Справа № 826/6314/14
Суддя: Добрівська Н.А.
Дата ухвалення: 2014-06-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

826/6314/14

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

16 червня 2014 року № 826/6314/14

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі:

головуючого судді – Добрівської Н.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

з позовом

Державної податкової інспекції у місті Івано-Франківську Головного

управління Міндоходів в Івано-Франківській області

до

Товариства з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями

«Спілловер»

про

надання дозволу на погашення суми податкового боргу за рахунок майна

платника податків, що перебуває у податковій заставі, -

В С Т А Н О В И В:

06 травня 2014 року Державної податкової інспекції у місті Івано-Франківську Головного управління Міндоходів в Івано-Франківській області звернулась до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями «Спілловер» про надання дозволу на погашення суми податкового боргу за рахунок майна платника податків, що перебуває у податковій заставі.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 14 травня 2014 року відкрито провадження в адміністративній справі, закінчено підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

02 червня 2014 року через канцелярію суду від позивача надійшло клопотання, в якому він, крім іншого,зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просив здійснювати розгляд справи у його відсутність.

Позивач про день, час та місце проведення судового засідання повідомлений у відповідності із вимогами ст.35 Кодексу адміністративного судочинства України, явку в судове засідання 03 червня 2014 року повноважного представника не забезпечив.

Представник відповідача у судовому засіданні 03 червня 2014 року проти позову заперечив та просив відмовити у його задоволенні. Свої доводи виклав у письмових запереченнях, приєднаних до матеріалів справи.

У зв’язку з неявкою в судове засідання представника позивача, яким подано клопотання про розгляд справи у його відсутність, а також беручи до уваги відсутність потреби заслухати свідка чи експерта у даній справі, суд на підставі ч.6 ст.71, ч.ч.4, 6 ст.128 КАС України розглядає дану справу у порядку письмового провадження.

Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, що стосуються предмету доказування у даній справі виходячи із вимог позивача, з’ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду і вирішення справи по суті, суд встановив наступне.

Згідно із визначенням, наведеним в п.п.14.1.175 п.14.1 ст.14 ПК України, податковий борг – це сума узгодженого грошового зобов’язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов’язання

У разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов’язання в установлені законодавством строки, орган державної податкової служби надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення (п.59.1 ст.59 ПК України).

На виконання вимог ст.59 ПК України органом державної податкової служби було направлено відповідачу податкову вимогу від 01.02.2013 року №135 на суму 311 782,95 грн. (отримана повноважним представником відповідача 14.02.2013 року).

Доказів оскарження в апеляційному чи судовому порядку зазначеної податкової вимоги, а також відомостей про сплату боргу у повному обсязі до суду не надано.

Таким чином, сума податкового боргу відповідно до вимог чинного законодавства України є узгодженою і визнається сумою податкового боргу платника податків, розмір якої підтверджується даними облікової картки платника податку.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 24.10.2013 року у справі №826/9198/13-а стягнуто з ТОВ з іноземними інвестиціями «Спілловер» суму податкового боргу з податку на доходи фізичних осіб у розмірі 210 230,95 грн. шляхом стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих ТОВ з іноземними інвестиціями «Спілловер».

У п.п.20.1.34 п.20.1 ст.20 ПК України закріплено право контролюючого органу звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини.

Відповідно до п.87.2 ст.87 ПК України джерелами погашення податкового боргу платника податків є будь-які власні кошти, у тому числі ті, що отримані від продажу майна, а також будь-яке майно такого платника податків з урахуванням обмежень, визначених цим Кодексом, а також іншими законодавчими актами.

Згідно статті 88 ПК України з метою забезпечення виконання платником податків своїх обов’язків, визначених цим Кодексом, майно платника податків, який має податковий борг, передається у податкову заставу. Право податкової застави виникає згідно з цим Кодексом та не потребує письмового оформлення.

Згідно положень, наведених у пункті 89.1 статті 89 ПК України, право податкової застави виникає у разі:

- несплати у строки, встановлені цим Кодексом, суми грошового зобов’язання, самостійно визначеної платником податків у податковій декларації, – з дня, що настає за останнім днем зазначеного строку (п.п.89.1.1 п.89.1 ст.89 ПК України);

- несплати у строки, встановлені цим Кодексом, суми грошового зобов’язання, самостійно визначеної контролюючим органом, – з дня виникнення податкового боргу (п.п.89.1.2 п.89.1 ст.89 ПК України).

Пунктом 89.2 статті 89 ПК України встановлено, що з урахуванням положень цієї статті право податкової застави поширюється на будь-яке майно платника податків, яке перебуває в його власності (господарському віданні або оперативному управлінні) у день виникнення такого права і балансова вартість якого відповідає сумі податкового боргу платника податків, крім випадків, передбачених пунктом 89.5 цієї статті, а також на інше майно, на яке платник податків набуде прав власності у майбутньому.

Відповідно до п.89.3 ст.89 ПК України, майно, на яке поширюється право податкової застави, оформлюється актом опису.

До акта опису включається ліквідне майно, яке можливо використати як джерело погашення податкового боргу.

Опис майна у податкову заставу здійснюється на підставі рішення керівника органу державної податкової служби, яке пред’являється платнику податків, що має податковий борг.

Акт опису майна, на яке поширюється право податкової застави, складається податковим керуючим у порядку та за формою, що затверджені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної фінансової політики.

На підставі рішення заступника начальника ДПІ у місті Івано-Франківську від 28 лютого 2013 року податковим керуючим (призначений наказом від 06.11.2012 року №1965) складено акт опису майна за №11 від 28.02.2013 року на загальну суму 478 545,38 грн.

Орган державної податкової служби зобов’язаний безоплатно зареєструвати податкову заставу у відповідному державному реєстрі (п.89.8 ст.89 ПК України).

Податкова застава зареєстрована в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна 13 березня 2013 року, що підтверджується відповідним витягом, копія якого міститься в матеріалах справи.

Відповідно до п.95.1 та п.95.2 ст.95 ПК України контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності – шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі. Стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги.

Згідно п.95.3 ст.95 ПК України стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини.

Орган державної податкової служби звертається до суду щодо надання дозволу на погашення усієї суми податкового боргу за рахунок майна платника податків, що перебуває у податковій заставі.

При вирішенні питання щодо наявності підстав для задоволення вимог позивача щодо надання дозволу на погашення боргу за рахунок майна, що перебуває у податковій заставі суд виходить з наступного.

Як вбачається з акта опису майна №11 від 28.02.2013 року, в якості майна, на яке поширюється право податкової застави, визначена «будівля складу основних матеріалів (м. Івано-Франківськ, вул. Левицького, 8-Б)» вартістю 478 545,38 грн.

При цьому, з наданих відповідачем документів вбачається, що 08 квітня 2011 року між Публічним акціонерним товариством «Державний експортно-імпортний банк України» (Іпотекодержатель) та Товариством з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями «Спілловер» (Іпотекодавець) укладено іпотечний договір №151311Z13, за умовами якого предметом іпотеки, що є забезпеченням викладених у кредитному договорі зобов’язань Іпотекодавця, є нерухоме майно – земельна ділянка та розташовані на ній нежитлові виробничі будівлі, що розташовані за адресою: місто Івано-Франківськ, вулиця Романа Левицького, 8-Б, а саме: виробничі будівлі, загальною площею 10 733,0 кв. м., заставною вартістю 530 280,00 грн. (п.1.3 Іпотечного договору).

Даний Іпотечний договір 08 квітня 2011 року внесено до Державного реєстру іпотек. Згідно витягу про реєстрацію в Єдиному реєстрі заборон відчуження об’єктів нерухомого майна від 08 квітня 2011 року, до вказаного реєстру в цей же день внесено запис про об’єкт обтяження за Іпотечним договором №151311Z13 від 08.04.2011р. – «виробничі будівлі, номер за РПВН: 20346675, Івано-Франківська обл.., м. Івано-Франківськ, вулиця Левицького Романа (вулиця Соцзмагання), будинок 8б».

Наведені докази свідчать про те, що до Акта опису майна №11 від 28.02.2013 року було включено будівлю, яка є предметом Іпотечного договору, укладеного до дня складення цього Акта.

Водночас, згідно з положеннями, закріпленими в п.п.87.3.1 п.87.3 ст.87 ПК України (в редакції на день складення Акта опису активів) майно платника податків, надане ним у заставу іншим особам (на час дії такої застави), якщо така застава зареєстрована згідно із законом у відповідних державних реєстрах до моменту виникнення права податкової застави не може бути використано як джерела погашення податкового боргу платника податків.

У відповідності до статті 575 Цивільного кодексу України іпотека є окремим видом застав, яка за своєю правовою природою є заставою нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи.

При цьому статтею 3 Закону України «Про іпотеку» встановлено, що пріоритет права іпотекодержателя на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки відносно зареєстрованих у встановленому законом порядку прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації іпотеки. Зареєстровані права та вимоги на нерухоме майно підлягають задоволенню згідно з їх пріоритетом – у черговості їх державної реєстрації.

Частиною 2 статті 19 Конституції України на органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи покладено обов’язок діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.72 цього Кодексу.

З огляду на викладене, а також зважаючи на встановлений судом факт не дотримання податковим керуючим під час складення Акту опису майна за №11 від 28.02.2013 року вимог, закріплених в п.п.87.3.1 п.87.3 ст.87 ПК України, а також беручи до уваги відсутність іншого, окрім зазначеного у вказаному Акті опису майна, яке внесено в податкову заставу, суд не вбачає підстав для задоволення заявлених позивачем вимог про надання дозволу на погашення суми податкового боргу за рахунок майна Товариства з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями «Спілловер», що перебуває у податковій заставі.

Згідно ч.4 ст.94 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах, в яких позивачем є суб’єкт владних повноважень, а відповідачем – фізична чи юридична особа, судові витрати, здійснені позивачем, з відповідача не стягуються.

Керуючись вимогами ст.ст.69-71, 94, ч.6 ст.128, ст.ст.158-163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, -

П О С Т А Н О В И В:

Відмовити у задоволенні адміністративного позову Державної податкової інспекції у місті Івано-Франківську Головного управління Міндоходів в Івано-Франківській області до Товариства з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями «Спілловер» про надання дозволу на погашення суми податкового боргу за рахунок майна платника податків, що перебуває у податковій заставі.

Постанова набирає законної сили у порядку, встановленому в ст.254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду в порядку та строки, визначені ст.ст.185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя: Н.А. Добрівська