Справа № 826/5392/14
Суддя: Василенко Я.М.
Дата ухвалення: 2014-07-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 826/5392/14
Головуючий у 1-й інстанції:
Суддя-доповідач: Василенко Я.М.
ПОСТАНОВА

Іменем України

08 липня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючого Василенка Я.М.,

суддів Кузьменка В.В.,
Шурка О.І.,

при секретарі Зубрицькому
Д.П.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
товариства з обмеженою
відповідальністю «Т.Б.М.-Україна» на
постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 23.05.2014 у справі за
адміністративним позовом товариства з
обмеженою відповідальністю
«Т.Б.М.-Україна» до Київської
міжрегіональної митниці Міндоходів
про визнання протиправними та
скасування рішень,-

В
С Т А Н О В И В:

ТОВ «Т.Б.М.-Україна» звернулося до суду
першої інстанції із позовом, в якому
просило: визнати протиправними та
скасувати картку відмови в прийнятті
митної декларації, митному оформленні
випуску чи пропуску товарів,
транспортних засобів комерційного
призначення від 20.11.2013 № 100270000/2013/02116,
рішення про коригування митної
вартості товарів від 20.11.2013 №
100270000/2013/300473/2.

Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
23.05.2014 у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з зазначеним вище
судовим рішенням позивач звернувся із
апеляційною скаргою, в якій просить
скасувати оскаржувану постанову, як
таку, що ухвалена з порушенням норм
матеріального і процесуального права,
та ухвалити нову, якою позовні вимоги
задовольнити.

В судове засідання сторони не
з'явились, про день, час та місце
розгляду справи повідомлені належним
чином, у зв'язку із чим, колегія суддів,
на підставі ч. 6 ст. 12, ч. 1 ст. 41, ч. 4 ст. 196
КАС України розглядає справу за їх
відсутності без фіксування судового
засідання за допомогою
звукозаписувального технічного
засобу.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що зазначена апеляційна скарга
підлягає частковому задоволенню,
виходячи з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи
01.01.2013 між ТОВ «Т.Б.М.-Україна» (за
контрактом - покупець) та юридичною
особою «INTERPLAST PLASTIK DOGRAMA AKSESUARLARI SAN. VE DIS TIC.
A.S.» (за контрактом - продавець) було
укладено контракт
(зовнішньоекономічний договір) № 06/2013,
згідно умов якого продавець
зобов'язується поставляти покупцю
товар (комплектуючі для вікон та
дверей, безоплатні зразки та рекламний
матеріал) у відповідності до інвойсів,
згідно з правилами «Інкотермс 2000».

20.11.2013 позивачем подано до Київської
міжрегіональної митниці Міндоходів
вантажно-митну декларацію №
100270000/2013/184906 з метою здійснення митного
оформлення ввезеного на територію
України товару, за контрактом № 06/2013
від 01.01.2013 року, а саме:

- вироби з недорогоцінних металів, що
використовуються до дверей: петлі арт.
750020 IPL0007.05 дверна Elementis ELEPHANT, корич. RAL8019,
16-19 мм - 1944 компл.; арт. 750000 IPL0007.07 40301
дверна ELEPHANT, біла RAL9016-1944 компл.; арт. 750510
IPL0027.05 дверна Interplast IQ-Plus, корич. RAL8019, 16-19
мм - 1008 компл.; арт. 750500 IPL0027.07 дверна
Interplast IQ-Plus, біла RAL9016, 16-19 мм - 1728 компл.;
арт. 750610 IPL0028.05 дверна Interplast IQ-Plus, корич.
RAL8019, 19-22 мм - 2016 компл.; арт 750600 RAL0028.07
дверна Interplast IQ-Plus, біла RAL9016, 19-22 мм - 2016
компл.; арт. 752000 IPL0037.07 дверна ECO Tiger біла
RAL9016, 16-19 мм - 1296 компл.; Країна
виробництва TR; торговельна марка Elementis;
Виробник Interplast.

Одночасно, ТОВ «Т.Б.М.-Україна» подано
до органу доходів і зборів ряд
документів, що підтверджує заявлену
митну вартість ввезеного товару:

- контракт (зовнішньоекономічний
договір) від 01.01.2013 № 06/2013;

- додаткову угоду № 1 до контракту №
06/2013 від 01.01.2013;

- специфікацію;

- довідку про транспортні витрати від
19.11.2013 № 204;

- документ про вартість страхування №
817/1204;

- виписки з бухгалтерської
документації (видаткові, податкові
накладні);

- прайс-лист виробника;

- висновок ДП «Держзовнішінформ» від
20.11.2013 № 12/574;

- накладну CMR 180249А;

- рахунок-фактуру (інвойс) № 14353;

- пакувальний лист;

- сертифікат походження товару.

За наслідками опрацювання наданих ТОВ
«Т.Б.М.-Україна» документів Київською
міжрегіональною митницею Міндоходів
виявлено наявність у них розбіжностей.

Відповідачем у зв'язку із сумнівами
щодо митної вартості товару, було
запропоновано декларанту надати
додаткові документи для підтвердження
митної вартості товару, а саме:

- виписку з бухгалтерської
документації;

- каталоги, специфікації, прейскуранти
(прайс-листи) виробника товару;

- копію митної декларації країни
відправлення;

- висновки про якісні та вартісні
характеристики товару, підготовлені
спеціалізованими експертними
організаціями, та/або інформацію
біржових організацій про вартість
товару або сировини.

Позивач надав на адресу відповідача
виписку з бухгалтерської документації;
специфікації, прейскуранти
(прайс-листи) виробника товару;
висновок про якісні та вартісні
характеристики товарів, підготовлений
спеціалізованою експертною
організацією ДП «Держзовнішінформ» та
повідомив про неможливість надання
інших додаткових документів для
підтвердження митної вартості товару.

За наслідками опрацювання додатково
наданих ТОВ «Т.Б.М.-Україна» документів
на вимогу митного органу, останній
прийшов до висновку про відсутність у
них всіх відомостей відповідно до
обраного декларантом методу
визначення митної вартості, оскільки
документи були надані не в повному
обсязі.

На підставі вищевказаного Київською
міжрегіональною митницею Міндоходів
було відмовлено позивачу у митному
оформленні задекларованого товару, у
зв'язку з чим оформлено картку відмови
в прийнятті митної декларації, митному
оформленні випуску чи пропуску
товарів, транспортних засобів
комерційного призначення від 20.11.2013 №
100270000/2013/02116, а також, прийнято рішення
про коригування митної вартості
товарів від 20.11.2013 № 100270000/2013/300473/2,
відповідно до якого митна вартість
визначена 5,0500 EUR/одиницю із
застосуванням резервного методу.

В подальшому відповідачем надано згоду
на випуск товарів у вільний обіг під
гарантійні зобов'язання, шляхом сплати
до державного бюджету сум податків і
зборів згідно митної вартості,
визначеної митним органом в повному
обсязі, та щодо надання протягом 80 днів
з дня випуску товарів відповідних
документів для підтвердження
заявленої митної вартості.

Суд першої інстанції мотивував своє
рішення тим, що Київська
міжрегіональна митниця Міндоходів,
діючи виключно на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, передбачений
законодавством, прийняла картку
відмови в прийнятті митної декларації
та рішення про коригування митної
вартості товарів, які є законними та
обґрунтованими, а тому відсутні
підстави для визнання їх
протиправними.

Апелянт у своїй скарзі зазначає, що
позивачем було подано всі необхідні та
належні документи, які дозволяли
Київській міжрегіональній митниці
Міндоходів визначити митну вартість
товару за першим методом - за ціною
договору щодо товарів, які
імпортуються, а тому вимога про
скасування картки відмови в прийнятті
митної декларації та рішення про
коригування митної вартості товару
підлягає задоволенню.

Колегія суддів частково не
погоджується з рішенням суду першої
інстанції з огляду на наступне.

Статтею 262 МК України передбачено, що
митна вартість товарів і метод її
визначення заявляються (декларуються)
митному органу декларантом під час
переміщення товарів через митний
кордон України шляхом подання
декларації митної вартості. Порядок та
умови декларування митної вартості
товарів, які переміщуються через
митний кордон України, встановлюється
Кабінетом Міністрів України, а порядок
заповнення декларацій митної вартості
спеціально уповноваженим центральним
органом виконавчої влади в галузі
митної справи.

Згідно з приписами ст. 265 МК України
митний орган здійснює контроль
правильності визначення митної
вартості товарів згідно з положеннями
цього Кодексу. Такий контроль може
здійснюватися в установленому порядку
із застосуванням різних форм, у тому
числі відповідно до статей 60 і 69 цього
Кодексу після закінчення операцій
митного контролю, оформлення та
пропуску через митний кордон України
товарів і транспортних засобів.
Порядок контролю правильності
визначення митної вартості товарів
після закінчення операції митного
контролю, оформлення та пропуску через
митний кордон України товарів і
транспортних засобів та донарахування
обов'язкових платежів визначається
Кабінетом Міністрів України. Митний
орган має право упевнитися в
достовірності або точності будь-якої
заяви, документ статтею 58 Митного
кодексу України передбачено, що метод
визначення митної вартості за ціною
договору (контракту) щодо товарів, які
ввозяться на митну територію України
відповідно до митного режиму імпорту,
застосовується у разі, якщо щодо
продажу оцінюваних товарів або їх ціни
відсутні будь-які умови або
застереження, які унеможливлюють
визначення вартості цих товарів. Метод
визначення митної вартості товарів за
ціною договору (контракту) щодо
товарів, які імпортуються, не
застосовується, якщо використані
декларантом або уповноваженою ним
особою відомості не підтверджені
документально або не визначені
кількісно і достовірні та/або відсутня
хоча б одна із складових митної
вартості, яка є обов'язковою при її
обчисленні. У разі якщо митна вартість
не може бути визначена за основним
методом, застосовуються другорядні
методи.

Згідно з частинами 4 та 5 статті 54
Митного кодексу України митний орган
під час здійснення контролю
правильності визначення митної
вартості товарів зобов'язаний, зокрема,
здійснювати контроль заявленої
декларантом або уповноваженою ним
особою митної вартості товарів шляхом
перевірки числового значення
заявленої митної вартості, наявності в
поданих зазначеними особами
документах усіх відомостей, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості товарів, чи
відомостей щодо ціни, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті за ці
товари.

Митний орган з метою здійснення
контролю правильності визначення
митної вартості товарів має право
упевнюватися в достовірності або
точності будь-якої заяви, документа чи
розрахунку, поданих для цілей
визначення митної вартості, а також у
випадках, встановлених цим Кодексом,
письмово запитувати від декларанта або
уповноваженої ним особи встановлені
статтею 53 цього Кодексу додаткові
документи та відомості, якщо це
необхідно для прийняття рішення про
визнання заявленої митної вартості чи
декларації, поданої для цілей
визначення митної вартості.

З метою усунення розбіжностей в
документах, усунення сумнівів щодо
підробки документів або з'ясування
відомостей, що підтверджують числові
значення складових митної вартості
товарів, які виявились відсутніми,
закон надає право митному органу
витребувати від декларанта інші
додаткові документи, що перелічені в
частині другій статті 53 Митного
кодексу України.

З матеріалів справи вбачається, що
оскільки надані позивачем разом із ВМД
№100270000/2013/184906 документи не були визнані
митним органом достатніми для
підтвердження заявленої митної
вартості товару, керуючись положеннями
ч. 3 ст. 53 МК України, відповідачем було
повідомлено ТОВ «Т.Б.М.-Україна» про
необхідність подання додаткових
документів, а саме: виписку з
бухгалтерської документації, копію
митної декларації країни відправлення,
висновки про якісні та вартісні
характеристики товарів, підготовлені
спеціалізованими експертними
організаціями, та/або інформація
біржових організацій про вартість
товару або сировини, каталоги,
специфікації, прас-листи виробника
товару.

Позивач повідомив, що надав
витребувані документи, які в нього були
в наявності, а саме, виписку з
бухгалтерської документації, висновки
про якісні та вартісні характеристики
товарів, підготовлені
спеціалізованими експертними
організаціями, та/або інформація
біржових організацій про вартість
товару або сировини, каталоги,
специфікації, прайс-листи виробника
товару.

Однак, не зважаючи на подання позивачем
основного пакету документів без
зауважень, надання додаткових
документів, відповідачем було
відмовлено у митному оформленні товару
за заявленою декларантом митною
вартістю та прийнято рішення про
коригування такої вартості товарів від
20.11.2013 №100270000/2013/300473/2.

Відповідно до наказу Міністерства
фінансів України «Про затвердження
форми рішення про коригування митної
вартості товарів. Правил заповнення
рішення про коригування митної
вартості товарів та Переліку
додаткових складових до ціни договору»
від 24.05.2012 № 598 в графі 33 рішення про
коригування митної вартості товарів
«Обставини прийняття Рішення та
джерела інформації, що
використовувалися митним органом для
визначення митної вартості»
зазначаються причини, через які митна
вартість імпортованих товарів не може
бути визначена за ціною договору
(контракту) щодо товарів, які
імпортуються (вартість операції), у
тому числі: неподання основних
документів, які підтверджують
відомості про заявлену митну вартість
товарів (згідно з переліком та
відповідно до умов, наведених у статті
53 Кодексу); невірно проведений
розрахунок митної вартості;
невідповідність обраного декларантом
або уповноваженою ним особою методу
визначення митної вартості товару
умовам, наведеним у главі 9 розділу III
Кодексу; надходження до митного органу
документально підтвердженої офіційної
інформації митних органів інших країн
щодо недостовірності заявленої митної
вартості. Зазначається послідовність
застосування методів визначення
митної вартості та причин, через які не
був застосований кожний з методів, що
передує методу, обраному митним
органом.

Колегія суддів звертає увагу, що запис
в гр. 33 оскаржуваного рішення про
коригування митної вартості лише
констатує зміст нормативних положень,
але не свідчить про конкретні недоліки
в наданих документах

Враховуючи викладене, колегія суддів
вважає, що відповідач прийняв рішення
про коригування митної вартості
товарів з порушенням статей глави 8 та 9
Митного Кодексу України, наказу
Міністерства фінансів України «Про
затвердження форми рішення про
коригування митної вартості товарів.
Правил заповнення рішення про
коригування митної вартості товарів.
Переліку додаткових складових до ціни
договору» від 24.05.2012 № 598, а саме - за
відсутністю обґрунтованих підстав
вважати, що заявлено недостовірні
відомості про митну вартість товарів, у
тому числі без обґрунтування причин
того, що позивачем невірно визначено
митну вартість товарів.

В свою чергу, у самому рішенні про
коригування митної вартості від 20.11.2013
№100270000/2013/300743/2 зазначено, що документи,
зазначені у ч. 2 ст. 53 МК України містять
неповні дані (у наданих документах
містяться розбіжності).

Однак, колегія суддів звертає увагу
суду, що в змісті оспорюваного рішення
про коригування митної вартості
всупереч вимогам Порядку №598, відсутні
дані щодо:

по-перше, детального викладення причин,
через які не був застосований кожний з
методів, що передує методу, обраному
митним органом,

по-друге, викладення результатів
консультацій,

по-третє, обов'язкового зазначення
номера та дати митної декларації, яка
була взята за основу для визначення
митної вартості оцінюваних товарів, з
поясненнями щодо зроблених коригувань
на обсяг партії ідентичних або
подібних (аналогічних) товарів, умов
поставки, комерційних умов тощо.

При цьому, відповідач приймаючи
оскаржуване рішення зазначив, що у
інвойсі від 15.11.2013 № 14353 зазначені умови
поставки FCA EURO без визначення місця
поставки товару, чим порушені
Міжнародні правила щодо тлумачення
термінів «ІНКОТЕРМС»; наданий до
митного оформлення прайс-лист не
містить всю цінову інформацію щодо
товарів, митне оформлення яких
здійснюється - він сформований без
зазначення переліку всієї продукції
виробника, що суперечить суті
прайс-листа, як комерційної пропозиції
продавця необмеженій кількості
покупців; прайс-лист виробника товару
наданий на умовах поставки FOB Стамбул,
проте відповідно до інформації,
зазначеній в митній декларації,
поданій до митного оформлення від
20.11.2013 № 100270000/2013/184906 умови поставки FCA
Стамбул; у висновку ДП
«Держзовнішінформ» від 20.11.2013 № 12/574
експертом розглядалися документи, що
надавались до митного оформлення
(контракт від 01.01.2013 № 06/2013 між
юридичною особою «INTERPLAST PLASTIK DOGRAMA
AKSESUARLARI SAN. VE DIS TIC. AS.» та TOB
«Т.Б.М.-Україна», інвойс від 15.11.2013 № 14353)
та інформація отримана від
фірми-виробника INTERPLAST PLASTIK DOGRAMA AKSESUARLARI
SAN. VE DIS TIC. A.S.», які орієнтовані
безпосередньо на позивача, а не на
кон'юнктуру ринку в цілому.

Спростовуючи вказані висновки колегія
суддів зазначає наступне.

Щодо порушення правил тлумачення
термінів «Інкотермс» щодо не
зазначення в інвойсі місця поставки
колегія суддів звертає увагу, що жодних
імперативних вимог щодо порядку
заповнення інвойсу (рахунку-фактури),
зокрема, щодо послідовності
розташування в ньому тих чи інших
реквізитів, національне та міжнародне
законодавство не містить. Як
наголошено у листі Державного
казначейства України від 20.02.2009 №
15-08/527-2652, рахунок (рахунок-фактура) за
своїм призначенням не відповідає
ознакам первинного документа, оскільки
ним не фіксується будь-яка
господарська операція, розпорядження
або дозвіл на проведення господарської
операції, а носить лише інформаційний
характер. Форма рахунка
(рахунка-фактури) не відноситься до
типових форм, які затверджуються
Державним комітетом статистики
України, застосування її
нормативно-правовими актами не
передбачено (листи-роз'яснення
Міністерства фінансів України від
27.11.2006 №31-34000-20-23/25136 та від 09.07.2007 №
31-34000-20/23-4579/4800).

Згідно Закону України «Про
зовнішньоекономічну діяльність»
втручання державних органів у
зовнішньоекономічну діяльність
суб'єктів забороняється. При цьому, до
компетенції органів митної служби не
відноситься встановлення правил та
порядку заповнення рахунків-фактур.

До того ж, зазначення в інвойсі «TOTAL AMOUNT-
FCA EURO» в перекладі означає «Загальна
сума до сплати в евро на умовах FCA».

Посилання відповідача на ту обставину,
що прайс-лист адресований
безпосередньо позивачу для експорту
товарів в Україну, а також, що в ньому не
зазначено всього переліку всієї
продукції виробника не є підставою для
коригування митної вартості товару,
оскільки прайс-лист не є
товаросупровідним документом чи
документом, що підтверджує вартість
товару.

Щодо вимог до прайс-листа колегія
суддів зазначає, що ні міжнародне, ні
національне законодавство не містить
законодавчо регламентованих вимог
щодо змісту, форми та оформлення
прайс-листів , а тому доводи
відповідача нормативно не
обґрунтовані.

Поставки на умовах FОВ та FCA містять
однакові обов'язки постачальника щодо
погрузки товару на транспортний засіб
покупця, тобто ніякої різниці щодо
складових митної вартості. Різниця
полягає тільки у транспорті поставки -
або морські перевезення або
автотранспортом.

Колегія суддів вважає, що вказані
обставини не були підставою для
винесення рішення про коригування
митної вартості, та не зазначені у гр. 33
«обставини прийняття рішення».

Згідно частини 4 статті 57 Митного
кодексу України застосуванню
другорядних методів передує процедура
консультацій між органом доходів і
зборів та декларантом з метою
визначення основи вартості згідно з
положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу.
Під час таких консультацій орган
доходів і зборів та декларант можуть
здійснити обмін наявною у кожного з них
інформацією за умови додержання вимог
щодо її конфіденційності.

Відповідно до вимог графи 33 «Правил
заповнення рішення про коригування
митної вартості товарів», затверджених
наказом Міністерства фінансів України
від 24.05.2012 №598, у графі також вказується
про проведення процедури консультацій
між митним органом та декларантом з
метою обґрунтованого вибору методів
визначення митної вартості товарів
відповідно до вимог статей 59-61 Кодексу.
Результати проведеної консультації, а
також причини, через які не можуть бути
застосовані методи визначення митної
вартості товарів за ціною договору
щодо ідентичних, подібних (аналогічних)
товарів (наприклад, відсутня
інформація щодо вартості ідентичних
або подібних (аналогічних) товарів),
фіксуються у графі.

З оскаржуваних рішень вбачається, що у
графі 33 зазначено, що процедура
консультацій проведена та вказані
причини, через які не можуть бути
застосовані методи визначення митної
вартості товарів, окрім резервного.

Однак, відображення даного факту у
рішенні не є достатнім та
беззаперечним доказом проведення
консультації у разі заперечення цього
факту декларантом, оскільки
консультація проводиться до прийняття
рішення.

Як на підтвердження проведення
консультації відповідачем надано до
матеріалів справи скріншот сторінки
про витребування додаткових
документів , але цей доказ жодним чином
не доказує про проведення
консультації, тобто діалог між
декларантом та митним органом щодо
визначення саме числових показників
митної вартості товару. Митним органом
не вказано, які саме складові митної
вартості є не підтвердженими та які
саме документи необхідно подати для
підтвердження конкретної складової.

Доводи митниці про те, що консультації
проводились у вигляді надіслання
декларанту в електронному вигляді
повідомлення-вимоги про надання
додаткових документів є
необґрунтованими, оскільки право
вимоги таких документів передбачене у
ч. 3 ст. 53 МК України і не може вважатися
частиною процедури консультацій,
передбачених ч. 4 ст. 57 МК України
(постанова ВАС України від 13.05.2014 номер
в ЄДРСР 38747117).

При цьому, у графі 33 оскаржуваному
рішенні не зафіксовані результати
проведеної консультації, а лише
вказані причини, через які не можуть
бути застосовані попередні методи
визначення митної вартості товарів.

Колегія суддів звертає увагу, що
Верховний Суд України неодноразово у
своїх рішеннях зазначав, що
дискреційні функції митних органів
мають законодавчі обмеження у випадках
незгоди із задекларованою митною
вартістю. До таких, зокрема, належать
процедура консультацій між митним
органом та декларантом з метою
обґрунтованого вибору підстав для
визначення митної вартості та
обов'язок послідовного вибору методів
(від першого до шостого) визначення
митної вартості товарів. Так, Верховний
Суд України зазначає, що у разі незгоди
митного органу із митною вартістю
імпортованого товару він відповідно до
вимог статті 266 Митного кодексу України
зобов'язаний провести процедуру
консультацій, у ході яких мав би дійти
висновків щодо застосування того чи
іншого методу визначення митної
вартості товарів (постанова Верховного
Суду України від 14.05.2013 у справі №
21-130а13).

Також, зі змісту частин 1-5 статті 266
Митного кодексу України випливає, що
визначення митної вартості товарів,
які імпортуються в Україну, може
здійснюватися за такими методами: 1) за
ціною договору щодо товарів, які
імпортуються (вартість операції); 2) за
ціною договору щодо ідентичних
товарів; 3) за ціною договору щодо
подібних (аналогічних) товарів; 4) на
основі віднімання вартості; 5) на основі
додавання вартості (обчислена
вартість); 6.) резервного.

Основним є метод визначення митної
вартості товарів за ціною договору
щодо товарів, які імпортуються
(вартість операції). При цьому, як це
прямо зазначено у ч. 6 ст. 266 Митного
Кодексу, кожний наступний метод
застосовується, якщо митна вартість
товарів не може бути визначена шляхом
застосування попереднього методу.

Згідно з п. 14 Порядку декларування
митної вартості товарів, які
переміщуються через митний кордон
України, та подання відомостей для її
підтвердження, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 20.12.2006 № 1766, якщо декларантом не
подано в установлений строк додаткові
документи або якщо він відмовився від
їх подання, митну вартість товарів
визначає митний орган на підставі
наявних відомостей згідно із
законодавством. При цьому, відповідно
до ч. 4 ст. 266 МК України кожний наступний
метод застосовується, якщо митна
вартість товарів не може бути
визначена шляхом застосування
попереднього методу.

При цьому, відповідач не обґрунтував
чому митна вартість товарів не може
бути визначена шляхом попередніх п'яти
методів.

Крім того, відповідач не підтвердив
належними доказами наявність у поданих
позивачем документах розбіжностей,
ознак підробки або відсутність всіх
відомостей, що підтверджують числові
значення складових митної вартості
товарів, чи відомостей щодо ціни, що
була фактично сплачена або підлягає
сплаті за ці товари.

Таким чином, правильність визначення
позивачем митної вартості товару за
ціною договору, а також об'єктивна
можливість застосування першого
методу не були спростовані
відповідачем, а формально нижчий
рівень митної вартості імпортованого
позивачем товару від рівня митної
вартості іншого митного оформлення, не
може розцінюватися як заниження
позивачем митної вартості, не є
перешкодою для застосування першого
методу визначення митної вартості
товару і не може бути достатньою
підставою для відмови у здійсненні
митного оформлення товару за першим
методом визначення його митної
вартості.

Більш того, колегія суддів зазначає, що
за умови ненаведення митним органом
доказів того, що документи, подані
декларантом для митного оформлення
товару є недостатніми чи такими, що у
своїй сукупності викликають сумнів у
достовірності наданої інформації,
витребування цим органом переліку
документів без зазначення обставин,
які ці документи повинні підтвердити
свідчить про протиправність рішення
цього органу щодо застосування іншого,
ніж основний метод визначення митної
вартості. А ненадання декларантом
запитуваних митним органом документів,
за відсутності обґрунтування
неможливості визначення митної
вартості товару за першим методом, не є
достатнім для висновку про наявність
підстав для застосування митним
органом коригування митної вартості.

Аналогічна правова позиція викладена в
постановах Верховного Суду України від
29.05.2012 у справі № 21-91а12 та від 11.09.2012 у
справі № 21-262а12.

Згідно до ч. 2 ст. 161 КАС України при
виборі правової норми, що підлягає
застосуванню до спірних правовідносин,
суд зобов'язаний враховувати висновки
Верховного Суду України, викладені у
рішеннях, прийнятих за результатами
розгляду заяв про перегляд судового
рішення з підстави, передбаченої
пунктом 1 частини першої статті 237 цього
Кодексу.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів погоджується з висновками суду
першої інстанції про те, що позивачем
було подано всі необхідні та належні
документи, які дозволяли Київській
міжрегіональній митниці Міндоходів
визначити митну вартість товару за
першим методом - за ціною договору щодо
товарів, які імпортуються, а тому
вимога про скасування рішення про
коригування митної вартості товару
підлягає задоволенню, що не було
враховано судом першої інстанції.

В свою чергу, колегія суддів частково
погоджується з рішенням суду першої
інстанції та вважає, що оскаржувана
постанова суду першої інстанції в
частині відмови в задоволенні позову
про скасування картки відмови в
прийнятті митної декларації, митному
оформленні випуску товару є
правомірною, оскільки скасування такої
картки жодних правових наслідків для
позивача не несе.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів приходить до висновку, що суд
першої інстанції ухвалив частково
законне та обґрунтоване рішення.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 71 КАС України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу. В
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Апелянт надав до суду докази, що
частково спростовують правомірність
рішення суду першої інстанції.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 198, п. 4 ч. 1 ст. 202
КАС України за наслідками розгляду
апеляційної скарги на постанову суду
першої інстанції суд апеляційної
інстанції вирішив частково її
скасувати та ухвалити нове рішення,
оскільки судом першої інстанції
порушено норми матеріального та
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 41, 160, 198, 202, 205, 207, 254 КАС
України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу товариства з
обмеженою відповідальністю
«Т.Б.М.-Україна» задовольнити частково.

Постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 23.05.2014 скасувати в
частині відмови в задоволенні позовних
вимог про визнання протиправним та
скасування рішення про коригування
митної вартості товарів від 20.11.2013 №
100270000/2013/300473/2 та ухвалити в цій частині
нову постанову, якою дані позовні
вимоги задовольнити.

В іншій частині постанову Окружного
адміністративного суду міста Києва від
23.05.2014 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з
моменту проголошення, проте може бути
оскаржена до Вищого адміністративного
суду України в порядку та строки,
встановлені статтею 212 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий

Василенко Я.М

Судді:

Кузьменко В.В.

Шурко О.І.

Головуючий суддя

Василенко Я.М.

Судді:

Кузьменко В. В.

Шурко О.І.