Справа № 826/13/14
Суддя: Кармазін О.А.
Дата ухвалення: 2014-07-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

826/13/14

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

10 липня 2014 року 15:25 № 826/13/14

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Кармазіна О.А., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом

Інспекції з питань захисту прав споживачів в АР Крим

до

Товариства з обмеженою відповідальністю «Дієса»

про

застосування заходів реагування,-

ВСТАНОВИВ:

Інспекція з питань захисту прав споживачів в АР Крим (надалі - Інспекція) звернулась до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом (надійшов до суду 02.01.2014 року) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Дієса» про застосування заходів реагування, а саме вжиття обмеження надання продукції на ринку шляхом тимчасової заборони надання продукції на ринку.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначає, що Інспекцією була проведена перевірка з питань перевірки характеристик продукції, що реалізується ТОВ «Дієса», за результатами якої встановлено невідповідність продукції п. 18, 19, 24 Технічного регламенту з електромагнітної сумісності обладнання та п. 7, 10, 11, 24 Технічного регламенту низьковольтного електричного обладнання, а саме в маркуванні продукції, її пакуванні, супровідній документації відсутній Національний знак відповідності, відсутня інформація про найменування та адресу уповноваженого представника продукції в Україні або імпортера, а також в маркуванні продукції нанесено Національний знак відповідності, який не відповідає опису.

На підставі встановлених порушень, як зазначає позивач, Інспекцією були винесенні проекти рішень про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів з встановленим терміном їх виконання 10 робочих днів, однак вказані проекти рішень відповідачем виконані не були. У зв’язку із наведеним та з посиланням на ч. 5 ст. 4, ч. 2 ст. 33 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" та п. 5 ч. 1 ст. 183-2 Кодексу адміністративного судочинства України позивач звернувся до суду щодо тимчасової заборони надання продукції на ринку до повного приведення даної продукції у відповідності із встановленими вимогами.

Відповідач у поданих до суду запереченнях проти позову заперечує, вважає позов безпідставним та необґрунтованим, у зв’язку з чим у задоволенні позову просить відмовити.

В судове засідання 09.07.2014 року представник позивача не з’явився, у позовній заяві просив розглядати справу в порядку скороченого провадження, що по суті вказує на бажання позивача розглядати справу за його відсутності, що, крім іншого, вбачається також із клопотання від 28.01.2014 р. щодо неможливості забезпечити участь представника у судовому засіданні. При цьому, копія ухвали судді від 18.06.2014 року про призначення судового засідання направлялась позивачу електронною поштою та через оператора експрес-доставки «Нова Пошта», однак із незалежних від суду причин не була вручена позивачу. Окрім того, з метою забезпеченні представництва інтересів позивача у зв’язку з розглядом справи, копія ухвали суду була направлена на адресу Державної інспекції України з питань захисту прав споживачів та отримана нею 20.06.2014 року, докази чого долучені до матеріалів справи. Тобто, судом вчинені всі можливі заходи для належного повідомлення позивача про розгляд справи.

В судове засідання 09.07.2014 року відповідач також не з’явився, хоча про дату та час судового засідання був повідомлений належним чином та завчасно, враховуючи що, а також відсутність підстав для відкладення розгляду справи, строки розгляду справи, та те, що явка відповідача не визнавалася обов’язковою, на підставі ч. 4 ст. 128 КАС України судом в судовому засіданні 09.07.2014 року ухвалено здійснювати розгляд даної справи без участі представника відповідача за наявними матеріалами справи.

За таких обставин та враховуючи, що з позову та письмових пояснень позивача вбачається поведінка та воля позивача, спрямовані на розгляд справи по суті, а отже, враховуючи встановлені строки розгляду справи, отримання судом необхідних та достатніх матеріалів для розгляду справи по суті, виходячи з того, що явка позивача не визнавалася обов’язковою, а також беручи до уваги відсутність клопотань про відкликання позову, залишення його без розгляду або про відмову від позову, на підставі ч. 6 ст. 128 КАС України судом ухвалено про продовження розгляду справи в порядку письмового провадження.

У той же час, вже після закриття судового засідання, а саме 09.07.2014 року об 15:14 год., на електронну адресу суду надійшло клопотання від відповідача про відкладення розгляду справи на іншу дату. При цьому, у клопотанні не зазначено жодних причин неможливості прибуття у судове засідання та не наведено жодних доказів поважності причин неприбуття представника відповідача до суду. З огляду на наведене суд прийшов до висновку про необґрунтованість клопотання відповідача та можливість продовження розгляду справи в порядку письмового провадження.

Розглянувши подані документи і матеріали, з’ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Посадовими особами Інспекції з питань захисту прав споживачів в АР Крим проведено перевірку характеристик продукції у магазині побутової техніки «Ельдорадо», який знаходиться за адресою: м. Ялта, вул. Більшовицька, 10 та належить Товариству з обмеженою відповідальністю «Дієса» (юридична адреса: м. Київ, вул. Червоноармійська, 45). За результатами перевірки складено Акт перевірки від 02 грудня 2013 року № 000187.

В ході проведення перевірки Інспекцією встановлено порушення позивачем вимог п. 18, 19, 24 Технічного регламенту з електромагнітної сумісності обладнання, затв. постановою КМУ № 785 від 29.07.2009, а також п. 7, 10, 11, 24 Технічного регламенту низьковольтного електричного обладнання, затв. постановою КМУ № 1149 від 29.10.2009.

Зокрема, перевіркою встановлено, що в маркуванні продукції, її пакуванні, супровідній документації відсутній Національний знак відповідності, відсутня інформація про найменування та адресу уповноваженого представника продукції в Україні або імпортера, а також в маркуванні продукції нанесено Національний знак відповідності, який не відповідає опису.

Перелік продукції щодо якої встановлено порушення зазначений у табличному вигляді в Акті перевірки.

На підставі Акту перевірки Інспекцією прийнято проекти рішень про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів, відповідно до яких вирішено вжити обмежувальний (корегувальний) захід у вигляді обмеження надання продукції на ринку шляхом тимчасової заборони надання продукції на ринку, а також у вигляді обмеження надання продукції на ринку шляхом приведення продукції у відповідність із встановленими вимогами. Зазначені рішення отримані ТОВ «Дієса» 06.12.2013 року.

З матеріалів справи вбачається, що відповідачем 16.12.2013 року було подано до Держспоживінспекції в АР Крим заперечення до проектів рішень про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів та Акту перевірки, у зв’язку з чим, як вбачається із викладених у позові доводів позивача, Інспекція прийшла до висновку про невиконання відповідачем зазначених рішень.

23.12.2013 року Інспекцією прийнято рішення про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів № 52, відповідно до якого вирішено вжити обмежувальний (корегувальний) захід у вигляді обмеження надання продукції на ринку шляхом приведення продукції у відповідність із встановленими вимогами.

Враховуючи вищенаведені обставини, позивач, посилаючись на ч. 5 ст. 4, ч. 2 ст. 33 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" та п. 5 ч. 1 ст. 183-2 Кодексу адміністративного судочинства України, звернувся до суду щодо тимчасової заборони надання продукції на ринку до повного приведення даної продукції у відповідності із встановленими вимогами.

Вирішуючи спір по суті суд виходить з наступного.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадови особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 1 Закону України від 5 квітня 2007 року № 877-V "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" (далі – Закон № 877-V) визначено, що державний нагляд (контроль) – це діяльність уповноважених законом центральних органів виконавчої влади, їх територіальних органів, державних колегіальних органів, органів виконавчої влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування (далі - органи державного нагляду (контролю)) в межах повноважень, передбачених законом, щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства суб'єктами господарювання та забезпечення інтересів суспільства, зокрема належної якості продукції, робіт та послуг, прийнятного рівня небезпеки для населення, навколишнього природного середовища.

Заходами державного нагляду (контролю) – є планові та позапланові заходи, які здійснюються шляхом проведення перевірок, ревізій, оглядів, обстежень та інших дій.

Спосіб здійснення державного нагляду (контролю) - процедура здійснення державного нагляду (контролю), визначена законом.

Частиною 4 ст. 4 Закону № 877-V визначено, що виключно законами встановлюються, зокрема:

органи, уповноважені здійснювати державний нагляд (контроль) у сфері господарської діяльності;

види господарської діяльності, які є предметом державного нагляду (контролю);

повноваження органів державного нагляду (контролю) щодо зупинення виробництва (виготовлення) або реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг;

вичерпний перелік підстав для зупинення господарської діяльності;

спосіб здійснення державного нагляду (контролю);

санкції за порушення вимог законодавства і перелік порушень, які є підставою для видачі органом державного нагляду (контролю) припису, розпорядження або іншого розпорядчого документа.

При цьому зазначено, що орган державного нагляду (контролю) не може здійснювати державний нагляд (контроль) у сфері господарської діяльності, якщо закон прямо не уповноважує такий орган на здійснення державного нагляду (контролю) у певній сфері господарської діяльності та не визначає повноваження такого органу під час здійснення державного нагляду (контролю).

Згідно ч. 5 ст. 4 Закону № 877-V повне або часткове зупинення виробництва (виготовлення) або реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг допускається за постановою адміністративного суду, ухваленою за результатами розгляду позову органу державного нагляду (контролю) щодо застосування заходів реагування. Вжиття інших заходів реагування, передбачених законом, допускається за вмотивованим письмовим рішенням керівника органу державного нагляду (контролю) чи його заступника, а у випадках, передбачених законом, - із наступним підтвердженням обґрунтованості вжиття таких заходів адміністративним судом.

Якщо законом передбачено, що обґрунтованість вжиття органом державного нагляду (контролю) заходів реагування має бути підтверджена судом, орган державного нагляду (контролю) звертається до адміністративного суду з адміністративним позовом не пізніше наступного робочого дня з дня видання (прийняття) відповідного розпорядчого документа.

В контексті наведеного слід зазначити, що відповідно до ст. 1832 Кодексу адміністративного судочинства України до адміністративних справ щодо застосування у випадках, передбачених законом, заходів реагування у сфері державного нагляду (контролю), якщо вони можуть бути застосовані виключно за судовим рішенням, застосовується скорочене провадження.

Суд звертає увагу, що відповідно до ч. 7 ст. 7 Закону № 877-V на підставі акта, складеного за результатами здійснення заходу, в ході якого виявлено порушення вимог законодавства, орган державного нагляду (контролю) за наявності підстав для повного або часткового зупинення виробництва (виготовлення), реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг звертається у порядку та строки, встановлені законом, з відповідним позовом до адміністративного суду. У разі необхідності вжиття інших заходів реагування орган державного нагляду (контролю) протягом п'яти робочих днів з дня завершення здійснення заходу державного нагляду (контролю) складає припис, розпорядження, інший розпорядчий документ щодо усунення порушень, виявлених під час здійснення заходу, а у випадках, передбачених законом, також звертається у порядку та строки, встановлені законом, до адміністративного суду з позовом щодо підтвердження обґрунтованості вжиття до суб'єкта господарювання заходів реагування, передбачених відповідним розпорядчим документом.

В свою чергу Закон України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції» від 02.12.2010 року № 2735-VІ (надалі Закон № 2735-VІ) встановлює правові та організаційні засади здійснення державного ринкового нагляду і контролю нехарчової продукції.

Так, з метою здійснення ринкового нагляду органи ринкового нагляду в межах сфер їх відповідальності, зокрема, приймають у випадках та порядку, визначених цим Законом, рішення про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів, здійснюють контроль стану виконання суб'єктами господарювання цих рішень (п. 6 ч. 1 ст. 11 Закону № 2735-VІ).

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 22 Закону № 2735-VІ, заходами ринкового нагляду є, у тому числі, обмежувальні (корегувальні) заходи, що включають: обмеження надання продукції на ринку; заборону надання продукції на ринку; вилучення продукції з обігу; відкликання продукції.

Водночас, відповідно до ч. 3 ст. 29 Закону № 2735-VІ, у разі якщо органом ринкового нагляду встановлено, що неналежно застосовано Національний знак відповідності, не нанесено Національний знак відповідності, якщо його нанесення передбачено технічним регламентом на відповідну продукцію, не складено декларацію про відповідність, якщо її складання передбачено технічним регламентом на відповідну продукцію, декларацію про відповідність складено з порушенням встановлених вимог або органу ринкового нагляду не надано чи надано технічну документацію на відповідну продукцію не в обсязі, передбаченому технічним регламентом, орган ринкового нагляду невідкладно вимагає від відповідного суб'єкта господарювання вжити протягом визначеного строку заходів щодо приведення такої продукції у відповідність із встановленими вимогами.

У разі якщо органом ринкового нагляду за результатами аналізу повідомлення відповідного суб'єкта господарювання про виконання ним рішення про усунення невідповідності продукції встановленим вимогам та/або перевірки стану виконання суб'єктом господарювання цього рішення, проведених відповідно до статті 34 цього Закону, встановлено, що невідповідність продукції встановленим вимогам не усунено або усунено частково, орган ринкового нагляду відповідно до затвердженої Кабінетом Міністрів України методики вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів вживає таких обмежувальних (корегувальних) заходів: обмеження, заборона надання продукції на ринку, вилучення продукції з обігу, відкликання продукції (ч. 4 ст. 29 Закону № 2735-VІ).

При цьому, згідно положень ст. 30 Закону № 2735-VІ, обмеження надання продукції на ринку здійснюються, зокрема, шляхом тимчасової заборони надання продукції на ринку.

Тимчасова заборона надання продукції на ринку застосовується органами ринкового нагляду у разі прийняття ними рішення про: відбір зразків продукції для проведення їх експертизи (випробування) - на строк проведення експертизи (випробування); приведення продукції у відповідність із встановленими вимогами - на строк дії відповідного обмеження (ч. 5 ст. 30 Закону № 2735-VІ).

Рішення про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів, внесення змін до таких рішень чи їх скасування приймаються керівниками органів ринкового нагляду або їх заступниками відповідно до їх повноважень, визначених законами України (ч. 4 ст. 33 Закону № 2735-VІ).

В даному випадку, як вбачається з матеріалів справи, Інспекція звертається до суду в порядку п. 5 ч. 1 ст. 183-2 КАС України та просить застосувати до ТОВ «Дієса» обмежувальні (корегувальні) заходи та тимчасово заборонити надання продукції на ринку до повного приведення даної продукції у відповідність із встановленими вимогами.

У взаємозв’язку з вищенаведеним, слід зазначити, що п. 5 ч.1 ст.183-2 КАС України, на підставі якого звертається позивач з даним адміністративним позовом, передбачає застосування скороченого провадження в адміністративних справах щодо застосування у випадках, передбачених законом, заходів реагування у сфері державного нагляду (контролю), якщо вони можуть бути застосовані виключно за судовим рішенням.

Враховуючи вищевикладене у сукупності, проаналізувавши вищенаведені норми чинного законодавства та матеріали справи, суд приходить до висновку, що позивач, звертаючись до суду на підставі вказаної вище норми Кодексу адміністративного судочинства України, не зазначає, якою саме правовою нормою законодавства України закріплено виключне право суду на застосування заходів реагування у сфері державного нагляду (контролю) у вигляді заборони надання продукції на ринку.

Натомість, як випливає з наведених вище норм Закону України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції», що містить спеціальні правові норми щодо вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів, заявлений у позовній заяві обмежувальний захід, а саме: у вигляді тимчасової заборони надання продукції на ринку, може бути вжитий керівниками органів ринкового нагляду або їх заступниками відповідно до їх повноважень, визначених законами України.

До того ж, з матеріалів справи вбачається, що позивачем прийнято Проекти рішень про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів в порядку ст. 33 Закону № 2735-VІ.

За таких обставин, звернення позивача до суду на підставі п.5 ч.1 ст.183-2 Кодексу адміністративного судочинства України є необґрунтованим, а тому суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для звернення позивача із даним адміністративним позовом.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов’язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 2 ст. 71 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст. 71 КАС кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про недоведеність позивачем нормативно встановлених підстав, які б давали позивачу можливість звернення до адміністративного суду із даним позовом щодо застосування заходів реагування, а відтак суд не вбачає підстав для задоволення даного позову.

Керуючись вимогами ч. 2 ст.11, статей 69-71, 158-163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва,-

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні адміністративного позову Інспекції з питань захисту прав споживачів в АР Крим – відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України. Постанова може бути оскаржена за правилами, встановленими ст. ст. 185-187 КАС України.

Суддя О.А. Кармазін