Справа № 809/1662/14
Суддя: Лучко О.О.
Дата ухвалення: 2014-07-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

"03" липня 2014 р.
Справа № 809/1662/14

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний
адміністративний суд у складі:

Судді Лучко О.О.

за участю секретаря Жовнірович
О.С.

за участю сторін:

позивача: ОСОБА_1

представника позивача: ОСОБА_2

представника відповідача: Левченка
В.С.

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в приміщенні суду
адміністративну справу

за позовом: ОСОБА_4

до відповідача: УМВС України в
Івано-Франківській області

про визнання нечинними та
скасування наказів, поновлення на
службі і зобов'язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

29.05.2014 року ОСОБА_4 звернувся до суду з
адміністративним позовом до УМВС
України в Івано-Франківській області
про визнання нечинними та скасування
наказів №525 від 01.05.2014 року та №243 о/с
від 12.05.2014 року в частині звільнення з
органів внутрішніх справ та поновлення
на службі в органах внутрішніх справ на
посаді начальника Снятинського РВ УМВС
України в області та стягнення
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу з 12.05.2014 року до дня поновлення
на роботі.

Позивач в судовому засіданні позов
підтримав, суду пояснив, що перебував
на службі в органах внутрішніх справ
України з 01.10.1992 року та на момент
звільнення працював на посаді
начальника Снятинського РВ УМВС в
області. Зазначив, що наказом УМВС в
області №525 від 01.05.2014 року «Про
притягнення до дисциплінарної
відповідальності працівників УМВС
України в Івано-Франківській області»
його було звільнено з органів
внутрішніх справ за грубе порушення
вимог Дисциплінарного статуту органів
внутрішніх справ, що виразилось у
невчиненні дій щодо встановлення
місцезнаходження прапорщика міліції
ОСОБА_5, котрий 28.04.2014 року не вийшов на
службу, та у прихованні даного факту
від керівництва УМВС. Відповідно до
цього наказом УМВС в області №243 о/с від
12.05.2014 року його звільнили з посади
начальника Снятинського РВ УМВС в
Івано-Франківській області на підставі
п.п.«є» п.64 Положення про проходження
служби рядовим і начальницьким складом
органів внутрішніх справ за порушення
дисципліни, яким передбачається
звільнення зі служби в запас. Вважає
звільнення незаконним. Пояснив, що
28.04.2014 року на підставі телеграми УМВС в
області він відбув в м.Івано-Франківськ
для участі в нараді, що проводилась
керівництвом УМВС в області, потім до
кінця робочого дня здавав щомісячний
звіт. Опісля на роботу не повертався і
про невихід на службу помічника
чергового ОСОБА_5 дізнався лише 29.04.2014
року, у зв'язку з чим почав вживати
заходи щодо встановлення його
місцеперебування. Так, начальник штабу
РВ УМВС ОСОБА_6, заступник начальника
Снятинського РВ УМВС - начальник
кримінальної міліції ОСОБА_7 та
начальник сектору кримінальної
міліції Снятинського РВ УМВС ОСОБА_8
виїхали по місцю проживання ОСОБА_5 і в
результаті проведених заходів ними
було встановлено осіб, які 28.04.2014 року
на транспортному засобі в с.Балинці,
Снятинського району підібрали ОСОБА_5
та в подальшому вчинили тяжкий злочин
відносно останнього. Про даний факт
того ж дня він повідомив в телефонній
розмові керівництво УМВС в області.
Вважає, що при проведенні службового
розслідування відповідачем було
допущено порушення вимог Інструкції
про порядок проведення службових
розслідувань в органах внутрішніх
справ, відповідно до п.5.3 якої членами
комісії з службового розслідування не
було встановлено наявність причинного
зв'язку між його діями та її наслідками,
а саме: смертю ОСОБА_5 На підставі
наведеного просив позов задовольнити.

Представник позивача окрім
зазначеного вище, суду пояснив, що
відповідач при прийнятті рішення про
звільнення з органів внутрішніх справ
ОСОБА_1 не врахував також положення ст.14
Дисциплінарного статуту органів
внутрішніх справ, відповідно до якого
звільнення осіб рядового і
начальницького складу з органів
внутрішніх справ як вид стягнення є
крайнім заходом дисциплінарного
впливу, так як під час служби в ОВС
позивач неодноразово заохочувався
наказами МВС України, УМВС України в
області, нагороджений рядом відомчих
відзнак за сумлінне ставлення до
служби, отримав звання підполковника
міліції, характеризується позитивно.
Зазначив, що оскаржувані накази є
незаконними і з тих підстав, що
звільнення ОСОБА_1 з посади начальника
Снятинського РВ УМВС відбулося у
період його тимчасової
непрацездатності, оскільки з 30.04.2014
року по 19.05.2014 року останній знаходився
на стаціонарному лікуванні в
кардіологічному відділенні
Снятинської центральної районної
лікарні, що підтверджується довідкою
№657/01 від 20.05.2014 року. Крім того, позивач
є членом первинної профспілкової
організації Снятинського РВ УМВС, яка
не дала згоди на звільнення позивача з
органів внутрішніх справ. Пояснив, що
накази про звільнення ОСОБА_1 були
підписані тимчасово виконуючим
обов'язки начальника УМВС в області,
тобто особою, яка не уповноважена на
прийняття таких рішень, оскільки
відповідно до ст.13 Дисциплінарного
статуту ОВС такі дисциплінарні
стягнення, як звільнення з органів
внутрішніх справ, звільнення з посади,
пониження в спеціальному званні на
один ступінь, накладаються
начальниками, яким надано право
прийняття на службу до органів
внутрішніх справ, призначення на
посаду, присвоєння спеціального
звання. На підставі наведеного просив
позов задовольнити.

Представник відповідача в судовому
засіданні проти позову заперечив з
підстав, викладених у письмовому
запереченні. Суду пояснив, що позовні
вимоги є безпідставними, які не
ґрунтуються на дійсних обставинах
справи, оскільки підставою для
прийняття відповідачем рішення про
застосування до ОСОБА_1
дисциплінарного стягнення у вигляді
звільнення зі служби в ОВС став факт
допущення грубого порушення службової
дисципліни, що виразилось у проявленні
байдужості щодо відсутності
підлеглого працівника на службі,
невжиття жодних заходів по
встановленню місцеперебування
працівника міліції та документування
факту неприбуття на службу, а також
прихованні даного факту від
керівництва УМВС в області та
невчасної реєстрації зникнення
безвісти працівника міліції. Дані
факти грубого порушення службової
дисципліни доведено матеріалами
службової перевірки від 01.05.2014 року.
Зазначив, що при накладенні
дисциплінарного стягнення
адміністрацією УМВС в області в
порядку ст.14 Закону України «Про
Дисциплінарний статут органів
внутрішніх справ України» враховано
тяжкість проступку та обставини, за
яких його скоєно. Таким чином,
відповідач будь-яких порушень при
звільненні позивача за порушення
дисципліни не допустив, а тому
оскаржувані накази УМВС є
правомірними. На підставі наведеного
просив в задоволенні позову відмовити.

Розглянувши позовну заяву, заслухавши
пояснення позивача, його представника,
представника відповідача, дослідивши
та оцінивши подані докази, суд прийшов
до висновку, що позов підлягає
частковому задоволенню виходячи з
наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 перебував
на службі в органах внутрішніх справ з
01.10.1992 року.

Згідно із витягом з наказу УМВС в
області №124 о/с від 29.03.2013 року
підполковника міліції ОСОБА_1
призначено на посаду начальника
Снятинського РВ УМВС України в
Івано-Франківській області з 22.03.2013
року (а.с. 159).

Відповідно до наказу УМВС України в
Івано-Франківській області №525 від
01.05.2014 року «Про притягнення до
дисциплінарної відповідальності
працівників УМВС України в
Івано-Франківській області» за грубе
порушення вимог Дисциплінарного
статуту органів внутрішніх справ,
затвердженого Законом України від
22.02.2006 року №3460-ІV «Про дисциплінарний
статут органів внутрішніх справ
України», Присяги працівника органів
внутрішніх справ, затвердженої
Постановою КМУ від 28.12.1991 року №382,
наказу МВС України від 26.03.2010 року №90
«Про стан дисципліни й законності в
діяльності органів та підрозділів
органів внутрішніх справ та заходи
щодо його покращення», що виразилось у
невчиненні жодних дій щодо
встановлення місцезнаходження
прапорщика міліції ОСОБА_5 та
прихованні даного факту від
керівництва УМВС, підполковника
міліції ОСОБА_4, начальника
Снятинського РВ УМВС України в
Івано-Франківській області, притягнуто
до дисциплінарної відповідальності та
з урахуванням того, що ним подано
рапорт про звільнення із займаної
посади, який погоджений із МВС України,
наказано звільнити його посади та
звільнити з органів внутрішніх справ
(а.с. 9-10).

Наказом тимчасово виконуючого
обов'язки начальника УМВС України в
Івано-Франківській області полковника
міліції ОСОБА_9 №243 о/с від 12.05.2014 року
підполковника міліції ОСОБА_4
звільнено з посади начальника
Снятинського РВ УМВС України в
Івано-Франківській області за п.п.«є»
п.64 (за порушення дисципліни) Положення
про проходження служби рядовим і
начальницьким складом органів
внутрішніх справ (а.с. 11).

Крім того, як встановлено судом 30.04.2014
року ОСОБА_1 подав рапорт Міністру
внутрішніх справ України ОСОБА_10 про
звільнення його із посади начальника
Снятинського РВ УМВС України в
Івано-Франківській області за власним
бажанням (а.с. 138).

На підставі даного рапорту наказом МВС
України №771 о/с від 30.04.2014 року
підполковника міліції ОСОБА_1
звільнено з посади начальника
Снятинського РВ УМВС України в
Івано-Франківській області за п.п. «в»
п.45 Положення про проходження служби
рядовим і начальницьким складом
органів внутрішніх справ (за особистим
проханням) (а.с. 105).

Підставою для винесення оскаржуваних
наказів слугував висновок службового
розслідування за фактом смерті
помічника оперативного чергового
чергової частини Снятинського РВ УМВС
прапорщика міліції ОСОБА_5 (а.с. 12-20).

Так, відповідно до наказу УМВС України
в Івано-Франківській області №524 від
01.05.2014 року «Про призначення та
проведення службового розслідування»
за фактом безвісті зникнення
прапорщика міліції ОСОБА_5,
оперативного чергового чергової
частини Снятинського РВ УМВС, (а.с. 223)
призначено проведення службового
розслідування, яким встановлено, що
30.04.2014 року до чергової частини
Снятинського РВ УМВС поступила заява
гр.ОСОБА_11 про зникнення її сина, який
28.04.2014 року о 06.45 вийшов з дому в АДРЕСА_1
та по даний час не повернувся, його
місцезнаходження невідоме. Дану заяву
зареєстровано до ЖЕО від 30.04.2014 року за
№688 та СВ Снятинського РВ УМВС внесено
відомості до ЄРДР №0000133 за
ознаками складу кримінального
правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115
КК України з кваліфікуючою відміткою
безвісти зниклий.

01.05.2014 року в ході проведення
оперативно-розшукових заходів
неподалік с.Кулачківці Снятинського
району Івано-Франківської області
виявлено труп прапорщика міліції
ОСОБА_5

Проведеним службовим розслідуванням
встановлено, що відповідно до книги
нарядів Снятинського РВ УМВС 28.04.2014
року на службу до чергової частини
Снятинського РВ УМВС повинен був
заступити прапорщик міліції ОСОБА_5,
однак останній у зазначений день до
Снятинського РВ УМВС для заступлення
на службу не прибув та про свою
відсутність нікому не повідомив. Про
даний факт помічник начальника відділу
- оперативний черговий Снятинського РВ
УМВС лейтенант міліції ОСОБА_12 доповів
старшому оперативного наряду -
начальнику штабу Снятинського РВ УМВС
майору міліції ОСОБА_6, який для
заступлення на службу викликав
сержанта міліції ОСОБА_13, помічника
оперативного чергового чергової
частини Снятинського РВ УМВС. Однак про
здійснену заміну в наряді у зв'язку з
відсутністю прапорщика міліції ОСОБА_5
керівництву УМВС не доповів.

Крім того, згідно висновку службового
розслідування начальник Снятинського
РВ УМВС полковник міліції ОСОБА_1 та
перший заступник начальника відділу -
начальник слідчого відділу
Снятинського РВ УМВС підполковник
міліції ОСОБА_14, який 28.04.2014 року
перебував відповідальним від
керівництва відділу міліції, проявили
байдужість щодо відсутності
підлеглого працівника на службі,
жодних заходів щодо установлення
причини його відсутності та
місцезнаходження не здійснили,
керівництву УМВС в області про дану
подію не доповіли і тільки 30.04.2014 року
після написання гр.ОСОБА_11 заяви про
зникнення її сина почали вживати
первинних заходів по встановленню
місцеперебування останнього, що
призвело до порушення вимог наказу МВС
№181 від 28.04.2009 «Про організацію
діяльності чергових частин органів і
підрозділів внутрішніх справ України,
направленої на захист інтересів
суспільства і держави від протиправних
посягань».

За результатами проведеного
службового розслідування комісія
вирішила, що підполковник міліції
ОСОБА_1, начальник Снятинського РВ УМВС,
грубо порушив вимоги Дисциплінарного
статуту органів внутрішніх справ,
затвердженого Законом України від
22.02.2006 №3460-ІV, Присяги працівника
органів внутрішніх справ, затвердженої
постановою Кабінету Міністрів України
від 28.12.1991 №382, наказу МВС України від
26.03.2010 №90 «Про стан дисципліни й
законності в діяльності органів та
підрозділів внутрішніх справ та заходи
щодо його покращення», що виразилось у
невчиненні жодних дій щодо
встановлення місцезнаходження
прапорщика міліції ОСОБА_5 та
прихованні даного факту від
керівництва УМВС, у зв'язку з чим
підлягає звільненню з посади та
звільненню з органів внутрішніх справ.

Вирішуючи спір, суд виходив з
наступного регулювання спірних
правовідносин.

Відповідно до ст.4 Закону України №
565-ХІІ від 20.12.1990р. «Про міліцію»
правовою основою діяльності міліції є
Конституція України, цей Закон, інші
законодавчі акти України, постанови
Кабінету Міністрів України, нормативні
акти Міністерства внутрішніх справ
України, Загальна декларація прав
людини, міжнародні правові норми,
ратифіковані в установленому порядку.

Відповідно до ст.18 даного Закону
порядок та умови проходження служби в
міліції регламентуються Положенням
про проходження служби особовим
складом органів внутрішніх справ,
затвердженим постановою Кабінету
Міністрів України № 114 від 29 липня 1991
року.

Відповідно до п.23 Положення про
проходження служби рядовим та
начальницьким складом органів
внутрішніх справ, особи рядового і
начальницького складу несуть
дисциплінарну, адміністративну,
матеріальну та кримінальну
відповідальність згідно з
законодавством.

Сутність службової дисципліни,
обов'язки осіб рядового і
начальницького складу органів
внутрішніх справ України стосовно її
дотримання, види заохочень та
дисциплінарних стягнень, порядок і
права начальників щодо їх
застосування, а також порядок
оскарження дисциплінарних стягнень
визначені Дисциплінарним статутом
органів внутрішніх справ України,
затвердженим Законом України від 22.02.2006
року за №3460-IV (далі - Дисциплінарний
статут).

Відповідно до ст.1 Дисциплінарного
статуту службова дисципліна - це
дотримання особами рядового і
начальницького складу Конституції і
законів України, актів Президента
України і Кабінету Міністрів України,
наказів та інших нормативно-правових
актів Міністерства внутрішніх справ
України, підпорядкованих йому органів
і підрозділів та Присяги працівника
органів внутрішніх справ України.

Відповідно до ч.1 ст.5 Дисциплінарного
статуту за вчинення дисциплінарних
проступків особи рядового і
начальницького складу несуть
дисциплінарну відповідальність згідно
з цим Статутом.

Начальник несе персональну
відповідальність за стан службової
дисципліни і повинен постійно його
контролювати. Начальник зобов'язаний
бути прикладом у дотриманні
законності, службової дисципліни,
бездоганному виконанні вимог Присяги
працівника органів внутрішніх справ
України, статутів, наказів, норм моралі,
професійної та службової етики,
розвивати і підтримувати в підлеглих
свідоме ставлення до виконання
службових обов'язків, честь і гідність,
заохочувати розумну ініціативу,
самостійність, старанність у службі,
уміло застосовувати заходи
дисциплінарного впливу (ч.1 ст.8
Дисциплінарного статуту).

Відповідно до ст.12 Дисциплінарного
статуту на осіб рядового і
начальницького складу органів
внутрішніх справ за порушення
службової дисципліни можуть
накладатися такі види дисциплінарних
стягнень: 1) усне зауваження; 2)
зауваження; 3) догана; 4) сувора догана; 5)
попередження про неповну посадову
відповідність; 6) звільнення з посади; 7)
пониження в спеціальному званні на
один ступінь; 8) звільнення з органів
внутрішніх справ.

Згідно із ч.1 ст.13 Дисциплінарного
статуту Міністрові внутрішніх справ
України належить право накладати
дисциплінарні стягнення, передбачені
цим Статутом, на всіх осіб рядового і
начальницького складу.

Інші начальники накладають
дисциплінарні стягнення в межах прав,
наданих їм міністром внутрішніх справ
України (ч.2 ст.13 Дисциплінарного
статуту).

В ч.7 ст.13 Дисциплінарного статуту
передбачено, що такі дисциплінарні
стягнення, як звільнення з органів
внутрішніх справ, звільнення з посади,
пониження в спеціальному званні на
один ступінь, накладаються
начальниками, яким надано право
прийняття на службу до органів
внутрішніх справ, призначення на
посаду, присвоєння спеціального
звання.

Відповідно до ч.1 ст.14 Дисциплінарного
статуту з метою з'ясування всіх
обставин дисциплінарного проступку,
учиненого особою рядового або
начальницького складу, начальник
призначає службове розслідування.

Про накладення дисциплінарного
стягнення видається наказ, зміст якого
оголошується особовому складу органу
внутрішніх справ (ч.6 ст.14
Дисциплінарного статуту).

У разі звільнення з посади або
звільнення з органів внутрішніх справ
особі рядового або начальницького
складу видається витяг з наказу.

Згідно із ч.9 зазначеної статті
Дисциплінарного статуту за кожне
порушення службової дисципліни
накладається лише одне дисциплінарне
стягнення. У разі порушення службової
дисципліни кількома особами
дисциплінарне стягнення накладається
на кожного окремо.

При визначенні виду дисциплінарного
стягнення мають враховуватися
тяжкість проступку, обставини, за яких
його скоєно, заподіяна шкода, попередня
поведінка особи та визнання нею своєї
вини, її ставлення до виконання
службових обов'язків, рівень
кваліфікації тощо (ч.10 ст.14
Дисциплінарного статуту).

Відповідно до ч.12 ст.14 Дисциплінарного
статуту у разі притягнення до
дисциплінарної відповідальності осіб
рядового і начальницького складу, які
мають дисциплінарне стягнення і знову
допустили порушення службової
дисципліни, дисциплінарне стягнення,
що накладається, має бути більш
суворим, ніж попереднє.

Звільнення осіб рядового і
начальницького складу з органів
внутрішніх справ як вид стягнення є
крайнім заходом дисциплінарного
впливу (ч.15 ст.14 Дисциплінарного
статуту).

Статтею 20 Дисциплінарного статуту
встановлено, що особа рядового або
начальницького складу має право усно
чи письмово послідовно звернутися зі
скаргою щодо накладення на неї
дисциплінарного стягнення до старшого
прямого начальника - аж до міністра
внутрішніх справ України або до суду.

Відповідно до ст.21 Дисциплінарного
статуту дисциплінарне стягнення може
бути оскаржено протягом трьох місяців
з дня ознайомлення з наказом особи, на
яку воно накладено.

Відповідно до п.2 Положення про
проходження служби рядовим і
начальницьким складом органів
внутрішніх справ, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів
Української РСР N 114 від 29.07.1991 року (далі
- Положення) особи, які перебувають на
службі в органах внутрішніх справ та
яким присвоєно спеціальне звання
підполковник міліції, відносяться до
старшого начальницькому складу.

Пунктом 21 даного Положення
встановлено, що для осіб рядового і
начальницького складу встановлюється
41-годинний робочий тиждень. У
необхідних випадках вони несуть службу
понад установлену тривалість робочого
часу, а також у вихідні та святкові дні.
Оплата праці в понадурочний, нічний
час, у вихідні та святкові дні
провадиться відповідно до
законодавства.

Згідно із п.24 Положення у разі
незаконного звільнення або
переведення на іншу посаду особи
рядового, начальницького складу
органів внутрішніх справ підлягають
поновленню на попередній посаді з
виплатою грошового забезпечення за час
вимушеного прогулу або різниці в
грошовому забезпеченні за час
виконання службових обов'язків, але не
більш як за один рік.

Начальники та інші службові особи
органів внутрішніх справ несуть
персональну відповідальність за
суворе дотримання вимог цього
Положення та інших нормативних актів з
питань проходження служби і роботи з
кадрами. Порушене право особи рядового
або начальницького складу підлягає
негайному поновленню, а службові особи,
з вини яких допущено таке порушення,
притягаються до відповідальності в
установленому законодавством порядку
(п.26 Положення).

Відповідно до п.64 «є» Положення особи
середнього, старшого і вищого
начальницького складу звільняються зі
служби в запас (з постановкою на
військовий облік) за порушення
дисципліни.

Згідно із п.70 Положення звільнення осіб
середнього, старшого і вищого
начальницького складу в запас і
відставку провадиться: до
підполковника міліції, підполковника
внутрішньої служби включно -
начальниками головних управлінь,
управлінь МВС в Автономній Республіці
Крим, областях, мм. Києві та Севастополі
і рівними їм начальниками, яким таке
право надано Міністром внутрішніх
справ;

Відповідно до п. 2.1 Інструкції "Про
порядок проведення службових
розслідувань в органах внутрішніх
справ України", затвердженої наказом
МВС України № 230 від 12 березня 2013 року,
підставами для проведення службового
розслідування є порушення особами РНС
службової дисципліни, у тому числі
скоєння кримінальних або
адміністративних правопорушень,
знищення або втрата службових
документів, доручених або охоронюваних
матеріальних цінностей, вчинення
особами РНС діянь, які порушують права
і свободи громадян, службову
дисципліну, інші події, пов'язані із
загибеллю (смертю) осіб РНС чи їх
травмуванням (пораненням), а також
події, які сталися за участю осіб РНС і
можуть викликати суспільний резонанс.

При цьому, згідно п. 8.3 вказаної
Інструкції в описовій частині висновку
службового розслідування викладаються
встановлені при проведенні службового
розслідування відомості про:
обставини, за яких особа (особи) РНС
скоїла (и) дисциплінарний проступок або
які стали підставою для призначення
службового розслідування, а також те,
чи мали вони місце взагалі; час, місце,
спосіб, мотив та мету вчинення
дисциплінарного проступку, його
наслідки (їх тяжкість), що настали у
зв'язку з цим; посаду, звання, прізвище,
ім'я та по батькові, персональні дані
(дата та місце народження, освіта,
період служби в органах внутрішніх
справ і на займаній посаді - з
дотриманням вимог Закону України "Про
захист персональних даних"),
характеристику особи (зокрема, про
наявність або відсутність у неї діючих
дисциплінарних стягнень), винної в
учиненні дисциплінарного проступку, та
осіб, дії чи бездіяльність яких сприяли
вказаним обставинам; наявність
причинного зв'язку між неправомірними
діяннями особи РНС та їх наслідками;
умови, що передували скоєнню
дисциплінарного проступку або
спонукали до цього; вимоги
законодавства або посадові обов'язки,
які було порушено; наявність вини особи
(осіб) РНС, обставини, що пом'якшують чи
обтяжують ступінь відповідальності, а
також ставлення до скоєного.

Стосовно посилань позивача та його
представника на те, що відповідачем не
встановлено причинного зв'язку між
діями позивача та смертю ОСОБА_5, суд
зазначає наступне.

Виносячи оскаржувані накази про
звільнення позивача за порушення
дисципліни, відповідач виходив з того,
що ОСОБА_1 як начальник Снятинського РВ
УМВС в області не вчинив дій щодо
встановлення місцезнаходження
прапорщика міліції ОСОБА_5, котрий
28.04.2014р. не вийшов на службу, та приховав
даний факт від керівництва УМВС в
області.

В той же час судом встановлено, що
28.04.2014р. позивач відповідно до
службової телеграми про проведення
28.04.2014р. о. 09.00 год. наради керівництва
УМВС прибув до м.Івано-Франківська та
прийняв участь у ній, що
підтверджується протоколом №1/12-58
(а.с.21, а.с.106-107). Після закінчення наради
позивач до закінчення робочого дня
здавав звіти та на роботу у відділ не
повернувся.

Про неприбуття 28.04.2014р. на службу ОСОБА_5
йому доповів на наступний день
начальник штабу райвідділу ОСОБА_6
Оскільки в ході телефонного опитування
родичів ОСОБА_5 з'ясувалось, що останній
вранці 28.04.2014р. поїхав на роботу, ОСОБА_1
дав усну вказівку ОСОБА_6, ОСОБА_7 та
ОСОБА_8 виїхати за місцем проживання
ОСОБА_5 для з'ясування всіх обставин.
Тільки 30.04.2014р. вжитими заходами
вдалось встановити, що ОСОБА_5 сів в
автобус, однак до роботи не доїхав. У
зв'язку з чим матір ОСОБА_5 написала
заяву про зникнення сина, труп якого
був знайдений 01.05.2014р. Про зникнення
даного працівника міліції позивач усно
повідомив керівництво області 30.04.2014 р.

Вказані обставини підтверджуються
поясненнями зазначених осіб, наданимим
під час проведення службового
розслідування. Крім того, на думку суду,
комісією службове розслідування
проведено поверхово, оскільки для
підтвердження чи спростування факту не
вчинення керівництвом райвідділу
жодних дій щодо встановлення
місцезнаходження прапорщика міліції
ОСОБА_5 не було опитано рідних
загиблого.

В той же час відповідачем не доведено
приховання позивачем від керівництва
УМВС в області факту невжиття заходів
щодо встановлення місцезнаходження
прапорщика міліції ОСОБА_5, оскільки
після з'ясування всіх обставин
нез'явлення на службу ОСОБА_5
керівництво області було повідомлено,
а факт зникнення безвісти ОСОБА_5 був
занесений 30.04.2014 року в ЖНО за №688.

З цього приводу заслуговують на увагу
доводи позивача та його представника
щодо застосування до ОСОБА_1 крайнього
заходу дисциплінарного впливу -
звільнення з органів внутрішніх справ.

В той же час твердження представника
позивача про незаконність
оскаржуваних наказів з огляду на те, що
ОСОБА_1 в період з 30.04.2014р. по 19.05.2014 р.
перебував на стаціонарному лікуванні в
кардіологічному відділенні
Снятинської ЦРЛ (а.с.45), суд оцінює
критично.

Так, позивач знаходився на
стаціонарному лікуванні, однак в
момент поступлення в лікувальний
заклад він перебував на службі в
органах внутрішніх справ, а тому для
підтвердження факту тимчасової
непрацездатності працівника у зв'язку
із хворобою йому мав бути виписаний
листок непрацездатності, що
передбачено розділом 1 Інструкції про
порядок видачі документів, що
засвідчують тимчасову
непрацездатність громадян,
затвердженої наказом Міністерства
охорони здоров'я №455 від 13.11.2001р.

Посилання позивача на Порядок
звільнення від службових обов'язків
через тимчасову непрацездатність осіб
рядового та начальницького складу
органів внутрішніх справ і
військовослужбовців внутрішніх військ
МВС України (а.с.162-165), яким передбачено
видачу лікувально-профілактичними
закладами МВС України листка
звільнення від службових обов'язків
через тимчасову непрацездатність, суд
вважає безпідставними, оскільки даний
Порядок розроблено відповідно до
згаданого вже наказу Міністерства
охорони здоров'я №455 від 13.11.2001р. (п.1.2
цього Порядку).

Крім того, в п.2.5 даного Порядку
передбачено, що при захворюванні
працівники можуть звертатися за
медичною допомогою до державних або
комунальних закладів охорони здоров'я
України, як правило, за направленнями
лікарів відомчих закладів охорони
здоров'я при їх наявності у населеному
пункті. Документи, які видаються
лікувально-профілактичними закладами
у разі встановлення непрацездатності
працівника, повинні відповідати
вимогам щодо їх оформлення згідно
наказу Міністерства охорони здоров'я
№455 від 13.11.2001р. "Про затвердження
Інструкції про порядок видачі
документів, що засвідчують тимчасову
непрацездатність громадян".

Відтак, оскільки в м.Снятині відсутній
відомчий медичний заклад ОВС ОСОБА_1
після закінчення лікування у
державному (комунальному) закладі
охорони здоров'я мав надати
лікувально-профілактичному закладу
УМВС України в області листок
непрацездатності для відповідної
реєстрації. Однак, такий листок
непрацездатності позивачу не
видавався, що підтверджується довідкою
Снятинської ЦРЛ від 13.06.2014р. (а.с.98).

Доводи представника позивача про
підписання наказів про звільнення
позивача особою, яка не мала
відповідних на те повноважень суд
також вважає безпідставними, оскільки
наказом УМВС в області від 04.12.2013р. №469
о/с полковник міліції ОСОБА_9 з 02.12.2013р.
був призначений на посаду першого
заступника начальника УМВС України в
Івано-Франківській області та по своїх
функціональних обов'язках на час
відсутності начальника УМВС в області
виконував його обов'язки (а.с.110-111).

Суд приймає до уваги посилання
позивача та його представника на те, що
звільнення ОСОБА_1, члена первинної
профспілкової організації атестованих
працівників Снятинського РВ УМВС
України в Івано-Франківській області з
05.06.2007 року, що підтверджується
відповідною довідкою №1 від 13.06.2014 року
(а.с. 109), відбулось без отримання згоди
даної профспілкової організації.

Так, п.10, п.22 Положення про проходження
служби рядовим і начальницьким складом
органів внутрішніх справ,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України, встановлено, що
особи рядового і начальницького складу
органів внутрішніх справ для охорони
своїх професійних, службових,
соціально-економічних прав та
інтересів можуть об'єднуватись в
громадські організації, діяльність
яких здійснюється згідно з
законодавством.

В ч.7 ст.18 Закону України "Про міліцію"
передбачено, що працівники міліції
вправі створювати професійні спілки.

Право кожної людини створювати
професійні спілки і входити до них для
захисту своїх інтересів закріплене у
Загальній декларації прав людини,
прийнятій і проголошеній резолюцією 217
А (ІІІ) Генеральної Асамблеї ООН від 10
грудня 1948 року.

Особливості правового регулювання,
засади створення, права та гарантії
діяльності професійних спілок
визначаються Законом України «Про
професійні спілки, їх права та гарантії
діяльності» № 1045-XIV від 15.09.1999 року (далі
- Закон №1045-XIV).

Відповідно до ч.1 ст.2 зазначеного
Закону професійні спілки створюються з
метою здійснення представництва та
захисту трудових,
соціально-економічних прав та
інтересів членів профспілки.

За приписами ч.3 ст.41 Закону №1045-XIV
звільнення членів виборного
профспілкового органу підприємства,
установи, організації (у тому числі
структурних підрозділів), його
керівників, профспілкового
представника (там, де не обирається
виборний орган профспілки), крім
додержання загального порядку,
допускається за наявності попередньої
згоди виборного органу, членами якого
вони є, а також вищестоящого виборного
органу цієї профспілки (об'єднання
профспілок).

Вказана правова позиція висловлена
Верховним Судом України у постанові
від 25.03.2014 року (справа №21-44а14).

Крім того, у Галузевій угоді між МВС та
Професійною спілкою атестованих
працівників органів внутрішніх справ
України і Професійною спілкою
працівників державних установ України
на 2012-2014 роки передбачено, що
звільнення членів виборного
профспілкового органу структурних і
територіальних органів, установ,
навчальних закладів, що перебувають у
сфері діяльності сторін, його
керівників, профспілкового
представника (там, де не обирається
виборний орган профспілки) за
відсутності попередньої згоди
виборного органу, членами якого вони є,
а також виборного органу профспілки
вищого рівня не допускається (п.9.8
Галузевій угоди).

Також суд звертає увагу на той факт, що
відповідно до витягу зборів первинної
профспілкової організації №3 від 22.05.2014
року атестованих працівників
Снятинського РВ УМВС України в
Івано-Франківській області та витягу з
протоколу №3 засідання президії
Івано-Франківської обласної
профспілки атестованих працівників
ОВС України від 25.06.2014р. дані
профспілкові органи не дали згоди на
звільнення позивача з органів
внутрішніх справ у зв'язку з
відсутністю достатніх підстав (а.с.37,
а.с.167-168).

З урахуванням вищенаведеного суд
дійшов висновку про обґрунтованість
позовних вимог в частині скасування
оскаржуваних наказів та поновлення
позивача на службі в органах
внутрішніх справ з виплатою грошового
утримання за час вимушеного прогулу.

Позовні вимоги в частині поновлення
позивача на посаді начальника
Снятинського РВ УМВС України в
Івано-Франківській області суд вважає
необґрунтованими з огляду на те, що
30.04.2014 року позивачем на ім'я Міністра
внутрішніх справ України подано рапорт
про звільнення його з посади
начальника Снятинського РВ УМВС
України в Івано-Франківській області
(а.с.138). На підставі даного рапорту
30.04.2014 року видано наказ МВС України №771
о/с про звільнення ОСОБА_1 з посади
начальника Снятинського РВ УМВС
України в Івано-Франківській області
за п.45 "в" (за особистим проханням)
Положення про проходження служби
рядовим і начальницьким складом
органів внутрішніх справ (а.с.105).

Згідно із п.п.45 п.«в» Положення про
проходження служби рядовим і
начальницьким складом органів
внутрішніх справ передбачено
переміщення осіб середнього, старшого
і вищого начальницького складу з вищих
посад на нижчі за їхнім особистим
проханням.

Відтак, наказом Міністра позивач був
звільнений з посади начальника
райвідділу, а тому відсутні підстави
для поновлення його на цій посаді.

За змістом ст.19 Конституції України
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до ст.9 КАС України суд при
вирішенні справи керується принципом
законності, відповідно до якого суд
вирішує справи на підставі Конституції
та законів України, а також міжнародних
договорів, згода на обов'язковість яких
надана Верховною Радою України.

За таких обставин, суд дійшов висновку,
що позов підлягає частковому
задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст.256 КАС України
негайно виконуються постанови суду про
поновлення на посаді у відносинах
публічної служби.

На підставі ст. 124 Конституції
України, керуючись ст.ст. 2, 8-14, 86, 158-163, 167
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд ,-

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати
наказ УМВС України в
Івано-Франківській області №525 від
01.05.2014 року в частині звільнення
підполковника міліції ОСОБА_4 з органів
внутрішніх справ.

Визнати протиправним та скасувати
наказ УМВС України в
Івано-Франківській області №243 о/с від
12.05.2014 року в частині звільнення
підполковника міліції ОСОБА_4 з посади
начальника Снятинського РВ УМВС
України в Івано-Франківській області
на підставі п.п.«є» п.64 Положення про
проходження служби рядовим і
начальницьким складом органів
внутрішніх справ.

Поновити ОСОБА_4 на службі в органах
внутрішніх справ.

Зобов'язати УМВС України в
Івано-Франківській області нарахувати
та виплатити ОСОБА_4 середньомісячне
грошове утримання за час вимушеного
прогулу.

В задоволенні решти позовних вимог
відмовити.

Звернути постанову суду до негайного
виконання в частині поновлення ОСОБА_4
на службі в органах внутрішніх справ.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку. Відповідно до
статті 186 КАС України, апеляційна
скарга подається до Львівського
апеляційного адміністративного суду
через Івано-Франківський окружний
адміністративний суд протягом десяти
днів з дня отримання копії постанови.
Копія апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
суду апеляційної інстанції.

Відповідно до ст.254 КАС України
постанова набирає законної сили після
закінчення встановлених строків
подання апеляційної скарги, якщо таку
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги судове рішення,
якщо його не скасовано, набирає
законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Суддя:
Лучко О.О.

Постанова складена в повному обсязі
08.07.2014 року.