Справа № 597/1032/13-а, 2а-597/40/13
Суддя: Попко Я.С.
Дата ухвалення: 2014-07-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2014 року
Справа №
876/13176/13

Львівський апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді
Попка Я.С.

суддів
Хобор Р.Б., Сеника Р.П.

розглянувши у порядку письмового
провадження м. Львові апеляційну
скаргу ОСОБА_1 на постанову
Заліщицького районного суду
Тернопільської області від 11 вересня
2013 року у справі за позовом ОСОБА_1 до
управління Пенсійного фонду України в
Заліщицькому районі Тернопільської
області про визнання дій незаконними
щодо припинення виконання рішення суду
та зобов'язання проводити виплату
пенсії згідно рішення суду,-

В С Т А Н О В И В:

22.08.2013 року позивач - ОСОБА_2 звернувся
до суду з позовом до управління
Пенсійного фонду України в
Заліщицькому районі Тернопільської
області, в якому просить визнати
незаконними дії відповідача про
припинення виконання рішення суду, яке
вступило в законну силу від 01.11.2010 року;
зобов'язати відповідача виконувати
рішення суду від 01.11.2010 року в повному
обсязі.

Постановою Заліщицького районного
суду Тернопільської області від 11
вересня 2013 року в задоволенні позовних
вимог відмовлено.

Постанова суду першої інстанції
мотивована тим, що після набрання
чинності постанови Кабінету Міністрів
України № 745 від 6 липня 2011 року «Про
встановлення деяких розмірів виплат,
що фінансуються за рахунок коштів
державного бюджету» виникли обставини,
які змінили порядок та розміри виплат,
передбачених, зокрема, і ст.ст. 50, 54
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи.

Суд першої інстанції вказує на те, що
Законами України «Про Державний бюджет
України на 2011-2013 рік» встановлено, що
положення статей 50, 54 Закону України
«Про соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» застосовуються у порядку
та розмірах, встановлених Кабінетом
Міністрів України виходячи з наявних
фінансових ресурсів Державного
бюджету України та бюджету Пенсійного
фонду України на відповідний рік.

Не погодившись із постановою суду
першої інстанції, вважаючи її
незаконною, винесено з порушенням норм
матеріального права, ОСОБА_2 оскаржив
її в апеляційному порядку. У
апеляційній скарзі просить скасувати
постанову Заліщицького районного суду
Тернопільської області від 11 вересня
2013 року та прийняти нову постанову,
якою повністю задовольнити позовні
вимоги.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної
скарги, апелянт зазначає, що 1 листопада
2010 року та 23 березня 2011 року
Заліщицький районний суд виніс
постанови у справі за його позовом до
управління Пенсійного фонду в
Заліщицькому районі про перерахунок
пенсії по інвалідності згідно Закону
України «Про статус та соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
(ст.ст. 50, 54), якою зобов'язав фонд
здійснити перерахунок пенсії по
інвалідності (державної та додаткової,
а також доплати за проживання на
території радіоактивного забруднення
як непрацюючому пенсіонеру) з
відповідно до Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» (основна
пенсія - в розмірі 8-ми мінімальних
пенсій за віком, додаткова пенсія - в
розмірі - 75% мінімальної пенсії за віком
та доплата за проживання на території
радіоактивного забруднення в розмірі
однієї мінімальної заробітної плати).
Рішення суду вступило в законну силу і
не мало визначення кінцевої дати, тобто
немає обмеження його дії в часі.

Однак, дане рішення виконувалось
тільки по 31 липня 2011 року. З 1 серпня 2011
року і по даний час він отримує пенсію
не в тих розмірах, які визначені
Законом України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» та призначені судом.

Апелянт стверджує, що відсутність
асигнувань на виконання рішень суду в
Державному бюджеті не є причиною
невиконання рішень суду та погіршувати
інтереси громадян. Вважає, що
призначаючи пенсію в зменшеному
розмірі відповідач порушив право, яке
надано йому Законом України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи».

Відповідно до п.3 ч.1 ст.197 КАС України
суд апеляційної інстанції прийшов до
висновку про можливість розгляду
справи в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами, оскільки апеляційну
скаргу подано на рішення суду першої
інстанції, яке прийнято у порядку
скороченого провадження за
результатами розгляду справ,
передбачених пунктами 1,2 ч.1 ст.183-2 цього
Кодексу.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши повноту встановлення
обставин справи, правильність їх
юридичної оцінки, обговоривши доводи
апеляційної скарги, дослідивши
матеріали справи, суд апеляційної
інстації прийшов до висновку, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав:

Із змісту ст. 19 Конституції України
вбачається, що правовий порядок в
Україні ґрунтується на засадах,
відповідно до яких ніхто не може бути
примушений робити те, що не передбачено
законодавством. Органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Розглядаючи спір, суд апеляційної
інстанції вважає, що висновки суду
першої інстанції відповідають нормам
матеріального та процесуального права
та фактичним обставинам справи.

Відповідно до частини першої статті 46
Конституції України громадяни мають
право на соціальний захист, що включає
право на забезпечення їх у разі повної,
часткової або тимчасової втрати
працездатності, втрати годувальника,
безробіття з незалежних від них
обставин, а також у старості та в інших
випадках, передбачених законом.

Основні положення щодо реалізації
конституційного права громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи, на охорону їхнього життя і
здоров'я, створення єдиного порядку
визначення категорій зон радіоактивно
забруднених територій, умов проживання
і трудової діяльності на них,
соціального захисту потерпілого
населення визначені та закріплені в
Законі України № 796-XII «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи».

Як безспірно встановлено, позивач є
потерпілим від наслідків аварії на
ЧАЕС, що підтверджується посвідченням
серії НОМЕР_1 від 25.12.2000 року, виданим
Тернопільською обласною державною
адміністрацією, та визнаний інвалідом
ІІ групи внаслідок захворювання,
пов'язаного з наслідками аварії на
ЧАЕС. Положеннями статті 14 Закону
України «Про статус та соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
його віднесено до І категорії осіб, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи.

Як слідує із матеріалів справи,
постановою Заліщицького районного
суду від 01.11.2010 року у справі № 2-а-218
визнано неправомірними дії управління
Пенсійного фонду України в
Заліщицькому районі Тернопільської
області щодо відмови перерахунку
пенсії позивачу, передбаченої ст.ст. 50,
54 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» та зобов'язано управління
Пенсійного фонду України в
Заліщицькому районі провести
перерахунок належного позивачу
щомісячного розміру пенсії, як
інваліду II групи внаслідок
захворювання, пов'язаного з аварією на
ЧАЕС у відповідності із Законом
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
та Закону України «Про державні
соціальні стандарти та соціальні
державні гарантії» з 01.09.2010 року.

Постановою Заліщицького районного
суду від 23.03.2011 року у справі №
2-а-3178/11/1905 зобов'язано управління
Пенсійного фонду України в
Заліщицькому районі провести
перерахунок призначеної ОСОБА_3
доплати до пенсії, як непрацюючому
пенсіонеру, який проживає на території
радіоактивного контролю в розмірі
однієї мінімальної заробітної плати,
та провести виплату доплати із
врахуванням нарахованих та виплачених
сум відповідно до збільшення розміру
мінімальної заробітної плати з 02.03.2011
року до припинення права на отримання
пенсії.

Із листа управління Пенсійного фонду
України в Заліщицькому районі
Тернопільської області від 15.08.2013 року
№1622/С-11 видно, що на виконання вказаних
постанов Заліщицького районного суду
від 01.11.2010 року та 23.03.2011 року управління
Пенсійного фонду України в
Заліщицькому районі провело
перерахунок та здійснило виплату
пенсії позивачу з 01.09.2010 року по 31.07.2011
рік та з 02.03.2011 року по 31.07.2011 року згідно
розпорядження від 03.12.2010 року та 12.04.2011
року.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що
14 червня 2011 року Верховною Радою
України було прийнято Закон України
«Про внесення змін до Закону України
«Про державний бюджет України на 2011
рік» № 3491-VІ, яким передбачено, що у 2011
році норми і положення ст.ст.39, 50, 51, 52, 54
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» застосовуються у порядку
та розмірах, встановлених Кабінетом
Міністрів України виходячи з наявного
фінансового ресурсу бюджету
Пенсійного фонду України на 2011 рік.

З аналізу наведеної норми випливає, що
визначення порядку та розмірів виплат
указаним категоріям громадян
делеговано Кабінету Міністрів України.

Вирішуючи питання про те, яка з
однопредметних законодавчих норм
однакової юридичної сили, що не визнані
неконституційними в установленому
порядку, підлягає застосуванню, то суд
апеляційної інстанції вказує на те, що
необхідно надавати перевагу тій із них,
що прийнята пізніше. У цих
правовідносинах така норма міститься у
Законі України «Про внесення змін до
Закону України «Про Державний бюджет
України на 2011 рік».

На виконання вимог цього Закону
Кабінетом Міністрів України прийнято
постанову від 6 липня 2011 року № 745 «Про
встановлення деяких виплат, що
фінансуються за рахунок коштів
державного бюджету», яка набрала
чинності 23 липня 2011 року.

Отже, що до набрання чинності
зазначеною постановою Кабінету
Міністрів України, тобто до 23 липня 2011
року, при вирішенні справ цієї
категорії щодо розміру основної,
додаткової пенсії та доплати до пенсії
застосуванню підлягають положення
ст.ст. 39, 50, 54 Закону України «Про статус
і соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи».

Пунктом 3 Прикінцевих положень Закону
України «Про державний бюджет на 2012
рік» встановлено, що у 2012 році норми і
положення статей 20, 21, 22, 23, 30, 31, 37, 39, 48, 50,
51, 52 та 54 Закону України «Про соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
застосовуються у порядку та розмірах,
встановлених Кабінетом Міністрів
України виходячи з наявних фінансових
ресурсів Державного бюджету України та
бюджету Пенсійного фонду України на 2012
рік.

Пунктом 4 Прикінцевих положень Закону
України «Про державний бюджет на 2013
рік» встановлено, що у 2013 році норми і
положення статей 20, 21, 22, 23, 30, 31, 37, 39, 48, 50,
51, 52 та 54 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» застосовуються у порядку
та розмірах, встановлених Кабінетом
Міністрів України виходячи з наявних
фінансових ресурсів Державного
бюджету України та бюджету Пенсійного
фонду України на 2013 рік.

Вищезазначені положення Законів
України «Про Державний бюджет України
на 2012 рік» та «Про Державний бюджет
України на 2013 рік» неконституційними
не визнавалися та є чинними.

За таких обставин суд апеляційної
істанції приходить до переконання про
безпідставність позовних вимог ОСОБА_1
до управління Пенсійного фонду
України в Заліщицькому районі
Тернопільської області про визнання
незаконними дій відповідача про
припинення виконання рішення суду, яке
вступило в законну силу від 01.11.2010 року
та зобов'язання відповідача виконувати
рішення суду від 01.11.2010 року в повному
обсязі, а тому судом першої інстанції
правомірно відмовлено в задоволенні
таких вимог.

З огляду на викладене, суд апеляційної
інстанції вважає, що постанова суду
першої інстанції ґрунтується на повно,
об'єктивно і всебічно з'ясованих
обставинах, а доводи апелянта на
правомірність прийнятої постанови не
впливають та висновків суду не
спростовують.

Згідно ст. 200 КАС України, суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Керуючись ст.195, п.3 ч.1 ст.197, ст.ст. 198, 200,
205, 206, 254 КАС України, суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без
задоволення, а постанову Заліщицького
районного суду Тернопільської області
від 11 вересня 2013 року у справі №597/1032/13-а
за позовом ОСОБА_1 до управління
Пенсійного фонду України в
Заліщицькому районі Тернопільської
області про визнання дій незаконними
щодо припинення виконання рішення суду
та зобов'язання проводити виплату
пенсії згідно рішення суду - без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, є
остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя
Я.С. Попко

Судді
Р.Б. Хобор

Р.П. Сеник