процесом чи процесом
референдуму.

Оскільки зазначеними нормами прямо не
передбачено право позивачів на
звернення до суду саме з
адміністративним позовом, а вимоги
позивача зводяться до стягнення
коштів, як заподіяної шкоди злочинами,
то відповідально даний спір
знаходиться в площині цивільних
правовідносин, бо вироком
Кузнецовського міського суду
Рівненської області від 19.07.2010 року
відповідача засуджено за ч. 1 ст. 190 КК
України за заволодіння шляхом обману
спірними коштами, а тому повинен
розглядатись за правилами ЦПК України.

Враховуючи викладене суд апеляційної
інстанції вважає, що постанову суду
першої інстанції слід скасувати, бо
така прийнята з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
а провадження у даній справі - закрити.

Керуючись п. 5 ч. 1ст. 157, ст. 160, ст. 197, п. 4 ч.
1 ст. 198, п. 4 ст. 202, ст. 203, ст. 206, ст. 254 КАС
України, суд, -

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 -
задовольнити частково, постанову
Рівненського окружного
адміністративного суду від 02 серпня 2010
року по справі № 2а-3018/10/1770 скасувати,
провадження у справі за позовом
прокурора м. Кузнецовська в інтересах
держави в особі Кузнецовського
міського центру зайнятості до ОСОБА_1
про стягнення заборгованості - закрити.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена протягом двадцяти
днів шляхом подання касаційної скарги
безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Головуючий суддя
М.А. Пліш

Судді
Т.І. Шинкар

Н.В. Ільчишин