Справа № 2-а/742/115/14
Суддя: Карпушова О.В.
Дата ухвалення: 2014-07-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 2-а/742/115/14
Головуючий у 1-й інстанції: Кантур
Суддя-доповідач: Карпушова
У Х В А Л А

Іменем України

10 липня 2014 року
м. Київ

Донецький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді: Карпушової
О.В., суддів: Бистрик Г.М., Оксененка О.М.,
розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
Управління Пенсійного фонду України в
м. Прилуках та Прилуцькому районі
Чернігівської області на постанову
Прилуцького міськрайонного суду
Чернігівської області від 18 червня 2014
р. у справі за адміністративним позовом
ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду
України в м. Прилуках та Прилуцькому
районі Чернігівської області про
оскарження дій, -

В С
Т А Н О В И В :

04.06.2014 р. позивач звернулась до суду з
позовом до відповідача про визнання
дій відповідача щодо відмови
перерахунку пенсії, призначеної
відповідно до Закону України «Про
державну службу» з моменту її
призначення з включенням до розрахунку
заробітної плати для обчислення пенсії
суми матеріальної допомоги на
оздоровлення - 3201,00 грн., незаконними та
зобов'язання її перерахувати.

Постановою Прилуцького міськрайонного
суду Чернігівської області від 18
червня 2014 р. позовні вимоги задоволено.
Визнано протиправними дії відповідача
щодо відмови ОСОБА_2 в проведенні
перерахунку пенсії відповідно до
Закону України «Про державну службу» з
урахуванням сум матеріальної допомоги
для оздоровлення при наданні щорічної
відпустки, згідно довідки від 10 лютого
2014 року № 09-20/518. Зобов'язано Управління
Пенсійного фонду України в м. Прилуках
та Прилуцькому районі Чернігівської
області здійснити перерахунок та
виплату пенсії відповідно до Закону
України «Про державну службу» з
урахуванням сум матеріальної допомоги
для оздоровлення при наданні щорічної
відпустки, згідно довідки від 10 лютого
2014 року № 09-20/518, починаючи з 28 травня 2013
року, тобто з моменту її призначення.

Не погодившись з рішенням суду першої
інстанції, відповідачем подана
апеляційна скарга, в якій просить
скасувати постанову суду першої
інстанції, через порушення норм
матеріального та процесуального права,
та прийняти нову постанову, якою
відмовити в задоволенні позову.

Апеляційну скаргу обґрунтовано тим, що
вказані позивачем суми індексації
заробітної плати та матеріальної
допомоги на оздоровлення не було
включено в розрахунок пенсії, оскільки
носили нерегулярний, одноразовий
характер, хоча з цих сум і сплачувались
страхові внески.

Сторони, які належним чином були
повідомлені про дату, час і місце
апеляційного розгляду справи, до суду
не прибули, що, відповідно до ч.4 ст.196
КАС України, не є перешкодою для
судового розгляду. Відповідно до п.2 ч.1
ст.197 КАС України справу розглянуто у
порядку письмового провадження.

Колегія суддів, дослідивши матеріали
справи і обговоривши доводи
апеляційної скарги, перевіривши
юридичну оцінку обставин справи та
повноту їх встановлення, дослідивши
правильність застосування судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права, вважає, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанції
встановлено, що позивач знаходиться на
обліку в Управління Пенсійного фонду
України в м. Прилуках та Прилуцькому
районі Чернігівської області та
отримує пенсію за віком.

02.04.2014 р. позивач звернулась до
пенсійного органу із заявою про
перерахунок пенсії на підставі довідки
від 0 лютого 2014 року № 09-20/518, в якій
зазначено, що ОСОБА_2 протягом 2011-2013 р.
виплачувалась матеріальна допомога на
оздоровлення, при цьому на вказані
виплати нараховано єдиний внесок на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування (а.с.22-23).

03.04.2014 р. відповідачем складено лист про
відмову в перерахунку пенсії по
заробітку на підставі вищевказаної
довідки (а.с.30).

Вищенаведені обставини, встановлені
судом першої інстанції, перевірені і
знайшли своє підтвердження при
апеляційному розгляді справи, і не є
спірними.

Відповідно до ст. 195 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд апеляційної інстанції переглядає
судові рішення суду першої інстанції в
межах апеляційної скарги.

Стаття 19 Конституції України
передбачає, що органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до ст. 37 Закону України
«Про державну службу» пенсія державним
службовцям призначається у розмірі 80%
суми їх посадового окладу з
урахуванням надбавок, передбаченим цим
законом при наявності загального
трудового стажу для жінок 20 років, у
тому числі стаж державної служби - не
менше 10 років. За кожний повний рік
роботи понад 10 років на державній
службі пенсія збільшується на один
відсоток заробітку, але не більше 80%
посадового окладу з урахуванням
надбавок, передбачених цим Законом, без
обмеження граничного розміру пенсії.

Згідно ч.2 ст.33 Закону України «Про
державну службу» заробітна плата
державних службовців складається з
посадового окладу, премій, доплат за
ранг, надбавки за вислугу років на
державній службі та інших надбавок.

Частиною 7 вказаної статті визначено,
що умови оплати праці державних
службовців, розміри їх посадових
окладів, надбавок, доплат і
матеріальної допомоги визначаються
Кабінетом Міністрів України.

Згідно п.3 Постанови Кабінету Міністрів
України від 31.05.2000 року №865 «Про деякі
питання вдосконалення визначення
розмірів заробітку для обчислення
пенсії» посадовий оклад, надбавка за
ранг або кваліфікаційні класи, класний
чин або спеціальне звання, вислугу
років при призначенні пенсії
відповідно до Закону України «Про
державну службу» враховується в
розмірах, що виплачуються на день
звільнення з роботи, що дає право на
відповідний вид пенсії.

Згідно ч.6 ст.33 Закону України «Про
державну службу» державним службовцям
можуть установлюватися надбавки за
високі досягнення у праці і виконання
особливо важливої роботи, доплати за
виконання обов'язків тимчасово
відсутніх працівників та інші надбавки
і доплати, а також надаватися
матеріальна допомога для вирішення
соціально-побутових питань.

Тобто, надбавки, запроваджені
нормативно-правовими актами, які
вказані позивачем, та матеріальна
допомога в розумінні статті 33 Закону
України «Про державну службу» належать
до додаткових видів грошового
забезпечення і приймаються при
нарахуванні пенсії лише особам, які
отримували такі надбавки під час
перебування на державній службі та
були звільненні зі служби після їх
запровадження.

Відповідно до вимог ст.371 Закону
України «Про державну службу» у разі
підвищення розміру заробітної плати
працюючим державним службовцям, а
також у зв'язку із набуттям особою
права на пенсійне забезпечення
державного службовця за цим Законом
відповідно здійснюється перерахунок
раніше призначених пенсій. Перерахунок
пенсії здійснюється виходячи із сум
заробітної плати, на які нараховуються
страхові внески на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування
працюючого державного службовця
відповідної посади та рангу на момент
виникнення права на перерахунок
пенсії.

У частині першій статті 1 Закону
України від 24 березня 1995 року № 108/95 ВР
«Про оплату праці» (далі - Закон №
108/95-ВР) встановлено, що заробітна плата
- це винагорода, обчислена, як правило, у
грошовому виразі, яку за трудовим
договором власник або уповноважений
ним орган виплачує працівникові за
виконану ним роботу.

Статтею 2 цього Закону визначено
структуру заробітної плати, до якої
входить: основна та додаткова
заробітна плата, а також заохочувальні
та компенсаційні виплати.

Аналіз наведених положень дає підстави
для висновку, що матеріальна допомога
на оздоровлення та допомога для
вирішення соціально-побутових питань
входила до системи оплати праці
державного службовця.

Крім того, статтею 66 Закону України від
5 листопада 1991 року № 1788-XII «Про
пенсійне забезпечення» (далі - Закон №
1788-XII) врегульовано види оплати праці,
що враховуються при обчисленні пенсій.

Відповідно до частини першої статті 66
цього Закону до заробітку для
обчислення пенсії включаються всі види
оплати праці (виплат, доходу), на які
відповідно до Закону України «Про збір
на обов'язкове державне пенсійне
страхування» нараховується збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування, в межах максимальної
величини фактичних витрат на оплату
праці найманих працівників,
оподатковуваного доходу (прибутку),
сукупного оподатковуваного доходу
(граничної суми заробітної плати
(доходу), з яких справляються страхові
внески (збори) до соціальних фондів, що
діяла на день одержання зазначеного
заробітку (виплат, доходу).

Стаття 41 Закону України від 9 липня 2003
року № 1058-IV «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» (далі -
Закон № 1058-IV) визначає виплати (доходи),
що враховуються в заробітну плату
(дохід) застрахованої особи для
обчислення пенсії. Так, зокрема до
такого доходу (заробітної плати)
враховуються: суми виплат, отримуваних
застрахованою особою після набрання
чинності цим Законом, з яких згідно з
цим Законом були фактично нараховані
(обчислені) та сплачені страхові
внески; суми виплат, отримуваних
застрахованою особою до набрання
чинності цим Законом, у межах сум, на
які відповідно до законодавства, що
діяло раніше, нараховувалися внески на
державне соціальне страхування або
збір на обов'язкове державне пенсійне
страхування.

За змістом наведених норм отримувані
застрахованою особою суми виплат, з
яких були фактично нараховані та
сплачені страхові внески або збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування, враховуються в заробіток
(дохід) застрахованої особи для
обчислення пенсії, незалежно від того,
чи входять вони до структури
заробітної плати.

Вказана правова позиція відображена у
Постанові Верховного Суду України від
20 лютого 2012р. по справі №21-430а11 та, на
підставі ст.2442 КАС України, є
обов'язковою для застосування.

Таким чином, суд першої інстанції
дійшов вірного висновку, що види оплати
праці та інших виплат, які враховуються
при обчисленні середньомісячної
заробітної плати для перерахунку
пенсії, не повинні виходити із
складової заробітної плати, яку
отримував державний службовець на час
виходу на пенсію, оскільки таке
звуження суперечить ст.371 Закону
України «Про державну службу».

На підставі викладеного, колегія
суддів погоджується з висновком суду
першої інстанції про задоволення
позовних вимог.

На підставі вищезазначеного,
судова колегія вважає, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив постанову
з додержанням норм матеріального і
процесуального права, тому підстав для
скасування постанови не вбачається.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 200, 205, 211, 212, 254
КАС України, суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в м. Прилуках
та Прилуцькому районі Чернігівської
області на постанову Прилуцького
міськрайонного суду Чернігівської
області від 18 червня 2014 р., залишити без
задоволення.

Постанову Прилуцького міськрайонного
суду Чернігівської області від 18
червня 2014 р. у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_2 до
Управління Пенсійного фонду України в
м. Прилуках та Прилуцькому районі
Чернігівської області про оскарження
дій, залишити без змін.

Ухвала суду за наслідками розгляду у
письмовому провадженні набирає
законної сили через п'ять днів після
направлення її копій особам, які беруть
участь у справі, і може бути оскаржена
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів з дня набрання
законної сили.

Колегія суддів
О.В. Карпушова

Г.М. Бистрик

О.М. Оксененка

.

Головуючий суддя
Карпушова О.В.

Судді:
Бистрик Г.М.

Оксененко О.М.