Справа № 752/3198/14-а
Суддя: Межевич М.В.
Дата ухвалення: 2014-07-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
752/3198/14-а Головуючий
у 1-й інстанції: Хоменко О.Л.
Суддя-доповідач: Межевич М.В.
У Х В А Л А

Іменем України

01 липня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі:
головуючого - судді Межевича М.В.,
суддів Земляної Г.В. та Сорочка Є.О.,
розглянувши в порядку письмового
провадження в залі суду в м. Києві
апеляційні скарги Управління праці та
соціального захисту населення
Голосіївської районної у м. Києві, та
Київського міського центру по
нарахуванню та здійсненню соціальних
виплат державної адміністрації на
постанову Голосіївського районного
суду м. Києва від 27.05.2014 року у справі за
позовом ОСОБА_2 до Управління праці та
соціального захисту населення
Голосіївської районної у м. Києві
державної адміністрації, Київського
міського центру по нарахуванню та
здійсненню соціальних виплат про
визнання дій незаконними та
зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

Постановою Голосіївського районнного
суду м. Києва від 27.05.2014 року позовні
вимоги задоволено частково.

Відповідачі в апеляційній скарзі
просять скасувати постанову суду
першої інстанції та прийняти нову
постанову, якою в задоволенні позовних
вимог відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та
обговоривши доводи скарги, суд дійшов
висновку, що апеляційні скарги
підлягають залишенню без задоволення,
а постанова суду - без змін з таких
підстав.

Суд першої інстанції дійшов висновку,
що вимога про зобов'язання
відповідачів здійснити перерахунок
та виплату позивачу щорічної допомоги
на оздоровлення за 2013 рік, виходячи
з розміру, встановленого ст. 48 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
як інваліду ІІ групи, віднесеному до
категорії 1- п'яти мінімальних
заробітних плат, з урахуванням
виплачених сум, підлягає задоволенню.

Водночас щодо вимог позивача про
здійснення перерахунку та
нарахування щорічної допомоги на
оздоровлення за період з 1996 року по 2000
рік, то, суд першої інстанції дійшов
висновку, що вони задоволенню не
підлягають, так як в судовому
засіданні встановлено, що позивач
перебуває на обліку в Управлінні
праці та соціального захисту
населення з 01.07.2000 року.

При цьому не підлягають задоволенню
вимоги позивача щодо здійснення йому
в подальшому нарахування та виплати
щорічної допомоги на оздоровлення в
розмірі п'яти мінімальних заробітних
плат, оскільки обраний спосіб
захисту порушеного права на майбутнє
чинним законодавством не
передбачений.

З таким висновком суду не можна не
погодитися, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що позивач є особою,
яка постраждала від наслідків аварії
на ЧАЕС 1 категорії, що підтверджується
відповідним посвідченням.

Проте, позивачу виплачувалась щорічна
допомога на оздоровлення відповідно до
постанови Кабінету Міністрів України
№562 від 12.07.2005 року «Про щорічну
допомогу на оздоровлення громадянам,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи».

Відповідно до ст. 48 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» щорічна
допомога на оздоровлення особам, які
постраждали від наслідків аварії на
ЧАЕС 1 категорії, виплачується у
розмірі 5 мінімальних заробітних плат.

Отже, за конституційними нормами,
виходячи з пріоритетності законів над
підзаконними актами, суд вважає, що при
визначенні розміру щорічної допомоги
на оздоровлення позивачеві
застосуванню підлягає ст.48 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»,
з якої вбачається, що під час
визначення розміру виплат за основу їх
нарахування береться мінімальна
заробітна плата, а не постанова
Кабінету Міністрів України №562 від
12.07.2005 року «Про щорічну допомогу на
оздоровлення громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»,
яка істотно звужує обсяг встановлених
законом прав позивача.

Отже, дії відповідачів щодо невиплати у
повному розмірі щорічної допомоги на
оздоровлення, відповідно до постанови
Кабінету Міністрів України №562 від
12.07.2005 року «Про щорічну допомогу на
оздоровлення громадянам, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи»є неправомірними.

Доводи апеляційних скарг висновків
суду першої інстанції не спростовують
і апеляційним судом відхиляються.

Оскільки судове рішення ухвалене судом
першої інстанції відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права, на підставі
повно і всебічно з'ясованих обставин в
справі, підтвердженими доказами, а
доводи апеляційних скарг висновків
суду не спростовують, то суд
апеляційної інстанції підстав для його
скасування не вбачає.

Керуючись ч. 1 ст. 41, ст.ст. 160, 183-2, п. 2 ч. 1
ст. 197, ст.ст. 198, 200, 205, 206, 254 КАС України,
суд

У Х В А Л И В:

Апеляційні скарги Управління праці та
соціального захисту населення
Голосіївської районної у м. Києві
державної адміністрації та Київського
міського центру по нарахуванню та
здійсненню соціальних виплат залишити
без задоволення, а постанову
Голосіївського районнного суду м.
Києва від 27.05.2014 року - без змін.

Ухвала апеляційної інстанції за
наслідками її перегляду, набирає
законної сили через п'ять днів після
направлення її копії особам, які
беруть участь у справі та може бути
оскаржена безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили судовим рішенням суду
апеляційної інстанції.

Головуючий суддя
М.В. Межевич

Суддя
Г.В. Земляна

Суддя
Є.О. Сорочко

.

Головуючий суддя
Межевич М.В.

Судді:
Земляна Г.В.

Аліменко В.О.