Справа № 806/1785/14
Суддя: Капустинський М.М.
Дата ухвалення: 2014-07-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції:
Суддя-доповідач:Капустинський М.М.
УХВАЛА

іменем України

"08" липня 2014 р.
Справа № 806/1785/14

Житомирський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді
Капустинського М.М.

суддів:
Мацького Є.М.

Шидловського В.Б.,

при секретарі
Волянській О.В. ,

за участю представника апелянта та
Позивача, розглянувши у відкритому
судовому засіданні апеляційну скаргу
Головного управління Держземагенства
у Житомирській області на постанову
Житомирського окружного
адміністративного суду від "12" травня
2014 р. у справі за позовом ОСОБА_3 до
Головного управління Держземагенства
у Житомирській області про визнання
дій протиправними та зобов'язання
вчинити дії ,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернувся до суду з вказаним
позовом, в якому просив визнати
вимагання Головним управлінням
Держземагенства в Житомирській
області додаткових документів за його
клопотанням від 25.03.2013 року, які не
передбачені ст.123 Земельного кодексу
України, протиправними. Просив,
зобов"язати Головне управління
Держземагенства в Житомирській
області розглянути його клопотання від
25.03.2014 року та прийняти рішення згідно
чинного законодавства.

Постановою Житомирського окружного
адміністративного суду від 12 травня 2014
року позов задоволено.

Визнати протиправними дії Головного
управління Держземагентства у
Житомирській області щодо вимагання у
ОСОБА_3 документів, які не передбачені
ст.123 Земельного кодексу України.

Зобов"язано Головне управління
Держземагентства у Житомирській
області повторно розглянути
клопотання ОСОБА_3 від 25.03.2014 року та
прийняти рішення відповідно до
законодавства.

Не погодившись з прийнятим судовим
рішенням, Відповідачем у справі подано
до суду апеляційну скаргу в якій,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального права просили скасувати
зазначену постанову та прийняти нову -
про відмову в задоволенні позову.

Вислухавши пояснення представника
апелянта та Позивача, дослідивши
наявні матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Правовідносини, що виникли між
сторонами регулюються Земельним
кодексом України від 25.10.2001 року №2768-III
зі змінами і доповненнями (далі -
Кодекс ).

Статтею 122 ЗК України визначено
повноваження органів виконавчої влади,
Верховної Ради Автономної Республіки
Крим, органів місцевого самоврядування
щодо передачі земельних ділянок у
власність або у користування.

Зокрема, згідно ч.4 цієї статті
центральний орган виконавчої влади з
питань земельних ресурсів у галузі
земельних відносин та його
територіальні органи передають
земельні ділянки
сільськогосподарського призначення
державної власності, крім випадків,
визначених частиною восьмою цієї
статті, у власність або у користування
для всіх потреб.

Відповідно до ч. 2 ст. 123 ЗК України
визначено, що особа, зацікавлена в
одержанні у користування земельної
ділянки із земель державної або
комунальної власності за проектом
землеустрою щодо її відведення,
звертається з клопотанням про надання
дозволу на його розробку до
відповідного органу виконавчої влади
або органу місцевого самоврядування,
які відповідно до повноважень,
визначених статтею 122 цього Кодексу,
передають у власність або користування
такі земельні ділянки.

У клопотанні зазначаються орієнтовний
розмір земельної ділянки та її цільове
призначення. До клопотання додаються
графічні матеріали, на яких зазначено
бажане місце розташування та розмір
земельної ділянки, письмова згода
землекористувача, засвідчена
нотаріально (у разі вилучення
земельної ділянки). Верховній Раді
Автономної Республіки Крим, Раді
міністрів Автономної Республіки Крим,
органам виконавчої влади або органам
місцевого самоврядування, які
передають земельні ділянки державної
чи комунальної власності у
користування відповідно до
повноважень, визначених статтею 122
цього Кодексу, забороняється вимагати
додаткові матеріали та документи, не
передбачені цією статтею.

Аналіз зазначених норм Кодексу дає
підстави для висновку, що для одержання
у користування земельної ділянки із
земель державної або комунальної
власності особі достатньо подати
відповідне клопотання із зазначенням
орієнтовного розміру земельної
ділянки та її цільового призначення, а
також графічні матеріали, на яких
зазначено бажане місце розташування та
розмір земельної ділянки. Перелік
даних документів є виключним та
розширеному тлумаченню не підлягає.
Крім того, дана норма містить пряму
заборону вимагати додаткові документи.

Встановлено, що 25.03.2014 року ОСОБА_3
звернувся до Головного управління
Держземагенства в Житомирській
області на підставі ст.ст. 122,123,124,134
Земельного кодексу України з
клопотанням про надання дозволу на
розробку проекту землеустрою
земельної ділянки орієнтовною площею
262 га із земель запасу та резерву
Ставищанської сільської ради
Брусилівського району Житомирської
області. До вказаного клопотання ним
додані графічні матеріали із
зазначенням бажаного місця
розташування та розміру земельної
ділянки. Листом від 07.04.2014 року №
19-6-0.21-1990/2-14, відповідач повідомив, що до
даного клопотання необхідно долучити
належним чином оформлені графічні
матеріали, документи, що підтверджують
досвід роботи в сільському
господарстві або наявність освіти,
здобутої в аграрному навчальному
закладі, а також копії паспорта та
індифікаційного коду. При цьому
відповідач у свої відповіді посилався
на ст.7 Закону України "Про фермерське
господарство", якою визначено даний
перелік документів.

Колегія суддів вважає, що такі дії
відповідача суперечать ст.123 ЗК
України, оскільки зазначеною статтею
заборонено вимагати додаткові
документи.

Крім того, такі дії відповідача
суперечать вимогам ч.3 ст.2 КАС України з
огляду на наступне.

Статтею 7 Закону України "Про
фермерське господарство" від 19.06.2003
року №973-IV визначено порядок надання
(передачі) земельних ділянок для
ведення фермерського господарства

Зокрема, ч.1 цієї статті передбачено, що
для отримання (придбання) у власність
або в оренду земельної ділянки
державної власності з метою ведення
фермерського господарства громадяни
звертаються до відповідної районної
державної адміністрації. Для отримання
у власність або в оренду земельної
ділянки із земель комунальної
власності з метою ведення фермерського
господарства громадяни звертаються до
місцевої ради.

У заяві зазначаються: бажаний розмір і
місце розташування ділянки, кількість
членів фермерського господарства та
наявність у них права на безоплатне
одержання земельних ділянок у
власність, обґрунтування розмірів
земельної ділянки з урахуванням
перспектив діяльності фермерського
господарства. До заяви додаються
документи, що підтверджують досвід
роботи у сільському господарстві або
наявність освіти, здобутої в аграрному
навчальному закладі.

Перелік документів, що підтверджують
досвід роботи у сільському
господарстві, затверджується
Кабінетом Міністрів України за
поданням центрального органу
виконавчої влади, що забезпечує
формування державної аграрної
політики.

Аналізуючи зазначені норми, суд першої
інстанції дійшов висновку, що ними
врегульовано відносини, які виникають
лише між громадянами та районними
державними адміністраціями чи
місцевими радами з питань отримання в
оренду земельної ділянки.

Тобто, дана норма не поширює свою дію
на відносини, які виникли між ОСОБА_3 та
Головним управлінням Держземагенства
в Житомирській області, оскільки
останній не наділений повноваженнями
вимагати додаткові документи, що не
передбачені ст.123 Земельного кодексу
України.

Суд першої інстанції дійшов висновку,
що відповідач, не розглянувши належним
чином клопотання ОСОБА_3 від 25.03.2014 року
та не прийнявши рішення відповідно до
законодавства, порушив його право на
отримання земельної ділянки в оренду.

За таких підстав, колегія суддів
вважає, що суд першої інстанції
правомірно зобов"язав відповідача
повторно розглянути клопотання ОСОБА_3
від 25.03.2014 року з прийняттям рішення
відповідно до законодавства.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду першої
інстанції.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Головного
управління Держземагенства у
Житомирській області залишити без
задоволення, а постанову
Житомирського окружного
адміністративного суду від "12" травня
2014 р. без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів з дня складання
її в повному обсязі шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя
М.М. Капустинський

судді:
Є.М. Мацький

В.Б. Шидловський

З оригіналом згідно: суддя
________________________________ М.М. Капустинський

Повний текст cудового рішення
виготовлено "08" липня 2014 р.

Роздруковано та надіслано: (рек. з пов.
про вруч.)

1- в справу:

2 - позивачу ОСОБА_3 АДРЕСА_1

3- відповідачу Головне управління
Держземагенства у Житомирській
області вул. Довженка,45,м.Житомир,10002

- ,