Справа № 153/256/14
Суддя: Смілянець Е. С.
Дата ухвалення: 2014-07-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 153/256/14
Головуючий у 1-й інстанції:
Любинецька-Онілова О.Г.
Суддя-доповідач: Смілянець Е. С.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 липня 2014 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого-судді: Смілянця Е. С.

суддів: Залімського І. Г. Сушка О.О.

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу відділу
примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Вінницькій області на постанову
Ямпільського районного суду
Вінницької області від 13 березня 2014
року у справі за адміністративним
позовом відділу Держземагентства в
Ямпільському районі Вінницької
області до відділу примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Вінницькій
області про визнання протиправною та
скасування постанови про накладення
штрафу, -

В С Т А Н О В И В :

У лютому 2014 року відділ
Держземагенства в Ямпільському районі
Вінницької області заявив
адміністративний позов до відділу
примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Вінницькій області про визнання
протиправною та скасування постанови
про накладення штрафу у сумі 680 гривень.

Ямпільський районний суд Вінницької
області постановою від 13.03.2014 року
вказаний позов задовольнив повністю.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням
суду першої інстанції, відповідачем
подано апеляційну скаргу з підстав
невідповідності висновків суду
обставинам справи, порушення судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи, у
зв'язку з чим, апелянт просить
скасувати постанову суду першої
інстанції та прийняти нову постанову,
якою відмовити позивачу в задоволенні
позову.

Обгрунтовуючи апеляційні вимоги
скаржник зауважує, що державним
виконавцем дотримано вимог ст.11 ЗУ «Про
виконавче провадження» та здійснено
заходів, необхідних для своєчасного і в
повному обсязі виконання рішення у
спосіб та в порядку, встановленому
виконавчим документом і цим Законом.
Зокрема, апелянт стверджує, що боржник
на адресу державної виконавчої служби
надіслав листа№05-33/1609 від 18.09.2013 року,
проте, жодних дій як боржником, для
виконання рішення Ямпільського
районного суду Відділом
Держземагенства в Ямпільському районі
не вчинено.

Таким чином апелянт стверджує, що
оскільки рішення суду є обов'язковим до
виконання, управлінням ДВС ГУЮ у
Вінницькій області вчинені дії
відповідно до вимог Закону України
«Про виконавче провадження», та в межах
наданих повноважень, що не враховано
судом першої інстанції при ухваленні
оскаржуваної постанови.

У зв'язку з неприбуттям жодної з осіб,
які беруть участь у справі в судове
засідання, хоча вони були належним
чином повідомлені про дату, час і місце
судового засідання, колегія суддів
вважає за можливе розглянути справу в
порядку письмового провадження,
відповідно до пункту 2 частини 1 статті
197 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційну скаргу необхідно
залишити без задоволення, а рішення
суду першої інстанції без змін,
виходячи з наступного.

Відповідно до статті 198 Кодексу
адміністративного судочинства
(далі-КАС) України, за наслідками
розгляду апеляційної скарги на
постанову суду першої інстанції, суд
апеляційної інстанції має право
залишити апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову суду - без
змін.

Як досліджено з матеріалів справи та
встановлено судом першої інстанції,
на примусовому виконанні у
відповідача перебуває виконавчий лист
№231/3239/12 виданий Яміпльським районним
судом Вінницької області 06.08.2013 року,
яким зобов'язано відділ
Держземагенства в Ямпільському районі
скасувати державну реєстрацію на право
власності на землю серія ЯМ №227421,
виданого на ім'я ОСОБА_2, кадастровий
номер земельної ділянки :01:011:0053.

Державним виконавцем відкрито
виконавче провадження з приводу
примусового виконання рішення та на
адресу позивача надіслано копію
постанови про відкриття виконавчого
провадження, надано строк для
добровільного виконання судового
рішення.

В подальшому, державний виконавець
звертався до суду із поданням про
встановлення способу і порядку
виконання судового рішення, ухвалою
суду від 31.10.2013 року відхилено подання
державного виконавця про встановлення
способу та порядку виконання рішення
суду з тих підстав, що відділом
примусового виконання рішень УДВС не
зроблено будь-яких виконавчих дій
стосовно виконання рішення.

Крім того під час апеляційного
розгляду встановлено, що позивач на
виконання вимог державного виконавця,
як боржник у цьому виконавчому
провадженні, неодноразово повідомляв
відповідача про неможливість
виконання вказаного судового рішення у
спосіб, вказаний у виконавчому листі, з
огляду на набуття чинності Законів
України «Про Державний земельний
кадастр» та «Про державну реєстрацію
речових прав на нерухоме майно та їх
обтяжень», які не передбачають
повноважень позивача як
територіального органу
Держземагенства щодо здійснення
державної реєстрації прав на нерухоме
майно (земельні ділянки) та скасування
державної реєстрації таких прав, а
також позивач не має доступу до
Державного реєстру прав.

Проте незважаючи на вказані звернення,
постановою державного виконавця від
31.01.2014 року на позивача як на боржника у
виконавчому провадженні накладено
штраф у розмірі 680 гривень за
невиконання рішення, що і слугувало
підставою для звернення останнього до
суду.

Суд першої інстанції при ухваленні
оскаржуваної постанови та задоволенні
позову виходив з того, що оскаржувана
постанова державного виконавця
винесена всупереч вимогам ст.89 ЗУ «Про
виконавче провадження, є такою, що
порушує права позивача як боржника у
виконавчому провадженні, а відтак
підлягає скасуванню.

З такими висновками суду першої
інстанції колегія суддів апеляційної
інстанції погоджується, виходячи з
наступного.

Відповідно до ст.75 ч.ч.1,2 Закону України
«Про виконавче провадження», після
відкриття виконавчого провадження за
виконавчим документом, що зобов'язує
боржника вчинити певні дії або
утриматися від їх вчинення, державний
виконавець перевіряє виконання
рішення не пізніше ніж на наступний
день після закінчення строку,
встановленого частиною другою статті 25
цього Закону для самостійного
виконання рішення. Якщо рішення
підлягає негайному виконанню, його
виконання перевіряється не пізніше
наступного робочого дня після
відкриття виконавчого провадження. У
разі невиконання зазначених вимог без
поважних причин державний виконавець
накладає на боржника штраф відповідно
до статті 89 цього Закону і не пізніше
п'яти робочих днів з дня його
накладення повторно перевіряє стан
виконання рішення.

Відповідно до ст.89 ч.1 Закону України
«Про виконавче провадження» у разі
невиконання без поважних причин у
встановлений державним виконавцем
строк рішення, що зобов'язує боржника
виконати певні дії, та рішення про
поновлення на роботі державний
виконавець виносить постанову про
накладення штрафу на боржника -
юридичну особу - від сорока до
шістдесяти неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян та
встановлює новий строк виконання.

Таким чином, як підстава для накладення
державним виконавцем штрафу на
боржника законом передбачено
невиконання без поважних причин у
встановлений державним виконавцем
строк рішення.

В свою чергу, як встановлено під час
апеляційного розгляду, позивач як
боржник у виконавчому провадженні
неодноразово повідомляв державного
виконавця про наявність обставин, які
ускладнюють виконання судового
рішення, а саме - відсутність
передбачених законом порядку та
повноважень боржника щодо скасування
державної реєстрації права власності
на землю, а також з приводу того, що
позивач не має доступу до Державного
реєстру прав.

Оцінюючи правомірність дій позивача та
як наслідок висновків суду першої
інстанції, на які останній посилається
як на підставу для визнання
неправомірною оскаржуваної постанови
державного виконавця, колегія суддів
зауважує, що з 01.01.2013 року набув
чинності Закон України «Про Державний
змелений кадастр», відповідно до якого
реєстрацію землі та прав на неї
розподілено між двома відомствами -
органами Держемагенства, які
реєструють земельні ділянки в
Національній кадастровій книзі -
присвоюють кадастровий номер і
відкривають Поземельну книгу, та до
Укрдержреєстру відійшли функції
реєстрації прав власності, постійного
користування та договорів оренди
земельних ділянок.

Статтями 7, 9 Закону України «Про
державний земельний кадастр»
встановлено виключний перелік
повноваження органів, що здійснюють
ведення Державного земельного
кадастру та державного кадастрового
реєстратора, до яких не відноситься
скасування державної реєстрації
державного акту на право власності на
землю.

Державна реєстрація речових прав на
нерухоме майно та внесення запису про
скасування державної реєстрації прав
здійснюється у порядку, встановленому
Законом України «Про державну речових
прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Відповідно до ст.6 Закону України «Про
державну речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень» систему органів
державної реєстрації прав становлять
органи, вказані у цій статті та які
діють у межах повноважень,
встановлених статтею 8 цього Закону.
Відповідно до цього Закону держателем
Державного реєстру прав є центральний
орган виконавчої влади, що забезпечую
реалізацію державної політки у сфері
державної реєстрації прав.

Відповідно до ст. 26 Закону України «Про
державну речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень» у разі скасування
на підставі рішення суду рішення про
державну реєстрацію прав до
Державного реєстру прав вноситься
запис про скасування державної
реєстрації прав.

У розрізі наведених правових норм,
відділ Держземагенства в Ямпільському
районі не має повноважень щодо
здійснення скасування державної
реєстрації права на землю серія ЯМ
№227421, виданого на ім'я ОСОБА_2,
кадастровий номер земельної ділянки
:01:011:0053.

Тобто, згідно із Законом України «Про
Державний земельний кадастр» та «Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень», які
набули чинності з 01.01.2013 року, останні
не передбачають повноважень позивача
як територіального органу
Держземагенства щодо здійснення
державної реєстрації прав на нерухоме
майно (земельні ділянки) та скасування
державної реєстрації таких прав, а
також позивач не має доступу до
Державного реєстру прав.

Враховуючи викладене, колегія суддів
вважає обґрунтованим висновок суду
першої інстанції про наявність
поважних причин, з яких позивач як
боржник у виконавчому провадженні не
може виконати судове рішення у спосіб
та порядку, встановленому виконавчим
документом.

При цьому, колегія суддів не бере до
уваги посилання відповідача наведені в
апеляційній скарзі, оскільки на даний
час будь-яким іншим законом, як і самим
виконавчим документом не передбачено
порядку, якому повинен слідувати
позивач при виконанні судового рішення
та здійснення ним скасування державної
реєстрації права на землю, тобто,
невиконання позивачем як боржником
судового рішення зобов'язального
характеру виникло з поважної причини,
що не залежить від його волі, про що він
повідомляв державного виконавця у
встановлений для виконання судового
рішення термін.

Отже, наведені в апеляційній скарзі
доводи не викликають сумнівів щодо
правильності висновків суду першої
інстанції та застосування норм
матеріального і процесуального права.

Відповідно до ч.1 ст.200 КАС України, суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального та
процесуального права.

Зважаючи на те, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального та
процесуального права, апеляційну
скаргу належить залишити без
задоволення, а рішення суду - без змін.

При цьому оскільки ухвалою суду від
05.05.2014 року скаржнику відстрочено
сплату судового збору до вирішення
апеляційної скарги, суд вважає за
необхідне стягнути з відділу
примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Вінницькій області судовий збір за
подачу апеляційної скарги в розмірі 36
грн. 54 коп.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206,
212, 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу відділу примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Вінницькій
області залишити без задоволення, а
постанову Ямпільського районного суду
Вінницької області від 13 березня 2014
року - без змін.

Стягнути з відділу примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Вінницькій
області судовий збір за подачу
апеляційної скарги в розмірі 36 грн. 54
коп.

Ухвала суду набирає законної сили в
порядку та в строки, передбачені ст. ст.
212, 254 КАС України.

Головуючий
Смілянець Е. С.

Судді
Залімський І. Г.

Сушко О.О.