Справа № 802/1687/13-а
Суддя: Курко О. П.
Дата ухвалення: 2014-07-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 802/1687/13-а
Головуючий у 1-й інстанції: Дончик В.В.
Суддя-доповідач: Курко О. П.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 липня 2014 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого-судді: Курка О. П.

суддів: Боровицького О. А. Совгири Д. І.

при секретарі: Копійчук О.В.

за участю:

представника позивача:Онофрійчука В.В.

представника відповідача: Прокопчук
О.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Немирівської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міністерства доходів і
зборів у Вінницькій області на
постанову Вінницького окружного
адміністративного суду від 12 травня 2014
року у справі за адміністративним
позовом державного підприємства
"Тульчинське лісомисливське
господарство" до Немирівської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міністерства доходів і зборів у
Вінницькій області про визнання
протиправними та скасування
податкових повідомлень-рішень , -

В С Т А Н О В И В :

Державне підприємство "Тульчинське
лісомисливське господарство" (далі -
Позивач) звернулось до Вінницького
окружного адміністративного суду з
позовом до Немирівської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів
Вінницької області (далі - Відповідач)
про визнання протиправними та
скасування податкових
повідомлень-рішень.

Постановою Вінницького окружного
адміністративного суду від 12 травня 2014
року позов задоволено частково.

Не погодившись із прийнятим рішенням,
Відповідач подав апеляційну скаргу, в
якій просить його скасувати в частині
задоволених позовних вимог та ухвалити
в цій частині нову постанову, якою
відмовити в задоволенні позову
повністю. В апеляційній скарзі апелянт
посилається на порушення судом першої
інстанції норм матеріального та
процесуального права, неповне
з'ясування всіх обставин справи що
призвело до неправильного її
вирішення.

Відповідно до ч.1 ст. 195 КАС України, суд
апеляційної інстанції переглядає
судові рішення суду першої інстанції в
межах апеляційної скарги.

Представник Відповідача в судовому
засіданні підтримав вимоги
апеляційної скарги та просив її
задовольнити.

Представник Позивача в судовому
засіданні заперечив проти доводів
апеляційної скарги, у зв'язку з чим
просив залишити її без задоволення, а
постанову суду першої інстанції - без
змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
учасників процесу, дослідивши
матеріали справи та перевіривши доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційну скаргу необхідно
залишити без задоволення, а постанову
суду першої інстанції - без змін,
виходячи з наступного.

З обставин справи колегією суддів
встановлено, що Відповідачем проведена
планова документальна перевірка ДП
"Тульчинське лісомисливське
господарство" з питань дотримання
вимог податкового законодавства за
період з 01.01.2011 року по 31.12.2012 року та
іншого законодавства за період з 01.01.2011
року по 31.12.2012 року.

За результатами перевірки податковим
органом складено Акт від 11.03.2013 року
№102/7/22/00991479, згідно висновків якого
встановлено порушення Позивачем вимог
податкового законодавства України, в
результаті чого занижено суму
податкового зобов'язання по податку на
додану вартість на 58335,00 грн., занижено
суму податку на прибуток на 141578,00грн.,
занижено суми податку на доходи
фізичних осіб на 4933,93 грн.

Не погоджуючись з висновками
перевірки, Позивач подав до
податкового органу письмові
заперечення № 163 від 27.03.2013 року з
клопотанням про скасування Акту
перевірки.

За результатами розгляду заперечення
Позивачу надійшла відповідь №1428/7/22-204
від 27.03.2013 року, згідно якої висновки
Акту перевірки визнані обґрунтованими,
а також донараховано Позивачу
зобов'язання з податку на додану
вартість на суму 16425,68 грн. та з податку
на прибуток на суму 33650грн.

На підставі акту перевірки та
відповіді на заперечення податковий
орган прийняв податкове
повідомлення-рішення форми "Р" від
27.03.2013 року №0, яким Позивачу
збільшено грошове зобов'язання по
податку на додану вартість в сумі 91681
грн., податкове повідомлення-рішення
форми "Р" від 27.03.2013 року №0, яким
Позивачу збільшено суму грошового
зобов'язання по податку на прибуток в
сумі 176379 грн., а також податкове
повідомлення-рішення форми "Р" від
01.04.2013 року №, яким Позивачу
збільшено суму грошового зобов'язання
по податку на доходи фізичних осіб на
суму 700698,74 грн.

Колегія суддів погоджується з
висновками суду першої інстанції щодо
часткового задоволення позовних вимог,
враховуючи наступне.

Із матеріалів справи вбачається, що
протягом періоду з грудня 2008 року по
квітень 2009 року між ДП "Тульчинське
лісомисливське господарство" та ПП
"Агза-Ліс" було укладено ряд договорів
поставки необробленої деревини та
купівлі-продажу лісопродукції. В ході
проведення документальної
позапланової перевірки ДП "Тульчинське
лісомисливське господарство"
встановлено факт придбання в ПП
"Агза-Ліс" в листопаді 2009 року паркетної
дошки на суму 350011,20 грн., що
підтверджується видатковою накладною
№РН-121 від 27.11.2009 року та податковою
накладною №167/1 від 27.11.2009 року. Дана
податкова накладна була включена до
податкової декларації з податку на
додану вартість за листопад 2009 року.

Відповідно до висновків акту
перевірки, внаслідок здійснення
господарських операцій з ПП «Агза-Ліс»
Позивачем занижено податкові
зобов'язання по податку на додану
вартість у сумі 58335,20 грн. за листопад 2012
року.

Відповідно до п. 198.2 датою виникнення
права платника податку на віднесення
сум податку до податкового кредиту
вважається дата тієї події, що
відбулася раніше: дата списання коштів
з банківського рахунка платника
податку на оплату товарів/послуг; дата
отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною.

Згідно зі статтею 200 Кодексу сума
податку, що підлягає сплаті
(перерахуванню) до Державного бюджету
України або бюджетному відшкодуванню,
визначається як різниця між сумою
податкового зобов'язання звітного
(податкового) періоду та сумою
податкового кредиту такого звітного
(податкового) періоду. При від'ємному
значенні суми, розрахованої згідно з
пунктом 200.1 статті 200 Кодексу, така сума
враховується у зменшення суми
податкового боргу з податку, що виник
за попередні звітні (податкові) періоди
(у тому числі розстроченого або
відстроченого відповідно до Кодексу), а
в разі відсутності податкового боргу
зараховується до складу податкового
кредиту наступного звітного
(податкового) періоду.

Пунктом 102.1. ст.201 ПК України
встановлено, що контролюючий орган має
право самостійно визначити суму
грошових зобов'язань платника податків
у випадках, визначених цим Кодексом, не
пізніше закінчення 1095 дня, що настає за
останнім днем граничного строку
подання податкової декларації та/або
граничного строку сплати грошових
зобов'язань, нарахованих контролюючим
органом, а якщо така податкова
декларація була надана пізніше, - за
днем її фактичного подання. Якщо
протягом зазначеного строку
контролюючий орган не визначає суму
грошових зобов'язань, платник податків
вважається вільним від такого
грошового зобов'язання, а спір стосовно
такої декларації та/або податкового
повідомлення не підлягає розгляду в
адміністративному або судовому
порядку.

У разі подання платником податку
уточнюючого розрахунку до податкової
декларації контролюючий орган має
право визначити суму податкових
зобов'язань за такою податковою
декларацією протягом 1095 днів з дня
подання уточнюючого розрахунку.

Враховуючи, що планова документальна
перевірка ДП "Тульчинське
лісомисливське господарство" з питань
дотримання вимог податкового
законодавства проводилась податковим
органом за період з 01.01.2011 року по 31.12.2012
року, (тобто, період спірних
правовідносин щодо даної податкової
декларації не охоплює періоду, за який
була проведена перевірка), суд першої
інстанції дійшов правильного висновку,
що рішення про визначення податкового
зобов'язання Позивачу з податку на
додану вартість у сумі 58335 грн. прийняте
податковим органом за спливом строку -
1095 днів, встановленого ст. 201 ПК України.

Відтак, податкове повідомлення-рішення
від 27.03.2013 року форми "Р" №0 є
протиправним і підлягає скасуванню.

Що стосується рішення суду першої
інстанції щодо визнання протиправним
та скасування податкового
повідомлення-рішення від 27.03.2013 року
форми "Р" №0 в частині визначення
основного платежу з податку на
прибуток на суму 33650грн., колегія суддів
зазначає наступне.

Як встановлено судом першої інстанції
та підтверджується сторонами під час
апеляційного розгляду справи, у
відповіді на заперечення Позивача до
акту перевірки №1428/7/22-204 від 27.03.2013 року
Відповідачем вказано, що внаслідок
надходження до податкового органу
податкової інформації щодо
неможливості СПД ОСОБА_4 одноосібно
здійснювати господарську діяльність,
встановлено порушення
п.п.5.3.9п.5.3ст.Закону України "Про
оподаткування прибутку підприємств, та
п.44.1, п.44.2 ст.44 та п. 138.2, п.138.4 ст.138 п.138.2
ст.138 ПК України. На підставі
зазначеного, Позивачу додатково
нараховано зобов'язання з податку на
прибуток на суму 33650грн.

Разом з тим, ст. 86 ПК України
встановлено, що результати перевірок
(крім камеральних та електронних
перевірок) оформлюються у формі акта
або довідки, які підписуються
посадовими особами контролюючого
органу та платниками податків або їх
законними представниками (у разі
наявності). У разі встановлення під час
перевірки порушень складається акт.
Якщо такі порушення відсутні,
складається довідка.

Таким чином, оскільки в акті перевірки,
який є єдиним документом, в якому
фіксуються виявлені в ході перевірки
порушення, не встановлено
вищезазначеного порушення, суд першої
інстанції дійшов обґрунтованих
висновків щодо відсутності у
Відповідача підстав для донарахування
ДП "Тульчинське лісомисливське
господарство" зобов'язання з податку на
прибуток в сумі 33650грн.

Тому, податкове повідомлення-рішення
від 27.03.2013 року форми "Р" №0 в
частині визначення основного платежу з
податку на прибуток на суму 33650грн. є
протиправним та підлягає скасуванню.

Колегією суддів також встановлено, що
податковим повідомленням - рішенням
форми Р № від 01.04.2013 року Позивачу
збільшено суму грошового зобов'язання
по податку на доходи фізичних осіб на
суму 700698,74 грн.

В акті перевірки зазначено, що Позивач
подавав до податкового органу
розрахунки форми №1-ДФ за 1-4 квартали 2011
року та за 1- 4 квартали 2012 року, у яких
самостійно визначив та задекларував
свої податкові зобов'язання у сумі
509627,09 грн. Наявність даного узгодженого
зобов'язання Позивач не заперечував та
погасив його, що підтверджується
матеріалами справи.

Відповідно до п.58.1 ст.58 ПК України, у
разі коли сума грошового зобов'язання
платника податків, передбаченого
податковим або іншим законодавством,
контроль за дотриманням якого
покладено на контролюючі органи,
розраховується контролюючим органом
відповідно до статті 54 цього Кодексу
(крім декларування товарів,
передбаченого для громадян), або у разі
коли за результатами перевірки
контролюючий орган встановлює факт
невідповідності суми бюджетного
відшкодування сумі, заявленій у
податковій декларації, або зменшує
розмір задекларованого від'ємного
значення об'єкта оподаткування
податком на прибуток або від'ємного
значення суми податку на додану
вартість, розрахованого платником
податків відповідно до розділу V цього
Кодексу, такий контролюючий орган
надсилає (вручає) платнику податків
податкове повідомлення-рішення.

Згідно із п. 59.1 ст.59 ПК України, у разі
коли платник податків не сплачує
узгодженої суми грошового зобов'язання
в установлені законодавством строки,
орган державної податкової служби
надсилає (вручає) йому податкову вимогу
в порядку, визначеному для надсилання
(вручення) податкового
повідомлення-рішення.

З огляду на встановлені обставини
справи та вимоги Податкового кодексу
України, Відповідачем протиправно під
час прийняття податкового
повідомлення-рішення форми "Р" №
від 01.04.2013 року включено суму
узгодженого податкового боргу по
податку з доходів фізичних осіб.
Відтак, колегія суддів вважає
вмотивованим висновок суду першої
інстанції щодо визнання протиправним
та скасування податкового
повідомлення-рішення форми "Р" №
від 01.04.2013 року.

На підставі викладеного колегія суддів
вважає, що судом першої інстанції було
повно та всебічно з'ясовано обставини,
що входять до предмета доказування та
мають значення для справи, надано їм
належну правову оцінку та винесено
рішення з дотриманням норм
матеріального і процесуального права,
що дає всі підстави для залишення його
без змін.

Згідно зі п. 1 ч. 1 ст. 198 , ст. 200 КАС
України, суд апеляційної інстанції
залишає скаргу без задоволення, а
постанову суду - без змін, якщо визнає,
що суд першої інстанції правильно
встановив обставини справи та ухвалив
судове рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206,
212, 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Немирівської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міністерства доходів і зборів у
Вінницькій області, - залишити без
задоволення, а постанову Вінницького
окружного адміністративного суду від 12
травня 2014 року, - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржена в касаційному порядку
згідно ст. 212 КАС України.

Ухвала суду складена в повному обсязі
07 липня 2014 року .

Головуючий
Курко О. П.

Судді
Боровицький О. А.

Совгира Д. І.