Справа № 713/2426/13-а
Суддя: Білоус О.В.
Дата ухвалення: 2014-07-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 713/2426/13-а
Головуючий у 1-й інстанції: Круглюк В.Г.
Суддя-доповідач: Білоус О.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 липня 2014 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого-судді: Білоуса О.В.

суддів: Курка О. П. Совгири Д. І.

при секретарі: Сокольвак Ю.В.

за участю представників сторін:

відповідача: Воришко М.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в режимі відеоконференції
апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України у Вижницькому
районі Чернівецької області на
постанову Вижницького районного суду
Чернівецької області від 28 листопада
2013 року у справі за адміністративним
позовом ОСОБА_3 до Управління
Пенсійного фонду України у Вижницькому
районі Чернівецької області про
перерахунок пенсії , -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_3 звернувся до Вижницького
районного суду Чернівецької області з
адміністративним позовом до
Управління пенсійного фонду у
Вижницькому районі про визнання
протиправним рішення про відмову у
призначення пенсії. Позовні вимоги
мотивовано тим, що він має загальний
стаж роботи 38 років, з них 14 років і один
місяць на роботі водія лісовозної
автомашини, і при досягненні 55 років
звернувся до управління Пенсійного
фонду України у Вижницькому районі з
заявою про призначення йому пенсії за
вислугу років на пільгових умовах. УПФУ
у Вижницькому районі відмовило в
задоволенні його заяви, мотивуючи
відмову тим, що уточнююча довідка про
роботу водієм ТОВ «Берегометський
завод ДСП» в період з 29.09.2003 року по 31
грудня 2007 року видана після реєстрації
ліквідації товариства, а провести
зустрічну перевірку документів, які
підтверджують стаж роботи у ТОВ
«Берегометський завод ДСП» неможливо.
Вважаючи такі висновки
безпідставними, а відмову -
неправомірною, просив визнати рішення
про відмову у призначенні пенсії
протиправним та зобов'язати призначити
пенсію з дня звернення за її
призначенням.

Постановою Вижницького районного суду
від 28.11.2013 року позов задоволено. Не
погоджуючись із рішенням суду першої
інстанції, відповідач подав апеляційну
скаргу, в якій просить суд скасувати
постанову та прийняти нове рішення,
яким відмовити у задоволенні позовних
вимог, посилаючись при цьому на неповне
з'ясування обставин, які мають значення
для справи та порушення норм
матеріального та процесуального права,
що призвело до неправильного
вирішення спору.

За клопотанням представника
відповідача розгляд справи
здійснюється відповідно до вимог ст.
122-1 КАС України у режимі
відеоконференції.

В судовому засіданні представник
відповідача (апелянта) апеляційну
скаргу підтримала у повному обсязі за
обставин, викладених у ній, просила
постанову Вижницького районного суду
Чернівецької області скасувати, дала
пояснення, аналогічні доводам,
викладеним в апеляційній скарзі.

Позивач у судове засідання не з'явився,
однак направив на адресу суду письмові
заперечення на апеляційну скаргу, які
долучені до матеріалів справи, з яких
вбачається, що апеляційну скаргу
позивач не визнає повністю, проти її
задоволення заперечує, вважаючи
рішення суду першої інстанції
законним, обґрунтованим і таким, що
відповідає фактичним обставинам
справи. Просив залишити апеляційну
скаргу без задоволення, а рішення суду
першої інстанції - без змін.

Заслухавши пояснення представника
відповідача, дослідивши матеріали
справи та доводи апеляційної скарги,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню, а
рішення суду першої інстанції
необхідно залишити без змін, з
наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України,
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
Законами України.

Частиною 3 статті 2 КАС України
визначено, що у справах щодо оскарження
рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів
владних повноважень адміністративні
суди перевіряють, чи прийняті (вчинені)
вони: на підставі, у межах повноважень
та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України; з
використанням повноваження з метою, з
якою це повноваження надано;
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії);
безсторонньо (неупереджено);
добросовісно; розсудливо; з
дотриманням принципу рівності перед
законом, запобігаючи несправедливій
дискримінації; пропорційно, зокрема з
дотриманням необхідного балансу між
будь-якими несприятливими наслідками
для прав, свобод та інтересів особи і
цілями, на досягнення яких спрямоване
це рішення (дія); з урахуванням права
особи на участь у процесі прийняття
рішення; своєчасно, тобто протягом
розумного строку. При цьому в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо
доказування правомірності свого
рішення, дії чи бездіяльності
покладається на відповідача, якщо
він заперечує проти
адміністративного позову (ч. 2 ст. 71 КАС
України).

Частиною 1 ст. 195 КАС України
встановлено, що суд апеляційної
інстанції переглядає судові рішення
суду першої інстанції в межах
апеляційної скарги.

Як вірно встановлено судом першої
інстанції та підтверджується
матеріалами справи, позивач народився
10 травня 1958 року. Згідно записів у
трудовій книжці він з 12 серпня 1975 року
працював в Берегометському
лісокомбінаті, з 01.01.1990 року по 31 серпня
1994 року працював водієм лісовозної
машини Берегометського лісопункту; з
01.09.1994 року по 30.05.1998 року водієм
лісовозної автомашини Берегометського
лісопункту ВАТ «Берегометський
лісокомбінат»; з 01.06.1998 року по 31.05.1999
року водієм лісовозної автомашини; з
01.06.1999 року по 30.06.1999 року водієм
лісовозної автомашини «Лісопункту»
ВАТ «Берегометський лісокомбінат»; з
01.10.1999 року по 13.03.2000 року водієм
лісовозної автомашини
лісозаготівельного деревообробного
цеху БЛЗД ВАТ «Берегометський
лісокомбінат»; з 29.09.2003 року по 31.12.2007
року водієм лісовозної автомашини
«Берегометський завод ДСП».

Маючи загальний стаж роботи 38 років, з
них 14 років і один місяць на роботі
водія лісовозної автомашини, при
досягненні 55 років позивач ОСОБА_3
звернувся до управління Пенсійного
фонду України у Вижницькому районі з
заявою про призначення йому пенсії за
вислугу років. Однак, своїм рішенням
відповідач відмовив в задоволенні його
заяви, мотивуючи відмову тим, що
уточнююча довідка про роботу водієм
ТОВ «Берегометський завод ДСП» в
період з 29.09.2003 року по 31 грудня 2007 року
видана після реєстрації ліквідації
товариства, а провести зустрічну
перевірку документів, які
підтверджують стаж роботи у ТОВ
«Берегометський завод ДСП» неможливо,
так як даним підприємством до архівних
установ Вижницького району документи
на зберігання не подавалися, тому
вищевказаний період до стажу роботи,
який дає право на призначення пенсії за
вислугу років не зараховується.

Відповідно до ст.55 п. «в» Закону України
«Про пенсійне забезпечення» право на
пенсію за вислугу років мають
робітники, майстри (у тому числі старші
майстри), безпосередньо зайняті на
лісозаготівлях і лісосплаві, включаючи
зайнятих на обслуговуванні механізмів
і обладнання, - за списком професій,
посад і виробництв, що затверджуються у
порядку, який визначається Кабінетом
Міністрів України: чоловіки після
досягнення 55 років і при загальному
стажі роботи не менше 25 років, з них не
менше 12 років і 6 місяців на зазначеній
роботі.

В силу вимог ст. 45 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» пенсія призначається з
дня звернення за пенсією, крім тих
випадків, коли пенсія призначається з
більш раннього строку, а саме: пенсія за
віком призначається з дня, що настає за
днем досягнення пенсійного віку, якщо
звернення за пенсією відбулося не
пізніше трьох місяців з дня досягнення
особою пенсійного віку.

Статтею 62 Закону України «Про пенсійне
забезпечення» встановлено, що основним
документом, що підтверджує стаж роботи,
є трудова книжка. Порядок
підтвердження наявного трудового
стажу при відсутності трудової книжки
або відповідних записів у ній
встановлюється Кабінетом Міністрів
України.

Згідно п.п.1, 2 Порядку підтвердження
наявного трудового стажу для
призначення пенсій за відсутності
трудової книжки або відповідних
записів у ній, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 12.08.1993 року № 637, основним
документом, що підтверджує стаж роботи,
є трудова книжка. За відсутності
трудової книжки або відповідних
записів у ній трудовий стаж
встановлюється на підставі інших
документів, виданих за місцем роботи,
служби, навчання, а також архівними
установами. У разі, коли документи про
трудовий стаж не збереглися,
підтвердження трудового стажу
здійснюється органами Пенсійного
фонду на підставі показань свідків.

Копією трудової книжки позивача
підтверджено, що 29.09.2003 року ОСОБА_3
зарахований на роботу в ТОВ
«Берегометський завод ДСП» водієм
лісовозної автомашини, а 31.12.2007 року
звільнений з роботи згідно ст..36 п.1 КзПП
України за згодою сторін. Зазначений
період зараховується до стажу роботи,
який дає право на пенсію за вислугу
років згідно п «в» статті 55 Закону
України «Про пенсійне забезпечення».

В судовому засіданні на запитання суду
щодо наявності підстав не зараховувати
до відповідного стажу зазначений
період роботи позивача, відомості про
який містяться у трудовій книжці,
представник відповідача жодних
пояснень не надала.

Таким чином, позивач на момент
звернення до Управління пенсійного
фонду у Вижницькому районі з заявою про
призначення пенсії за вислугу років (
15.05.2013 року) досяг 55 років, і в силу п. «в»
ст.55 Закону України «Про пенсійне
забезпечення» набув права, відповідно
до зазначеної статті, на пенсію за
вислугу років.

Доводи апеляційної скарги
спростовуються вищенаведеним,
матеріалами справи, а тому колегією
суддів відхиляються, оскільки не дають
підстав для висновку про порушення
судом першої інстанції норм права, які
призвели до неправильного вирішення
справи, тобто прийнята постанова
відповідає матеріалам справи та
вимогам закону, і підстав для її
скасування не вбачається.

Відповідно до статті 200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову -без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті рішення суду з одних лише
формальних підстав.

На підставі наведеного колегія суддів
вважає, що суд першої інстанції дійшов
правильного висновку щодо задоволення
заявлених вимог у спосіб та межах,
визначених законом.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206,
212, 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України у Вижницькому
районі Чернівецької області, - залишити
без задоволення, а постанову
Вижницького районного суду
Чернівецької області від 28 листопада
2013 року, - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржена в касаційному порядку
згідно ст. 212 КАС України.

Ухвала суду складена в повному обсязі
14 липня 2014 року .

Головуючий
Білоус О.В.

Судді
Курко О. П.

Совгира Д. І.