Справа № 814/4023/13-а
Суддя: Кравець О.О.
Дата ухвалення: 2014-07-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 липня 2014 р.м.ОдесаСправа № 814/4023/13-а

Категорія: 8.3.3 Головуючий в 1 інстанції:
Устинов І. А. Одеський апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді -Кравець О.О.судді -
Домусчі С.Д.судді - за участю
секретаряЖука С.І. Левицької З.С.
розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Баштанської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Миколаївській
області на постанову Миколаївського
окружного адміністративного суду від
08.10.2013 р. по справі за адміністративним
позовом Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_5 до Баштанської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Миколаївській області про скасування
податкового повідомлення-рішення,-

ВСТАНОВИВ:

ФОП ОСОБА_5 звернувся до суду із позовом
до Баштанської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Миколаївській
області та просив визнати
протиправним та скасувати податкові
повідомлення-рішення від 07.05.2013 року №
про збільшення грошового
зобов'язання з податку на доходи
фізичних осіб у сумі 124 947,15 грн., від
19.07.2013 року № про збільшення
грошового зобов'язання з ПДВ у сумі 797
898,0 грн., від 19.07.2013 року № про
збільшення грошового зобов'язання з
податку на доходи фізичних осіб у сумі
12 208,54 грн

Постановою Миколаївського окружного
адміністративного суду від 08 жовтня 2013
року позов був задоволений.

Не погоджуючись з постановою суду
представник відповідача подав
апеляційну скаргу, в якій вважає
вказану постанову прийнятою з
порушенням норм процесуального та
матеріального права, просив її
скасувати та прийняти нову , якою у
задоволенні позову відмовити.

Особи, що беруть участь у справі, про
час і місце судового розгляду були
сповіщені належним чином відповідно до
ст.34 -39 КАС України.

Апеляційний суд, заслухавши
доповідача, вивчивши матеріали справи,
перевіривши законність і
обґрунтованість постанови суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги, вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Згідно ст.19 Конституції України органи
державної влади та місцевого
самоврядування зобов'язані діяти на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбаченні Конституцією
та законами України.

Судом 1-ої інстанції було встановлено,
що в період з 04.04.2013 року по 12.04.2013 року
відповідно до наказу від 03.04.2013 № 260,
направлення № 23/17-100 від 03.04.2013р. та
відповідно заяви ФОП ОСОБА_5 щодо
проведення документальної перевірки в
зв'язку з припинення підприємницької
діяльності (вх № 1762/10 від 03.04.2013 ),
Баштанською МДПІ була проведена
документальна позапланова виїзна
перевірка ФОП ОСОБА_5 з питань
дотримання фізичною особою -
підприємцем вимог податкового,
валютного ти іншого законодавства за
період з 03.04.2010 р. по 03.04.2013 р. відповідно
до затвердженого плану перевірки,
наведеного у додатку до акта (додаток №
1),

За результатами перевірки було
складено акт № 77/17-НОМЕР_1 від 19.04.2013
року ,згідно з висновками якого були , у
тому числі ,виявлені порушення
позивачем:

-ст.1, ст.4 Указу Президента України від
03.07.98р. № 727/98 "Про спрощену систему
оподаткування, обліку та звітності
суб'єктів малого підприємництва", п.8
Порядку видачі свідоцтва про сплату
єдиного податку, п.167.1 ст.167, п.177.2 ст.177,
п.178.2 ст.178, п.292.1 ст.292 Податкового
Кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI зі
змінами і доповненнями, а саме
перевищення граничного обсягу виручки
від реалізації товарів(робіт,послуг),
та заниження валового доходу. В
результаті донараховано податку на
доходи фізичних осіб в сумі 99 287,15 грн.
за 2012 рік.

-п.6.2, п.7.1 Положення про реєстрацію
платників податку на додану вартість,
затвердженої наказом ДПА України від
22.12.2010 року № 978, п.181.1 ст.181, п.183.3 п.183.10
ст.183, п.187.1 ст.187 Податкового кодексу
України від 02 грудня 2010 № 2755-VI зі
змінами та доповненнями, в результаті
чого встановлено заниження податку на
додану вартість на загальну суму 636
550,0 грн., в тому числі:

- грудень 2011-13 800 грн., січень 2012-32 000,0
грн., лютий 2012-33 080,0 грн., березень 128
860,0 грн., квітень-138 370 грн., травень
2012-326 грн., червень 2012-68 876 грн., липень
2012- 24 599 грн., серпень 2012- 580 грн.,
вересень-58 920 грн., жовтень 2012- 61 639
грн., листопад 2012-60 100 грн., грудень
2012-51 400 грн., січень 2013- 44 000 грн., та
завищення за лютий 2013 року на суму 80 000
грн.

На підставі акту перевірки Баштанською
МДПІ Миколаївської області Державної
податкової служби були прийняті
податкові повідомлення-рішення від
07.05.2013 року № про збільшення
грошового зобов'язання з податку на
доходи фізичних осіб у сумі 124 947,15
грн. та від 07.05.2013 року № про
збільшення грошового зобов'язання з
податку на додану вартість у сумі 798
068,00 грн.

Рішенням Головного управління
Міндоходів у Миколаївській області від
16.07.2013 року № 416/10/14-29-10-02-10 про
результати розгляду скарги, первинну
скаргу було задоволено частково, у
зв'язку з чим були прийняті нові
повідомлення-рішення - від 19.07.2013 року №
про збільшення грошового
зобов'язання з податку на доходи
фізичних осіб у сумі 12 208,54 грн., від
19.07.2013 року № про збільшення
грошового зобов'язання з ПДВ у сумі 797
898,0 грн., а повідомлення-рішення від
07.05.2013 року № про збільшення
грошового зобов'язання з податку на
додану вартість у сумі 798 068,00 грн.
було скасовано.

Рішенням Міністерства доходів і зборів
України від 19.08.2013 року № 3734/Г/99-99-10-01-0314
повторну скаргу було залишено без
задоволення, а податкові
повідомлення-рішення від 07.05.2013 року №
,від 19.07.2013 року № та №
- залишено без змін:

Спеціальним законодавством, зокрема, є
Указ Президента України "Про спрощену
систему оподаткування, обліку та
звітності суб'єктів малого
підприємництва", яким запроваджено
спеціальний режим оподаткування,
обліку та звітності, спрямований на
підтримку суб'єктів малого
підприємництва.

Положеннями статті 1 зазначеного Указу
(в редакції на момент виникнення
спірних правовідносин) передбачено, що
спрощена система оподаткування, обліку
та звітності запроваджується, у тому
числі, для фізичних осіб, які
здійснюють підприємницьку діяльність
без створення юридичної особи і у
трудових відносинах з якими, включаючи
членів їхніх сімей, протягом року
перебуває не більше 10 осіб та обсяг
виручки яких від реалізації продукції
(товарів, робіт, послуг) за рік не
перевищує 500 тис. гривень.

Отже, реалізація права суб'єкта малого
підприємництва на запровадження
спрощеної системи оподаткування,
обліку та звітності залежить від
виконання останнім установлених
Указом вимог.

При цьому єдиний податок сплачується
виключно з доходів, одержаних фізичною
особою - суб'єктом підприємницької
діяльності з додержанням вимог Указу
Президента України "Про спрощену
систему оподаткування, обліку та
звітності суб'єктів малого
підприємництва", зокрема, якщо виручка
платника єдиного податку за рік не
перевищує 500 тис. гривень.

Водночас порушення умов запровадження
спрощеної системи оподаткування,
визначених статтею 1 Указу Президента
України "Про спрощену систему
оподаткування, обліку та звітності
суб'єктів малого підприємництва" (в
редакції на момент виникнення спірних
правовідносин), у тому числі
перевищення граничного обсягу виручки
за рік, є юридичним фактом, який
виключає можливість застосування до
суб'єкта малого підприємництва правил
оподаткування, передбачених для
платників єдиного податку.

Приписами статті 6 Указу Президента
України "Про спрощену систему
оподаткування, обліку та звітності
суб'єктів малого підприємництва" (в
редакції на момент виникнення спірних
правовідносин) визначено, що суб'єкт
малого підприємництва, який сплачує
єдиний податок, не є платником податку
на доходи фізичних осіб, оскільки
вказаний податок сплачується ним у
складі єдиного податку.

Відповідно до статті 2 Указу Президента
України "Про спрощену систему
оподаткування, обліку та звітності
суб'єктів малого підприємництва" (в
редакції на момент виникнення спірних
правовідносин) фізична особа,
зареєстрована як платник єдиного
податку, сплачує такий податок за
ставкою, встановленою місцевими радами
за місцем державної реєстрації
платника, залежно від виду його
діяльності. При цьому, лише за умов
додержання приписів зазначеного Указу,
доходи, отримані від здійснення
підприємницької діяльності, що
обкладаються єдиним податком, не
включаються до складу сукупного
оподатковуваного доходу за підсумками
звітного року такого платника податку
та осіб, що перебувають з ним у трудових
відносинах, а сплачена сума єдиного
податку є остаточною і не включається
до перерахунку загальних податкових
зобов'язань як самого платника податку,
так і осіб, які перебувають з ним у
трудових відносинах, включаючи членів
його сім'ї, які беруть участь у
підприємницькій діяльності.

Зважаючи на викладене, несплата
податку з доходів фізичних осіб, як це
передбачено для платників єдиного
податку, можлива лише в разі дотримання
суб'єктом малого підприємництва умов
перебування на спрощеній системі
оподаткування. Зазначене стосується
також і відповідності граничного
обсягу виручки платника єдиного
податку розмірам, визначеним Указом.

Згідно ст.4 Указу відмову від
застосування спрощеної системи
оподаткування, обліку та звітності і
повернення до раніше встановленої
системи оподаткування суб'єкти малого
підприємництва можуть здійснювати з
початку наступного звітного
(податкового) періоду (кварталу) у разі
подання відповідної заяви до органів
державної податкової служби не пізніше
ніж за 15 днів до закінчення
попереднього звітного (податкового)
періоду (кварталу).

Згідно зі статтею 5 Указу Президента
України "Про спрощену систему
оподаткування, обліку та звітності
суб'єктів малого підприємництва" (в
редакції на момент виникнення спірних
правовідносин) в разі порушення вимог,
установлених статтею 1 цього Указу,
платник єдиного податку повинен
перейти на загальну систему
оподаткування, обліку та звітності
починаючи з наступного звітного
періоду (кварталу).

Судом першої інстанції встановлено,
ФОП ОСОБА_5 перебував на спрощеній
системі оподаткування з 03.04.2010 року по
31.12.2011 року та з 01.04.2012 року по 28.11.2012 р. за
ставкою 5% (третя група), яка не
передбачає одночасного нарахування
податку на додану вартість та єдиного
податку. Згідно договору оренди
нерухомого майна №2-А від 26.06.2012 року
ФОП ОСОБА_5 (орендодавець) передав ТОВ
«ПРІН КО» (орендар) в користування
окреме нерухоме майно, а саме цех по
переробці сільгоспродукції площею 2469,3
кв.м., яке знаходиться за адресою
АДРЕСА_1.

Протягом червня - липня 2012 року ФОП
ОСОБА_5 працював на спрощеній системі
оподаткування (заяви платника про
застосування спрощеної системи
оподаткування №68/10 від 03.03.2012 року),
відповідно до якої було видано
свідоцтво платника єдиного податку за
НОМЕР_2.

ФОП ОСОБА_5 за 2 та 3 квартали 2012 року
подано податкову декларацію платника
єдиного податку фізичної особи -
підприємця, а з 14.01.13 зареєстрований
платником ПДВ.

Відповідно інформації наданої з
центральної бази даних та звітів по
дебетових та кредитових операціях ФОП
ОСОБА_5 за період з 01.01.2011 по 31.12.2011року
отримав виручку від реалізації
продукції ( товарів, робіт, послуг) в
сумі 638 929,44 грн. що перевищило 500 тис.
грн., працюючи при цьому за спрощеною
системою оподаткування.(638 929,44 грн. - 500
000грн =138 929,44 грн.).

Спрощена система оподаткування є
спеціальним податковим режимом який
відповідно з п.11.3 ст.11 ПК України
передбачає особливий порядок
визначення елементів податку та збору,
звільнення від сплати окремих податків
та зборів зазначений у гл. 1 розділу XIV
ПК України.

На підставі п. 292.9 ст. 292 гл.1 ПК України
доходи фізичної особи - платника
єдиного податку, отримані на спрощеній
системі оподаткування, не включаються
до складу загального річного
оподатковуваного доходу фізичної
особи, визначеного відповідно до
розділу XIV ПК України.

Зокрема до розділу IV ПК України
законодавцем включені ст. 167.1 ст. 167, п.
177.2 ст.177, п. 178.2 ст.178, які на думку
відповідача порушені позивачем,
незважаючи на той факт, що їх дія не
розповсюджується на доходи від
господарської діяльності платника
єдиного податку.

Відповідно п.п.2 п. 297 ст. 297 ПК України
платники єдиного податку звільняються
від обов'язку нарахування, сплати
податку на додану вартість з операцій з
постачання товарів, робіт та послуг,
місце постачання яких розташоване на
митній території України, крім податку
на додану вартість, що сплачується
фізичними особами, які обрали ставку
єдиного податку, визначену пп. 1 пп.293.3.1
п. 293 ст. 293 ПК України.

Відповідно до п. 183.4 ст.183 ПК України, у
разі переходу осіб із спрощеної
системи оподаткування, що не
передбачає сплати податку, на сплату
інших податків і зборів реєстраційна
заява платника ПДВ подається не
пізніше 10 числа календарного місяця, в
якому здійснено перехід на сплату
інших податків і зборів, встановлених
цим Кодексом.

Відповідно п.291.3. ст.291 Податкового
кодексу України юридична особа чи
фізична особа - підприємець може
самостійно обрати спрощену систему
оподаткування, якщо така особа
відповідає вимогам, встановленим цією
главою, та реєструється платником
єдиного податку в порядку, визначеному
цією главою.

Згідно з п.п.3 п.291.4 ст.291 Податкового
кодексу України з 01.01.2012 року визначено
критерій обсягу доходу для третьої
групи - фізичних осіб - підприємців у
річній сумі що не перевищує 300000
гривень.

Відповідно до пп. 291.5.3 п.291.5 ст.291 не
можуть бути платниками єдиного податку
фізичні особи - підприємці, які надають
в оренду земельні ділянки, загальна
площа яких перевищує 300 квадратних
метрів (розділ XIV Спеціальні податкові
режими главаї «Спрощена система
оподаткування обліку та звітності»
Податкового кодексу України від 02.10.2010
року №2755-УІ).

Згідно пп.3 п.293.8 ст.293 ПК України
платники єдиного податку третьої
групи, які перевищили у податковому
(звітному) періоді обсяг доходу,
визначений для таких платників у
пункті 291.4 статті 291 цього Кодексу, у
наступному податковому (звітному)
кварталі за поданою ними заявою
переходять на застосування ставки
єдиного податку, визначеної для
платників єдиного податку п'ятої групи,
або відмовляються від застосування
спрощеної системи оподаткування. Такі
платники до суми перевищення
зобов'язані застосувати ставку єдиного
податку у розмірі 15 відсотків.

Судом 1-ої інстанції було встановлено
,що ФОП ОСОБА_5 обґрунтовано використав
право застосовувати з ІІ кварталу 2012
року спрощену систему оподаткування,
та був платником єдиного податку за
ставкою 5% (третя група), яка не
передбачає одночасного нарахування
податку на додану вартість та єдиного
податку, а передбачені Податковим
кодексом граничні обсяги доходу
підприємцем досягнуто в жовтні 2012
року.

Відповідно п. 6.2 Положення про
реєстрацію платників податку на додану
вартість , затвердженої наказом ДПА
України від 22.12.2010 року № 978, не
зареєстрована платником ПДВ особа, яка
перебуваючи на спрощеній системі
оподаткування та сплачуючи єдиний
податок, перевищила обмеження щодо
обсягу виручки від реалізації
продукції ( товарів, робіт, послуг) за
рік установленого статтею 1 Указу
Президента України від 03.07.1998№ 727» Про
спрощену систему оподаткування обліку
та звітності суб'єктів малого
підприємництва ( у редакції Указу
Президента України від 28.06.1999 №746» (далі
- Указ) зобов'язана подати до
податкового органу заяву про
реєстрацію як платник ПДВ.
Реєстраційна заява має бути подана до
податкового органу фізичною особою -
підприємцем не пізніше 20 календарного
дня з моменту перевищення.

Відповідно до п7.1 вищевказаного
Положення особа, яка не надсилає таку
заяву у таких випадках та у строки несе
відповідальність за ненарахування або
несплату цього податку на рівні
зареєстрованого платника ПДВ без права
нарахування податкового кредиту та
отримання бюджетного відшкодування.

Але, стаття 177 Податкового кодексу
України не розповсюджується на
платників спеціальних податкових
режимів, що прямо передбачено і у її
назві: "Оподаткування доходів,
отриманих фізичною особою -
підприємцем від провадження
господарської діяльності, крім осіб, що
обрали спрощену систему
оподаткування".

Згідно п.177.9.ст.177 Податкового кодексу
України оподаткування доходів,
отриманих фізичною особою -
підприємцем, який обрав іншу систему
оподаткування доходів від провадження
господарської діяльності,
здійснюється за правилами,
встановленими цим Кодексом.

Апеляційний суд погоджується із
висновком суду 1-ої інстанції , що норми
Податкового кодексу України не містять
положень, згідно з якими порушення
платником податку правил перебування
на спрощеній системі оподаткування
потягнуло би автоматичне застосування
норм розділу IV цього кодексу до
доходів від господарської діяльності
отриманих під час перебування на
спеціальному податковому режимі,
навпаки в цих випадках передбачено
застосування інших ставок єдиного
податку.

Відповідно до п.п. 4.1.4. п.4.1. ст. 4 ПК
України (в редакції, діючої на момент
прийняття рішення податковим органом),
основним принципом податкового
законодавства є презумпція
правомірності рішень платника податку
в разі, якщо норма закону чи іншого
нормативно-правового акта, виданого на
підставі закону, або якщо норми різних
законів чи різних нормативно-правових
актів припускають неоднозначне
(множинне) трактування прав та
обов'язків платників податків або
контролюючих органів, внаслідок чого є
можливість прийняти рішення на користь
як платника податків, так і
контролюючого органу.

Крім того, відповідно до п.56.21 ст.56ПК
України у разі коли норма цього Кодексу
чи іншого нормативно-правового акта,
виданого на підставі цього Кодексу, або
коли норми різних законів чи різних
нормативно-правових актів припускають
неоднозначне (множинне) трактування
прав та обов'язків платників податків
або контролюючих органів, внаслідок
чого є можливість прийняти рішення на
користь як платника податків, так і
контролюючого органу, рішення
приймається на користь платника
податків.

Таким чином , апеляційний суд
погоджується із висновком суду 1-ої
інстанції щодо наявності підстав для
задоволення позову.

Доводи апеляційної скарги висновків
суду не спростовують, оскільки
ґрунтуються на невірному трактуванні
позивачем фактичних обставин і норм
матеріального права.

Згідно з ч.2 ст.200 КАС України (в редакції
на момент вчинення процесуальної дії)
не може бути скасовано правильне по
суті рішення суду з одних лише
формальних міркувань.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 198 КАС України,
за наслідками розгляду апеляційної
скарги на постанову суду першої
інстанції суд апеляційної інстанції
має право залишити апеляційну скаргу
без задоволення, а постанову суду - без
змін.

Таким чином , апеляційний суд доходить
до висновку, що не має підстав в межах
доводів апеляційної скарги для
скасування чи зміни постанови суду
1-ої інстанції .

Керуючись ч.1 ст. 195, ст.196, п.1 ч.1. ст.198,
200, п.1 ч.1 ст. 205,ст. 206,210, 211, 212 , ч. 5 ст. 254
КАС України, апеляційний суд

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Баштанської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Миколаївській області -
залишити без задоволення , а постанову
Миколаївського окружного
адміністративного суду від 08.10.2013 р. -
без змін.

Ухвала апеляційного адміністративного
суду набирає законної сили після її
проголошення та може бути оскаржена у
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого Адміністративного Суду України
шляхом подання касаційної скарги
протягом 20 днів після набрання
законної сили судовим рішенням суду
апеляційної інстанції.

Головуючий суддя
Кравець О.О.

Суддя
Домусчі С.Д.

Суддя
Жук С.І.