Справа № 818/1095/14
Суддя: О.О. Осіпова
Дата ухвалення: 2014-07-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 липня 2014 р.
Справа №818/1095/14

Сумський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді - Осіпової О.О.,

за участю секретаря судового засідання
- Мікулінцевої А.П.,

представника позивача - Бугрименка М.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду в м. Суми
адміністративну справу за позовом

Товариства з обмеженою
відповідальністю "Кооппосилторг"

до Основ'янської ОДПІ м. Харкова
Головного управління Міндоходів у
Харківській області п

про визнання протиправними та
скасування податкових-повідомлень
рішень,-

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою
відповідальністю «Кооппосилторг»
звернулося до суду з адміністративним
позовом до Основ'янської об'єднаної
Державної податкової інспекції м.
Харкова Головного управління
Міндоходів у Харківській області, в
якому просить визнати протиправними та
скасувати податкові
повідомлення-рішення від 28.10.2013 року
№ та № про зменшення
розміру від'ємного значення суми
податку на додану вартість у розмірі 14
053грн.00коп. та про збільшення суми
грошового зобов'язання з податку на
прибуток на 16 161грн.00коп.

Свої вимоги мотивує тим, що
Основ'янська ОДПІ в результаті
невиїзної позапланової перевірки
прийшла до висновків, які висвітлені в
акті перевірки від 11.10.2013 року
№1293/20-38-22-01-04/33899486, що операції з
реалізації на експорт продукції були
для позивача завідомо збитковими,
оскільки вона реалізовувалась
підприємством ТОВ «Кооппосилторг»
комісіонеру ТОВ «Спецмашсервіс» ТМЦ за
цінами нижчими, ніж ціна її придбання.
Проте, за твердженням позивача,
висновки податкового органу про
заниження податкових зобов'язань з
податку на додану вартість ТОВ
«Кооппосилторг» по експортних
операціях з продажу товару є цілком
необґрунтованими у зв'язку з тим, що
вони ґрунтуються на помилковому
твердженні про збитковість таких
експортних операцій з урахуванням
того, що вартість придбаного товару
значно вище суми реалізації товару на
експорт ТОВ «Спецмаш». Позивач
зазначає, що протягом спірного періоду
отримав прибуток у розмірі 257
830грн.54коп., та переконаний, що
заниження чистого оподатковуваного
доходу не було, витрати спірного
періоду, як і податковий кредит,
належно та документально підтверджені
про їх оплату; з
контрагентом-постачальником,
комісіонером та покупцем обумовлено
усі суттєві умови укладених договорів,
доказами виконання яких є не тільки
факт оплати за отриманий товар, а також
наявність податкових та видаткових
накладних, рахунків, платіжних
доручень, актів прийому-передачі
товарів, ВМД, сертифікатів тощо, які
належно підтверджують реальність
кожної господарської операції. При
цьому правильність податкового обліку
та визначення податкових зобов'язань
підтверджується первинними
бухгалтерськими та розрахунковими
документами, які були в наявності під
час проведення перевірки, зауважень до
вірності оформлення яких у податкового
органу не викликало сумніву, що також
підтверджено актом перевірки. Позивач
вважає, що відповідач прийшов до
неправильного висновку при розрахунку
фінансового результату від проведеної
операції на експорт, оскільки ТОВ
«Кооппосилторг» реалізовувало товар
не ТОВ «Спецмашсервіс», яке є
комісіонером, а ТОВ «Спецмаш»
(Російська Федерація), тобто сама
передача товару комісіонеру для
подальшої реалізації не є продажем.
Крім того, відповідачем помилково
враховано суму податку на додану
вартість при визначенні розміру витрат
по придбанню товару, що не відповідає
принципам бухгалтерського обліку.

В судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги підтримав у
повному обсязі (т.1, а.с.62-64).

Представник відповідача, належним
чином повідомлений про день, час та
місце розгляду справи (т.2, а.с.33), в
судове засідання не з'явився, розгляд
справи просив проводити у його
відсутність, надіслав заперечення на
позовну заяву (т.1, а.с.57-59), в яких проти
позову заперечував, зазначивши, що
згідно із наданими позивачем до
перевірки документами у періоді, який
перевірявся, ТОВ «Кооппосилторг»
здійснювало експортні операції, а саме:
реалізація товару за договором
комісії 18.10.2011 року №32, відповідно до
якого позивач - комітент, з одного боку
та ТОВ «Спецмашсервіс» - комісіонер, з
іншого боку. На виконання вказаного
договору у жовтні 2011 року ТОВ
«Кооппосилторг» реалізувало ТОВ
«Спецмашсервіс» ТМЦ (сита зварювальні)
за цінами нижчими, ніж ціна придбання, в
результаті чого занижено податок на
прибуток в сумі 16 161грн. та податкові
зобов'язання з податку на додану
вартість у сумі 14 053грн. Таким чином,
відповідач на підставі акту перевірки
виніс законні податкові
повідомлення-рішення.

Вислухавши пояснення представника
позивача, дослідивши матеріали справи,
оцінивши наявні докази в їх сукупності,
проаналізувавши чинне законодавство,
суд приходить до висновку про
задоволення позову, виходячи з
наступних підстав.

Позивач (ТОВ "Кооппосилтрог»)
зареєстрований 20.12.2005 року Виконавчим
комітетом Харківської міської ради,
свідоцтво про державну реєстрацію від
20.12.2005 року Серія А00 №506849 (т.1, а.с.8-9).

Як встановлено судом, відповідачем, на
підставі наказу від 27.09.2013 р. №471
відповідно до п.п. 78.1.7 п.78.1. ст. 78 ПК
України проведено документальну
позапланову невиїзну перевірку ТОВ
«Кооппосилторг» (позивач) щодо
здійснення операцій з нетипового
експорту за період: жовтень 2011 року,
січень, лютий 2012 року.

За результатами проведення перевірки
було складено акт від 11.10.2013 року
№1293/20-38-22-01-04/33899486 (т.1, а.с.38-49), в якому
були зафіксовані порушення п.135.1,
п.п.135.4.1 п.135.4 ст.135, п.п.153.2.1 п.153.2 ст.153,
п.187.1 ст.187, п.188.1 ст.188 ПК України,
внаслідок чого занижено податок на
прибуток за 4 квартал 2011 року на
загальну суму 16 161грн. та занижено
податкові зобов'язання з податку на
додану вартість за жовтень 2011 року на
загальну суму 14 053грн.

Позивач, не погодившись з результатами
перевірки, направив відповідачу
заперечення, однак результати
перевірки не були змінені
Основ'янською ОДПІ (т.1, а.с.129-147).

28 жовтня 2013 року на підставі
вищевказаного акту відповідачем
винесено податкове
повідомлення-рішення № про
зменшення розміру від'ємного значення
суми податку на додану вартість у
розмірі 14 053грн.00коп. та № про
збільшення суми грошового зобов'язання
з податку на прибуток на 16 161грн.00коп.
(т.1, а.с.50-51).

Однак, суд не погоджується із
винесеними щодо ТОВ «Кооппосилторг»
спірними податковими-повідомленнями
рішеннями.

Зокрема, з матеріалів справи
вбачається, що 18.10.2011 року між позивачем
та ТОВ «Східно-Українське промислове
товариство» укладений договір
постачання №117 (т.1, а.с.10-11), згідно з
п.1.1. якого продавець зобов'язується
поставити покупцю продукцію, в
подальшому «Товар» в асортименті,
кількості, і в термін, вказані в
специфікаціях, які є невід'ємною
частиною договору, а покупець
зобов'язується прийняти та сплатити за
товар по цінам, узгодженим в
специфікаціях.

Відповідно до п. 2.1, п.2.2 договору ціна
Товару та загальна сума договору
визначається в специфікаціях, які є
невід'ємною частиною договору.

На виконання вказаного вище договору
ТОВ «Східно-Українське промислове
товариство» поставило, а ТОВ
«Кооппосилторг» отримало товар, а
саме: сита зварювальні, конуси
поліуретанові до гідроциклонів ГЦ-250,
пружини, пневмобалони, короби,
контактори пневматичні, розсікачі,
втулки несучі, сітки сталеві щілинні
(сита), вібратори, пелюстки, прокладки,
що підтверджується копіями видаткових
накладних, рахунків на оплату,
специфікаціями до договору постачання
від 18.10.2011 року №117, банківськими
виписками, платіжними дорученнями (т.1.
а.с.68-80, 151-152, 154-155, 158-163, 165-183).

ТОВ «Східно-Українське промислове
товариство» виписані податкові
накладні (т.1, а.с.150, 153,156,157,164) на
загальну суму 1 455 899грн.47коп., в тому
числі ПДВ у розмірі 242 649грн.93коп.
Вартість придбаного товару без ПДВ
складає 1 213 249грн.54коп.

Визначення дати виникнення податкових
зобов'язань встановлено ст. 187
Податкового кодексу України.

Так, пунктом 187.1. ст.187 ПК України
передбачено, що датою виникнення
податкових зобов'язань з постачання
товарів/послуг вважається дата, яка
припадає на податковий період,
протягом якого відбувається будь-яка з
подій, що сталася раніше: дата
зарахування коштів від
покупця/замовника на банківський
рахунок платника податку як оплата
товарів/послуг, що підлягають
постачанню, а в разі постачання
товарів/послуг за готівку - дата
оприбуткування коштів у касі платника
податку, а в разі відсутності такої -
дата інкасації готівки у банківській
установі, що обслуговує платника
податку; дата відвантаження товарів, а
в разі експорту товарів - дата
оформлення митної декларації, що
засвідчує факт перетинання митного
кордону України, оформлена відповідно
до вимог митного законодавства, а для
послуг - дата оформлення документа, що
засвідчує факт постачання послуг
платником податку.

Згідно з п. 198.1. ст.198 ПК України
здійснення платником податків
операцій з придбання або виготовлення
товарів (у тому числі в разі їх ввезення
за митну територію України) та послуг є
підставою для віднесення сум податку
до податкового кредиту.

Відповідно до приписів п.198.2. ст.198 ПК
України датою виникнення права
платника податку на віднесення сум
податку до податкового кредиту
вважається дата тієї події, що
відбулася раніше: дата списання коштів
з банківського рахунка платника
податку на оплату товарів/послуг або
дата отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною.

Відповідно до п.201.6. ст.201 ПК України
податкова накладна є податковим
документом і одночасно відображається
у податкових зобов'язаннях і реєстрі
виданих податкових накладних продавця
та реєстрі отриманих податкових
накладних покупця.

Пунктом 201.7. ст.201 ПК України
встановлено, що податкова накладна
складається на кожне повне або
часткове постачання товарів/послуг, а
також на суму коштів, що надійшли на
поточний рахунок як попередня оплата
(аванс).

Пунктом 201.10. ст.201 ПК України
передбачено, що податкова накладна
видається платником податку, який
здійснює операції з постачання
товарів/послуг, на вимогу покупця та є
підставою для нарахування сум податку,
що відносяться до податкового кредиту.

Згідно з ч.1 ст. 9 Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» 996-XIV, від 16.07.1999
року (далі - Закон N996-XIV) підставою для
бухгалтерського обліку господарських
операцій є первинні документи, які
фіксують факти здійснення
господарських операцій. Первинні
документи повинні бути складені під
час здійснення господарської операції,
а якщо це неможливо - безпосередньо
після її закінчення. Для контролю та
впорядкування оброблення даних на
підставі первинних документів можуть
складатися зведені облікові документи.

Первинні та зведені облікові документи
можуть бути складені на паперових або
машинних носіях і повинні мати такі
обов'язкові реквізити: назву документа
(форми); дату і місце складання; назву
підприємства, від імені якого складено
документ; зміст та обсяг господарської
операції, одиницю виміру господарської
операції; посади осіб, відповідальних
за здійснення господарської операції і
правильність її оформлення; особистий
підпис або інші дані, що дають змогу
ідентифікувати особу, яка брала участь
у здійсненні господарської операції (ч.
2 вищевказаної статті Закону N 996-XIV).

Перелічені вище господарські операції
відповідають діючому законодавству та
здійснені з додержанням вимог ПК
України та ст.9 Закону України «Про
бухгалтерський облік і фінансову
звітність в Україні» щодо складання
первинних та зведених облікових
документів.

Згідно з п.135.1 ст.135 ПК України доходи, що
враховуються при обчисленні об'єкта
оподаткування, включаються до доходів
звітного періоду за датою, визначеною
відповідно до статті 137, на підставі
документів, зазначених у пункті 135.2
цієї статті, та складаються з доходу
від операційної діяльності, який
визначається відповідно до пункту 135.4
цієї статті.

Відповідно до п.135.4.1 п.135.4 ст.135 ПК
України дохід від операційної
діяльності визначається в розмірі
договірної (контрактної) вартості, але
не менше ніж сума компенсації, отримана
в будь-якій формі, в тому числі при
зменшенні зобов'язань, та включає
зокрема дохід від реалізації товарів,
виконаних робіт, наданих послуг, у тому
числі винагороди комісіонера
(повіреного, агента, тощо); особливості
визначення доходів від реалізації
товарів, виконаних робіт, наданих
послуг для окремих категорій платників
податків або від окремих операцій
встановлюються положеннями цього
кодексу.

Пунктом 137.1 ст.137 ПК України визначено,
що дохід від реалізації товарів
визнається за датою переходу покупцеві
права власності на такий товар, а
згідно з п.138.4 ст.138 цього ж Кодексу
витрати, що формують собівартість
реалізованих товарів, виконаних робіт,
наданих послуг, визнаються витратами
того звітного періоду, в якому визнано
доходи від реалізації таких товарів,
виконаних робіт, наданих послуг.
Пунктом 7 підрозділу 4 розділу ХХ
Кодексу встановлено, що дохід не
визначається щодо товарів (результатів
робіт, послуг), відвантажених (наданих)
після дати набрання чинності розділом
ІІІ цього Кодексу в частині вартості
таких товарів (результатів робіт,
послуг), оплаченої у вигляді авансів
(передоплата) до такої дати, у тому
числі в період перебування на
спрощеній системі оподаткування.

18 жовтня 2011 року між позивачем (за
договором - комітент) та TOB
«Спецмашсервіс» (за договором -
комісіонер) був укладений договір
комісії №32, відповідно до предмету
якого комітент доручає, а комісіонер
приймає на себе повноваження та
обов'язки за плату продати товари
комітента за ціною, в кількості та
асортименті, відповідно до
специфікацій, які є невід'ємною
частиною договору (т.1, а.с.12-15).

В підтвердження виконання умов
вказаного вище договору комісії
позивачем були надані для перевірки:
специфікації до договору комісії,
додаткова угода №1 від 10.11.2011 року,
вантажно-митні декларації форма МД-2,
рахунки-фактури, довіреності на
отримання товару, видаткові накладні,
акти приймання-передачі товару,
податкові накладні, платіжні
доручення, звіти про виконання
договору комісії та додатки до них,
акти здачі-прийняття робіт, рахунки на
оплату, акти виконаних робіт, акти
надання послуг, копія сертифікату про
походження товару та копії висновків
Луганської регіонально-промислової
палати про походження товару (т.1,
а.с.16-37, 81-98, 101-120, 188-250, т.2, а.с.1-29).

Виходячи з перелічених вище первинних
документів, відповідно до умов
договору комісії TOB «Спецмашсервіс»
від імені позивача експортувало
куплений у ТОВ ««Східно-Українське
промислове товариство» товар до ТОВ
«Спецмаш» (Російська Федерація) за
ціною, розрахованою та визначеною
відповідно до приписів п.п.195.1.1 п.195.1
ст.195 ПК України, відповідно до якого за
нульовою ставкою оподатковуються
операції з вивезення товарів за межі
митної території України у митному
режимі експорту.

Відповідно до наданих позивачем копій
вантажно-митних декларацій (форми МД-2)
№012878 від 28.10.2011 року, №000057 від 20.01.2012
року, №000608 від 03.02.2012 року, №001191 від
17.02.2012 року, №001666 від 27.02.2012 року
загальна вартість проданого ТОВ
«Спецмаш» товару без ПДВ становить 1 471
080грн.08 коп. (т.1, а.с.18,21,24,29,33), про що
вказано і в акті перевірки від 11.10.2013
року №1293/20-38-22-01-04/33899486 (т.1, а.с.43-46).

Таким чином, проведення експортної
операції з продажу товару за митну
територію України відбулось з
дотриманням вимог ст.195 ПК України.

Акт перевірки та відповідь відповідача
на заперечення платника податків
містять висновок щодо збитковості цієї
операції внаслідок врахування суми
податку на додану вартість при
визначенні розміру витрат по придбанню
товару.

Такий принцип визначення збитковості
операції не відповідає принципам
бухгалтерського та податкового обліку,
так як фактично позивач від експортної
операції з урахуванням того, що
експортні операції обліковуються за
нульовою ставкою ПДВ, отримав прибуток
у сумі 257 830 грн. 54коп., що
підтверджується наступним.

Як було зазначено вище, і
підтверджується актом перевірки
відповідача, позивач придбав у TOB
«Східно-Українське промислове
товариство» товар на загальну суму 1 455
899грн.47коп., в тому числі ПДВ у розмірі 242
649грн.93коп.Вартість купленого товару
без ПДВ в загальному розмірі складає 1
213 249грн.54коп., що підтверджується
податковими накладними (т.1, а.с.150,
153,156,157,164)

В подальшому TOB «Спецмашсервіс», на
виконання умов договору комісії, діючи
від імені позивача, продав цей товар
іноземному контрагенту за ціною,
визначеною без врахування ПДВ, як це
передбачено, ст.195 ПК України, а саме за
1 471 080грн.08 коп.

Таким чином, визначаючи доход від
проведеної експортної операції,
необхідно від суми реалізації товару
без ПДВ відняти не вартість
закупленого товару, визначену з ПДВ, а
навпаки, відняти вартість товару без
ПДВ, що підтверджує отримання
позивачем відповідного доходу у сумі 257
830 грн. 54коп.

Згідно з п. 188.1 ст.188 ПК України поставка
товарів (робіт, послуг) здійснюється за
договірними (контрактними) цінами з
додатковим нарахуванням податку на
додану вартість. Щодо експортної
операції, то оподаткування вказаної
операції здійснюється за нульовою
ставкою ПДВ з огляду на положення ст.195
ПК України.

Приписами статей 42 та 43 Господарського
кодексу України визначається суть
підприємницької діяльності.

Так, підприємництво - це самостійна,
ініціативна, систематична, на власний
ризик господарська діяльність, що
здійснюється суб'єктами
господарювання (підприємцями) з метою
досягнення економічних і соціальних
результатів та одержання прибутку.

Підприємці мають право без обмежень
самостійно здійснювати будь-яку
підприємницьку діяльність, яку не
заборонено законом.

Відповідно до ст. 44 ГК України
підприємництво здійснюється на основі
самостійного формування підприємцем
програми діяльності, вибору
постачальників і споживачів продукції,
що виробляється, залученням
матеріально-технічних, фінансових та
інших видів ресурсів, використання
яких не обмежено законом, встановлення
цін на продукцію та послуги відповідно
до закону.

Згідно з п. 198.3 ст.198 ПК України,
податковий кредит звітного періоду
визначається виходячи з договірної
(контрактної) вартості товарів/послуг,
але не вище рівня звичайних цін,
визначених відповідно до статті 39
цього Кодексу, та складається з сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 193.1 статті 193
цього Кодексу, протягом такого
звітного періоду у зв'язку з
придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Пунктом 14.1.71 ст. 14 ПК України визначено,
що звичайна ціна - це ціна товарів
(робіт, послуг), визначена сторонами
договору, якщо інше не встановлено
Податковим кодексом України. Якщо не
доведено зворотне, вважається, що така
звичайна ціна відповідає рівню
ринкових цін.

Згідно з п.39.15. ст.39 ПК України у разі
відхилення договірних цін у
податковому обліку платника податків у
бік збільшення або зменшення від
звичайних цін менш ніж 20 відсотків,
таке відхилення не може бути підставою
для визначення (нарахування)
податкового зобов'язання, коригування
від'ємного значення об'єкта
оподаткування або інших показників
податкової звітності.

З наведеного вбачається, що сторонами
договору були визначені ціни на товар
(продукцію) відповідно до вимог статей
14, 39, 198 ПК України та ст.ст.42, 43, 44
Господарського кодексу України, у
зв'язку з чим господарські операції за
визначеними вище господарськими
договорами не є збитковими, а є
законними, з підтвердженням їх
економічної обґрунтованості.

А відтак, висновок відповідача про те,
що експортні операції позивача не
містять у суті своїй розумних
економічних або інших причин (ділової
мети), суд вважає необґрунтованим,
оскільки господарська операція може
бути як прибуткова, так і не прибуткова.
Це ризик, який несе суб'єкт
господарювання.

Варто зазначити, що під час проведення
перевірки Основ'янською ОДПІ не було
враховано, що ТОВ «Кооппосилторг»
реалізовувало товар не ТОВ
«Спецмашсервіс», яке є комісіонером, а
ТОВ «Спецмаш» (Російська Федерація),
тобто сама передача товару комісіонеру
для подальшої реалізації не є продажем.

Стаття 19 Конституції України
регламентує, що правовий порядок в
Україні ґрунтується на засадах,
відповідно до яких ніхто не може бути
примушений робити те, що не передбачено
законодавством.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Згідно з п.п. 1, 3 ч. 3 ст. 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
у справах щодо оскарження рішень, дій
чи бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; обґрунтовано, тобто з
урахуванням обставин, що мають
значення для прийняття рішення
(вчинення дії).

На підставі викладеного, суд приходить
до висновку, що оспорювані податкові
повідомлення-рішення від 28.10.2013 року
№ та № не відповідають
приписам п.п. 1, 3 ч. 3 ст. 2 Кодексу
адміністративного судочинства
України, оскільки винесені
відповідачем на підставі, у межах
повноважень, проте не у спосіб,
передбачений законодавством та без
врахування усіх обставин, що мають
значення для прийняття рішення.

У зв'язку з чим адміністративний позов
ТОВ «Кооппосилторг» підлягає
задоволенню в повному обсязі.

На підставі ст. 94 КАС України суд вважає
також за необхідне стягнути з
Державного бюджету України на користь
позивача судові витрати у сумі 182
грн.70коп.

Керуючись ст. ст. 86, 94, 98, 158-163, 167, 186, 254 КАС
України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Кооппосилторг" до
Основ'янської ОДПІ м. Харкова Головного
управління Міндоходів у Харківській
області про визнання протиправними та
скасування податкових-повідомлень
рішень -задовольнити у повному обсязі.

Визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення-рішення №
від 28.10.2013 року про зменшення розміру
від'ємного значення суми податку на
додану вартість у розмірі 14 053грн.00коп.

Визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення-рішення №
від 28.10.2013 року про збільшення суми
грошового зобов'язання з податку на
прибуток на 16 161грн.00коп.

Стягнути з Державного бюджету
України судовий збір в розмірі 182,70 грн.
(сто вісімдесят дві грн. сімдесят коп.)
на користь Товариства з обмеженою
відповідальністю "Кооппосилторг" (40020,
м. Суми, вул. Курська, буд.105, ).

Постанова може бути оскаржена до
Харківського апеляційного
адміністративного суду через Сумський
окружний адміністративний суд шляхом
подачі апеляційної скарги на постанову
суду протягом десяти днів з дня
отримання копії повного тексту
постанови.

Постанова набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги. У разі подання
апеляційної скарги постанова, якщо її
не скасовано, набирає законної сили
після закінчення апеляційного
розгляду справи.

Суддя (підпис)
О.О. Осіпова

З оригіналом згідно

Суддя
О.О. Осіпова

Повний тест постанови складено та
підписано 08 липня 2014 року