Справа № 9101/35021/2011
Суддя: Туркіна Л.П.
Дата ухвалення: 2012-11-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

14 листопада 2012 рокусправа № 2а-10157/10/0870

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Туркіної Л.П.

суддів: Проценко
О.А. Шлай А.В.

за участю секретаря судового
засідання: Фірсіка Д.Ю.,

розглянувши апеляційну скаргу
Державної фінансової інспекції в
Запорізькій області

на постанову : Запорізького окружного
адміністративного суду від 24.01.2011 р.

у справі № 2а-10157/10/0870

за позовом: Відкритого акціонерного
товариства "Запоріжжяобленерго"

до: Державної фінансової інспекції в
Запорізькій області

про: визнання протиправною та
скасування вимоги ,

Встановив:

08 грудня 2010 року Відкрите акціонерне
товариство «Запоріжжяобленерго»
звернулось до суду з адміністративним
позовом до Контрольно-ревізійного
управління в Запорізькій області ( далі
КРУ) про визнання протиправним та
скасування вимоги від 08.11.2010 №
08-18-14-14/8564.

В судовому засіданні 11 січня 2011 року
позивач частково відмовився від
позову, внаслідок чого просив суд :
визнати неправомірною та скасувати
вимогу КРУ в Запорізькій області №
08-18-14-14/8564 від 08.11.2010 про обов'язкові
вимоги щодо усунення порушень
законодавства з питань державних
закупівель, виявлених плановою виїзною
перевіркою у Відкритому акціонерному
товаристві «Запоріжжяобленерго», в
наступній частині: - «вжити заходи щодо
усунення виявлених порушень,
розглянути питання щодо притягнення до
відповідальності винних осіб»; «в ході
проведення перевірки встановлено
невідхилення тендерних пропозицій
учасників, які не відповідали умовам
тендерної документації; не відміна
торгів; укладення договорів з
порушенням тендерного законодавства;
укладання договорів без проведення
визначених законодавством тендерних
процедур; складання звітів з
порушенням тендерного законодавства».

Постановою Запорізького окружного
адміністративного суду від 24.01.2011 р.
адміністративний позов задоволено.
Визнано неправомірним та скасовано п.1
вимоги КРУ в Запорізькій області
№08-18-14-14/8564 від 08.11.2010 про обов'язкові
вимоги щодо усунення порушень
законодавства з питань державних
закупівель, виявлених плановою виїзною
перевіркою у Відкритому акціонерному
товаристві «Запоріжжяобленерго», в
частині вимог «вжити заходи щодо
усунення виявлених порушень, розгляду
питань щодо притягнення до
відповідальності винних осіб». Визнано
неправомірним та скасовано п.2 вимоги
КРУ в Запорізькій області №08-18-14-14/8564
від 08.11.2010 про обов'язкові вимоги щодо
усунення порушень законодавства з
питань державних закупівель, виявлених
плановою виїзною перевіркою у
Відкритому акціонерному товаристві
«Запоріжжяобленерго» в частині
встановлення правопорушень «
невідхилення тендерних пропозицій
учасників, які не відповідали умовам
тендерної документації; не відміна
торгів; укладення договорів з
порушенням тендерного законодавства;
укладення договорів без проведення
визначених законодавством тендерних
процедур; складання звітів з
порушенням тендерного законодавства».

Рішення суду обґрунтовано тим, що
відповідачем не доведено фактів
правопорушень щодо усунення яких
заявлено вимогу.

Суд також дійшов висновку стосовно
неправомірності застосування
відповідачем «Методичних рекомендацій
з визначення суми збитків у разі
порушення законодавства у сфері
закупівель», затверджених наказом
ГоловКРУ України від 13.04.2010 № 89.

Не погодившись з рішення суду першої
інстанції, Контрольно-ревізійне
управління в Запорізькій області
звернулось до суду із апеляційною
скаргою, у якій, посилаючись на невірне
застосування судом норм матеріального
права та необґрунтованість судового
рішення, просить скасувати рішення
суду першої інстанції та прийняти нову
постанову, якою відмовити позивачу в
задоволенні позовних вимог.

Особа, що подала апеляційну скаргу,
зазначає, що Методичні рекомендації з
визначення суми збитків у разі
порушення законодавства у сфері
закупівель, затвердженні наказом
ГоловКРУ України від 13.04.2010 року №89,
встановлюють основні засади
визначення органами державної
контрольно- ревізійної служби суми
збитків внаслідок порушення
законодавства у сфері закупівель за
державні кошти, які виявлені за
результатами проведення перевірки
державних закупівель або ревізії, а
отже, їх застосування слід визнати
правомірним та обгрунтованим.

Відповідач також вважає, що суд
безпідставно дійшов висновку, що у
період з 19.05.2010р по 18.05.2010р. позивач,
приймаючи до уваги постанову
Київського апеляційного
адміністративного суду від 19.11.2009р.,
якою частково було скасовано
«Положення про закупівлю товарів,
робіт і послуг за державні кошти»,
затверджене Постановою Кабінету
Міністрів України від 17.10.2008. № 921,
правомірно не застосовував норми
названого Положення.

Так, відповідач вказує, що на час
проведення перевірки ВАТ
"Запоріжжяобленерго" та за період, який
нею охоплювався з 01.01.2009 по 01.07.2010р.,
норми підпункту 13 пункту 2 Положення
№921 були незмінними та не втрачали
чинності. Крім того, судом першої
інстанції не досліджено факт
розповсюдження прийнятих Постановою
Окружного адміністративного суду м.
Києва від 24.06.2009 р. по справі № 2а- 1469/09/2670
та ухвалою Київського апеляційного
адміністративного суду від 19.11.2009 р.
рішень на ВАТ "Запоріжжяобленерго". та
час, коли ВАТ "Запоріжжяобленерго"
дізналося про прийняте Київським
апеляційним адміністративним судом
рішення.

Відповідач також вказує, що суд не мав
правових підстав досліджувати
висновки, викладені в акті перевірки,
та надавати їм аналіз та правову
оцінку, оскільки дії посадових осіб КРУ
під час оформлення названого акту
позивачем не оскаржувались, а сам акт є
належним доказом, який повинен бути
застосований судом.

Позивач подав заперечення на
апеляційну скаргу. Вважає рішення суду
першої інстанції законним та
обгрунтованим.

Представники позивача у судовому
засіданні просили апеляційну скаргу
відповідача залишити без задоволення,
а постанову суду першої інстанції - без
змін.

Представники КРУ, тричі повідомлені
про судові засідання, до суду не
прибули. У судовому засіданні
представниками позивача заявлено
клопотання про здійснення
процесуального правонаступництва у
зв'язку з переходом функцій органів
Контрольно-ревізійного управління в
Запорізькій області до Державної
фінансової інспекції в Запорізькій
області. Клопотання задоволено судом.

Представники Державної фінансової
інспекції в Запорізькій області до
суду не прибули. Про час та місце
судового розгляду інспекцію
повідомлено належним чином.

Заслухавши представників
позивача, проаналізувавши доводи
апеляційної скарги, заперечень на неї,
дослідивши матеріали справи, суд
апеляційної інстанції дійшов
висновку, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню, виходячи з
такого.

Судом встановлено, що фахівцями
Контрольно ревізійного управління в
Запорізькій області проведено планову
виїзну перевірку державних закупівель
у Відкритому акціонерному товаристві
„Запоріжжяобленерго" за період з 01.01.2009
по 01.07.2010. За наслідками перевірки
складено акт від 29.09.2010 № 018/0010 (далі за
текстом - акт перевірки).

На підставі акту перевірки виконуючим
обов'язки начальника управління
ЯрохоюМ.В. винесено рішення № 08-18-14-14/8564
від 08.11.2010р., що має назву «Про
обов'язкові до виконання вимоги щодо
усунення порушень законодавства з
питань державних закупівель, виявлених
плановою виїзною перевіркою у ВАТ
«Запоріжжяобленерго», в якому
міститься вимога: «опрацювати
матеріали перевірки та вжити заходи
щодо усунення виявлених порушень,
розглянути питання щодо притягнення до
відповідальності винних осіб» (п.1), а
також зазначено, що « В ході проведення
перевірки встановлено невідхилення
тендерних пропозицій учасників, які не
відповідали умовам тендерної
документації; не відміна торгів;
укладення договорів з порушенням
тендерного законодавства; укладання
договорів без проведення визначених
законодавством тендерних процедур;
складання звітів з порушенням
тендерного законодавства, у зв'язку з
чим вимагається в подальшому
дотримуватися вимог законодавства про
закупівлю товарів робіт та послуг за
державні кошти» (п.2).

Позивач вважає назване рішення
протиправним та необгрунтованим так
як, на його думку, висновки, викладені в
акті перевірки, не відповідають
дійсності, а всі вимоги діючого
законодавства позивачем виконувались
в повному обсязі.

Крім вказаного, позивач в
обґрунтування своїх вимог посилається
на той факт, що весь період, який
охоплено перевіркою, він мав статус
підприємства, в статутному капіталі
якого 50 та більше відсотків належало
господарському товариству, у
статутному капіталі якого державна
частка перевищує 50 відсотків.

Відповідно до вказаного, на думку
позивача, «Положення про закупівлю
товарів, робіт і послуг за державні
кошти», затверджене Постановою
Кабінету Міністрів України від 17.10.2008р.
№ 921, не розповсюджувалося на позивача
з 19.11.2009 року, так як відповідно до
Постанови Окружного адміністративного
суду м. Києва від 24.06.2009р. по справі №
2а-1469 скасоване в частині слів: «а також
підприємства і господарські
товариства, у статутному капіталі яких
50 та більше відсотків належить
державним, у тому числі казенним
підприємствам і господарським
товариствам, у статутному капіталі
яких державна частка акцій(часток,
паїв) перевищує 50 відсотків (підпункт 13
пункту 2 Положення про закупівлю
товарів, робіт і послуг за державні
кошти).

Крім того, позивач вказує на те, що у
вимозі відповідача не вказано
конкретно до яких саме порушень мають
бути вжиті заходи щодо їх усунення,
якими повинні бути ці заходи, а також за
які з них мають бути притягнуті до
відповідальності посадові особи.

Дослідивши рішення № 08-18-14-14/8564 від
08.11.2010р., а також акт перевірки, суд
апеляційної інстанції погоджується з
висновком суду першої інстанції
стосовно необґрунтованості та
протиправності рішення відповідача,
виходячи з такого.

Зміст рішення № 08-18-14-14/8564 від 08.11.2010р.
свідчить, що КРУ вважає, що у. ВАТ
«Запоріжжяобленерго» було допущено
наступні правопорушення:

- Прийняття тендерних пропозицій, які
не відповідали умовам тендерної
документації, проведення торгів;

- укладання договорів з порушенням
тендерного законодавства;

- складання звітів з порушенням
тендерного законодавства.

На підставі названих порушень, які, за
висновками КРУ, мали місце,
контролюючий орган вимагає:

- вжити заходи щодо усунення
виявлених порушень;

- розглянути питання щодо
притягнення до відповідальності
винних осіб.

Повноваження органів
контрольно-ревізійної служби за станом
на 08.11.2010р. регулювались п.п.7-10,12 ст.10
Закону «Про державну
контрольно-ревізійну службу в Україні»
(Далі закон 2939)у відповідній редакції.

Згідно п.п.7-10,12 ст.10 названого
Закону органи контрольно-ревізійної
служби мають право пред'являти
керівникам та іншим службовим
особам підконтрольних установ, що
ревізуються, вимоги щодо усунення
виявлених порушень законодавства з
питань збереження і використання
державної власності та фінансів,
вилучати в судовому порядку до бюджету
виявлені ревізіями приховані і
занижені валютні та інші платежі,
ставити перед відповідними органами
питання про припинення бюджетного
фінансування і кредитування, якщо
отримані підприємствами, установами
та організаціями кошти і позички
використовуються з порушенням
чинного законодавства; 8) у судовому
порядку стягувати у дохід держави
кошти, одержані підконтрольними
установами, за незаконними угодами, без
встановлених законом підстав та з
порушенням чинного законодавства; 9)
накладати у випадках, передбачених
законодавчими актами, на керівників
та інших службових осіб
підконтрольних установ,
адміністративні стягнення; 10)
звертатися до суду в інтересах
держави, якщо підконтрольною
установою не забезпечено виконання
вимог щодо усунення виявлених
ревізією порушень законодавства з
питань збереження і використання
активів; проводити у суб'єктів
господарювання, які мали правові
відносини з підконтрольною
установою, зустрічні звірки з метою
документального підтвердження виду,
обсягу і якості операцій та
розрахунків, що здійснювалися між
ними, для з'ясування їх реальності та
повноти відображення в обліку
підконтрольної установи.

Отже, згідно норм ст.10 Закону «Про
державну контрольно-ревізійну службу в
Україні» суб'єкту владних повноважень
було надано право вчиняти стосовно
посадових осіб підконтрольних установ
дії, передбачені п.9 ст.10 Закону. Однак,
закон не передбачав права
контролюючого органу покладати на
підприємство обов'язок щодо
притягнення до відповідальності
винних осіб.

Відповідно до ст.9 КАС України, суд при
вирішенні справи керується принципом
законності, відповідно до якого органи
державної влади органи місцевого
самоврядування, їхні посадові і
службові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно до ст.19 Конституції України
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобовязані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
Законами України.

Отже, п.1 вимоги КРУ не можна
визнати таким, що відповідає
законодавству.

Слід також зазначити, що п.1 рішення
(вимоги) КРУ не містить пояснень, яким
чином можуть бути усунуті порушення
тендерного законодавства,зазначені у
п.2 вимоги.

Так, діюче законодавство не передбачає
можливості відхилення тендерних
пропозицій за торгами, що вже
відбулися, розірвання договорів, що
виконані, внесення змін до звітів, які
вже складено та подано, тощо.

Відсутність конкретних вимог стосовно
шляхів усунення порушень дає підстави
для неоднозначного тлумачення рішення
КРУ та позбавляє суб'єкта
господарювання можливості визначити,
яких саме дій вимагає контролюючий
орган.

Відповідно до ч.3 ст.2 КАС України у
справах щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
1) на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; 2) з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; 3) обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); 4) безсторонньо
(неупереджено); 5) добросовісно; 6)
розсудливо; 7) з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
всім формам дискримінації;

Отже, п.1 вимоги КРУ також не можна
визнати таким, що відповідає принципам
обґрунтованості та розсудливості.

Таким чином, суд першої інстанції
правомірно дійшов висновку щодо
необхідності скасування п.1 вимоги №
08-18-14-14/8564 від 08.11.2010р.

Скасовуючи п.2 вимоги, суд дійшов
висновку, що відповідачем не доведено
фактів правопорушень, щодо усунення
яких заявлено вимогу, та
обґрунтованості визначення суми
збитків.

Відповідач спростовує висновки суду з
підстав, зазначених у апеляційній
скарзі.

Згідно ч.1 ст.195 КАС України суд
апеляційної інстанції переглядає
судові рішення суду першої інстанції в
межах апеляційної скарги. Суд
апеляційної інстанції може вийти за
межі доводів апеляційної скарги в разі
встановлення під час апеляційного
провадження порушень, допущених судом
першої інстанції, які призвели до
неправильного вирішення справи.

Дослідивши доводи контролюючого
органу в межах апеляційної скарги, суд
апеляційної інстанції дійшов висновку,
що названі доводи не спростовують
законності та обґрунтованості
постанови суду, виходячи з такого.

Відповідно до наданої позивачем
довідки № 1202юр від 27.12.2010 та постанови
КМУ № 974 від 22.06.2004 року «Про утворення
Національної акціонерної компанії
«Енергетична компанія України», згідно
якої було утворено Національну
акціонерну компанію «Енергетична
компанія України», весь період, за який
проводилася перевірка, позивач був
підприємством, в статутному капіталі
якого 60,25 відсотків належало
господарському товариству, у
статутному капіталі якого державна
частка складала 100 відсотків. Для
утворення статутного фонду
Національної акціонерної компанії
«Енергетична компанія України» до
нього було передано пакети акцій, що
належали державі у статутних фондах
певних господарських товариств, серед
яких і пакет акції ВАТ
«Запоріжжяобленерго».

Відповідно постанови Київського
окружного адміністративного суду по
справі № 2а-1469 від 24.06.2009, залишеного без
змін ухвалою Київського апеляційного
адміністративного суду від 19.11.2009,
«Положення про закупівлю товарів,
робіт і послуг за державні кошти»,
затверджене Постановою Кабінету
Міністрів України від 17.10.2008. № 921, було
скасовано в частині слів: «а також
підприємства і господарські
товариства, у статутному капіталі яких
50 та більше відсотків належить
державним, у тому числі казенним
підприємствам і господарським
товариствам, у статутному капіталі
яких державна частка акцій(часток,
паїв) перевищує 50 відсотків (підпункт 13
пункту 2 Положення про закупівлю
товарів, робіт і послуг за державні
кошти). Вказане судове рішення набрало
законної сили 19.11.2009.

У разі визнання незаконним
(протиправним) нормативно-правовий акт
втрачає чинність після набрання
законної сили судовим рішенням, якщо
інше не встановлено законом, або не
зазначено судом. Вказане випливає з
системного аналізу статей 162, 171 , 254, 255
КАС України, та підтверджується
постановою Верховного суду України від
08.12.2009 по справі № 21-1573во09.

Внаслідок вказаного, позивач в період з
19.11.2009 по 18.05.2010р. правомірно вважав, що
дія названої Постанови Кабінету
Міністрів України на нього не
розповсюджується.

Та обставина, що Ухвалою Вищого
адміністративного суду України від
19.05.2010 № К-58309/09 постанову окружного
адміністративного суду м.Києва від
24.06.2009 та постанову Київського
апеляційного адміністративного суду
від 19.11.2009 по справі №2а-1469/09/2670
скасовано, а справу направлено до суду
першої інстанції на новий розгляд,
виходячи з норм ст. 124 Конституції
України та ст..ст.14,255 КАС, не може
свідчити про порушення позивачем
діючого законодавства у період з 19.11.2009
по 18.05.2010.

Посилання відповідача на ту обставину,
що позивач міг не знати про наявність
постанови Київського апеляційного
адміністративного суду від 19.11.2009р. по
справі №2а-1469/09/2670, не приймається судом
апеляційної інстанції як довод, що
спростовує обґрунтованість рішення
суду першої інстанції від 24.01.2011 р.,
виходячи з норм ч.2 ст.71 КАС, яка
покладає обов'язок щодо доведення
обставин, на яких ґрунтується рішення
суб'єкта владних повноважень,саме на
останнього.

Таким чином, не можуть
розглядатися як порушення дії позивача
при здійсненні процедур закупівлі, що
проводилися в період з 19.11.2009р. по
18.05.2010р..

Як свідчить зміст постанови
Запорізького окружного
адміністративного суду, суд також
вважає неправомірним визначення
відповідачем розміру збитків шляхом
застосування «Методичних рекомендацій
з визначення суми збитків у разі
порушення законодавства у сфері
закупівель», затверджених наказом
ГоловКРУ України від 13.04.2010 № 89.

Доводи суду слід визнати
обґрунтованими, виходячи з такого.
Відповідно до вимог Указу Президента
України №493/92 від 03.10.1992 «Про державну
реєстрацію нормативно-правових актів
міністерств та інших органів
виконавчої влади», нормативно-правові
акти, які видаються міністерствами,
іншими органами виконавчої влади,
органами господарського управління та
контролю, і які зачіпають права,
свободи й законні інтереси громадян
або мають міжвідомчий характер,
підлягають державній реєстрації.

Відповідно до підпункту е) п.5
«Положення про державну реєстрацію
нормативно-правових актів міністерств
та інших органів виконавчої влади»,
затвердженого Постановою КМУ № 731 від
28.12.1992 не подаються на державну
реєстрацію акти рекомендаційного,
роз'яснювального та інформаційного
характеру (методичні рекомендації,
роз'яснення, у тому числі податкові,
тощо), нормативно-технічні документи
(національні та регіональні стандарти,
технічні умови, будівельні норми і
правила, тарифно-кваліфікаційні
довідники, кодекси усталеної практики,
форми звітності, у тому числі щодо
державних статистичних спостережень,
адміністративних даних та інші).

Підпунктом б) п. 4 Положення,
затвердженого Постановою КМУ № 731 від
28.12.1992 передбачено, Державній
реєстрації підлягають
нормативно-правові акти будь-якого
виду (постанови, накази, інструкції
тощо), якщо в них є одна або більше норм,
що мають міжвідомчий характер, тобто є
обов'язковими для інших міністерств,
органів виконавчої влади, а також
органів місцевого самоврядування,
підприємств, установ і організацій, що
не входять до сфери управління органу,
який видав нормативно-правовий акт.

Вищевказане свідчить, що «Методичні
рекомендації з визначення суми збитків
у разі порушення законодавства у сфері
закупівель», затверджені наказом
ГоловКРУ України від 13.04.2010 № 89, не є
нормативно-правовим актом, а носять
виключно характер рекомендацій, що
покладає на відповідача обов'язок
доведення суми збитків у загальному
порядку із наданням відповідних
доказів.

Спростовуючи законність та
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції, позивач також посилається
на те, що суд не мав правових підстав
досліджувати висновки, викладені в
акті перевірки, надавати їм аналіз та
правову оцінку, оскільки дії посадових
осіб КРУ під час оформлення названого
акту позивачем не оскаржувались, а сам
акт не є рішенням суб'єкта владних
повноважень, яке підлягає оскарженню у
судовому порядку. Акт є належним
доказом, що повинен бути застосований
судом.

Доводи відповідача стосовно того, що
акт перевірки слід розглядати виключно
як доказ, не спростовують законності
рішення суду першої інстанції,
оскільки, як свідчать матеріали справи,
предметом оскарження та судового
розгляду є рішення виконуючого
обов'язки начальника
Контрольно-ревізійного управління в
Запорізькій області № 08-18-14-14/8564 від
08.11.2010р., що має назву «Про обов'язкові
до виконання вимоги щодо усунення
порушень законодавства з питань
державних закупівель, виявлених
плановою виїзною перевіркою у ВАТ
«Запоріжжяобленерго», що відповідає
нормам ст..17 КАС, про порушення якої
судом зазначає відповідач.

Доводи відповідача стосовного того, що
висновки суду повинні ґрунтуватися
виключно на обставинах та висновках,
викладених у акті перевірки, не
приймаються судом, виходячи з норм
ст.ст. 89, 70, 86 КАС, відповідно до яких суд
оцінює належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності. Ніякі докази
не мають для суду наперед встановленої
сили.

Отже, виходячи з того, що доводи,
викладені у апеляційній скарзі, не
спростовують законності та
обґрунтованості рішення суду першої
інстанції, а також, приймаючи до уваги
норми ст.ст.195,200 КАС, апеляційну скаргу
Державної фінансової інспекції в
Запорізькій області слід залишити без
задоволення, постанову Запорізького
окружного адміністративного суду від
24.01.2011 р. - без змін.

Керуючись ст. ст. 195, 196, 199, 200, 205, 206

Кодексу адміністративного судочинства
України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Державної
фінансової інспекції в Запорізькій
області залишити без задоволення.

Постанову Запорізького окружного
адміністративного суду від 24.01.2011 р. -
без змін.

Ухвала суду апеляційної
інстанції за наслідками перегляду
набирає законної сили з моменту
проголошення.

Касаційна скарга на судове
рішення подається протягом двадцяти
днів після набрання законної сили
судовим рішенням суду апеляційної
інстанції, крім випадків, передбачених
цим Кодексом, а в разі складення
судового рішення в повному обсязі
відповідно до статті 160 цього Кодексу -
з дня складення судового рішення в
повному обсязі.

Рішення суду виготовлено у повному
обсязі 04.06.2014р.

Головуючий:
Л.П. Туркіна

Суддя:
О.А. Проценко

Суддя:
А.В. Шлай