Справа № 826/3956/13-а
Суддя: Голубєва Г.К.
Дата ухвалення: 2014-06-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 червня 2014 року
м. Київ К/800/38100/13

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

Головуючого судді-доповідача
Голубєвої Г.К.

Суддів
Карася О.В.

Рибченка А.О.

розглянувши в попередньому судовому
засіданні касаційну скаргу Державної
податкової інспекції у Печерському
районі міста Києва Державної
податкової служби на постанову
Київського апеляційного
адміністративного суду від 03.07.2013 року
по справі №826/3956/13-а за позовом
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Сегетіс» до
Державної податкової інспекції у
Печерському районі міста Києва
Державної податкової служби про
визнання протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю «Сегетіс» звернулось
до суду з позовом до Державної
податкової інспекції у Печерському
районі м. Києва Державної податкової
служби про скасування податкового
повідомлення-рішення від 16.10.2012 року
№.

Постановою Окружного
адміністративного суду м. Києва від
17.04.2013 року в задоволенні позову
відмовлено.

Постановою Київського апеляційного
адміністративного суду від 03.07.2013 року
скасовано рішення суду першої
інстанції та прийнято нове рішення про
задоволення позову з мотивів
обґрунтованості позовних вимог.

Не погоджуючись з рішенням суду
апеляційної інстанції, відповідач
подав касаційну скаргу, в якій просить
його скасувати та залишити в силі
рішення суду першої інстанції,
оскільки вважає, що постанову суду
апеляційної інстанції було прийнято з
порушенням норм матеріального права та
без належного врахування всіх обставин
справи.

Перевіривши правильність застосування
судами попередніх інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
юридичної оцінки обставин справи,
колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
приходить до висновку, що касаційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що Державною податковою
інспекцією у Печерському районі м.
Києва Державної податкової служби
проведено документальну невиїзну
позапланову перевірку ТОВ «Сегетіс» з
питань правильності обчислення
податку на додану вартість при
здійсненні фінансово-господарських
взаємовідносин з ТОВ
«Технофармінвест», ТОВ
«Фармконтинент» та ТОВ
«Фармінвестгарант», за підсумками якої
складено виявлені порушення пп. 198.1, 198.6
ст. 198, пп. 201.4, 201.7, 201.10 ст. 201 Податкового
кодексу України та прийнято податкове
повідомлення - рішення від 16.10.2012 року
№, яким позивачу зменшено розмір
від'ємного значення суми податку на
додану вартість у розмірі 1175833,00 грн.

Задовольняючи позов, суд апеляційної
інстанції виходив з наступних мотивів,
з чим погоджується суд касаційної
інстанції.

Право на віднесення сум податку до
податкового кредиту, згідно з пп. «а»
п.198.1 ст.198 Податкового кодексу України,
виникає у разі здійснення операцій з
придбання або виготовлення товарів (у
тому числі в разі їх ввезення на митну
територію України) та послуг.

Не відносяться до податкового кредиту,
згідно з пунктом 198.6 цієї статті, суми
податку, сплаченого (нарахованого) у
зв'язку з придбанням товарів/послуг, не
підтверджені податковими накладними
(або підтверджені податковими
накладними, оформленими з порушенням
вимог статті 201 цього Кодексу) чи не
підтверджені митними деклараціями,
іншими документами, передбаченими
пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Податкова накладна видається
платником податку, який здійснює
операції з постачання товарів/послуг,
на вимогу покупця та є підставою для
нарахування сум податку, що
відносяться до податкового кредиту (п.
201.10 ст. 201 ПК України).

При цьому, згідно з п. 201.8 ст. 201 ПК
України, право на нарахування податку
та складання податкових накладних
надається виключно особам,
зареєстрованим як платники податку в
порядку, передбаченому статтею 183 цього
Кодексу.

Як було вірно встановлено судом
апеляційної інстанції, факт здійснення
господарських операцій між позивачем
та його контрагентами підтверджується
наявними в матеріалах справи
первинними документами, виписаними
позивачу його контрагентами, в той же
час, акт перевірки не містить жодних
зауважень щодо їх змісту та інформації
про відсутність статусу платника
податків у контрагентів позивача
станом на дату їх виписки.

Доводи відповідача про нікчемність
угод, укладених між позивачем та його
контрагентами, судом апеляційної
інстанції правомірно не прийняті до
уваги, оскільки в матеріалах справи
відсутні докази на підтвердження
такого факту.

За таких обставин та з урахуванням
вимог ч. 3 ст. 2, ч. 2 ст. 71 КАС України, суд
апеляційної інстанції дійшов
обґрунтованого висновку щодо
наявності підстав для задоволення
позову.

Відповідно до п. 3 ст. 2201 КАС
України суд касаційної інстанції
відхиляє касаційну скаргу і залишає
рішення без змін, якщо відсутні
підстави для скасування судового
рішення.

Отже, колегія суддів вважає, що в
межах касаційної скарги порушень судом
апеляційної інстанції норм
матеріального та процесуального права
при вирішенні цієї справи не допущено.
Правова оцінка обставин у справі дана
вірно, а тому касаційну скаргу слід
відхилити, а оскаржуване судове
рішення залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 210 - 232 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Державної
податкової інспекції у Печерському
районі міста Києва Державної
податкової служби відхилити.

Постанову Київського
апеляційного адміністративного суду
від 03.07.2013 року по справі №826/3956/13-а
залишити без змін.

Справу повернути до суду першої
інстанції.

Ухвала набирає законної сили та
може бути переглянута Верховним Судом
України в порядку передбаченому ст. ст.
235 - 239, ч. 5 ст. 254 КАС України.

Головуючий підписГолубєва Г.К.Судді
підписКарась О.В. підписРибченко А.О.