Справа № 2а-1191/11
Суддя: Пліш М.А.
Дата ухвалення: 2014-06-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

23 червня 2014 року Справа № 9104/493/12

Львівський апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді
Пліша М.А.,

суддів
Шинкар Т.І., Ільчишин Н.В.,

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
управління Пенсійного фонду України в
Міжгірському районі Закарпатської
області на постанову Міжгірського
районного суду Закарпатської області
від 14 квітня 2011 року у справі за позовом
ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду
України в Міжгірському районі
Закарпатської області про зобов'язання
вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 15.03.2011 року звернулася в суд
першої інстанції з адміністративним
позовом до управління Пенсійного фонду
України в Міжгірському районі
Закарпатської області в якому просила
визнати дії відповідача незаконними та
зобов'язати відповідача провести
перерахунок та виплату пенсії з 01.01.2009
року із застосуванням показника
середньої заробітної плати
працівників у середньому на одну
застраховану особу в цілому по Україні,
з якої сплачено страхові внески та яка
діяла відповідно до Закону
враховується для обчислення пенсії за
календарний рік, що передує року
здійснення перерахунку пенсії (в тому
числі з врахуванням надбавки 20%
«гірських»).

Постановою Міжгірського районного
суду Закарпатської області від 14
квітня 2011 року (прийнятою в порядку
скороченого провадження) позов
задоволено, визнано дії відповідача
незаконними, зобов'язано управління
Пенсійного фонду України в
Міжгірському районі Закарпатської
області провести перерахунок та
виплату пенсії позивачу з 12.01.2009 року із
застосуванням показника середньої
заробітної плати працівників у
середньому на одну застраховану особу
в цілому по Україні, з якої сплачено
страхові внески та яка відповідно до
Закону враховується для обчислення
пенсії на підставі ст. ст. 40, 42 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» з
врахуванням надбавки, встановленої
Законом України «Про статус гірських
населених пунктів в Україні» за
календарний рік, що передує року
здійснення, а також з врахуванням
раніше виплачених сум з подальшою
виплатою пенсії в перерахованому
розмірі.

Не погодившись з таким рішенням суду
першої інстанції управління
Пенсійного фонду України в
Міжгірському районі Закарпатської
області оскаржило його в апеляційному
порядку.

В апеляційній скарзі зазначає, що
висновки суду не відповідають
обставинам справи, порушено норми
матеріального права, зокрема ст. 42
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» і не взято до уваги
Рішення Конституційного Суду України
за №10-рп від 22 травня 2008 року.

На підставі вище викладеного просить
скасувати постанову суду першої
інстанції та ухвалити нове рішення,
яким відмовити позивачу у задоволенні
позовних вимог в повному обсязі.

У відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 197 КАС
України, суд апеляційної інстанції
може розглянути справу в порядку
письмового провадження за наявними у
справі матеріалами, якщо справу може
бути вирішено на основі наявних у ній
доказів, у разі: подання апеляційної
скарги на рішення суду першої
інстанції, які прийняті у порядку
скороченого провадження за
результатами розгляду справ,
передбачених пунктами 1, 2 частини
першої статті 183- 2 цього Кодексу.

Заслухавши суддю доповідача, вивчивши
матеріали справи та доводи апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає
задоволенню з наступних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено, що
ОСОБА_1 перебуває на обліку в
управлінні Пенсійного фонду України в
Міжгірському районі Закарпатської
області та отримує пенсію за віком,
після призначення пенсії продовжує
працювати та отримує заробітну плату.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції виходив з того, що
згідно підпункту 2 п. 11 Постанови КМУ
від 28.05.2008 року за № 530 «Деякі питання
соціального захисту окремих категорій
громадян» для обчислення пенсії
відповідно до ст. 40 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» використовується середня
заробітна плата в середньому на одну
застраховану особу в цілому по Україні,
з якої сплачено страхові внески та яка
відповідно до Закону враховується при
обчисленні пенсій, за календарний рік,
що передує року звернення за
призначенням пенсії. Ч. 4 ст. 42 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» (із
змінами, внесеними Законом України
«Про Державний бюджет України та про
внесення змін до деяких законодавчих
актів України») передбачено проведення
перерахунків пенсій з урахуванням
страхового стажу, набутого після її
призначення та із застосуванням
показника заробітної плати (доходу) в
середньому на одну особу в цілому по
Україні, з якої сплачено страхові
внески та яка відповідно до Закону
враховується для обчислення пенсії за
календарний рік, що передує року
перерахунку пенсії, що визначався
згідно статті 40 Закону. Рішенням
Контитуційного Суду України від
22.05.2008р. зміни, що були внесені до статей
40,42 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» в частині визначення
зазначеного вище показника заробітної
плати та порядку проведення
перерахунку пенсій були визнані
неконституційними.

Враховуючу вище наведене суд першої
інстанції прийшов до висновку, що при
перерахунку призначеної позивачу у 2009
році пенсії із врахуванням середньої
заробітної плати в середньому на одну
особу в цілому по Україні, з якої
сплачено страхові внески починаючи з
дня звернення за таким перерахунком,
повинен враховуватися показник для
обчислення пенсії за 2008 рік.

Однак висновок суду першої інстанції
про задоволення позовних вимог колегія
суддів вважає помилковим.

Перерахунок пенсії у зв'язку із
збільшенням середньої заробітної
плати працівників, зайнятих у галузях
економіки України та страхового стажу,
регулюється ч. 4 ст. 42 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування», яка передбачає,
що у разі, якщо застрахована особа
після призначення пенсії продовжувала
працювати, проводиться перерахунок
пенсії з урахуванням страхового стажу
після призначення пенсії. Кожний
наступний перерахунок пенсії
проводиться не раніш як через 2 роки
після попереднього перерахунку з
урахуванням страхового стажу після
призначення пенсії. Перерахунок пенсій
здійснюється із заробітної плати
(доходу) з якої була обчислена пенсія,
або за періоди страхового стажу
зазначені в частині 1 статті 40 цього
Закону.

Така редакція існує після визнання
неконституційними змін, внесених
підпунктом «б» підпункту 10 пункту 35
Розділу 2 Закону України від 28 грудня 2007
року № 107-6 «Про Державний бюджет
України на 2008 рік та про внесення змін
до деяких законодавчих актів України»
визнаних такими, що не відповідають
Конституції України(є
неконституційними), згідно з Рішенням
Конституційного Суду України від 22
травня 2008 року № 10-рп/2008.

Скасовані зміни надавали можливість
перерахувати пенсію із заробітної
плати за періоди страхового стажу,
зазначені в частині 1 статті 40 цього
Закону, із застосуванням показника
середньої заробітної плати
працівників в середньому на одну
застраховану особу в цілому по Україні,
з якої сплачено страхові внески та яка
відповідно до цього Закону
враховується для обчислення пенсії за
календарний рік, що передує року
перерахунку пенсії.

Аналіз відновленої (діючої) норми
абзацу 3 частини 4 статті 42 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування»
свідчить, що перерахунок пенсії
здійснюється із заробітної плати
(доходу) з якої була обчислена пенсія,
або за періоди страхового стажу
зазначені в частині першій статті 40
цього Закону.

Тобто, правила ч. 1 ст. 40 вище згаданого
Закону при перерахунку пенсії,
застосовуються виключно з метою
визначення періоду страхового стажу за
який може бути обчислена заробітна
плата (дохід). Частина 1 статті 40
згаданого Закону передбачає, що для
обчислення пенсії враховується
заробітна плата(дохід) за будь-які 60
календарних місяців страхового стажу
підряд до 01 липня 2000 року, незалежно від
перерв та за весь період страхового
стажу, починаючи з 01 липня 2000 року.

Відповідно до пункту 6 статті 92
Конституції України виключно законами
України визначаються, зокрема, форми і
види пенсійного забезпечення. Такими
законами є Закон України «Про пенсійне
забезпечення» від 05 листопада 1991 року
№ 1788-12 та Закон України «Про
загальнообов'язкове пенсійне
страхування» № 1058 від 09 липня 2003 року. З
огляду на зазначене та керуючись
положеннями принципу законності ст. 9
КАС України приписи постанови № 530 від
28 травня 2008 року не можуть
застосовуватися до спірних
правовідносин.

З урахуванням зазначеного, правові
підстави для перерахунку пенсії
позивача із застосуванням показника
середньої заробітної плати
працівників в середньому на одну
застраховану особу в цілому по Україні
відсутні. Останній із наведених
показників застосовується виключно
для призначення пенсії, застосування
його для перерахунку є безпідставним.

З огляду на це суд апеляційної
інстанції вважає, що постанову суду
першої інстанції слід скасувати, бо
така прийнята з порушенням норм
матеріального права, а в задоволенні
позовних вимог відмовити.

Керуючись ст. 160, ч.10 ст. 183-2, ст. 197, п. 3 ч. 1
ст. 198, ст. 202, ст.205, ст.207 КАС України, суд,
-

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в
Міжгірському районі Закарпатської
області - задовольнити, постанову
Міжгірського районного суду
Закарпатської області від 14 квітня 2011
року у справі № 2а-1191/11 - скасувати, в
задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.

Постанова є остаточною та оскарженню
не підлягає.

Головуючий суддя
М.А. Пліш

Судді
Т.І. Шинкар

Н.В. Ільчишин