Справа № 102/18-06/6/13
Суддя: Грибан І.О.
Дата ухвалення: 2014-07-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 102/18-06/6/13
Головуючий у 1-й інстанції: Наріжний
Суддя-доповідач:
У Х В А Л А

Іменем України

10 липня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

Головуючий-суддя Грибан
І.О.

судді
Беспалов О.О., Парінов А.Б.

за участі :

секретар с/з
Печенюк Р.В.

розглянув в судовому засіданні в м.
Києві апеляційні скарги Головного
управління Міндоходів у Київській
області, Міністерства доходів і зборів
України на постанову Господарського
суду Київської областi від 07 квітня 2014
року у справі за адміністративним
позовом ПАТ «Київобленерго» до
Головного управління Міндоходів у
Київській області, Міністерства
доходів і зборів України про визнання
недійсним податкового
повідомлення-рішення від 05.09.2005 року №
/0 та рішення від 01.02.2006 року №
797/6/25-0215 -

В С Т А Н О В И В :

Закрите акціонерне товариство «А.Е.С.
Київобленерго» звернулося в суд з
позовом про визнання недійсними
податкового повідомлення-рішення ДПА в
Київській області від 05.09.2005 року №
/0 та рішення ДПА України від
01.02.2006 року № 797/6/25-0215 про результати
розгляду повторних скарг.

Постановою Господарського суду
Київської областi від 07 квітня 2014 року
позов задоволено повністю.

Не погоджуючись з рішенням суду першої
інстанції відповідачі подали
апеляційні скарги, в яких зазначають
про порушення судом першої інстанції
матеріального права, просять
оскаржуване рішення скасувати та
ухвалити нове про відмову в
задоволенні позовних вимог.

На розгляд справи в апеляційному
порядку сторони, належним чином
повідомлені, не з'явилися. Колегія
суддів, враховуючи, що в матеріалах
справи міститься достатньо доказів для
з'ясування всіх обставин, вважає за
можливе здійснювати розгляд справи у
відсутності сторін.

В зв'язку з неявкою сторін, на підставі
ч.1 ст.41 КАС України фіксування судового
процесу технічними засобами не
здійснювалося.

Заслухавши суддю - доповідача,
дослідивши матеріали справи,
перевіривши доводи апеляційної скарги,
колегія суддів апеляційної інстанції
приходить до висновку, що апеляційна
скарга не підлягає до задоволення,
виходячи з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції
та вбачається з матеріалів справи,
актом Державної податкової
адміністрації в Київській області від
31.10.2002 р. № 131 «Про результати
документальної перевірки Відкритого
акціонерного товариства «А.Е.С.
Київобленерго» за період з 01.04.2001 р. по
01.07.2003 р.» зафіксовано порушення
позивачем пп 5.6.1, 5.6.2 п. 5.6 ст. 5 Закону
України «Про оподаткування прибутку
підприємств», оскільки позивачем
неправомірно віднесено до валових
витрат суми виплаченої соціальної
підтримки в розмірі 7387,5 тис. грн. (7045,9
тис. грн. - сума виплат та 341,6 тис. грн. -
нарахування на виплачену соціальну
підтримку).

На підставі вказаного Акту Державною
податковою адміністрацією в Київській
області прийнято податкове
повідомлення-рішення від 05.12.2002 р. №
38/32-1/1, у тому числі щодо визначення
податкового зобов'язання по податку на
прибуток у сумі 3324450 грн. (2216300 грн.
основного платежу та 1108150 грн. штрафних
санкцій), а також податкове
повідомлення-рішення від 05.12.2002 р. №
37/32-1/1, у тому числі щодо застосування
штрафних санкцій по податку на додану
вартість у сумі 1579,58 грн.

05.09.2005 р. Державною податковою
адміністрацією в Київській області
прийнято податкове
повідомлення-рішення № /0,
відповідно до якого, на підставі
підпункту 17.1.7 пункту 17.1 статті 17 Закону
України «Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед
бюджетами та державними цільовими
фондами» за затримку на 18 календарних
днів граничного строку сплати
узгодженої суми податкового
зобов'язання в розмірі 2216300 грн. позивач
зобов'язаний сплатити штраф в розмірі 10
% у сумі 221630 грн.

Рішенням Державної податкової
адміністрації України від 01.02.2006 р. №
797/6/25-0215 про результати розгляду
повторних скарг, оскаржуване податкове
повідомлення-рішення від 05.09.2005 р. №
/0 залишено без змін.

Задовольняючи позовні вимоги суд
першої інстанції виходив з того, що
відповідачами не доведено факту
порушення позивачем норм чинного
законодавства та правомірності
винесення оскаржуваного
повідомлення-рішення та рішення від
01.02.2006 р. № 797/6/25-0215 про результати
розгляду повторних скарг.

Надаючи правову оцінку обставинам
справи колегія суддів звертає увагу на
наступне.

Відповідно до положень підпункту 17.1.7
пункту 17.1 статті 17 Закону України «Про
порядок погашення зобов'язань
платників податків перед бюджетами та
державними цільовими фондами» (в
редакції, чинній на момент виникнення
спірних правовідносин), у разі коли
платник податків не сплачує узгоджену
суму податкового зобов'язання протягом
граничних строків, визначених цим
Законом, такий платник податку
зобов'язаний сплатити штраф.

Отже, для застосування передбаченого
зазначеним вище Законом штрафу
необхідна наявність двох підстав: 1)
наявність узгодженої суми податкового
зобов'язання; 2) несплата цієї
узгодженої суми податкового
зобов'язання при затримці: до 30
календарних днів, від 31 до 90
календарних днів включно, та при
затримці, що є більшою 90 календарних
днів, наступних за останнім днем
граничного строку сплати узгодженої
суми податкового зобов'язання.

Оскаржуваним податковим
повідомленням-рішенням № /0
позивача зобов'язано сплатити штраф в
розмірі 10 % у сумі 221630 грн., у зв'язку із
затримкою на 18 календарних днів
граничного строку сплати узгодженої
суми податкового зобов'язання в
розмірі 2216300 грн.

Судом першої інстанції встановлено, що
постановою Господарського суду міста
Києва від 28.11.2007 р. визнано недійсним
податкове повідомлення-рішення ДПА у
Київській області від 05.12.2002 р. № 38/32-1/1 в
частині визначення податкового
зобов'язання по податку на прибуток у
сумі 3324450 грн. (2216300 грн. основного
платежу та 1108150 грн. штрафних санкцій) у
зв'язку з тим, що позивачем правомірно
згідно пп. 5.6.1 п. 5.6 ст. 5 Закону України
«Про оподаткування прибутку
підприємств» віднесено до складу
валових витрат суми виплаченої
соціальної підтримки в розмірі 7387,5 тис.
грн. (7045,9 тис. грн. - сума виплат та 341,6
тис. грн. - нарахування на виплачену
соціальну підтримку).

Зазначена постанова залишена без змін
ухвалою Київського апеляційного
адміністративного суду від 28.09.2010 р. та
ухвалою Вищого адміністративного суду
України від 02.12.2013 р. № К-32889/10 та набрала
законної сили.

Отже, протиправність визначення
податкового зобов'язання по податку на
прибуток у сумі 3324450 грн. (2216300 грн.
основного платежу та 1108150 грн. штрафних
санкцій) встановлена рішенням суду в
справі між тими ж сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України,
обставини, встановлені судовим
рішенням в адміністративній, цивільній
або господарській справі, що набрало
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Частиною 1 ст. 255 КАС України визначено,
що постанова або ухвала суду, яка
набрала законної сили, є обов'язковою
для осіб, які беруть участь у справі,
для їхніх правонаступників, а також для
всіх органів, підприємств, установ та
організацій, посадових чи службових
осіб, інших фізичних осіб і підлягає
виконанню на всій території України.

Згідно абз. 6 підпункту 5.2.4 пункту 5.2
статті 5 Закону України «Про порядок
погашення зобов'язань платників
податків перед бюджетами та державними
цільовими фондами» (в редакції, чинній
на момент виникнення спірних
правовідносин) при зверненні платника
податків до суду з позовом щодо
визнання недійсним рішення
контролюючого органу податкове
зобов'язання вважається неузгодженим
до розгляду судом справи по суті та
прийняття відповідного рішення.

Посилання апелянта на рішення
Господарського суду м.Києва від 16.05.2005
року, яким на думку останнього
встановлено правомірність
донарахування податку на прибуток є
помилковим, оскільки ухвалою Вищого
адміністративного суду України від
25.01.2007 року, зазначене рішення в цій
частині скасовано, а справу направлено
на новий розгляд.

За таких підстав, колегія суддів вважає
неправомірним визначення податковим
органом позивачу штрафних санкцій
згідно оскаржуваного податкового
повідомлення-рішення, а висновки суду
першої інстанції про необхідність
задоволення позовних вимог -
обґрунтованими.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду першої
інстанції.

Оскільки судове рішення ухвалене судом
першої інстанції з дотриманням норм
матеріального та процесуального права,
на підставі повно і всебічно з'ясованих
обставин в справі, підтверджених
доказами, колегія суддів апеляційної
інстанції підстав для його скасування
не вбачає.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254
КАС України, суд -

УХВАЛИВ:

Апеляційні скарги Головного
управління Міндоходів у Київській
області, Міністерства доходів і зборів
України залишити без задоволення, а
постанову Господарського суду
Київської областi від 07 квітня 2014 року -
без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржена протягом двадцяти днів
шляхом подання касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий-суддя І.О.Грибан

Суддя
О.О.Беспалов

Суддя
А.Б.Парінов

Повний текст виготовлено - 10.07.2014 р.

.

Головуючий суддя
Грибан І.О.

Судді:
Беспалов О.О.

Парінов А.Б.