Справа № 825/1897/14
Суддя: Лобан Д.В.
Дата ухвалення: 2014-07-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

03 липня 2014 року Чернігів
Справа №
825/1897/14

Чернігівський окружний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді
Лобана Д.В.,

при секретарі
Романенко Л.Л.,

за участю представників сторін

від позивача
Бороди А.В.,

від відповідача
Полегешко Л.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду справу за
адміністративним позовом товариства з
обмеженою відповідальністю «Транс
Лайн Груп» до Державної податкової
інспекції у м. Чернігові Головного
управління Міндоходів у Чернігівській
області про визнання протиправними дій
та зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою
відповідальністю «Транс Лайн Груп»
звернулось до суду з адміністративним
позовом про визнання протиправними дій
Державної податкової інспекції у м.
Чернігові Головного управління
Міндоходів у Чернігівській області
щодо зменшення товариству з обмеженою
відповідальністю «Транс Лайн Груп»
суми податкових зобов'язань з податку
на додану вартість всього на суму 718063,00
грн, визнання протиправними дій
Державної податкової інспекції у м.
Чернігові Головного управління
Міндоходів у Чернігівській області
щодо зменшення товариству з обмеженою
відповідальністю «Транс Лайн Груп»
суми податкового кредиту на суму 524129,00
грн, визнання протиправними дій
Державної податкової інспекції у м.
Чернігові Головного управління
Міндоходів у Чернігівській області
щодо коригування показників
податкової звітності товариства з
обмеженою відповідальністю «Транс
Лайн Груп» в інформаційній базі даних
«Податковий блок» та «Системі
автоматизованого співставлення
податкових зобов'язань та податкового
кредиту з податку на додану вартість в
розрізі контрагентів на рівні ДПА
України», на підставі висновків,
зроблених в акті про результати
документальної позапланової перевірки
№ 859/22/35884094 від 03.12.2013, зобов'язання
Державної податкової інспекції у м.
Чернігові Головного управління
Міндоходів у Чернігівській області
вилучити з інформаційної бази даних
«Податковий блок» та «Системи
автоматизованого співставлення
податкових зобов'язань та податкового
кредиту з податку на додану вартість в
розрізі контрагентів на рівні ДПА
України» інформацію, внесену на
підставі акту про результати
документальної позапланової перевірки
№ 859/22/35884094 від 03.12.2013, зобов'язання
Державної податкової інспекції у м.
Чернігові Головного управління
Міндоходів у Чернігівській області
відновити в інформаційній базі даних
«Податковий блок» та «Системі
автоматизованого співставлення
податкових зобов'язань та податкового
кредиту з податку на додану вартість в
розрізі контрагентів на рівні ДПА
України» дані податкової звітності ТОВ
«Транс Лайн Груп» шляхом внесення
показників, зазначених у податкових
деклараціях з податку на додану
вартість за період з грудня 2010 року по
березень 2011 року.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що у
період з 18.11.2013 по 22.11.2013, на підставі
направлень від 18.11.2013 № 999 та від 20.11.2013
№ 1027 працівниками Державної
податкової інспекції у м. Чернігові
(далі - ДПІ) була проведена
документальна позапланова виїзна
перевірка ТОВ «ТРАНС ЛАЙН ГРУП» (код за
) з питань правильності
нарахування та своєчасності сплати ПДВ
за грудень 2010 року по взаємовідносинам
з ТОВ «Дніпроторгінвест» (37212565), з ПП
«Екобудсер- віс-плюс» (35439746), з ТОВ
«Кастом-Контракт» (37193794), за серпень 2011
року по взаємовідносинам з ТОВ
«Форкліфтспецтех» (34731935), за липень 2013
року по взаємовідносинам з ТОВ «АНВІ
ГРУП» (37001649) та ПАТ «Кинотехпром» (14293201)
та податку на прибуток підприємства за
відповідні періоди з вищевказаними
контрагентами, за результатами якої
складено акт № 859/22/35884094 від 03.12.2013 (далі
- акт перевірки).

У висновках зазначеного акту перевірки
(с. 34) зазначається про порушення
платником податків вимог:

- п.п. 3.1.1, п. 3.1 ст. 3, п.п 7.3.1 п. 7.3, п.п. 7.7-1, п.
7.7 ст. 7 Закону України "Про податок на
додану вартість" № 168/97-ВР від 03.04.1997 зі
змінами та доповненнями, п. 44.1 ст. 44
Податкового кодексу України від 02.12.2010
№ 2755-VI (зі змінами та доповненнями)
платником завищено суму податкових
зобов'язань у загальній сумі 718063,00 грн,
в т.ч. за грудень 2010 року в сумі 280652,00
грн, за січень 2011 року в сумі 5224,00 грн, за
лютий 2011 року в сумі 126423,00 грн та за
березень 2011 року в сумі 305764,00 грн.

- п.п. 7.2.1, п.п 7.2.4 п. 7.2, п.п. 7.4.1, п.п. 7.4.5 п. 7.4
та п.п. 7.5.1 п. 7.5 ст. 7 Закону України "Про
податок на додану вартість" № 168/97-ВР
від 03.04.1997 зі змінами та доповненнями,
встановлено завищення розміру
податкового кредиту в загальній сумі
524129,00 грн, в т.ч. за грудень 2010 року в
сумі 524129,00 грн.

ТОВ «ТРАНС ЛАЙН ГРУП» не погоджується
із необґрунтованими висновками ДПІ,
викладеними в акті перевірки, та
вважає, що відповідачем вчинені
протиправні дії, спрямовані на
зменшення ТОВ «ТРАНС ЛАЙН ГРУП»:
податкових зобов'язань з податку на
додану вартість на суму 718063,00 грн,
податкового кредиту з податку на
додану вартість на суму 524129,00 грн.

Позивач вважає протиправними дії ДПІ у
м. Чернігові ГУ Міндоходів у
Чернігівській області, щодо зменшення
підприємству розміру податкових
зобов'язань та кредиту задекларованого
ним у відповідних періодах, оскільки
вони вчинені з порушенням
встановленого порядку, а в акті
викладені суб'єктивні висновки щодо
нереальності господарських операцій,
та ненадання документів для проведення
перевірки.

Також, вважає, що посадовими особами
ДПІ в акті перевірки зроблено
протиправний висновок про
неправомірне віднесення ТОВ «ТРАНС
ЛАЙН ГРУП» податкових сум/зобовязань,
що входять у вартість товарів
контрагентів, наданих на виконання
укладених з ним договорів. При цьому їх
позиція про те, що факт проведення
операцій, на виконання зазначених
договорів, не підтверджено належними
первинними документами, не відповідає
дійсності, а тому висновки ДПІ у м.
Чернігові, що викладені в акті, не
підкріплені жодним доказом і носять
характер суб'єктивних припущень, що
взагалі не передбачено чинним
законодавством та суперечить Порядку
оформлення результатів
документальних, перевірок з питань
дотримання податкового, валютного та
іншого законодавства затвердженим
Наказом ДПА України від 22.12.2010 за № 984
(далі - Порядок), зареєстрованим в
Міністерстві юстиції України 12 січня
2011 року за № 34/18772.

Угоди, які укладені між ТОВ «ТРАНС ЛАЙН
ГРУП» та його контрагентами не визнані
судом недійсними і їх недійсність
прямо не встановлена законом, у зв'язку
з чим існує презумпція правомірності
вказаних правочинів, а також наявність
взаємних прав та обов'язків сторін за
такими угодами.

Зазначає, що суму податкового кредиту
та відповідно суму бюджетного
відшкодування ТОВ «ТРАНС ЛАЙН ГРУП»
сформувало правомірно, оскільки ПДВ
входить до складу договірних сум,
сплачених «контрагентам», при
наявності належно оформлених
податкових накладних.

Судження ДПІ у м. Чернігові про
нікчемність перелічених вище
правочинів спростовується також і
наявними у платника податків
первинними документами, згідно з якими
отримані від контрагентів
товари/послуги пов'язані і були
використані в межах господарської
діяльності.

Іншого джерела отримання товарів, за
фактами поставки яких платником були
визначені податкові зобов'язання з
податку на прибуток та ПДВ, ніж
вищезазначені контрагенти, актом
перевірки не виявлено.

При цьому, з акту перевірки видно, що,
фактично, ДПІ у м. Чернігові ДПС, робить
висновки про порушення ТОВ «ТРАНС ЛАЙН
ГРУП» діючого законодавства,
лише/виключно на підставі
необґрунтованих/недоведених припущень
інших ДПІ про наявність ознак
фіктивності у правочинів укладених
контрагентами постачальниками та
неможливості здійснення господарської
діяльності.

Крім того, звертає увагу на те, що якщо
контрагент не виконав свого
зобов'язання зі сплати податку до
бюджету, то це тягне відповідальність
та негативні наслідки саме щодо цієї
особи. Зазначена обставина не є
підставою для позбавлення платника
податку права на відшкодування податку
на додану вартість у разі, якщо
останній виконав усі передбачені
законом умови щодо отримання такого
відшкодування та має всі документальні
підтвердження розміру свого
податкового кредиту.

Більш того, зазначені вище протиправні
висновки та дії ДПІ у м. Чернігові не
тільки призведуть до погіршення
фінансової ситуації на ТОВ «ТРАНС ЛАЙН
ГРУП», а і створять підприємству у
ділових колах імідж не надійного
партнера/контрагента, що призведе до
значних фінансових втрат.

Тому позивач, вважає необхідним
зобов'язати відповідача вилучити з АС
«Податковий блок» та «Системи
автоматизованого співставлення
податкових зобов'язань та податкового
кредиту з податку на додану вартість в
розрізі контрагентів на рівні ДПА
України» інформацію, внесену на
підставі висновків, зазначених в акті
№ 859/22/35884094 від 03.12.2013 та відновити в цих
базах задекларовані дані податкової
звітності позивача.

Відповідно до висновків акта перевірки
від листів/претензій контрагентів
позивачем було встановлено, що
інформацію, викладену в акті перевірки,
відповідач вніс до інформаційної
системи «Податковий блок» та «Системи
автоматизованого співставлення
податкових зобов'язань та податкового
кредиту з податку на додану вартість в
розрізі контрагентів на рівні ДПА
України», зокрема, інформацію в частині
податкових зобов'язань та податкового
кредиту з податку на додану вартість
ТОВ «ТРАНС ЛАЙН ГРУП» за період з
грудня 2010 року по березень 2011 року, а
саме зменшив суми податкових
зобов'язань та податкового кредиту з
податку на додану вартість по
вищезазначеним контрагентам до 0,0 грн.

Наведене, на думку позивача, фактично
свідчить, що відповідач змінив дані,
задекларовані ТОВ «ТРАНС ЛАЙН ГРУП» у
податкових деклараціях з податку на
додану вартість за період з грудня 2010
року по березень 2011 року, що суперечить
загальним засадам оподаткування та
нормам Податкового кодексу України.

Представник позивача в судовому
засіданні позов підтримав та просив
його задовольнити в повному обсязі,
посилаючись на обставини, викладені в
позовній заяві.

Представник відповідача в судовому
засіданні позов не визнав, в його
задоволенні просив відмовити
посилаючись на письмові заперечення (а.
с. 148-149), в яких зазначив, що
працівниками ДПІ проведена
документальна позапланова виїзна
перевірка ТОВ «ТРАНС ЛАЙН ГРУП» з
питань правильність нарахування та
своєчасність сплати податку на додану
вартість за грудень 2010 року по
взаємовідносинам з ТОВ
«ДНІПРОТОРГІНВЕСТ» (37212565), з TOB
«КАСТОМ-КОНТРАКТ» (37193794) та з ПП
«ЕКОБУДСЕРВІС-ПЛЮС» (35439746) та податку
на прибуток підприємства за відповідні
періоди з вищевказаними контрагентами.

За результатами цієї перевірки був
складений акт від 03.12.2013 № 859/22/35884094.

Як на підставу нікчемності позивача з
контрагентами ДПІ посилається на акт
Лівебережної МДПІ м. Дніпропетровська
від 09.11.2012 № 12565 «Про неможливість
проведення зустрічної звірки TOB
«ДНІПРОТОРГІНВЕСТ» (37212565) щодо
підтвердження господарських відносин
за жовтень, грудень 2010 року», акт
Лівобережної МДПІ м. Дніпропетровська
№ 504/23-2/36945220 від 22.02.2011 про результати
невиїзної документальної перевірки ПП
«Селтік Юг» з питання дотримання вимог
податкового законодавства при
взаєморозрахунках з ПП «Фобос Транс»
(код 33590247) та з контрагентами-покупцями
за період з 01.09.2010 по 31.12.2010, інформацію
про те, що до ДПІ у м. Чернігові від ДПІ у
Печерському районі м. Київа надіслано
акт від 09.03.2011 № 6022- «Про
результати невиїзної документальної
перевірки ТОВ «КАСТОМ - КОНТРАКТ» (37193794)
з питань правильності обчислень
податкових зобов'язань та податкового
кредиту за період з 01.08.2010 по 31.12.2010».

Крім того, ДПІ у м. Чернігові звертає
увагу суду, що вироком Самарського
районного суду міста Дніпропетровська
від 12.02.2014 по справі № 206/706/14-к Рохлін a
B.C. визнано винним у скоєнні злочину
передбаченого ч. 1 ст. 205 КК України.

На підставі викладеного ДПІ у м.
Чернігові вважає, що позовні вимоги
позивача про визнання протиправними
дій та зобов'язання вчинити певні дії є
безпідставними і просить відмовити у
задоволенні позову.

Заслухавши представників сторін,
дослідивши матеріали справи, доводи
позовної заяви, заперечень на неї суд
приходить до висновку, що позовні
вимоги підлягають задоволенню,
виходячи з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, ТОВ
«ТРАНС ЛАЙН ГРУП» (код 35884094)
зареєстровано в якості юридичної особи
18.04.2008 виконавчим комітетом
Чернігівської міської ради, що
підтверджується копією свідоцтва про
державну реєстрацію юридичної особи (а.
с. 35), зареєстроване як платник поатк на
додану вартість 08.05.2008, що
підтверджується копією свідоцтва про
реєстрацію платника податку на додану
вартість № 200107704 (а. с. 36), ці факти
сторонами не заперечуються та не
потребують доказуванню.

Судом встановлено, що працівниками ДПІ
проведена документальна позапланова
виїзна перевірка ТОВ «ТРАНС ЛАЙН ГРУП»
з питань правильність нарахування та
своєчасність сплати податку на додану
вартість за грудень 2010 року по
взаємовідносинам з ТОВ
«ДНІПРОТОРГІНВЕСТ» (37212565), з TOB
«КАСТОМ-КОНТРАКТ» (37193794) та з ПП
«ЕКОБУДСЕРВІС-ПЛЮС» (35439746) та податку
на прибуток підприємства за відповідні
періоди з вищевказаними контрагентами.

За результатами цієї перевірки був
складений акт від 03.12.2013 № 859/22/35884094 (а. с.
18-34), яким встановлено порушення:

- п.п. 3.1.1, п. 3.1 ст. 3, п.п 7.3.1 п. 7.3, п.п. 7.7-1, п.
7.7 ст. 7 Закону України "Про податок на
додану вартість" № 168/97-ВР від 03.04.1997 зі
змінами та доповненнями, п. 44.1 ст. 44
Податкового кодексу України від 02.12.2010
№ 2755-VI (зі змінами та доповненнями)
платником завищено суму податкових
зобов'язань у загальній сумі 718063,00 грн,
в т.ч. за грудень 2010 року в сумі 280652,00
грн, за січень 2011 року в сумі 5224,00 грн, за
лютий 2011 року в сумі 126423,00 грн та за
березень 2011 року в сумі 305764,00 грн.

- п.п. 7.2.1, п.п 7.2.4 п. 7.2, п.п. 7.4.1, п.п. 7.4.5 п. 7.4
та п.п. 7.5.1 п. 7.5 ст. 7 Закону України "Про
податок на додану вартість" № 168/97-ВР
від 03.04.1997 зі змінами та доповненнями,
встановлено завищення розміру
податкового кредиту в загальній сумі
524129,00 грн, в т.ч. за грудень 2010 року в
сумі 524129,00 грн.

Згідно із ст. 3 Господарського кодексу
України господарська діяльність -
діяльність суб'єктів господарювання у
сфері суспільного виробництва,
спрямована на виготовлення та
реалізацію продукції, виконання робіт
чи надання послуг вартісного
характеру, що мають цінову
визначеність.

Основними видами діяльності ТОВ «ТРАНС
ЛАЙН ГРУП» є будівництво доріг і
автострад, інші спеціалізовані
будівельні роботи, н.в.і.у., оптова
торгівля деревиною, будівельними
матеріалами та санітарно-технічним
обладнанням, вантажний автомобільний
транспорт, допоміжне обслуговування
наземного транспорту, що
підтверджується довідкою АА № 818841 з
Єдиного державного реєстру
підприємств та організацій України (а.
с. 37), ці факти сторонами не
заперечується та відповідно до ч. 3 ст. 72
Кодексу адміністративного судочинства
України не потребують доказуванню.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» первинний
документ - це документ, який містить
відомості про господарську операцію та
підтверджує її здійснення.

Згідно з ч. 2 ст. 3 Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» бухгалтерський
облік є обов'язковим видом обліку, який
ведеться підприємством. Фінансова,
податкова, статистична та інші види
звітності, що використовують грошовий
вимірник, ґрунтуються на даних
бухгалтерського обліку.

Частиною 1 ст. 9 вказаного Закону
підставою для бухгалтерського обліку
господарських операцій є первинні
документи, які фіксують факти
здійснення господарських операцій.
Первинні документи повинні бути
складені під час здійснення
господарської операції, а якщо це
неможливо - безпосередньо після її
закінчення. Для контролю та
впорядкування оброблення даних на
підставі первинних документів можуть
складатися зведені облікові документи.

З матеріалів справи вбачається, що у
перевіряємому ТОВ «ТРАНС ЛАЙН ГРУП»
здійснювало господарську діяльність
із ТОВ «ДНІПРОТОРГІНВЕСТ» (37212565), з TOB
«КАСТОМ-КОНТРАКТ» (37193794).

Так, між ТОВ «ТРАНС ЛАЙН ГРУП» та ТОВ
«ДНІПРОТОРГІНВЕСТ», було укладено
договір купівля-продажу № 2010/12/14 від
14.12.2010 (а. с. 62), відповідно до якого
продавець зобов'язується передати у
власність покупцеві товар, а покупець
прийняти і сплатити товар.

Договір підписано директороами
підприємств та скріплено печатками.

Реальність виконання вказаного
договору підтверджують наступні
первинні документи:

- видаткові накладні (а. с. 63-67);

- податкові накладні (а. с. 68-72);

- договір перевезення вантажу від 01.12.2010
(а. с. 73);

- акт виконаних робіт по наданню
транспортних послуг (а. с. 74);

- товарно-транспортні накладні (а. с.
75-79);

- виписки по рахунку (а. с. 80-88);

- журнал-ордер і відомість по рахунку (а.
с. 89).

Між ТОВ «ТРАНС ЛАЙН ГРУП» та TOB
«КАСТОМ-КОНТРАКТ» було укладено
договір купівлі-продажу № 123-11.10 від
10.10.2010 (а. с. 90), відповідно до умов якого
продавець зобов'язується передати у
власність покупця, а покупець в порядку
та умовах, визначених цим договором,
зобов'язується прийняти й оплатити
товар: геотекстиль TYPAR SF77, геомембрана з
високоміцного поліетилену HDPE «Geosvit».

Договір підписано директорами сторін
та скріплено печатками.

Реальність виконання вказаного
договору підтверджують наступні
первинні документи:

- видаткова накладна (а. с. 91);

- податкова накладна (а. с. 92);

- договір № 2406-1 від 24.06.2011 (а. с. 93);

- виписки банку (а. с. 94-97);

- договір оренди складу № 1/10 від 13.10.2010
(а. с. 98-99);

- додаткова угода від 13.10.2010 (а. с. 100);

- акти приймання-передачі нерухомого
майна (а. с. 101, 102);

- акт здачі-прийняття робіт (надання
послуг) (а. с. 103);

- журнал-ордер і відомість по рахунку (а.
с. 104-105).

Також, суду надано договір поставки № 1
від 18.02.2011 (а. с. 106-107) укладений між ТОВ
«ТРАНС ЛАЙН ГРУП» та представництвом
представництвом «Тодіні Конструціоні
Дженералі С.п.А.», відповідно до якого
постачальник зобов'язується поставити,
а покупець прийняти товар та оплатити
його в порядку та на умовах, визначених
цим договором.

Договір підписано сторонами та
скріплено печатками.

Реальність виконання вказаного
договору підтверджують наступні
первинні документи:

- видаткові накладні (а. с. 108, 111);

- довіреності (а. с. 109, 112);

- податкові накладні (а. с. 110);

- договір субпідряду № 5/10 від 02.12.2010 (а.
с. 113-119);

- акт приймання виконаних підрядних
робіт (а. с. 120, 134-137, 144, 146);

- справка вартості виконаних підрядних
робіт (а. с. 121, 133);

- накладні на передачу матеріалів у
виробництво (а. с. 122, 123, 125, 138, 145, 147);

- звіт про витрати основних матеріалів
у будівництві (а. с. 124, 126-127);

- договір субпідряду № 10/09/10 від 10.09.2010
(а. с. 128-132);

- договір субпідряду № 2/10 від 18.10.2010 (а.
с. 139-143).

Отже, правовідносини за спірними
правочинами в повній мірі відображені
в бухгалтерському та податковому
обліку позивача.

Таким чином, суд приходить до висновку,
що позивачем було вчинено дії та
досягнуто конкретних результатів, які
визначають саме поняття господарської
операції - факти підприємницької та
іншої діяльності, що впливають на стан
майна, капіталу, зобов'язань та
фінансових ресурсів.

Тобто, позивачем дотримано принцип
превалювання сутності над формою, який
закріплений в ст. 4 Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» (превалювання
сутності над формою - операції
обліковуються відповідно до їх
сутності, а не лише виходячи з
юридичної форми).

Суд вважає, що будь-які документи мають
силу первинних документів лише в разі
фактичного здійснення господарської
операції. Визначальною ознакою
господарської операції є те, що вона
повинна спричиняти реальні зміни
майнового стану платника податків.

З наданих позивачем доказів
вбачається, що договори мали на меті
настання реальних правових наслідків,
що обумовлені ними, оскільки товар
(роботи/послуги) був переданий, оплата
проведена, договори виконано сторонами
в повному обсязі, сторони претензій
одна до одної не мають.

Відповідно до статті 18 Закону України
«Про державну реєстрацію юридичних
осіб та фізичних осіб - підприємців»
якщо відомості, які підлягають
внесенню до Єдиного державного
реєстру, були внесені до нього, то такі
відомості вважаються достовірними і
можуть бути використані в спорі з
третьою особою, доки до них не внесено
відповідних змін. Якщо відомості, які
підлягають внесенню до Єдиного
державного реєстру, є недостовірними і
були внесені до нього, то третя особа
може посилатися на них у спорі як на
достовірні. Третя особа не може
посилатися на них у спорі у разі, якщо
вона знала або могла знати про те, що
такі відомості є недостовірними.

Суд звертає увагу на те, що на момент
вчинення правочинів
підприємства-контрагенти позивача
були зареєстровані в якості юридичної
особи та платником податків, що не
заперечується сторонами та відповідно
до ч. 3 ст. 72 Кодексу адміністративного
судочинства України не потребують
доказуванню.

Враховуючи вищевикладені обставини,
суд дійшов висновку, що на момент
укладення договорів із контрагентами
позивач проявив належну обачність,
перевіривши необхідні документи
контрагентів та чи здійснюють вони
господарську діяльність.

Відповідно до п. 44.1 ст. 44 Податкового
кодексу України для цілей
оподаткування платники податків
зобов'язані вести облік доходів, витрат
та інших показників, пов'язаних з
визначенням об'єктів оподаткування
та/або податкових зобов'язань, на
підставі первинних документів,
регістрів бухгалтерського обліку,
фінансової звітності, інших
документів, пов'язаних з обчисленням і
сплатою податків і зборів, ведення яких
передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється
формування показників податкової
звітності, митних декларацій на
підставі даних, не підтверджених
документами, що визначені абзацом
першим цього пункту.

Відповідно до пп. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 ПК
України не включаються до складу
витрат витрати, не підтверджені
відповідними розрахунковими,
платіжними та іншими первинними
документами, обов'язковість ведення і
зберігання яких передбачена правилами
ведення бухгалтерського обліку та
нарахування податку.

Згідно із п. 185.1 статті 185 Податкового
кодексу України об'єктом оподаткування
є постачання товарів (послуг), місце
постачання яких розташоване на митній
території України.

Відповідно до п. 187.1 статті 187
Податкового кодексу України датою
виникнення податкових зобов'язань з
постачання товарів/послуг вважається
дата, яка припадає на податковий
період, протягом якого відбувається
будь-яка з подій, що сталася раніше:

а) дата зарахування коштів від
покупця/замовника на банківський
рахунок платника податку як оплата
товарів/послуг, що підлягають
постачанню, а в разі постачання
товарів/послуг за готівку - дата
оприбуткування коштів у касі платника
податку, а в разі відсутності такої -
дата інкасації готівки у банківській
установі, що обслуговує платника
податку;

б) дата відвантаження товарів, а в разі
експорту товарів - дата оформлення
митної декларації, що засвідчує факт
перетинання митного кордону України,
оформлена відповідно до вимог митного
законодавства, а для послуг - дата
оформлення документа, що засвідчує
факт постачання послуг платником
податку.

Згідно із п. 188.1 ст.188 Податкового
кодексу України база оподаткування
операцій з постачання товарів/послуг
визначається виходячи з їх договірної
(контрактної) вартості, але не нижче
звичайних цін, визначених відповідно
до статті 39 цього Кодексу, з
урахуванням загальнодержавних
податків та зборів (крім податку на
додану вартість та акцизного податку
на спирт етиловий, що використовується
виробниками - суб'єктами
господарювання для виробництва
лікарських засобів, у тому числі
компонентів крові і вироблених з них
препаратів, крім лікарських засобів у
вигляді бальзамів та еліксирів, і збору
на обов'язкове державне пенсійне
страхування на послуги стільникового
рухомого зв'язку).

До складу договірної (контрактної)
вартості включаються будь-які суми
коштів, вартість матеріальних і
нематеріальних активів, що передаються
платнику податку безпосередньо
покупцем або через будь-яку третю особу
у зв'язку з компенсацією вартості
товарів/послуг.

Згідно із п. 198.1 статті 198 Податкового
кодексу України право на віднесення
сум податку до податкового кредиту
виникає у разі здійснення операцій з
придбання або виготовлення товарів (у
тому числі в разі їх ввезення на митну
територію України) та послуг.

Відповідно до п. 198.2 статті 198
Податкового кодексу України датою
виникнення права платника податку на
віднесення сум податку до податкового
кредиту вважається дата тієї події, що
відбулася раніше:

- дата списання коштів з банківського
рахунка платника податку на оплату
товарів/послуг;

- дата отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною.

Згідно із п. 198.3 статті 198 Податкового
кодексу України податковий кредит
звітного періоду визначається
виходячи з договірної (контрактної)
вартості товарів/послуг, але не вище
рівня звичайних цін, визначених
відповідно до статті 39 цього Кодексу,
та складається з сум податків,
нарахованих (сплачених) платником
податку за ставкою, встановленою
пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу,
протягом такого звітного періоду у
зв'язку з: придбанням або виготовленням
товарів (у тому числі при їх імпорті) та
послуг з метою їх подальшого
використання в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності платника податку.

Відповідно до п. 198.6 ст. 198 Податкового
кодексу України не відносяться до
податкового кредиту суми податку,
сплаченого (нарахованого) у зв'язку з
придбанням товарів/послуг, не
підтверджені податковими накладними
(або підтверджені податковими
накладними, оформленими з порушенням
вимог статті 201 цього Кодексу) чи не
підтверджені митними деклараціями,
іншими документами, передбаченими
пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Згідно із п. 201.7 статті 201 Податкового
кодексу України податкова накладна
виписується на кожне повне або
часткове постачання товарів/послуг, а
також на суму коштів, що надійшли на
поточний рахунок як попередня оплата
(аванс).

У разі якщо частка товарів/послуг, не
містить відокремленої вартості,
перелік (номенклатура) частково
поставлених товарів/послуг
зазначається в додатку до податкової
накладної у порядку, встановленому
центральним органом державної
податкової служби, та враховується при
визначенні загальних податкових
зобов'язань.

Відповідно до п. 201.10 ст. 201 Податкового
кодексу України податкова накладна
видається платником податку, який
здійснює операції з постачання
товарів/послуг, на вимогу покупця та є
підставою для нарахування сум податку,
що відносяться до податкового кредиту.

Суд звертає увагу на те, що податкові
накладні, видані ТОВ «ТРАНС ЛАЙН ГРУП»,
містять всі реквізити передбачені п.
201.1 ст. 201 ПК України, а тому згідно п. 201.10
ст. 201 ПК України вони є підставою для
нарахування податкового кредиту.

При цьому, з урахуванням норм статей 44
та 61 Податкового кодексу України саме
на контролюючі органи покладається
обов'язок контролювати правильність
формування даних податкового обліку
платників податків, у тому числі щодо
правильності складення та
достовірності первинних документів.

При дослідженні факту здійснення
господарської операції оцінюватися
повинні, перш за все, відносини
безпосередньо між учасниками тієї
операції, на підставі якої сформовані
дані податкового обліку. Відносини між
учасниками попередніх поставок
товарів, робіт, послуг не мають
безпосереднього впливу на дослідження
факту реальності господарської
операції, вчиненої між позивачем та
його контрагентами.

Не є обов'язковою передумовою для
визначення контролюючими органами
грошових зобов'язань визнання
недійсними (у тому числі нікчемними)
правочинів, які укладалися за ланцюгом
між попередніми посередниками, через
ланцюг яких декларувався рух товарів
чи послуг, нібито придбаних останнім у
такому ланцюгу платником податку. При
цьому відносини між учасниками
попередніх ланцюгів постачань товарів
та послуг не мають безпосереднього
впливу на дослідження факту реальності
господарської операції, вчиненої між
останнім у ланцюгу постачань платником
податків та його безпосереднім
контрагентом.

Як на підставу нікчемності правочину
позивача з контрагентами ТОВ «ТРАНС
ЛАЙН ГРУП» відповідач посилається на
акт Лівебережної МДПІ м.
Дніпропетровська від 09.11.2012 № 12565
«Про неможливість проведення
зустрічної звірки TOB
«ДНІПРОТОРГІНВЕСТ» (37212565) щодо
підтвердження господарських відносин
за жовтень, грудень 2010 року», акт
Лівобережної МДПІ м. Дніпропетровська
№ 504/23-2/36945220 від 22.02.2011 про результати
невиїзної документальної перевірки ПП
«Селтік Юг» з питання дотримання вимог
податкового законодавства при
взаєморозрахунках з ПП «Фобос Транс»
(код 33590247) та з контрагентами-покупцями
за період з 01.09.2010 по 31.12.2010, інформацію
про те, що до ДПІ у м. Чернігові від ДПІ у
Печерському районі м. Київа надіслано
акт від 09.03.2011 № 6022- «Про
результати невиїзної документальної
перевірки ТОВ «КАСТОМ - КОНТРАКТ» (37193794)
з питань правильності обчислень
податкових зобов'язань та податкового
кредиту за період з 01.08.2010 по 31.12.2010».

Однак, такі посилання судом не
приймаються до уваги, зважаючи на
наступне.

Відповідно до статті 215 Цивільного
кодексу України від 16.01.2003 № 435 (далі - ЦК
України) підставою недійсності
правочину є недодержання в момент
вчинення правочину стороною
(сторонами) вимог, які встановлені
частинами першою - третьою, п'ятою та
шостою статті 203 ЦК України, недійсним є
правочин, якщо його недійсність
встановлена законом (нікчемний
правочин) - у цьому разі визнання такого
правочину недійсним судом не
вимагається. Пунктом 1 статті 203 ЦК
України передбачено, що зміст
правочину не може суперечити, зокрема,
моральним засадам суспільства, пунктом
5 статті 203 ЦК України передбачено, що
правочин має бути спрямований на
реальне настання правових наслідків,
що обумовлені ним.

Згідно із статтею 202 ЦК України
правочином є дія особи, спрямована на
набуття, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків.

Статтею 203 ЦК України передбачено
загальні вимоги, додержання яких є
необхідними для чинності правочину.
Зокрема зміст правочину не може
суперечити цьому Кодексу, іншим актам
цивільного законодавства, а також
моральним засадам суспільства,
волевиявлення учасника правочину має
бути вільним і відповідати його
внутрішній волі, правочин має
вчинятися у формі, встановлений
законом, правочин має бути спрямований
на реальне настання правових
наслідків, що обумовлені ним.

За змістом ч. 1 ст. 228 ЦК України,
правочин спрямований на незаконне
заволодіння майном держави, вважається
таким, що порушує публічний порядок, а
отже, згідно з ч. 2 згаданої статті, є
нікчемним.

Частино 1 ст. 627 Цивільного кодексу
України передбачено, що відповідно до
статті 6 цього Кодексу сторони є
вільними в укладенні договору, виборі
контрагента та визначенні умов
договору з урахуванням вимог цього
Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, звичаїв ділового
обороту, вимог розумності та
справедливості.

Згідно із ч. 1 ст. 629 Цивільного кодексу
України договір є обов'язковим для
виконання сторонами.

Умовою для визнання недійсним
правочину, який суперечить інтересам
держави та суспільства, є встановлення
умислу в діях осіб, що уклали такий
правочин. При цьому, носіями
протиправного умислу юридичних осіб -
сторін такого правочину є посадові
особи цих юридичних осіб.

Суд вважає за необхідне зазначити, що
сам по собі факт допущення, на думку
податкового органу, суб'єктом
господарювання порушень певних
встановлених законом правил
господарської діяльності,
здійснюваної на підставі певного
договору, не є безумовною підставою для
висновку про укладення такого договору
з метою, завідомо суперечною інтересам
держави і суспільства. Юридична
відповідальність має здійснюватися на
принципі законності, який полягає у
тому, що така відповідальність настає
за діяння, передбачені законом, та
застосовується у спосіб, визначений
законом.

Стосовно відповідальності позивача за
можливі протиправні дії його
контрагентів суд зазначає, що для
висновків про наявність порушень
податкового законодавства у діях
платника податків в обов'язковому
порядку необхідно з'ясувати можливу
обізнаність такого платника щодо
дефектів у правовому статусі його
контрагентів (відсутність реєстрації
їх як платників ПДВ, відсутність у
відповідних посадових осіб чи інших
представників контрагента повноважень
на складання первинних, розрахункових
документів, податкових накладних тощо).

Поряд з цим, будь-яких доказів щодо
обізнаності позивача про фіктивні
підприємництва юридичних осіб, що є
контрагентами ТОВ «ТРАНС ЛАЙН ГРУП» та
здійснення ним незаконної фінансово -
господарської діяльності
представником відповідача суду не
надано.

Таким чином, за переконанням суду,
відповідач неправомірно поклав на
позивача відповідальність за можливі
протиправні дії його контрагентів.

Крім того, в акті перевірки відсутні
посилання на ухиляння контрагентами
позивача від уплати податків та зборів,
визначення їм податкових зобов'язань
або будь-які інші відомості, які можуть
бути визначені як підстави та докази
укладення угод з метою, що порушує
публічний порядок.

Доводи відповідача про наявність
вироку Самарського районного суду
міста Дніпропетровська від 12.02.2014 по
справі № 206/706/14-к Рохлін a B.C. визнано
винним у скоєнні злочину передбаченого
ч. 1 ст. 205 КК України не приймаються
судом до уваги з огляду на наступне.

Посилання відповідача на вирок суду як
на фіктивність в діяльності
контрагента не веде до порушення
законодавства саме ТОВ «Транс Лайн
Груп». У відповідності до Постанови
пленуму Верховного суду України № 9 від
06.11.2009 при кваліфікації правочину за
статтею 228 ЦК України має враховуватися
вина, яка виражається в намірі порушити
публічний порядок сторонами правочину
або однією зі сторін. Докази вини саме
ТОВ «Транс Лайн Груп» відповідачем не
надано, а отже він взагалі жодним чином
не повинен нести відповідальність за
господарську діяльність контрагента,
його звітність як платника, про яку
взагалі не обізнаний та не повинен бути
обізнаний.

Якщо контрагент не виконав свого
зобов'язання зі сплати податку до
бюджету, то це тягне відповідальність
та негативні наслідки саме щодо цієї
особи. Зазначена обставина не є
підставою для позбавлення ТОВ «Транс
Лайн Груп» права на відшкодування
податку на додану вартість у разі, якщо
останній виконав усі передбачені
Законом умови щодо отримання такого
відшкодування та має всі документальні
підтвердження розміру свого
податкового кредиту.

Крім того, згідно вироку суду від 12.02.2014
керівник ТОВ «Дніпроторгінвест»
«підписував надану йому документацію
щодо фінансово- господарських операцій
та звітності». Даний факт підтверджує,
що вся первинна документація була
підписана уповноваженою та те особою,
вся бухгалтерська документація та
звітність підписана керівником ТОВ
«Дніпроторгінвест».

В свою чергу, судом встановлено, що
вищезазначені договори були виконані
сторонами в повному обсязі, товар
(роботи/послуги) отриманий, сторони
претензій один до одного не мають.

Таким чином, надання податковому
органу належним чином оформлених всіх
первинних документів, передбачених
законодавством, є підставою для
формування валових витрат та
податкового кредиту.

Відповідно до ч. 2 ст. 8 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд застосовує принцип верховенства
права з урахуванням судової практики
Європейського Суду з прав людини.

Згідно ст. 17 Закону України "Про
виконання рішень та застосування
практики Європейського Суду з прав
людини" суди застосовують при розгляді
справ Конвенцію та практику Суду як
джерело права.

У рішенні Європейського суду з прав
людини від 22.01.2009 у справі "БУЛВЕС" АД
проти Болгарії" (заява № 3991/03)
зазначено, що у разі якщо національні
органи за відсутності будь-яких
вказівок на безпосередню участь
фізичної або юридичної особи у
зловживанні, пов'язаним зі сплатою ПДВ,
який нараховується у ланцюгу поставок,
або будь-яких вказівок на обізнаність
про таке порушення, все ж таки
застосовують негативні наслідки до
отримувача оподатковуваної ПДВ
поставки, який повністю виконав свої
зобов'язання, за дії або бездіяльність
постачальника, який перебував поза
межами контролю отримувача і у
відношенні якого у нього не було
засобів перевірки та забезпечення його
виконання, то такі владні органи
порушують справедливий баланс, який
має підтримуватися між вимогами
суспільних інтересів та вимогами
захисту права власності.

Відповідачем, як суб'єктом владних
повноважень, не надано будь-яких інших
доводів та не подано жодних доказів,
які б ставили під сумнів реальність
виконання вказаних правочинів з
отримання позивачем товарів
(робіт/послуг), невідповідність цих
операцій дійсному економічному змісту,
або засвідчили б наявність інших
обставин, що підтверджують
недобросовісність позивача як
платника податків та виключають право
на формування валових витрат та
податкового кредиту.

Всі суми податку на додану вартість
сплаченого і віднесеного позивачем до
податкового кредиту, підтверджуються
податковими накладними, які
відповідають вимогам Податкового
кодексу України та відображають зміст
господарських операцій, в результаті
яких вони складені.

Необхідною умовою для віднесення
сплачених у ціні товарів (послуг) сум
податку на додану вартість є факт
придбання товарів та послуг із метою їх
використання в господарській
діяльності.

Частиною 2 статті 161 Кодексу
адміністративного судочинства України
передбачено, що при виборі правової
норми, що підлягає застосуванню до
спірних правовідносин, суд
зобов'язаний враховувати висновки
Верховного Суду України, викладені у
рішеннях, прийнятих за результатами
розгляду заяв про перегляд судового
рішення з підстави, передбаченої
пунктом 1 частини першої статті 237 цього
Кодексу.

Верховний суд України у справах з
аналогічним предметом спору
дотримується позиції, що судом
обов'язково має бути досліджено факт
вчинення господарських операцій, за
наслідками яких виникло право позивача
на формування податкового кредиту та
факт сплати позивачем сум податку
своїм контрагентам.

Вказаний факт не був спростований в
судовому засіданні представником
відповідача.

ДПІ у м. Чернігові ГУ Міндоходів у
Чернігівській області, як контролюючий
орган, може змінити задекларовані
платником податків дані податкової
звітності лише шляхом визначення суми
грошових зобов'язань, зменшення
(збільшення) суми бюджетного
відшкодування та/або зменшення
(збільшення) від'ємного значення
об'єкта оподаткування податком на
прибуток або від'ємного значення суми
податку на додану вартість, у випадках,
передбачених пунктом 54.3 статті 54
Податкового кодексу України.

Підпунктом 21.1.1 пункту 21.1 статті 21
Податкового кодексу України
встановлено, що посадові особи
контролюючих органів зобов'язані
дотримуватися Конституції України та
діяти виключно у відповідності з цим
Кодексом та іншими законами України,
іншими нормативними актами.

Дії податкового органу по виключенню з
електронних баз задекларованих
платником податків податкового
кредиту та податковиз зобов'язань без
прийняття податкових
повідомлень-рішень є протиправними,
оскільки відображення таких
відомостей з урахуванням того, що вони
повинні співпадати з показниками у
податковій декларації платника
податку, фактично формує податкові
зобов'язання на майбутне, а отже
спричиняє реальні зміни майнового
стану такого платника.

Наведену правову позицію відображено,
зокрема, в постанові Вищого
адміністративного суду України від
01.04.2014 по справі № К/800/47935/13.

Вирішуючи спір, суд бере до уваги, що
відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Разом з тим, під час розгляду справи
належних та допустимих в розумінні ст.
70 КАС України доказів на підтвердження
правомірності вчинених дій податковий
орган до суду не надав.

Органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Частиною 1 ст. 9 Кодексу
адміністративного судочинства України
встановлено, що суд при вирішенні
справи керується принципом законності,
відповідно до якого органи державної
влади, органи місцевого
самоврядування, їхні посадові і
службові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Такий підхід узгоджується з практикою
Європейського Суду з прав людини. Так, у
пункті 110 рішення від 23 липня 2002 року у
справі «Компанія «Вестберґа таксі
Актіеболаґ» та Вуліч проти Швеції»
визначив, що «...адміністративні суди,
які розглядають скарги заявників
стосовно рішень податкового
управління, мають повну юрисдикцію у
цих справах та повноваження скасувати
оскаржені рішення. Справи мають бути
розглянуті на підставі і поданих
доказів, а довести наявність підстав,
передбачених відповідними законами,
для призначення податкових штрафів має
саме податкове управління.».

На підставі викладеного, суд приходить
до висновку, що позовні вимоги позивача
підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 Кодексу
адміністративного судочинства України
якщо судове рішення ухвалене на
користь сторони, яка не є суб'єктом
владних повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України (або
відповідного місцевого бюджету, якщо
іншою стороною був орган місцевого
самоврядування, його посадова чи
службова особа).

Керуючись ст.ст. 122, 158 - 163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов товариства з
обмеженою відповідальністю «Транс
Лайн Груп», - задовольнити.

Визнати протиправними дії Державної
податкової інспекції у м. Чернігові
Головного управління Міндоходів у
Чернігівській області щодо зменшення
товариству з обмеженою
відповідальністю «Транс Лайн Груп»
суми податкових зобов'язань з податку
на додану вартість на суму 718063,00 грн.

Визнати протиправними дії Державної
податкової інспекції у м. Чернігові
Головного управління Міндоходів у
Чернігівській області щодо зменшення
товариству з обмеженою
відповідальністю «Транс Лайн Груп»
суми податкового кредиту на суму 524129,00
грн.

Визнати протиправними дії Державної
податкової інспекції у м. Чернігові
Головного управління Міндоходів у
Чернігівській області щодо
коригування показників податкової
звітності товариства з обмеженою
відповідальністю «Транс Лайн Груп» в
інформаційній базі даних «Податковий
блок» та «Системі автоматизованого
співставлення податкових зобов'язань
та податкового кредиту з податку на
додану вартість в розрізі контрагентів
на рівні ДПА України», на підставі
висновків, зроблених в акті про
результати документальної
позапланової перевірки № 859/22/35884094 від
03.12.2013.

Зобов'язати Державну податкову
інспекцію у м. Чернігові Головного
управління Міндоходів у Чернігівській
області вилучити з інформаційної бази
даних «Податковий блок» та «Системи
автоматизованого співставлення
податкових зобов'язань та податкового
кредиту з податку на додану вартість в
розрізі контрагентів на рівні ДПА
України» інформацію, внесену на
підставі акту про результати
документальної позапланової перевірки
№ 859/22/35884094 від 03.12.2013.

Зобов'язати Державну податкову
інспекцію у м. Чернігові Головного
управління Міндоходів у Чернігівській
області відновити в інформаційній базі
даних «Податковий блок» та «Системі
автоматизованого співставлення
податкових зобов'язань та податкового
кредиту з податку на додану вартість в
розрізі контрагентів на рівні ДПА
України» дані податкової звітності ТОВ
«Транс Лайн Груп» шляхом внесення
показників, зазначених у податкових
деклараціях з податку на додану
вартість за період з грудня 2010 року по
березень 2011 року.

Зобов'язати Державну податкову
інспекцію у м. Чернігові Головного
управління Міндоходів у Чернігівській
області подати суду звіт про виконання
цієї постанови не пізніше п'яти робочих
днів з дня набрання постановою
законної сили.

Попередити Державну податкову
інспекцію у м. Чернігові Головного
управління Міндоходів у Чернігівській
області про можливість застосування
заходів, передбачених частиною другою
статті 267 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь товариства з обмеженою
відповідальністю «Транс Лайн Груп»
судові витрати в сумі 73 (сімдесят три)
грн 08 коп.

Відповідно до ст. ст. 186, 254 КАС України
апеляційна скарга подається через
Чернігівський окружний
адміністративний суд, а її копія
надсилається апелянтом до суду
апеляційної інстанції, протягом десяти
днів з дня проголошення постанови, а у
разі проголошення її вступної та
резолютивної частин, або прийняття її у
письмовому провадженні - протягом
десяти днів з дня отримання її копії.
Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо таку скаргу не було подано,
або її подано з пропуском строку, у
поновленні якого було відмовлено, а у
разі вчасного подання апеляційної
скарги, з набранням законної сили
рішенням апеляційної інстанції, якщо
оскаржувану постанову не скасовано.

Суддя
Д.В. Лобан