Справа № 805/5742/14
Суддя: Васильєва І. А.
Дата ухвалення: 2014-07-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Череповський
Суддя-доповідач - Васильєва І. А.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2014 року справа № 805/5742/14

приміщення суду за адресою: 83017, м.
Донецьк, бул. Шевченка, 26

Донецький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

Васильєвої І.А., Яманко В.Г., Казначеєва
Е.Г.,

Секретар судового засідання Турко І.Б.

За участі позивача ОСОБА_4 (особисто)

Розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу Державної
податкової інспекція у
Будьоннівському районі м. Донецька
Головного управління Міндоходів у
Донецькій області на постанову
Донецького окружного
адміністративного суду від 03 червня
2014 року у справі № 805/5742/14 за позовом
Фізичної особи підприємця ОСОБА_4 до
Державної податкової інспекції у
Будьоннівському районі м. Донецька
Головного управління Міндоходів у
Донецькій області про скасування
вимоги № Ф - 375 від 24.04.2014 року щодо
сплати боргу (недоїмки),-

ВСТАНОВИВ:

07 червня 2014 року позивач звернувся до
суду з позовом до Державної податкової
інспекції у Будьоннівському районі м.
Донецька Головного управління
Міндоходів у Донецькій області, в якому
просив скасувати вимогу Державної
податкової інспекції у
Будьоннівському районі м. Донецька
Головного управління Міндоходів у
Донецькій області про сплату боргу №
Ф-375 від 24 квітня 2014 року (а.с. 3-4).

Постановою Донецького окружного
адміністративного суду від 03 червня
2014 року адміністративний позов
Фізичної особи - підприємця ОСОБА_4
задоволений у повному обсязі,
скасовано вимогу Костянтинівської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Донецькій області № Ф - 375
від 24 квітня 2014 року про сплату
недоїмки у розмірі 12699,16 грн. (а.с. 28-30).

Відповідач з постановою суду першої
інстанції не погодився, подав
апеляційну скаргу, в якій посилається
на порушення судом першої інстанції
норм матеріального та процесуального
права, неповне з'ясування судом
обставин, що мають значення для справи.
Просив скасувати постанову суду першої
інстанції, та прийняти нову, якою
відмовити в задоволенні позовних вимог
в повному обсязі (а.с. 33-34).

В доводах апеляційної скарги апелянт
посилається на те, що звільняються від
сплати єдиного внеску фізичні
осіби-підприємці, які обрали спрощену
систему оподаткування, лише після
досягнення пенсійного віку,
встановленого нормами ст.26 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування». Інші
категорії осіб, які отримують пенсію на
пільгових умовах, зобов'язані
сплачувати єдиний внесок. Інших норм
чинним законодавством не передбачено.

В судове засідання представник
апелянта на прибув, належним чином
повідомлений про розгляд справи.

В судовому засіданні позивач
заперечував проти доводів апеляційної
скарги, просив її залишити без
задоволення, а постанову суду першої
інстанції без змін.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 195 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд апеляційної інстанції переглядає
судові рішення суду першої інстанції в
межах апеляційної скарги. Суд
апеляційної інстанції може вийти за
межі доводів апеляційної скарги в разі
встановлення під час апеляційного
провадження порушень, допущених судом
першої інстанції, які призвели до
неправильного вирішення справи.

Колегія суддів, перевіривши матеріали
справи та доводи апеляційної скарги,
встановила наступне.

Судами першої та апеляційної інстанції
встановлено, що позивач - ОСОБА_4
зареєстрований як фізична особа -
підприємець 23.02.1998 року виконавчим
комітетом Донецької міської ради,
ідентифікаційний номер - НОМЕР_1, що
підтверджується свідоцтвом про
державну реєстрацію фізичної особи -
підприємця серія НОМЕР_4, є платником
єдиного податку та перебуває на
спрощеній системі оподаткування (а.с.
10-11).

Позивач перебуває на обліку в
Управлінні Пенсійного фонду України в
Будьонівському районі м. Донецька та
згідно пенсійного посвідчення серії
НОМЕР_2, виданого 11 березня 2009 року
Пенсійним фондом України є пенсіонером
за віком довічно (а.с. 9).

З 01 січня 2012 року позивач перебуває на
спрощеній системі оподаткування, що
підтверджується свідоцтвом платника
єдиного податку від 31 травня 2012 року
Серії НОМЕР_3 (а.с. 10).

Як вбачається з матеріалів справи, 24
квітня 2014 року Державною податковою
інспекцією у Будьоннівському районі м.
Донецька Головного управління
Міндоходів у Донецькій області у
відношенні позивача прийнята вимога №
Ф-375 зі сплати недоїмки з єдиного внеску
у сумі 12699,16 грн., станом на 31.03.2014 року,
яка направлена позивачу (а.с. 7).

Між сторонами немає розбіжностей щодо
обставин справи, встановлених судом
першої інстанції та апеляційним судом.

Спірним питанням у справі є наявність
правових підстав у позивача для
звільнення від сплати за себе єдиного
внеску згідно ч.4 ст.4 Закону України
«Про збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування».

Задовольняючи адміністративний позов,
суд першої інстанції зробив висновок
про те, що фізичні особи-підприємці, які
є пенсіонерами за віком та які обрали
спрощену систему оподаткування, до
яких відноситься позивач, звільняються
від сплати за себе єдиного внеску.

Судова колегія погоджується з
висновком суду першої інстанції та
зазначає наступне.

Відповідно до пункту 4 частини першої
статті 4 Закону № 2464-VI платниками
єдиного внеску є ФОП, в тому числі ті,
які обрали спрощену систему
оподаткування, та члени сімей цих осіб,
які беруть участь у провадженні ними
підприємницької діяльності.

Особи, зазначені у пункті 4 частини
першої цієї статті, які обрали спрощену
систему оподаткування, звільняються
від сплати за себе єдиного внеску, якщо
вони є пенсіонерами за віком або
інвалідами та отримують відповідно до
закону пенсію або соціальну допомогу.
Такі особи можуть бути платниками
єдиного внеску виключно за умови їх
добровільної участі у системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування (частина
четверта статті 4 Закону № 2464-VI).

Таким чином, за змістом цієї норми ФОП,
які обрали спрощену систему
оподаткування, звільняються від сплати
єдиного внеску за себе, за умови, якщо
вони є пенсіонерами за віком (незалежно
від того чи досягли вони загального
пенсійного віку чи така пенсія
оформлена на пільгових умовах - зі
зменшенням пенсійного віку) та
отримують відповідно до закону пенсію.

Згідно із абзацами першим та другим
пункту 16 Прикінцевих положень Закону
України від 9 липня 2003 року № 1058-IV "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" (далі - № 1058-IV) до
приведення законодавства України у
відповідність із цим Законом закони
України та інші нормативно-правові
акти застосовуються в частині, що не
суперечить цьому Закону. Положення
Закону України від 5 листопада 1991 року
№ 1788-ХІІ "Про пенсійне забезпечення"
(далі - Закон № 1788-ХІІ) застосовуються,
зокрема в частині визначення права на
пенсію за віком на пільгових умовах.

Статтею 2 Закону № 1788-ХІІ визначено
виключний перелік трудових пенсій, які
призначаються за цим Законом (за віком;
по інвалідності; в разі втрати
годувальника; за вислугу років).
Загальні умови призначення пенсій за
віком визначені статтею 12 Закону №
1788-ХІІ та частиною першою статті 26
Закону № 1058-IV. Таке право виникало у
чоловіків після досягнення 60 років та
за наявності відповідного стажу. При
цьому, як встановлено судом першої так
і апеляційної інстанції, позивач
отримує пенсію, за віком на пільгових
умовах - зі зменшенням віку,
зазначеного у статті 12 цього Закону, та
за наявності відповідного трудового
стажу.

Проаналізувавши наведені норми
матеріального права, враховуючи
закріплені Конституцією України
гарантії громадян на соціальний
захист, колегія суддів дійшла висновку,
що особи, яким пенсія за віком
призначена відповідно до пункту "а"
частини першої статті 13 Закону №
1788-ХІІ, не є платниками єдиного внеску
на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування за себе згідно з
частиною четвертою статті 4 Закону №
2464-VI, так само як і особи, які є
пенсіонерами за віком на загальних
умовах, оскільки згадана норма не
містить будь-яких винятків щодо
пенсіонерів за віком.

Аналогічна правова позиція щодо
застосування зазначених норм
матеріального права висловлена
колегією суддів Судової палати в
адміністративних справах Верховного
Суду України у постановах від 15 квітня
2014 року № 21-57а14 та № 21-70а14 від 13травня
2014 року № 21-74а14.

На підставі викладеного, судова
колегія робить висновок, що суд першої
інстанції правильно застосував норми
матеріального права та дійшов висновку
про скасування спірної вимоги. Разом з
тим, суд першої інстанції помилково в
резолютивній частині спірної
постанови скасував вимогу
Костянтинівської об'єднаної державної
податкової інспекції замість вимоги
Державної податкової інспекції у
Будьонівському районі м. Донецька на
підставі чого постанова підлягає
зміні.

В судовому засіданні проголошено
вступну та резолютивну частину.

Керуючись ст. ст. 195, 196, 198, 201, 205, 207
Кодексу адміністративного судочинства
України,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у
Будьоннівському районі м. Донецька
Головного управління Міндоходів у
Донецькій області на постанову
Донецького окружного
адміністративного суду від 03 червня 2014
року у справі № 805/5742/14 - задовольнити
частково.

Постанову Донецького окружного
адміністративного суду від 03 червня
2014 року у справі № 805/5742/14 - змінити.

В абзаці другому резолютивної
частини постанови вислів
«Костянтинівської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Донецькій області» змінити висловом
«Державної податкової інспекції у
Будьонівському районі м. Донецька
Головного Управління Міндоходів у
Донецькій області».

В іншій частині постанову залишити без
змін.

Постанова може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів з дня складення
в повному обсязі.

Повний текст виготовлено 08 липня 2014
року

Колегія суддів
І.А. Васильєва

В.Г. Яманко

Е.Г. Казначеєв