Справа № 872/690/13
Суддя: Поплавський В.Ю.
Дата ухвалення: 2014-06-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

05 червня 2014 рокусправа № 0870/2711/12

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Поплавського В.Ю.

суддів: Чепурнова
Д.В. Сафронової С.В.

за участю секретаря судового
засідання: Надточія В.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
апеляційну скаргу Приморської
міжрайонної державної податкової
інспекції Запорізької області
Державної податкової служби

на постанову Запорізького окружного
адміністративного суду від 12 червня 2012
року по справі № 0870/2711/12 за позовом
фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до
Приморської міжрайонної державної
податкової інспекції Запорізької
області Державної податкової служби
про скасування податкового
повідомлення-рішення № від
20.10.2011, -

В С Т А Н О В И В :

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1
звернувся до суду з позовом до
Приморської міжрайонної державної
податкової інспекції Запорізької
області Державної податкової служби
про скасування податкового
повідомлення-рішення № від
20.10.2011.

Постановою Запорізького окружного
адміністративного суду від 12 червня 2012
року адміністративний позов
задоволено у повному обсязі. Податкове
повідомлення-рішення № від
20.10.2011, прийняте Державної податкової
інспекцією у Приазовському районі
запорізької області відносно фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 скасовано.

Не погодившись з рішенням суду,
відповідач звернувся з апеляційною
скаргою, в якій просить скасувати
постанову суду, оскільки вважає, що
вона винесена з порушенням норм
матеріального та процесуального права
та ухвалити нове рішення, яким
задовольнити позовні вимоги у повному
обсязі.

Перевіривши матеріали справи,
законність і обґрунтованість
оскаржуваного рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги та
заявлених позовних вимог, правильність
застосування судом норм матеріального
та процесуального права, колегія
суддів приходить висновку, що
апеляційна скарга підлягає частковому
задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що з
26.09.2011 по 30.09.2011 працівником Державної
податкової інспекції у Приазовському
районі Запорізької області проведено
документальну позапланову невиїзну
перевірку суб'єкта підприємницької
діяльності - фізичної особи ОСОБА_1 з
питань дотримання вимог податкового
законодавства з оподаткування
податком на додану вартість по
взаємовідносинам за червень 2011 року
при здійсненні
фінансово-господарських операцій з ТОВ
«ДОМІНО-2010». За результатом проведеної
перевірки складено акт від 07.10.2011 року
№ 267/17/НОМЕР_2, яким зафіксовано
порушення позивачем п. 198.1, 198.2, 198.3, 198.6
ст. 198 Податкового кодексу України, в
результаті чого, на думку відповідача,
СПД-ФО ОСОБА_1 занижено податок на
додану вартість, що підлягав сплаті до
бюджету по взаємовідносинам за червень
2011 року на суму 210 645 грн.

На підставі акту від 07.10.2011 року
відповідачем прийнято податкове
повідомлення-рішення від 20.10.2011 №
яким позивачу збільшено суму грошового
зобов'язання за платежем податок на
додану вартість на загальну суму 210
646,00 грн., в тому числі за основним
платежем - 210 645,00 грн. та за штрафними
(фінансовими) санкціями - 1,00 грн.

З огляду на фактичні обставини справи,
норми законодавства, що регулюють
спірні правовідносини, колегія суддів
погоджується з судом першої інстанції
про помилковість висновків
податкового органу.

Право на віднесення сум податку до
податкового кредиту відповідно до п.
198.1 ст. 198 Податкового кодексу України
виникає, зокрема, у разі здійснення
операцій з придбання або виготовлення
товарів (у тому числі в разі їх ввезення
на митну територію України) та послуг.

Відповідно до п.198.3 ст.198 Податкового
кодексу України податковий кредит
звітного періоду визначається
виходячи з договірної (контрактної)
вартості товарів/послуг, але не вище
рівня звичайних цін, визначених
відповідно до статті 39 цього Кодексу,
та складається з сум податків,
нарахованих (сплачених) платником
податку за ставкою, встановленою
пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу,
протягом такого звітного періоду у
зв'язку з придбанням або виготовленням
товарів (у тому числі при їх імпорті) та
послуг з метою їх подальшого
використання в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності платника податку.

Пунктом 198.6 статті 198 Податкового
кодексу України встановлено, що не
відносяться до податкового кредиту
суми податку, сплаченого (нарахованого)
у зв'язку з придбанням товарів/послуг,
не підтверджені податковими
накладними (або підтверджені
податковими накладними, оформленими з
порушенням вимог статті 201 цього
Кодексу) чи не підтверджені митними
деклараціями, іншими документами,
передбаченими пунктом 201.11 статті 201
цього Кодексу.

Згідно п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу
України податкова накладна видається
платником податку, який здійснює
операції з постачання товарів/послуг,
на вимогу покупця та є підставою для
нарахування сум податку, що
відносяться до податкового кредиту.

При здійсненні операцій з постачання
товарів/послуг платник податку -
продавець товарів/послуг зобов'язаний
надати покупцю податкову накладну
після реєстрації в Єдиному реєстрі
податкових накладних.

Як свідчать матеріали справи і не
заперечується сторонами, згідно
Ліцензії серії НОМЕР_3 ФОП ОСОБА_1 мав
право з 31.08.2010 року здійснювати
внутрішні перевезення вантажів
вантажними автомобілями, причепами та
напівпричепами. У власності підприємця
знаходяться вантажні автомобілі та
причепи.

У періоді, що перевірявся, позивач мав
правовідносини, крім інших
контрагентів, з ТОВ «ДОМІНО-2010».

Протягом червня 2011 року позивачем
придбано у ТОВ «ДОМІНО-2010» шини,
дизпаливо та бензин в асортименті на
загальну суму 1 263 869, 00 грн.

Факт виконання вказаних господарських
операцій та подальше використання
придбаних товарів у господарській
діяльності підтверджено накладними,
податковими накладними, рахунками,
платіжними дорученнями, актами на
списання товарно-матеріальних
цінностей, відомістю видачі
паливно-мастильних матеріалів (а. с.
15-65).

Товар (дизельне пальне, бензин,
автошини) за видатковими накладними
отримував безпосередньо ФОП ОСОБА_1

Матеріалами справи також підтверджено
наявність у позивача нежитлової
будівлі, будівлі автозаправочної
станції, необхідної для ведення
господарської діяльності, що
підтверджується договором дарування
нежитлової будівлі від 22.01.2010 року, за
умовами якого ОСОБА_1 приймає у дар
нежитлову будівлю, будівлю
автозаправної станції, розташоване за
адресою: смт. Нововасилівка, вул..
Вознесенська, 1 «д», Приазовського
району, Запорізької області.

Встановлені під час перевірки фактичні
обставини щодо взаємовідносин між
позивачем та ТОВ «ДОМІНО-20»,
відображення позивачем операцій з
отримання обумовлених договором
товарів у відповідних податкових
(звітних) періодах відповідачем не
спростовуються.

Перелічені вище документи, містять всі
обов'язкові реквізити, що передбачені
ст.9 Закону України «Про бухгалтерський
облік та фінансову звітність в
Україні», в розумінні вказаного Закону
є первинними, такими, що підтверджують
здійснення відповідної господарської
операції.

Податкові накладні, на підставі яких
позивачем суми податку на додану
вартість включені до складу
податкового кредиту, складені ТОВ
«ДОМІНО-2010» у відповідності до вимог
ст. 201 Податкового кодексу України.

Виявлені під час перевірки фактичні
обставини щодо взаємовідносин між
позивачем та його контрагентом, які
зазначені податковим органом в акті
перевірки, відображення позивачем
операцій з отримання товару в
податковому обліку відповідачем не
спростовуються.

На момент укладення та реалізації
вказаного вище договору контрагент
позивача - ТОВ «ДОМІНО-2010» мало
зареєстровані у встановленому порядку
установчі документи та цивільну
дієздатність згідно з чинним
законодавством, було зареєстровано як
платник податку на додану вартість.

Наявними в матеріалах справи первинним
документами підтверджено реальність
здійснення господарських операцій між
позивачем та ТОВ «ДОМІНО-2010».

Посилання відповідача на відсутність
реального здійснення господарських
операцій ТОВ «ДОМІНО-2010» та його
постачальника ТОВ «ОВПХ» не
приймається колегією суддів до уваги
зважаючи на наступне.

Законодавчо встановлені вимоги,
необхідні для чинності правочину (ст.203
ЦК України), позивачем та його
контрагентами дотримані. Також
господарські зобов'язання з поставки
товару не містять ознак фіктивності
(вчинених без наміру створення
правових наслідків, які обумовлювалися
відповідними правочинами). Крім того,
відповідно до ст.234 Цивільного кодексу
України фіктивний правочин визнається
судом недійсним.

Відповідачем вказана норма
законодавства не врахована, належні
докази на підтвердження викладених в
акті перевірки доводів щодо
відсутності фактичного здійснення
господарських операцій з поставки
товарів, виконання робіт відповідачем
не зазначені, суду не подані. Жодний
документ, який в установленому порядку
встановлював би відповідні факти та
був обов'язковим для застосування на
всій території України, в матеріалах
справи відсутній.

Дії позивача та його контрагента,
вчинені на виконання вказаного вище
договору, направленні саме на
створення наслідків, які обумовлені
правовою природою договорів такого
виду.

Чинним законодавством України не
передбачено обов'язку сторони договору
перевіряти повноваження контрагента
на підписання первинних
бухгалтерських та податкових
документів, як і не передбачено
відповідальності сторони договору за
порушення її контрагентом вимог
чинного законодавства при укладанні
договору. У тому випадку, якщо не
доказано обізнаності сторони договору
про факт порушення законодавства його
контрагентом на момент укладання
договору, вважається, що така сторона
діяла правомірно.

Колегією суддів встановлено, що
господарські правовідносини з ТОВ
«ДОМІНО-2010» відповідають вимогам
чинного законодавства України, мають
своїм наслідком зміну у майновому
стані учасників правочину, є
економічно виправданим, а факт
виконання господарських зобов'язань
сторін підтверджується первинними та
податковими документами.

Належні докази, які б свідчили про
порушення з боку контрагента позивача -
ТОВ «ДОМІНО-2010», які б позбавляли
позивача права на віднесення
відповідних сум до податкового кредиту
відповідачем не подані, в матеріалах
справи такі докази відсутні.

Посилання відповідача на факти,
виявлені податковим органом та
зафіксовані у відповідних актах
перевірки стосовно ТОВ «ДОМІНО-2010», а
також ТОВ «ОВПХ» (постачальника ТОВ
«ДОМІНО-2010»), не приймається колегією
суддів до уваги, оскільки інформація,
що міститься в матеріалах перевірки
стосовно вказаних підприємств, за
встановлених вище фактичних обставин
не може бути підставою для висновку про
недійсність укладених позивачем з ТОВ
«ДОМІНО-2010» правочинів.

Виходячи з затвердженого Наказом
Державної податкової служби України №
984 від 22.12.2010 Порядку оформлення
результатів документальних перевірок
з питань дотримання податкового,
валютного та іншого законодавства, акт
перевірки лише фіксує обставини,
встановлені під час проведення
перевірки, факти виявлених порушень
законодавства. При цьому контролюючий
орган не позбавлений права викладати в
акті перевірки власні суб'єктивні
висновки щодо зафіксованих обставин.

Виходячи з вищевикладеного,
вбачається, що позивачем як
отримувачем товарів виконані всі
законодавчо передбачені умови для
віднесення сум податку на додану
вартість - до складу податкового
кредиту у відповідних (податкових)
періодах.

Також колегія суддів зазначає, що
добросовісний платник податків, який в
силу покладеного на нього законом
обов'язку щодо сплати податків, зборів
вступає у зв'язку з цим у відповідні
правовідносини з державою, не може
нести відповідальність за невиконання
чи неналежне виконання такого
обов'язку іншими платниками податків.
Слід врахувати і те, що якщо контрагент
не виконував свої зобов'язання перед
державою та податковим органом, то це
тягне відповідальність та негативні
наслідки саме щодо цієї особи.
Зазначена обставина не є підставою для
позбавлення добросовісного платника
податку права на віднесення сплачених
ним у ціні виконаних робіт сум податку
на додану вартість до податкового
кредиту, якщо останній виконував усі
передбачені законом умови щодо цього
та має всі документальні підтвердження
розміру свого податкового кредиту.

Отже у відповідача відсутні правові
підстави для зменшення податкового
кредиту з податку на додану вартість.

Виходячи з наведених вище норм, колегія
суддів вважає позовні вимоги
обґрунтованими, оскаржувані податкові
повідомлення-рішення підлягають
визнанню протиправними та скасуванню.

Під час розгляду даної
адміністративної справи судом першої
інстанції з'ясовано усі обставини, які
мають значення для справи, разом з тим,
у мотивувальній частині рішення судом
першої інстанції помилково
застосовано норми Закону України «Про
податок на додану вартість», оскільки з
01.01.2011 року набрав законної сили
Податковий кодекс України,
правовідносини, що є предметом
розгляду даної справи виникли у червні
2011 року, тобто вказаний спір
регулюється нормами Податкового
кодексу України.

Правильне по суті вирішення справи чи
питання, але із помилковим
застосуванням норм матеріального чи
процесуального права, відповідно до
ст.201 КАС України є підставою для зміни
судового рішення.

Враховуючи викладене, колегія суддів
дійшла висновку, що постанова суду
першої інстанції підлягає зміні в
частині застосування судом першої
інстанції норм матеріального права.

Керуючись п.2 ч.1 ст.198, ст. 201 КАС України,
суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Приморської
міжрайонної державної податкової
інспекції Запорізької області
Державної податкової служби - залишити
без задоволення.

Постанову Запорізького окружного
адміністративного суду від 12.06.2012 року
у справі № 0870/2711/12 змінити в частині
застосування норм матеріального права
шляхом застосування у мотивувальній
частині рішення норм Податкового
кодексу України.

Постанова Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена до
Вищого Адміністративного суду України
протягом двадцяти днів з дня
виготовлення повного тексту.

Повний текст виготовлено 25 червня 2014
року.

Головуючий:
В.Ю. Поплавський

Суддя:
Д.В. Чепурнов

Суддя:
С.В. Сафронова