Справа № 815/2225/14
Суддя: Білостоцький О. В.
Дата ухвалення: 2014-07-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/2225/14
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2014 року
м.Одеса

Одеський окружний адміністративний
суд у складі:

Головуючого судді:
Білостоцького О.В.

При секретарі:
Солдатовій О.С.

За участю сторін:

Представника позивача:
ОСОБА_1

Представника відповідача:
Аксанюк Л.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом ОСОБА_3 до управління
Пенсійного фонду України в
Приморському районі м. Одеси, третя
особа, яка не заявляє самостійних вимог
на предмет спору - державна податкова
інспекція у Приморському районі
м.Одеси Головного управління
Міндоходів в Одеській області, про
зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернувся до Одеського
окружного адміністративного суду з
адміністративним позовом до
управління Пенсійного фонду України в
Приморському районі м.Одеси, третя
особа, яка не заявляє самостійних вимог
на предмет спору - державна податкова
інспекція у Приморському районі
м.Одеси Головного управління
Міндоходів в Одеській області, про
зобов'язання звільнити ОСОБА_3 від
сплати єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на підставі ч.4
ст.4 Закону України «Про збір та облік
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування» як
особу, що перебуває на пенсії за
вислугою років та обрала спрощену
систему оподаткування.

В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначає, що оскільки він є пенсіонером
за вислугою років відповідно до Закону
України «Про пенсійне забезпечення
військовослужбовців та осіб
начальницького і рядового складу
органів внутрішніх справ», то як
фізична особа-підприємець, що
перебуває на спрощеній системі
оподаткування згідно вимог чинного
пенсійного законодавства України,
повинен бути звільнений управлінням
Пенсійного фонду України в
Приморському районі м. Одеси від сплати
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування.

Представник позивача у судовому
засіданні, посилаючись на
обґрунтування, викладені у
адміністративному позові, підтримав
уточнені позовні вимоги та просив їх
задовольнити.

Представник відповідача позовні
вимоги не визнала з підстав, викладених
у запереченнях на адміністративний
позов (а.с. 35-39), зазначивши, що фізичні
особи-підприємці, які отримують пенсію
за вислугу років відповідно до Закону
України «Про пенсійне забезпечення
військовослужбовців та осіб
начальницького і рядового складу
органів внутрішніх справ», не
звільняються від сплати єдиного
внеску.

Третя особа до суду не з`явилась, про
дату, час та місце слухання справи була
повідомлена належним чином та
своєчасно, а тому на підставі положень
статті 128 КАС України, справа слухалась
за відсутності її представника за
наявними в справі доказами.

Заслухавши пояснення представників
позивача та відповідача, з'ясувавши
фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, оцінивши докази, які
мають юридичне значення для розгляду
справи і вирішення спору по суті, суд
вважає, що позовні вимоги ОСОБА_3 не
підлягають задоволенню з наступних
підстав.

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, з 31.05.2001 року
зареєстрований виконавчим комітетом
Одеської міської ради як фізична
особа-підприємець та відповідно до
свідоцтва платника єдиного податку
серії НОМЕР_1 з 01.01.2012 року перебуває на
спрощеній системі оподаткування (а.с. 10,
11).

Крім того, ОСОБА_3 перебуває на обліку в
управлінні Пенсійного фонду України в
Приморському районі м.Одеси з питань
пенсійного забезпечення
військовослужбовців та деяких інших
категорій громадян та отримує пенсію
за вислугою років, що підтверджується
пенсійним посвідченням від 27.01.1998 року
серії НОМЕР_2 (а.с. 9).

Відповідно до п.2 ч.1 ст.1 Закону України
«Про збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» від 08.07.2010 року
№2464-VI (далі Закон України № 2464-VI) єдиний
внесок на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування (далі - єдиний
внесок) - консолідований страховий
внесок, збір якого здійснюється до
системи загальнообов'язкового
державного соціального страхування в
обов'язковому порядку та на регулярній
основі з метою забезпечення захисту у
випадках, передбачених законодавством,
прав застрахованих осіб та членів
їхніх сімей на отримання страхових
виплат (послуг) за діючими видами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування.

Згідно п.4 ч.1 ст.4 Закону України № 2464-VI
платниками єдиного внеску є фізичні
особи - підприємці, в тому числі ті, які
обрали спрощену систему оподаткування,
та члени сімей цих осіб, які беруть
участь у провадженні ними
підприємницької діяльності

Законом України від «Про внесення змін
до Податкового кодексу України та
деяких інших законодавчих актів
України щодо вдосконалення окремих
норм Податкового кодексу України» від
07.07.2011 року № 3609-VI, який набув чинності з
06 серпня 2011 року, статтю 4 Закону
України № 2464-VI було доповнено частиною
четвертою, якою встановлено, що особи,
зазначені у пункті 4 частини першої
цієї статті, які обрали спрощену
систему оподаткування, звільняються
від сплати за себе єдиного внеску, якщо
вони є пенсіонерами за віком або
інвалідами та отримують відповідно до
закону пенсію або соціальну допомогу.
Такі особи можуть бути платниками
єдиного внеску виключно за умови їх
добровільної участі у системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування.

Аналіз ч.4 ст.4 Закону України «Про збір
та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» свідчить про
те, що для звільнення від сплати
єдиного внеску, особа повинна бути
пенсіонером за віком або інвалідом та
отримувати відповідно до зазначеного
Закону пенсію або соціальну допомогу.

Відповідно до Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» від 09.07.2003 року №1058-ІV
(далі Закон України № 1058-ІV) пенсіонер -
особа, яка відповідно до цього Закону
отримує пенсію, довічну пенсію, або
члени її сім'ї, які отримують пенсію в
разі смерті цієї особи у випадках,
передбачених цих Законом.

Статтею 9 Закону України №1058-ІV
передбачені такі види пенсійних
виплат: пенсія за віком, пенсія з
інвалідності внаслідок загального
захворювання (у тому числі каліцтва, не
пов'язаного з роботою, інвалідності з
дитинства) та пенсія у зв'язку з втратою
годувальника.

Умови призначення пенсії за віком
визначені статтею 26 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування».

Згідно вимог ст. 26 Закону України №1058-ІV
особи мають право на призначення
пенсії за віком після досягнення віку 60
років та за наявності страхового стажу
не менше 15 років.

Абзацом 7 ч. 2 ст. 5 Закону України №1058-ІV
визначено, що виключно цим Законом
визначаються умови набуття права та
порядок визначення розмірів пенсійних
виплат.

Відповідно до п.16 розділу XV «Прикінцеві
положення» Законів України №1058-ІV до
приведення законодавства України у
відповідність із цим Законом закони
України та інші нормативно-правові
акти застосовуються в частині, що не
суперечить цьому Закону. Положення
Закону України «Про пенсійне
забезпечення» від 05.11.1991 року №1788-XII
(далі Закон України № 1788-XII)
застосовуються в частині визначення
права на пенсію за віком на пільгових
умовах і за вислугу років.

Згідно ст.2 Закону України №1788-XII за цим
Законом призначаються, зокрема трудові
пенсії: за віком; по інвалідності; в
разі втрати годувальника; за вислугу
років.

У відповідності до ст.12 зазначеного
Закону право на пенсію за віком мають
чоловіки - після досягнення 60 років і
при стажі не менше 25 років; жінки - після
досягнення 55 років і при стажі роботи
не менше 20 років. При цьому, одним з
різновидів пенсії за віком є пенсія за
віком на пільгових умовах, передбачена
ст. 13 Закону України «Про пенсійне
забезпечення».

Частиною 1 ст.1 Закону України «Про
пенсійне забезпечення осіб, звільнених
з військової служби, та деяких інших
осіб» від 09.04.1992 року №2262-XII (далі Закон
України № 2262-XII) передбачено, що особи
офіцерського складу, прапорщики і
мічмани, військовослужбовці
надстрокової служби та військової
служби за контрактом, особи, які мають
право на пенсію за цим Законом, при
наявності встановленої цим Законом
вислуги на військовій службі, службі в
органах внутрішніх справ і в державній
пожежній охороні, службі в Державній
службі спеціального зв'язку та захисту
інформації України, в органах і
підрозділах цивільного захисту,
податкової міліції, Державної
кримінально-виконавчої служби України
мають право на довічну пенсію за
вислугу років.

Згідно ч.1 ст.5 Закону України №2262-XII
особам, звільненим з військової служби,
іншим особам, які мають право на пенсію
за цим Законом, та членам їх сімей може
призначатися (за їх бажанням) пенсія на
умовах і в порядку, передбачених
Законом України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування».

Системний аналіз вищенаведених норм
пенсійного законодавства свідчить про
те, що пенсія за вислугу років не є
різновидом пенсії за віком, а є
різновидом трудової пенсії.

Таким чином, оскільки позивач не є
пенсіонером за віком, а отримує пенсію
за вислугу років відповідно до Закону
України «Про пенсійне забезпечення
осіб, звільнених з військової служби,
та деяких інших осіб», суд вважає, що на
нього розповсюджується обов'язок зі
сплати єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування відповідно до
Закону України «Про збір та облік
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування».

Така думка суду узгоджується з
правовою позицією Вищого
адміністративного суду України з цього
питання, викладеною в ухвалах від 20.02.2014
року у справі №К/800/41210/13, від 15.01.2014 року
у справі №К/9991/67854/12, від 19.12.2013 року у
справі №К/800/34397/13.

Статтею 71 КАС України встановлено, що
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення.

Згідно зі ст. 159 КАС України судове
рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин в адміністративній
справі, підтверджених тими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов
висновку, що позовні вимоги ОСОБА_3 про
зобов'язання управління Пенсійного
фонду України у Приморському районі
м.Одеси звільнити його від сплати
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування на
підставі ч.4 ст.4 Закону України «Про
збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» задоволенню не
підлягають.

Крім того, при прийнятті рішення у
справі суд також виходить з того, що
відповідно до принципів
адміністративного судочинства у
судовому порядку підлягають захисту
порушені чи оспорюванні права, тобто
суд не може захистити право особи, яке
на її думку може бути порушене в
майбутньому. Позовні вимоги
зобов'язання управління Пенсійного
фонду України у Приморському районі
м.Одеси звільнити його від сплати
єдиного внеску є вимогами щодо захисту
його прав, свобод та інтересів на
майбутнє, а тому їх задоволення
призвело б до порушення норм
процесуального права.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 2, 7-14, 122, 158-163, 186, 254 КАС України,
суд, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні адміністративного
позову ОСОБА_3 до управління Пенсійного
фонду України в Приморському районі
м.Одеси, третя особа, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору -
державна податкова інспекція у
Приморському районі м.Одеси Головного
управління Міндоходів в Одеській
області, про зобов'язання вчинити певні
дії - відмовити у повному обсязі.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку шляхом подачі в
Одеський окружний адміністративний
суд апеляційної скарги на постанову
суду протягом десяти днів з дня її
проголошення, а у разі застосування
судом частини третьої статті 160 КАС
України - з дня отримання копії
постанови. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до Одеського апеляційного
адміністративного суду.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги на постанову, встановленого
статтею 186 КАС України, якщо таку скаргу
не було подано.

Повний текст постанови виготовлений та
підписаний суддею 01 липня 2014 року.

Суддядпис/
Білостоцький О.В.

Відмовити у задоволенні позовних
вимог.

01 липня 2014 року.