Справа № 826/2484/14
Суддя: Шрамко Ю.Т.
Дата ухвалення: 2014-05-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
29 травня 2014 року 09:40 № 826/2484/14
Окружний адміністративний суд міста
Києва у складі головуючого судді
Шрамко Ю.Т., розглянувши у
письмовому провадженні
адміністративну справу
за позовом ОСОБА_1 до Служби безпеки
України про визнання дій
протиправними, зобов'язати вчинити дії
ОСОБА_1, (надалі-позивач), звернувся до
Окружного адміністративного суду
міста Києва з адміністративним позовом
до Служби безпеки України,
(надалі-відповідач, СБУ), в якому
1. Визнати протиправними дії Служби
безпеки України щодо зменшення ОСОБА_1
розміру грошового забезпечення;
2. Визнати протиправним та скасувати
Наказ Служби Безпеки України №53-ос від
28 березня 2009 року щодо зменшення та
скасування ОСОБА_1 додаткових видів
грошового забезпечення;
3. Зобов'язати Службу безпеки України
здійснити ОСОБА_1 нарахування і виплату
недоплачених сум грошового
забезпечення за період з 28.03.2009 р. по
17.08.2009 р. з розміру, який був
встановлений станом на 28.03.2009 р.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
зменшення розміру грошового
забезпечення у зв'язку із зняттям з
позивача ряду надбавок, додаткових
видів грошового забезпечення є
безпідставним, а наказ щодо зменшення
та скасування ОСОБА_1 додаткових видів
грошового забезпечення - протиправним.
Відповідач проти позову заперечував з
огляду на прийняття наказу, на підставі
якого здійснено зменшення розміру
грошового забезпечення позивача, у
межах повноважень та у спосіб,
визначений законодавством України.
У судове засідання 05.05.2014 року прибули
представники сторін, за згодою яких, на
підставі ч.4 ст.122 Кодексу
адміністративного судочинства
України, враховуючи відсутність
потреби заслухати свідка чи експерта,
суд ухвалив про перехід до розгляду
справи у порядку письмового
Розглянувши подані сторонами
документи і матеріали, заслухавши
пояснення представників сторін,
всебічно і повно з'ясувавши всі
фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши
докази, які мають юридичне значення для
розгляду справи та вирішення спору по
суті, Окружний адміністративний суд
міста Києва встановив наступне.
Як зазначає позивач у позовній заяві,
він з квітня 1985 року по травень 1987 року
проходив службу в лавах збройних сил
СРСР, з травня 1987 року по квітень 1992
року навчався у Вищій Червонопрапорній
школі КДБ СРСР ім. Ф.Є. Дзержинського, з
травня 1992 року по липень 2009 року
перебував на службі в органах СБУ, що не
заперечувалось відповідачем та
підтверджується матеріалами справи.
Наказом Голови СБУ від 08.07.2009 року №957-о
ОСОБА_1 звільнено в запас за станом
Як вбачається з матеріалів справи, в
червні 2013 року позивач звернувся із
заявою до СБУ про призначення пенсії за
вислугою років, на підставі якої
відповідачем направлено подання від
27.06.2013 року №Ц-13/86 до Головного
управління Пенсійного фонду України в
м. Києві про призначення відповідної
Згідно протоколу Головного управління
Пенсійного фонду України в м. Києві за
забезпечення позивача для обчислення
пенсії становить: посадовий оклад - 1800,00
грн., оклад за військове звання - 125,00
грн., процентна надбавка за вислугу
років 35% - 673,75 грн., середньомісячна сума
додаткових видів грошового
забезпечення за 24 місяці - 2098,06 грн., у
т.ч. робота з таємними виробами,
носіями, док. 15% - не нараховано;
надбавка за особливо важливі завдання -
1%; надбавка за оперативно-розшукову
діяльність - 1%; премія - не нараховано; в
т.ч. сума грошового забезпечення для
обчислення пенсії - 4696,81 грн.
Відповідно до вказаного
протоколу, - основний розмір пенсії
становить 65% грошового забезпечення
(вислуга років 25) у розмірі - 3052,93 грн.,
який призначено згідно з Законом
України "Про пенсійне забезпечення
осіб, звільнених з військової служби,
та деяких інших осіб" №2262-ХІІ позивачу
Даний розрахунок сум додаткових видів
грошового забезпечення визначений
станом на дату звільнення позивача з
органів СБУ в запас.
Позивач, вважаючи дії СБУ щодо
зменшення розміру грошового
забезпечення протиправними та такими,
що порушують його права та законні
інтереси, звернувся до суду за їх
захистом з даним адміністративним
позовом, при вирішенні якого суд
виходить з наступного.
Умови, норми і порядок пенсійного
забезпечення громадян України із числа
осіб, які перебували на військовій
службі, службі в органах внутрішніх
справ, осіб начальницького і рядового
складу Державної служби спеціального
зв'язку та захисту інформації України,
державній пожежній охороні, Державній
службі спеціального зв'язку та захисту
інформації України, органах і
підрозділах цивільного захисту,
податковій міліції чи Державній
кримінально-виконавчій службі України,
та деяких інших осіб, які мають право на
пенсію за цим Законом визначає Закон
України «Про пенсійне забезпечення
осіб, звільнених з військової служби,
та деяких інших осіб» від 09.04.1992 р.
№2262-ХІІ (далі по тексту - Закон №2262-ХІІ).
Відповідно до ст. 2 Закону №2262-ХІІ
військовослужбовцям, особам, які мають
право на пенсію за цим Законом, які
мають право на пенсійне забезпечення,
пенсії відповідно до цього Закону
призначаються і виплачуються після
звільнення їх зі служби.
Частиною 1 ст. 5 Закону №2262-ХІІ
встановлено, що особам, звільненим з
військової служби, іншим особам, які
мають право на пенсію за цим Законом, та
членам їх сімей може призначатися (за
їх бажанням) пенсія на умовах і в
порядку, передбачених Законом України
"Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування". При цьому для
обчислення пенсій враховуються всі
види грошового забезпечення, що
отримували зазначені особи, які мають
право на пенсію за цим Законом, перед
звільненням зі служби.
Як уже зазначалось вище, позивачу
здійснено розрахунок сум додаткових
видів грошового забезпечення, який
затверджено протоколом за пенсійною
підставі протоколу за пенсійною
справою станом на дату звільнення
Водночас, позивач як на
неправомірність дій відповідача
посилається на те, що рапорт на
звільнення був поданий ним 02.03.2009 року,
а станом на 17.03.2009 року його переведено
організаційно-аналітичного відділу
Департаменту оперативного
документування на посаду начальника 2
відділу 4 Управління зазначеного
департаменту зі збереженням всіх
надбавок згідно наказу СБУ №347-ос.
Позивач зазначає, що станом на 17.03.2009
року види його грошового забезпечення
розраховувались наступним чином:
посадовий оклад - 1800 грн., надбавка за
роботу з таємними виробами, носіями
15%-270 грн.; надбавка за особливо важливі
завдання - 70%-1260 грн.; надбавка за
інформаційно-аналітичне забезпечення
49% - 882 грн.; премія 10% - 180 грн. Загальна
сума грошового забезпечення складала у
січні 2009 року - 5219,36 грн.; у лютому 2009
року - 5182,19 грн.; у березні 2009 року - 5104
Як вбачається з матеріалів справи,
наказом № 53-ос від 28.03.2009 року,
прийнятим відповідно до Інструкції про
грошове забезпечення та виплати
компенсаційного характеру
військовослужбовців Служби безпеки
України, затвердженої наказом Служби
безпеки України від 23 січня 2008 року
№35/ДСК, установлено підполковнику
ОСОБА_1 (Е-179814), начальнику 2 відділу 4
Управління, надбавку за виконання
особливо важливих завдань під час
проходження служби у розмірі 1 відсотка
посадового окладу з урахуванням окладу
за військовим званням та надбавки за
вислугу років згідно з пунктом 2.3.2,
надбавку у розмірі 1 відсотка
посадового окладу згідно з пунктом 2.3.5
та скасувати премію у повному розмірі
згідно з пунктом 2.3.24 на підставі
рапорту начальника Департаменту від
В матеріалах справи міститься висновок
щодо розгляду заяви ОСОБА_3,
затверджений першим заступником
Голови Служби безпеки України 09.06.2009
року, згідно якого заходи
дисциплінарного спливу стосовно
підполковника ОСОБА_1 в частині
накладання дисциплінарного стягнення
та зменшення розмірів додаткових видів
грошового забезпечення
застосовувались відповідно до
Дисциплінарного статуту Збройних сил
України, Положення про проходження
військовослужбовцями СБ України та
відомчих нормативних документів СБ
Сутність військової дисципліни,
обов'язки військовослужбовців щодо її
додержання, види заохочень та
дисциплінарних стягнень, права
командирів щодо їх застосування, а
також порядок подання і розгляду заяв,
пропозицій та скарг визначає
Дисциплінарний статут Збройних сил
України, затверджений Законом України
від 24 березня 1999 року N 551-XIV (далі по
тексту - Дисциплінарний статут).
Дія Дисциплінарного статуту Збройних
Сил України поширюється на Державну
прикордонну службу України, Службу
безпеки України, Національну гвардію
України та інші військові формування,
створені відповідно до законів
України, Державну спеціальну службу
транспорту, Державну службу
спеціального зв'язку та захисту
Відповідно до ст. 1 Дисциплінарного
статуту військова дисципліна - це
бездоганне і неухильне додержання
всіма військовослужбовцями порядку і
правил, встановлених військовими
статутами та іншим законодавством
Згідно ст. 3 Дисциплінарного статуту
військова дисципліна досягається
шляхом: виховання високих бойових і
морально-психологічних якостей
військовослужбовців на
національно-історичних традиціях
українського народу та традиціях
Збройних Сил України, патріотизму,
свідомого ставлення до виконання
військового обов'язку, вірності
Військовій присязі; особистої
відповідальності кожного
військовослужбовця за дотримання
Військової присяги, виконання своїх
обов'язків, вимог військових статутів;
формування правової культури
військовослужбовців; умілого
поєднання повсякденної вимогливості
командирів і начальників до підлеглих
без приниження їх особистої гідності, з
дотриманням прав і свобод, постійної
турботи про них та правильного
застосування засобів переконання,
примусу й громадського впливу
колективу; зразкового виконання
командирами військового обов'язку, їх
справедливого ставлення до підлеглих;
підтримання у військових з'єднаннях,
частинах (підрозділах), закладах та
установах необхідних
матеріально-побутових умов, статутного
порядку; своєчасного і повного
постачання військовослужбовців
встановленими видами забезпечення;
чіткої організації і повного залучення
особового складу до бойового навчання.
Статтею 45 Дисциплінарного статуту
визначено, що у разі невиконання
(неналежного виконання)
військовослужбовцем своїх службових
обов'язків, порушення
військовослужбовцем військової
дисципліни або громадського порядку
командир повинен нагадати йому про
обов'язки служби, а за необхідності -
накласти дисциплінарне стягнення.
Згідно ст. 83 Дисциплінарного статуту на
військовослужбовця, який порушує
військову дисципліну або громадський
порядок, можуть бути накладені лише ті
дисциплінарні стягнення, які визначені
цим Статутом і відповідають
військовому званню військовослужбовця
та дисциплінарній владі командира, що
вирішив накласти на винну особу
дисциплінарне стягнення.
Прийняттю рішення командиром про
накладення на підлеглого
дисциплінарного стягнення може
передувати службове розслідування.
Воно проводиться з метою уточнення
причин і умов, що сприяли вчиненню
правопорушення, та ступеня вини (ст. 84
Дисциплінарного статуту).
З аналізу наведених норм чинного
законодавства вбачається, що
проведення службового розслідування є
правом, а не обов'язком командира. За
таких обставин, не проведення такого
службового розслідування щодо
позивача під час застосування заходів
дисциплінарного впливу не може
вважатись судом підставою для
скасування рішення про застосування
дисциплінарного стягнення.
Відповідно до ст. 68 Дисциплінарного
статуту, на молодших та старших
офіцерів можуть бути накладені такі
дисциплінарні стягнення: а) зауваження;
б) догана; в) сувора догана; г)
попередження про неповну службову
відповідність; д) пониження в посаді; е)
пониження військового звання на один
ступінь; є) звільнення з військової
служби за службовою невідповідністю; ж)
позбавлення військового звання.
Водночас, як вбачається з
оскаржуваного наказу №53-ос, останній
прийнятий на підставі Інструкції про
грошове забезпечення та виплати
компенсаційного характеру
військовослужбовців Служби безпеки
України, затвердженої наказом Служби
безпеки України від 23 січня 2008 року
№35/ДСК.
Крім того, оскаржуваним наказом
позивачу було змінено його грошове
забезпечення (встановлено надбавку за
виконання особливо важливих завдань
під час служби у розмірі 1 % посадового
окладу з урахуванням окладу за
військовим званням та надбавки за
вислугу років; встановлено надбавку
військовослужбовцям, які провадять
оперативно-розвідувальну діяльність
та інформаційно-аналітичне
забезпечення органів державної влади і
оперативно-службову діяльність у
розмірі 1%, скасовано премію в повному
розмірі), що з огляду на вимоги
Дисциплінарного статуту не є видом
дисциплінарного стягнення.
Пунктом 1 ст. 5 постанови Кабінету
Міністрів України від 07.11.2007 року №1294
«Про упорядкування структури та умов
грошового забезпечення
військовослужбовців, осіб рядового
складу та деяких інших осіб»
керівникам державних органів у межах
асигнувань, що виділяються на їх
утримання, надано право установлювати
надбавку за виконання особливо
важливих завдань під час проходження
служби військовослужбовцям (крім
військовослужбовців строкової
військової служби), особам рядового і
начальницького складу - у розмірі до 50
відсотків посадового окладу з
урахуванням окладу за військовим
(спеціальним) званням та надбавки за
вислугу років, а тим, що безпосередньо
розробляють, проводять експертизу
проектів нормативно-правових актів,
які передбачено положеннями про
відповідні структурні підрозділи,
військовослужбовцям органів
(підрозділів) Державної прикордонної
служби, Морської охорони, що
безпосередньо забезпечують охорону
ділянок кордону, здійснюють
прикордонний контроль і пропуск через
кордон, військовослужбовцям Служби
безпеки, які безпосередньо здійснюють
заходи, пов'язані з виконанням завдань
військовослужбовцям розвідувальних
органів, які безпосередньо виконують
функції з добування інформації,
забезпечують та беруть участь у
спеціальних заходах, спрямованих на
підтримку національних інтересів,
військовослужбовцям, особам рядового і
начальницького складу за виконання
спеціальних завдань, пов'язаних з
антитерористичною діяльністю, особам
начальницького складу слідчих
підрозділів органів внутрішніх справ,
військовослужбовцям Служби безпеки за
службу на посадах слідчих, особам
рядового і начальницького складу
підрозділів міліції громадської
безпеки за службу на посадах старших
дільничних, дільничних і помічників
дільничних інспекторів міліції та
підрозділів з керівництва дільничними
інспекторами міліції, особам рядового
і начальницького складу Державної
служби спеціального зв'язку та захисту
інформації, які безпосередньо
забезпечують функціонування та
безпеку державної системи урядового
зв'язку, Національної системи
конфіденційного зв'язку, державний
контроль за станом криптографічного та
технічного захисту інформації - у
розмірі до 100 відсотків посадового
окладу з урахуванням окладу за
військовим (спеціальним) званням та
надбавки за вислугу років.
При цьому, порядок та умови виплати
такої надбавки визначаються залежно
від якості, складності, обсягу та
важливості виконуваних завдань. У разі
несвоєчасного або низькоякісного
виконання завдань надбавка
скасовується або розмір її
Водночас, відповідно до пункту 2 вище
вказаної постанови №1294, виплата
грошового забезпечення
військовослужбовцям, особам рядового і
начальницького складу здійснюється в
порядку, що затверджується, зокрема,
Службою безпеки України.
Відповідно до п.2.3.2, 2.3.5, 2.3.24 Інструкції
про грошове забезпечення та виплати
компенсаційного характеру
військовослужбовців Служби безпеки
України, затвердженої наказом СБУ від
23.01.2008 року №35/ДСК, зареєстрованим в
Міністерстві юстиції України 30.01.2008
оскаржуваний наказ, встановлено
порядок і умови призначення служби,
надбавки за виконання особливо
важливих завдань під час проходження
служби, надбавки військовослужбовцям,
які провадять оперативно-розшукову
діяльність чи контррозвідувальну
діяльність та інформаційне-аналітичне
забезпечення органів державної влади і
оперативно-службову діяльність,
преміювання військовослужбовців.
Зокрема, персональний розмір вказаних
надбавок та премії встановлюється,
підвищується, знижується або
скасовується наказами Голови СБУ, його
мотивованими рапортами керівників
структурних підрозділів, погоджених з
відповідним фінансовим підрозділів. У
разі несвоєчасного або неналежного
виконання завдань розмір надбавки за
виконання особливо важливих завдань
під час проходження або вона
Згідно ч.2 ст.19 Конституції України,
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
Зважаючи на наявність у ОСОБА_1
дисциплінарного стягнення у вигляді
догани від 17.02.2009 року за несвоєчасне
виконання вказівки керівництва,
введення в оману і несвоєчасну
доповідь керівництву про своє
місцезнаходження та поведінку, яка
ганьбить високе звання офіцера СБУ,
керівництвом 27.03.2009 року прийнято
рішення та наказом від 28.03.2009 року №53-ос
зменшено додаткові види грошового
забезпечення, що вбачається судом
правомірними діями з боку відповідача
з огляду на наявність права зменшувати
розміри та скасовувати надбавки та
премії та наявність підстав для такого
зменшення та скасування.

За таких обставин, суд приходить до
висновку про правомірність
оскаржуваного наказу та відсутність
підстав для його скасування.

Оскільки для обчислення пенсій
враховуються всі види грошового
забезпечення, що отримувала особа, яка
має право на пенсію, саме перед
звільненням зі служби, зважаючи, що
судом встановлено, а позивачем не
заперечується той факт, що на день
звільнення останньому було зменшено
розмір додаткових видів грошового
забезпечення, правомірність наказу, на
підставі якого зменшено розмір
додаткових видів грошового
забезпечення встановлено судом під час
розгляду даної справи, у суду відсутні
підстави для визнання дій Служби
безпеки України щодо зменшення
позивачу розміру грошового
забезпечення протиправними та, як
наслідок, відсутність підстав для
задоволення позовних вимог в цій
частині.

Зважаючи, що позовні вимоги щодо
зобов'язання Служби безпеки України
здійснити ОСОБА_1 нарахування і виплату
недоплачених сум грошового
забезпечення за період з 28.03.2009 р. по
17.08.2009 р. з розміру, який був
встановлений станом на 28.03.2009 р. є
похідними від позовних вимог, підстав
для задоволення яких судом не
встановлено, суд приходить до висновку
про їх необґрунтованість та
безпідставність.

Враховуючи вищевикладене, виходячи з
меж заявлених позовних вимог,
системного аналізу положень
законодавства України та наданих
сторонами доказів, за правилами,
встановленими ст.86 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд дійшов висновку про
необґрунтованість позовних вимог в
повному обсязі.

Відповідно до ч.1 ст.9 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд при вирішенні справи керується
принципом законності, відповідно до
якого вирішує справи відповідно до
Конституції України та законів
України, а також міжнародних договорів,
згода на обов'язковість яких надана
Верховною Радою України. Суд
застосовує інші нормативно-правові
акти, прийняті відповідним органом на
підставі, у межах повноважень та у
спосіб, передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно з частиною першою статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідач як суб'єкт владних
повноважень покладений на нього
обов'язок щодо доказування
правомірності оскаржуваних дій та
наказу виконав в повному обсязі.

Приймаючий до уваги викладене у
сукупності, керуючись вимогами
ст.ст.69-71, 158-163, 167, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, Окружний адміністративний суд
міста Києва, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1
відмовити у повному обсязі.

Постанова набирає законної сили в
порядку, передбаченому ст. 254 Кодексу
адміністративного судочинства
Українита може бути оскаржена в
апеляційному порядку повністю або
частково за правилами, встановленими
ст. ст. 185-187 КАС України, шляхом подання
через суд першої інстанції апеляційної
скарги.

Суддя
Ю.Т. Шрамко