Справа № К/9991/49654/11-С
Суддя: Мойсюк М.І.
Дата ухвалення: 2014-07-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 липня 2014 року м. Київ
К/9991/49654/11

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

Іваненко Я.Л.,
Мойсюка М.І., Тракало В.В.,

розглянувши в попередньому судовому
засіданні справу за адміністративним
позовом ОСОБА_4 до Генерального
прокурора України Медведька
Олександра Івановича про зобов'язання
вчинити дії та відшкодування моральної
шкоди, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на
постанову Житомирського окружного
адміністративного суду від 10 листопада
2010 року та ухвалу Київського
апеляційного адміністративного суду
від 19 липня 2011 року,-

у с т а н о в и л а :

У травні 2010 року ОСОБА_4 звернувся з
позовом до Генерального прокурора
України Медведька О.І. про зобов'язання
належним чином розглянути його
звернення від 23 червня 2009 року, надати
обґрунтовану відповідь з кожного
порушеного у ньому питання, надати
змогу викласти аргументи щодо скарги
на особистому прийомі, знайомитись з
матеріалами перевірки, бути присутнім
при розгляді скарг та засіданнях
органу, що їх перевірятиме. В
обґрунтування позовних вимог зазначав,
що в порушення вимог Конституції
України, Законів України «Про
звернення громадян» і «Про
прокуратуру», відповідач не надав
належної відповіді на спірне звернення
та не вжив усіх необхідних заходів
реагування щодо питань, порушених у
ньому. В зв'язку з чим просив усунути
зазначені порушення Закону,
задовольнити позовні вимоги і стягнути
завдану моральну шкоду в сумі 4420 грн.

Постановою Житомирського окружного
адміністративного суду від 10 листопада
2010 року, залишеної без змін ухвалою
Київського апеляційного
адміністративного суду від 19 липня 2011
року, в задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі позивач,
посилаючись на неправильне
застосування судами норм
матеріального і порушення норм
процесуального права, просить
оскаржувані судові рішення скасувати,
а справу направити на новий розгляд до
суду першої інстанції.

Заслухавши доповідача, перевіривши
доводи касаційної скарги, матеріали
справи колегія суддів, в межах статті 220
Кодексу адміністративного судочинства
України, дійшла висновку про
відхилення скарги з таких підстав.

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог суди, на підставі наявних у
справі даних встановили і правильно
виходили з того, що дії відповідача
відповідають вимогам Конституції
України, Законів України «Про
звернення громадян» і «Про
прокуратуру» та положенням Інструкції
про порядок розгляду і вирішення
звернень та особистого прийому
громадян в органах прокуратури
України, затвердженої наказом
Генерального прокурора України № 9гн
від 28 грудня 2005 року (далі - Інструкція).

З такими висновками судів погоджується
колегія Вищого адміністративного суду
виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи спір
між сторонами за своєю суттю зводиться
до оскарження ОСОБА_4 ненадання
належної відповіді на його звернення
від 23 червня 2009 року, адресоване
Генеральному прокурору України Усі
ніші позовні вимоги є похідними від
зазначених.

Так, спірне звернення ОСОБА_4 викладене
у вигляді скарги на дії прокуратури
про залишення без перевірки його
колишніх заяв від 6 квітня та 5
травня 2009 року щодо порушення трудових
прав та інтересів позивача і дій суду
під час розгляду трудового спору. Також
дана скарга містить посилання на
відсутність належного прокурорського
реагування на суть попередніх звернень
та дій працівників, що надавали
відповідь не по суті змісту його заяв.

Згідно вимог частин 1, 4 статті 3 Закону
України «Про звернення громадян» під
зверненнями громадян слід розуміти
викладені в письмовій або усній формі
пропозиції (зауваження), заяви
(клопотання) і скарги.

Скарга - звернення з вимогою про
поновлення прав і захист законних
інтересів громадян, порушених діями
(бездіяльністю), рішеннями державних
органів, органів місцевого
самоврядування, підприємств, установ,
організацій, об'єднань громадян,
посадових осіб.

У відповідності з статтею 12 Закону
України «Про прокуратуру» після
прийняття рішення по скарзі
Генеральним прокурором України
провадження по таких скаргах в органах
прокуратури припиняється.

За приписами статті 15 Закону України
«Про звернення громадян», органи
державної влади, місцевого
самоврядування та їх посадові особи,
керівники та посадові особи
підприємств, установ, організацій
незалежно від форм власності, об'єднань
громадян, до повноважень яких належить
розгляд заяв (клопотань), зобов'язані
об'єктивно і вчасно розглядати їх,
перевіряти викладені в них факти,
приймати рішення відповідно до чинного
законодавства і забезпечувати їх
виконання, повідомляти громадян про
наслідки розгляду заяв (клопотань).

При цьому, згідно з абзацом другим
статті 8 Закону України «Про звернення
громадян» не розглядаються повторні
звернення одним і тим же органом від
одного і того ж громадянина з одного і
того ж питання, якщо перше вирішено по
суті.

Судами попередніх інстанцій правильно
встановлено, що за результатами
розгляду спірної скарги від 23 червня 2009
року, відповідачем було виявлено
повторне порушення низки питань, на
які 7 травня 2009 року вже надано
відповіді, а отже жодних порушень вимог
Закону та Інструкції не було.

Також суди дійшли правильного
висновку, що неповернення позивачу
матеріалів його скарги не є порушенням
статтею 16, 18-19 Закону «Про звернення
громадян», оскільки згідно вимог п. 4.13
Інструкції такі долучені до
наглядового провадження.

Таким чином, суди дійшли
обґрунтованого висновку, що дії
відповідача узгоджуються з вимогами
чинного законодавства, прав позивача
не порушують, а тому підстав для
задоволення позовних вимог не має.
Враховуючи зазначене позовні вимоги
щодо стягнення моральної шкоди, є також
безпідставними.

Згідно вимог статті частини 1 статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення.

Матеріали справи свідчать про те, що
доказів порушеного права позивач суду
не представив, на відміну від
відповідача, який довів правомірність
своїх дій згідно вимог частини 2 статті
71 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Виходячи з наведеного, рішення судів
відповідають дійсним обставинам
справи та нормам матеріального і
процесуального права, доводи
касаційної скарги їх висновків не
спростовують, а тому підстав для
скасування судових рішень колегія
суддів не вбачає.

За правилами частини першої статті 224
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд касаційної інстанцій
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

Керуючись статтями 223, 224, 231 Кодексу
адміністративного судочинства України
колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити, а
постанову Житомирського окружного
адміністративного суду від 10 листопада
2010 року та ухвалу Київського
апеляційного адміністративного суду
від 19 липня 2011 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:
Я.Л. Іваненко

М.І. Мойсюк

В.В. Тракало