Справа № 802/954/14-а
Суддя: Вергелес Андрій Валерійович
Дата ухвалення: 2014-06-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

10 червня 2014 р.
Справа № 802/954/14-а

Вінницький окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді:
Вергелеса Андрія Валерійовича,

за участю:

секретаря судового засідання:
Федчук Тетяни Юріївни

представників позивача:
Іванової Р.В., Ястремського О.Я.

представника відповідача:
Терепи С.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу

за позовом: публічного акціонерного
товариства "Вінницяфармація"

до: Вінницької об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Вінницькій
області

про: скасування податкового
повідомлення-рішення

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного
адміністративного суду звернулось
публічне акціонерне товариство
"Вінницяфармація" (далі - ПАТ
"Вінницяфармація", позивач) з
адміністративним позовом до
Вінницької об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Вінницькій
області (далі - Вінницька ОДПІ,
відповідач) про скасування податкового
повідомлення-рішення.

Позовні вимоги мотивовані тим, що за
результатами планової виїзної
перевірки ПАТ "Вінницяфармація" з
питань дотримання вимог податкового
законодавства за період з 01.01.2011р. по
31.12.2012р., валютного та іншого
законодавства за період з 01.01.2011р. по
31.12.2012р., складено акт від 11.03.2014р. №
554/22/01974968, в якому зафіксовані
порушення, зокрема, п.п. 138.10.3, 138.10.4 п. 138.10
ст. 138, п.п. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 Податкового
кодексу України, в результаті чого ПАТ
"Вінницяфармація" занижено податок на
прибуток в загальній сумі 501973,00 грн.

На підставі даного акту перевірки,
Вінницькою ОДПІ прийнято податкове
повідомлення-рішення № від 21.03.2014
року, яким ПАТ "Вінницяфармація"
збільшено суму грошового зобов`язання
з податку на прибуток приватних
підприємств за основним платежем на
501973,00 грн., за штрафними (фінансовими)
санкціями на 17435,00 грн.

Позивач не погоджується з висновками
податкового органу, викладеними у акті
перевірки, а відповідно, і з прийнятим
податковим повідомленням-рішенням,
вважає його протиправним та просить
скасувати.

Представники позивача у судовому
засіданні позов підтримали та,
посилаючись на обставини, викладені у
позовній заяві та пояснення, надані у
судових засіданнях, просили позов
задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача позовні
вимоги не визнав з підстав, викладених
у письмових запереченнях № 65817/10-01 від
09.04.2014р. (т. 1 а.с. 144-146), в яких зазначено,
що Вінницька ОДПІ, приймаючи
оскаржуване податкове повідомлення -
рішення, діяла згідно із нормами
чинного законодавства на підставі, у
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України, а тому адміністративний позов
не підлягає задоволенню.

Заслухавши пояснення представників
сторін, дослідивши матеріали справи,
оцінивши докази в їх сукупності, суд
дійшов висновку, що позов підлягає
частковому задоволенню виходячи з
наступного.

Як встановлено судом, в період з 23.01.2014
року по 03.03.2014 року головними державним
ревізором-інспектором Вінницької ОДПІ
проведено планову виїзну перевірку ПАТ
"Вінницяфармація" з питань дотримання
вимог податкового законодавства за
період з 01.01.2011р. по 31.12.2012р., валютного
та іншого законодавства за період з
01.01.2011р. по 31.12.2012р.

За результатами перевірки складено акт
від 11.03.2014р. № 554/22/01974968 (надалі - акт
перевірки) (т. 1 а.с. 85-117).

Перевіркою встановлено порушення ПАТ
"Вінницяфармація" п.п. 138.10.3, 138.10.4 п. 138.10
ст. 138, п.п. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 Податкового
кодексу України, що призвело до
заниження останнім податку на
прибуток:

за 2-4 кв. 2011р. в загальній сумі 432232 грн., в
т.ч. за 2 кв. 2011р. в сумі 153951 грн., за 3 кв.
2011р. в сумі 31825 грн., за 4 кв. 2011р. в сумі
246456 грн.;

за 2012 рік в загальній сумі 69741 грн., в т.ч.
4 кв. 2012р. в сумі 69741 грн.

21 березня 2014 року на підставі акту
перевірки Вінницькою ОДПІ прийнято
податкове повідомлення-рішення №
(т. 1 а.с. 10), яким ПАТ
"Вінницяфармація" збільшено суму
грошового зобов`язання з податку на
прибуток приватних підприємств за
основним платежем на 501973,00 грн., за
штрафними (фінансовими) санкціями на
17435,00 грн.

Визначаючись щодо заявленого позову
суд виходив з наступного.

Так, згідно відображеного показника за
період з 01.04.2011 р. по 31.12.2012р. у загальній
сумі 6798220 грн., встановлено завищення
задекларованих ПАТ "Вінницяфармація"
показників у рядку 06.3 (06.4) «Фінансові
витрати» Декларації за 4 кв. 2012р. в сумі
332099 грн., а саме на порушення п.п. 139.1.9 п.
139.1 ст. 139 Податкового кодексу України,
підприємством до складу фінансових
витрат в 4 кв. 2012 р. віднесено витрати по
нарахованим відсоткам по фінансовій
позиці згідно договорів, укладених з
ТОВ КУА "Портфельні інвестиції": № 0623/1
від 23.06.2010р. в сумі 103228 грн., № 0923/1 від
28.09.2010р. на суму 62621 грн., № 0803/1 від 03.08.2012
р. в сумі 166250 грн., не підтверджені
відповідними розрахунковими,
платіжними та іншими первинними
документами, обов`язковість ведення і
зберігання яких передбачено правилами
ведення бухгалтерського обліку та
нарахування податку.

При цьому в акті перевірки зазначено,
що підприємством не надано до
перевірки акти здачі-прийняття робіт
(надання послуг) ТОВ КУА "Портфельні
інвестиції" № 0623/1-26 від 31.10.2012р. на суму
34783,29 грн., № 0623/1-27 від 30.11.2012р. на суму
33661,25 грн., № 0623/1-28 від 29.12.2012р. на суму
34783,29 грн., № 0803/1-4 від 30.11.2012р. на суму 166250
грн., № 0928/1-27 від 30.11.2012р. на суму 62620,83
грн.

За вказаних обставин, відповідач
прийшов до висновку, що ПАТ
"Вінницяфармація" занижено податок на
прибуток за 2012 рік в загальній сумі 69741
грн., в т.ч. за 4 кв. 2012 року.

Однак, суд не погоджується з такими
висновками відповідача з огляду на
наступне.

Так, відповідно до п.п. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134
Податкового кодексу України, об`єктом
оподаткування податку на прибуток є
прибуток із джерелом походження з
України та за її межами, який
визначається шляхом зменшення суми
доходів звітного періоду, визначених
згідно зі статтями 135-137 цього Кодексу,
на собівартість реалізованих товарів,
виконаних робіт, наданих послуг та
суму інших витрат звітного
податкового періоду, визначених
згідно зі статтями 138-143 цього Кодексу,
з урахуванням правил, встановлених
статтею 152 цього Кодексу.

Пунктом 138.1 статті 138 Податкового
кодексу України визначено, що витрати,
що враховуються при обчисленні об'єкта
оподаткування, складаються із:

витрат операційної діяльності, які
визначаються згідно з пунктами 138.4,
138.6-138.9, підпунктами 138.10.2-138.10.4 пункту
138.10, пунктом 138.11 цієї статті;

інших витрат, визначених згідно з
пунктом 138.5, підпунктами 138.10.5, 138.10.6
пункту 138.10, пунктами 138.11, 138.12 цієї
статті, пунктом 140.1 статті 140 і статтею
141 цього Кодексу;

крім витрат, визначених у пунктах 138.3
цієї статті та у статті 139 цього
Кодексу.

Пунктом 138.2 ст. 138 Податкового кодексу
України встановлено, що витрати, які
враховуються для визначення об'єкта
оподаткування, визнаються на
підставі первинних документів, що
підтверджують здійснення платником
податку витрат, обов'язковість ведення
і зберігання яких передбачено
правилами ведення бухгалтерського
обліку, та інших документів,
встановлених розділом II цього Кодексу.

Відповідно до п.п. 138.10.5 п. 138.10 ст. 138
Податкового кодексу України, до складу
інших витрат включаються фінансові
витрати, до яких належать витрати на
нарахування процентів (за користування
кредитами та позиками, за випущеними
облігаціями та фінансовою орендою) та
інші витрати підприємства в межах норм,
встановлених цим Кодексом, пов'язані із
запозиченнями (крім фінансових витрат,
які включені до собівартості
кваліфікаційних активів відповідно до
положень (стандартів) бухгалтерського
обліку).

При цьому, згідно із п.п. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139
Податкового кодексу України, не
включаються до складу витрат, витрати,
не підтверджені відповідними
розрахунковими, платіжними та іншими
первинними документами, обов'язковість
ведення і зберігання яких передбачена
правилами ведення бухгалтерського
обліку та нарахування податку.

Проаналізувавши дані норми стає
зрозумілим, що для включення сум до
складу валових витрат є необхідність
підтвердження таких відповідними
розрахунковими, платіжними та іншими
первинними документами, обов'язковість
ведення і зберігання яких передбачена
правилами ведення бухгалтерського
обліку та нарахування податку.

Так, ПАТ "Вінницяфармація" (Позичальник)
23.06.2010р. укладеного із ТОВ КУА
"Портфельні інвестиції" (Позикодавець)
договір позики № 0623/1, згідно якого,
Позикодавець надає Позичальникові
позику в сумі 1913000 грн. строком до 31
грудня 2026 року для поповнення обігових
коштів, а Позичальник зобов`язується
повернути позику у визначений даним
Договором термін в повній сумі,
щоквартально сплачувати за
користування позикою проценти в
розмірі 60 % річних від суми позики, в
обумовлені цим Договором терміни.

В подальшому, 30.03.2012р. між ПАТ
"Вінницяфармація" (Позичальник) та ТОВ
КУА "Портфельні інвестиції"
(Позикодавець) укладено додаткову
угоду № 4 до договору позики № 0623/1 від
23.06.2010 р., згідно якої, Позикодавець
надає Позичальникові позику в сумі 1913000
грн. строком до 31 грудня 2026 року для
поповнення обігових коштів, а
Позичальник зобов`язується повернути
позику у визначений даним Договором
термін в повній сумі, щомісячно
сплачувати за користування позикою
проценти в розмірі 35 % річних від суми
позики, в обумовлені цим Договором
терміни.

28.09.2010 р. між ПАТ "Вінницяфармація"
(Позичальник) та ТОВ КУА "Портфельні
інвестиції" (Позикодавець) укладено
договір позики № 0928/1, згідно якого,
Позикодавець надає Позичальникові
позику в сумі 2347000 грн. строком до 31
грудня 2026 року для поповнення обігових
коштів, а Позичальник зобов`язується
повернути позику у визначений даним
Договором термін в повній сумі,
щоквартально сплачувати за
користування позикою проценти в
розмірі 60 % річних від суми позики, в
обумовлені цим Договором терміни.

В подальшому, 30.03.2012р. між ПАТ
"Вінницяфармація" (Позичальник) та ТОВ
КУА "Портфельні інвестиції"
(Позикодавець) укладено додаткову
угоду № 4 до договору позики № 0928/1 від
28.09.2010 р., згідно якої, Позикодавець
надає Позичальникові позику в сумі 2347000
грн. строком до 31 грудня 2026 року для
поповнення обігових коштів, а
Позичальник зобов`язується повернути
позику у визначений даним Договором
термін в повній сумі, щомісячно
сплачувати за користування позикою
проценти в розмірі 35 % річних від суми
позики, в обумовлені цим Договором
терміни.

Також, 03.08.2012р. між ПАТ "Вінницяфармація"
(Позичальник) та ТОВ КУА "Портфельні
інвестиції" (Позикодавець) укладено
договір позики № 0803/1, згідно якого,
Позикодавець надає Позичальникові
позику в сумі 4000000 грн. строком до 31
грудня 2026 року для поповнення обігових
коштів, а Позичальник зобов`язується
повернути позику у визначений даним
Договором термін в повній сумі,
щомісячно сплачувати за користування
позикою проценти в розмірі 35 % річних
від суми позики, в обумовлені цим
Договором терміни.

В подальшому, 25.09.2012р. між ПАТ
"Вінницяфармація" (Позичальник) та ТОВ
КУА "Портфельні інвестиції"
(Позикодавець) укладено додаткову
угоду № 1 до договору позики № 0803/1 від
03.08.2012р., згідно якої, Позикодавець
надає Позичальникові позику в сумі 7000000
грн. строком до 31 грудня 2026 року для
поповнення обігових коштів, а
Позичальник зобов`язується повернути
позику у визначений даним Договором
термін в повній сумі, щомісячно
сплачувати за користування позикою
проценти в розмірі 35 % річних від суми
позики, в обумовлені цим Договором
терміни.

На виконання вимог даних договорів, ПАТ
"Вінницяфармація" протягом 4 кв. 2012 р.
перераховано на рахунок ТОВ КУА
"Портфельні інвестиції" відсотки за
користування позикою, що
підтверджується карткою рахунком 3771 та
виписками з рахунків ПАТ
"Вінницяфармація", відкритими в ПАТ
"Альфа-Банк" у м. Києві (т. 2 а.с. 81-120).

В подальшому, сума перерахованих
відсотків була відображена позивачем у
показниках рядку 06.3 «Фінансові
витрати» Декларації за 4 квартал 2012
року.

Тобто, в даному випадку, позивач,
включаючи до рядку 06.3 «Фінансові
витрати» Декларації за 4 квартал 2012
року витрати на нарахування процентів,
за користування позикою, діяв
відповідно до норм Податкового кодексу
України .

Крім того, з картки рахунку 3771 та
виписками з рахунків, наданих
позивачем під час розгляду справи
слідує, що такі витрати мали місце.
Також були надані акти здачі-прийняття
робіт (надання послуг) ТОВ КУА
"Портфельні інвестиції" № 0623/1-26 від
31.10.2012р. на суму 34783,29 грн., № 0623/1-27 від
30.11.2012р. на суму 33661,25 грн., № 0623/1-28 від
29.12.2012р. на суму 34783,29 грн., № 0803/1-4 від
30.11.2012р. на суму 166250 грн., № 0928/1-27 від
30.11.2012р. на суму 62620,83 грн.

З урахуванням викладеного, суд
приходить до висновку, що оскільки
висновки, викладені в акті перевірки
від 11.03.2014р. № 554/22/01974968, якими
встановлено заниження ПАТ
"Вінницяфармація" податку на прибуток
за 2012 рік в загальній сумі 69741 грн., в т.ч.
за 4 кв. 2012р., не знайшли свого
підтвердження під час розгляду справи,
а отже, і прийняте на його підставі
податкове повідомлення-рішення №
від 21.03.2014 року в частині
визначення суми податкового
зобов'язання з податку на прибуток
приватних підприємств у розмірі 69741,00
грн. та штрафної санкції в розмірі 17435,00
грн. є протиправним та підлягає
скасуванню.

Що стосується позовних вимог про
визнання протиправним та скасування
податкового повідомлення рішення №
від 21.03.2014 року в частині
визначення суми податкового
зобов'язання з податку на прибуток
приватних підприємств у розмірі 432232
грн., то вони задоволенню не підлягають,
з огляду на наступне.

Згідно акту перевірки, перевіркою
показників, відображених у рядку 06.2 (06.3)
«Витрати на збут» за період з 01.04.2011р.
по 31.12.2012 р. в загальній сумі 7025546 грн., що
становить 5,8 % витрат, що враховуються
при визначенні об`єкта оподаткування
встановлено, що ПАТ "Вінницяфармація"
здійснювало наступні витрати: на
відрядження, амортизацію основних
засобів, на оплату праці, внески на
соціальні заходи (єдиний соціальний
внесок), на придбання електроенергії,
газу, води, опалення, послуг охорони,
дератизації аптек, зв'язку, вивозу
сміття та ін. На порушення п.п. 138.10.3 п.
183.10 ст. 183 ПК України підприємством до
складу витрат на збут за 3 кв. 2011 р.
віднесено витрати по розрахункам за
страхуванням в сумі 290597 грн., тоді як за
даними перевірки зазначена сума витрат
по страхуванню складає 152227 грн.

Відповідно до п.п. 138.10.3 п. 183.10 ст. 183 ПК
України До складу інших витрат
включаються витрати на збут, які
включають витрати, пов'язані з
реалізацією товарів, виконанням робіт,
наданням послуг: а) витрати на
пакувальні матеріали для затарювання
товарів на складах готової продукції;
б) витрати на ремонт тари; в) оплата
праці та комісійні винагороди
продавцям, торговим агентам та
працівникам підрозділів, що
забезпечують збут; г) витрати на
рекламу та дослідження ринку
(маркетинг), на передпродажну
підготовку товарів; ґ) витрати на
відрядження працівників, зайнятих
збутом; д) витрати на утримання
основних засобів, інших необоротних
матеріальних активів, пов'язаних зі
збутом товарів, виконанням робіт,
наданням послуг (оперативна оренда,
страхування, амортизація, ремонт,
опалення, освітлення, охорона); е)
витрати на транспортування, перевалку
і страхування товарів,
транспортно-експедиційні та інші
послуги, пов'язані з транспортуванням
продукції (товарів) відповідно до умов
договору (базису) поставки; є) витрати
на гарантійний ремонт і гарантійне
обслуговування; ж) витрати на
транспортування готової продукції
(товарів) між складами підрозділів
підприємства; з) інші витрати, пов'язані
зі збутом товарів, виконанням робіт,
наданням послуг.

На підтвердження понесених витрат у 2010
році, які відображено у декларації з
податку на прибуток підприємства за 3
кв. 2011 р., позивачем надано копії звітів
за 2010 р. до управління Пенсійного фонду
в м. Вінниці, розрахункової відомості
про нарахування і перерахування
страхових внесків ФСС від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України за І півріччя 2010 р.,
розрахункової відомості про
нарахування і перерахування страхових
внесків до Фонду загальнообов'язкового
державного соціального страхування
України на випадок безробіття за І
півріччя 2010 року, звіту про нараховані
внески, перерахування та витрати,
пов'язані з загальнообов'язковим
державним соціальним страхуванням у
зв'язку з тимчасовою. втратою
працездатності за І півріччя 2010 р. та
виписок з рахунків банківських установ
за 2010 р.

Крім того, згідно акту перевірки,
перевіркою показників, відображених у
рядку 06.3 (06.4) «Фінансові витрати» за
період з 01.04.2011р. по 31.12.2012р. в загальній
сумі 6798220 грн., що становить 5,6 % витрат,
що враховуються при визначенні об`єкта
оподаткування встановлено, що ПАТ
"Вінницяфармація" визначало відсотки
по фінансовій позиці.

Так, ПАТ "Вінницяфармація" на протязі 2010
року були понесенні витрати по сплаті
відсотків на суму 7701781,27 грн., з них у
складі витрат декларації з податку на
прибуток підприємств за 2010 рік
відображено - 5268852,52 грн., в податковій
декларації з податку на прибуток
підприємства за 2-4 квартали 2011 року -
1740901,38 грн.

На підтвердження зазначених витрат
були надані копії договору позики №
0407/2 від 04.07.2008 р. укладеного із ТОВ КУА
"Портфельні інвестиції" та додаткових
угод до нього, актів прийому передачі,
виписок з рахунків банківських
установ.

В обґрунтування позовних вимог в цій
частині представник позивача зазначав,
що витрати по позиці в сумі 1740901,38 грн.
та витрати по нарахованим страховим
зборам (внескам) до фондів
загальнообов`язкового страхування в
сумі 138369,71 грн., які були понесені
товариством у 2010 році та не включені до
складу витрат декларації з податку на
прибуток підприємства за 2010 рік, а тому,
на його думку, правомірно відображені у
податковій звітності 2011 року у
відповідності до вимог п. 50.1 ст. 50
Податкового кодексу України щодо
відображення даних витрат у майбутніх
податкових періодах.

Однак, суд не погоджується з такими
твердження представника позивача, з
огляду на таке.

Так, згідно висновків акту перевірки, в
результаті вищевказаних дій, позивачем
занижено податок на прибуток за 2-4 кв.
2011р. в загальній сумі 432232,00 грн.

Згідно п. 50.1 ст. 50 ПК України у разі
якщо у майбутніх податкових періодах
(з урахуванням строків давності,
визначених статтею 102 цього Кодексу)
платник податків самостійно виявляє
помилки, що містяться у раніше поданій
ним податковій декларації (крім
обмежень, визначених цією статтею),
він зобов'язаний надіслати уточнюючий
розрахунок до такої податкової
декларації за формою чинного на час
подання уточнюючого розрахунку.

Платник податків має право не подавати
такий розрахунок, якщо відповідні
уточнені показники зазначаються ним у
складі податкової декларації за
будь-який наступний податковий період,
протягом якого такі помилки були
самостійно виявлені.

Платник податків, який самостійно
виявляє факт заниження податкового
зобов'язання минулих податкових
періодів, зобов'язаний, за винятком
випадків, установлених пунктом 50.2 цієї
статті: а) або надіслати уточнюючий
розрахунок і сплатити суму недоплати
та штраф у розмірі трьох відсотків
від такої суми до подання такого
уточнюючого розрахунку; б) або
відобразити суму недоплати у складі
декларації з цього податку, що
подається за податковий період,
наступний за періодом, у якому
виявлено факт заниження податкового
зобов'язання, збільшену на суму штрафу
у розмірі п'яти відсотків від такої
суми, з відповідним збільшенням
загальної суми грошового зобов'язання
з цього податку.

Однак, в даному випадку варто
зазначити, що порядок нарахування,
декларування та сплати податку на
прибуток встановлений розділом ІІІ
Податкового кодексу України.

Згідно п. 138.5 статті 138 розділу ІІІ
Податкового кодексу України, інші
витрати визнаються витратами того
звітного періоду, в якому вони були
здійснені згідно з правилами ведення
бухгалтерського обліку, з урахуванням
наступного: датою здійснення витрат,
нарахованих платником податку у
вигляді сум податків та зборів,
вважається останній день звітного
податкового періоду, за який
проводиться нарахування податкового
зобов'язання з податку та збору; датою
визнання та сумою витрат платника
податку від здійснення
кредитно-депозитних операцій, у тому
числі субординованого боргу, є дата
визнання процентів (комісійних та
інших платежів, пов'язаних зі
створенням або придбанням кредитів,
вкладів (депозитів) та їх сума,
визначені згідно з правилами
бухгалтерського обліку.

З урахуванням норм п. 138.5. ст. 138
Податкового кодексу України, у
позивача були відсутні правові
підстави для включення до складу
витрат декларації з податку на
прибуток підприємства за 2011 рік,
витрати по сплаті відсотків за позикою
та витрат пов'язаних із сплатою внесків
на страхування, здійснених ПАТ
"Вінницяфармація" у 2010 році.

Також суд не приймає посилань
представника позивача на звіт
незалежного аудитора від 14.05.2014 р.,
висновки якого аналогічні з позицією
позивача, з огляду на таке.

Згідно ч. 2 ст. 3 ст. Закону України "Про
аудиторську діяльність" аудит -
перевірка даних бухгалтерського
обліку і показників фінансової
звітності суб'єкта господарювання з
метою висловлення незалежної думки
аудитора про її достовірність в усіх
суттєвих аспектах та відповідність
вимогам законів України, положень
(стандартів) бухгалтерського обліку
або інших правил (внутрішніх положень
суб'єктів господарювання) згідно із
вимогами користувачів.

В даному ж випадку суду фактично
необхідно надати оцінку правомірності
відображення позивачем витрат,
здійснених у 2010 році, в деклараціях за
2011 рік, тобто за наступний звітний
період.

За вказаних обставин, суд вважає, що
висновки відповідача, викладені в акті
перевірки від 11.03.2014р. № 554/22/01974968, щодо
заниження ПАТ "Вінницяфармація"
податку на прибуток за 2-4 кв.2011р. в
загальній сумі 432232 грн. знайшли своє
підтвердження під час судового
розгляду справи.

А тому, адміністративний позов в
частині вимог про визнання
протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення №
від 21.03.2014 року в частині
визначення суми податкового
зобов'язання з податку на прибуток
приватних підприємств у розмірі 432232
грн. задоволенню не підлягає.

При ухваленні рішення в даній
адміністративній справі суд також
керувався наступним.

Статтею 19 Конституції України
встановлено, що органи державної влади,
їх посадові особи зобов`язані діяти
лише на підставі, в межах повноважень
та у спосіб, передбачені Конституцією
та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, а суд згідно ст.
86 КАС України оцінює докази, які є у
справі, за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на їх
безпосередньому, всебічному, повному
та об'єктивному дослідженні.

В той же час згідно ч. 2 ст. 71 цього
Кодексу в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Таким чином, особливістю
адміністративного судочинства є те, що
тягар доказування в спорі покладається
на відповідача - орган публічної влади,
який повинен надати суду всі
матеріали, які свідчать про його
правомірні дії.

З обставин адміністративної справи,
встановлених судом, вбачається, що
відповідачем повністю не доведено
правомірність оскаржуваного рішення,
відтак позовні вимоги частково знайшли
своє підтвердження під час розгляду
адміністративної справи.

Надаючи оцінку оскаржуваному
податковому повідомленню-рішенню, суд
виходив із того, що відповідно до ч.3 ст.
2 КАС України, у справах щодо оскарження
рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів
владних повноважень адміністративні
суди перевіряють, чи прийняті (вчинені)
вони: 1) на підставі, у межах повноважень
та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України; 2) з
використанням повноваження з метою, з
якою це повноваження надано; 3)
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії); 4)
безсторонньо (неупереджено); 5)
добросовісно; 6) розсудливо; 7) з
дотриманням принципу рівності перед
законом, запобігаючи несправедливій
дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з
дотриманням необхідного балансу між
будь-якими несприятливими наслідками
для прав, свобод та інтересів особи і
цілями, на досягнення яких спрямоване
це рішення (дія); 9) з урахуванням права
особи на участь у процесі прийняття
рішення; 10) своєчасно, тобто протягом
розумного строку.

З огляду на встановлені судом
обставини, оскаржуване рішення
частково не відповідає вище
переліченим вимогам.

Питання про розподіл судових витрат у
справі вирішується судом відповідно до
вимог ч. 1 ст. 94 КАС України та ч. 3 ст. 4
Закону України "Про судовий збір".

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163,
167, 255, 257 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити
частково.

Скасувати податкове
повідомлення-рішення від 21.03.2014 р. №
в частині визначення суми
податкового зобов'язання з податку на
прибуток приватних підприємств у
розмірі 69741,00 грн. (шістдесят дев'ять
тисяч сімсот сорок одна грн. 00 коп.) та
штрафної санкції в розмірі 17435,00 грн.
(сімнадцять тисяч чотириста тридцять
п'ять грн. 00 коп.).

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з публічного акціонерного
товариства "Вінницяфармація" () в дохід Державного бюджету
(банк одержувача - ГУ ДКСУ у Вінницькій
області, код банку 802015, р/р. №4002,
код класифікації доходів бюджету 22030001)
судовий збір в розмірі 331,30 грн. (триста
тридцять одну грн. 30 коп.).

Стягнути з Державного бюджету України
на спеціальний рахунок Державної
судової адміністрації України (банк
одержувача - ГУ ДКСУ у Вінницькій
області, код банку 802015, р/р 4002, код
класифікації доходів бюджету 22030001)
судовий збір в сумі 4053,50 грн. (чотири
тисячі п'ятдесят три грн. 50 коп.) шляхом
його безспірного списання органами
Державної казначейської служби
України з рахунків Вінницької
об`єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Вінницькій області.

Постанова набирає законної сили в
порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України
апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 цього Кодексу, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови. Якщо
суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 цього
Кодексу, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Суддя Вергелес Андрій
Валерійович