Справа № 2-а-5214/11
Суддя: Собків Я.М.
Дата ухвалення: 2014-05-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 2-а-5214/11
Головуючий у 1-й інстанції: Майбоженко
Суддя-доповідач: Собків Я.М.
ПОСТАНОВА

Іменем України

20 травня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючого - судді :
Собківа Я.М.,

суддів:
Кобаля М.І., Петрика І.Й.,

при секретарі:
Присяжній Д.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу Головного
управління Пенсійного фонду України в
місті Києві на постанову Оболонського
районного суду міста Києва від 24
листопада 2011 року у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_2 до
Головного управління Пенсійного фонду
України в місті Києві про зобов"язання
вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_2 звернувся до
Оболонського районного суду міста
Києва із адміністративним позовом до
Головного управління Пенсійного фонду
України в місті Києві, в якому просив
зобов'язати Головне управління
Пенсійного фонду України в місті Києві
здійснити перерахунок пенсії, виходячи
з розміру грошового забезпечення за
останньою штатною посадою перед
звільненням згідно частини 3 статті 43
Закону України «Про пенсійне
забезпечення осіб, звільнених з
військовох служби, та деяких інших
осіб».

Постановою Оболонського районного
суду міста Києва від 24 листопада 2011
року адміністративний позов
задоволено частково.

Зобов'язано Головне управління
Пенсійного фонду України в м. Києві
здійснити обчислення пенсії ОСОБА_2 у
відповідності до ч.3 ст.43 Закону України
"Про пенсійне забезпечення осіб,
звільнених з військової служби, та
деяких інших осіб", виходячи із розміру
грошового забезпечення позивача за
останньою штатною посадою перед
звільненням, враховуючи відповідні
оклади за посадою, військовим
(спеціальним) званням, процентну
надбавку за вислугу років, щомісячні
додаткові види грошового забезпечення
(надбавки, доплати, підвищення) та
премії, починаючи з 01.03.2011 року, з
урахуванням раніше здійснених виплат.

У задоволенні решти позовних вимог
відмовлено.

Відповідач не погоджуючись з прийнятим
рішенням суду звернувся з апеляційною
скаргою, в якій зазначає, що
оскаржувана постанова суду не
відповідає вимогам матеріального та
процесуального права, а саме, судом
першої інстанції неповно з'ясовано та
не доведено обставини, що мають
значення для справи, висновки суду
першої інстанції не відповідають
обставинам справи, в зв'язку з чим
просить скасувати постанову суду
першої інстанції та прийняти нове
рішення, яким відмовити позивачу у
задоволенні його позовних вимог.

Сторони, будучи належним чином
повідомлені про дату, час та місце
апеляційного розгляду справи, в судове
засідання не з'явилися.

Враховуючи, що в матеріалах справи
достатньо письмових доказів для
правильного вирішення апеляційної
скарги, а особиста участь сторін в
судовому засіданні - не обов'язкова,
колегія суддів у відповідності до ч. 4
ст. 196 КАС України визнала можливим
проводити апеляційний розгляд справи
за відсутності представників сторін.

Згідно ст. 41 КАС України фіксування
судового засідання за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
задоволенню, а рішення суду першої
інстанції - скасуванню, виходячи з
наступного.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст.202 КАС України
підставами для скасування постанови
або ухвали суду першої інстанції та
ухвалення нового рішення є порушення
норм матеріального або процесуального
права, що призвело до неправильного
вирішення справи або питання, а так
само розгляд і вирішення справи
неповноважним судом; участь в
ухваленні постанови судді, якому було
заявлено відвід на підставі обставин,
які викликали сумнів у неупередженості
судді, і заяву про його відвід визнано
судом апеляційної інстанції
обґрунтованою; ухвалення чи підписання
постанови не тим суддею, який розглянув
справу.

Згідно ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах
щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють чи прийняті (вчинені) вони:
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення;
безсторонньо (неупереджено);
добросовісно; розсудливо; з
дотриманням принципу рівності перед
законом, запобігаючи несправедливій
дискримінації; пропорційно, зокрема з
дотриманням необхідного балансу між
будь-якими несприятливими наслідками
для прав, свобод та інтересів особи і
цілями, на досягнення яких спрямоване
це рішення (дія); з урахуванням права
особи на участь у процесі прийняття
рішення; своєчасно, тобто протягом
розумного строку.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом першої інстанції,
позивач ОСОБА_2 проходив військову
службу в органах Служби безпеки
України.

14 грудня 2010 року позивач був звільнений
з військової служби в органах Служби
безпеки України. На час звільнення з
військової служби розмір грошового
забезпечення позивача за останньою
штатною посадою в СБУ склав 7 541, 44 грн.

З 01 січня 2011 року позивач перебуває на
обліку в Головному управлінні
Пенсійного фонду України у м. Києві та
отримує пенсію за слугу років
відповідно до Закону України "Про
пенсійне забезпечення осіб, звільнених
з військової служби, та деяких інших
осіб". Пенсія позивача була нарахована
виходячи з розміру грошового
забезпечення за останні 24 календарні
місяці служби підряд перед
звільненням.

Звертаючись з позовом до суду позивач
серед іншого зазначає, що відповідачем
в порушення пункту 7 постанови Кабінету
Міністрів України «Про порядок
обчислення вислуги років призначення
та виплати пенсій і грошової допомоги
особам офіцерського складу,
прапорщикам, мічманам,
військовослужбовцям надстрокової
служби за контрактом, особам
начальницького і рядового складу
органів внутрішніх справ та членам їх
сімей» від 17 липня 1992 року № 393 та
пункту 1 постанови Кабінету Міністрів
України від 13 лютого 2008 року № 45 «Про
затвердження порядку перерахунку
пенсій, призначених відповідно до
Закону України «Про пенсійне
забезпечення осіб, звільнених з
військової служби, та деяких інших
осіб» та внесення змін до постанови
Кабінету Міністрів України від 17 липня
1992 року № 393», у розрахунок суми
грошового забезпечення для обчислення
розміру пенсії не було включено
додаткові види грошового забезпечення
та премію у середньому розмірі за
останні 24 місяці його служби.

Даючи правову оцінку обставинам
вказаної справи колегія суддів зважає
на наступне.

Порядок призначення пенсії особам
начальницького і рядового складу
органів внутрішніх справ визначений
Законом України «Про пенсійне
забезпечення осіб, звільнених з
військової служби, та деяких інших
осіб» від 09.04.1992 № 2262-XII (далі по тексту -
Закон № 2262-XII) та постановою Кабінету
Міністрів України «Про порядок
обчислення вислуги років призначення
та виплати пенсій і грошової допомоги
особам офіцерського складу,
прапорщикам, мічманам,
військовослужбовцям надстрокової
служби за контрактом, особам
начальницького і рядового складу
органів внутрішніх справ та членам їх
сімей» від 17 липня 1992 року № 393 (з
подальшими змінами і доповненнями).

Відповідно до частини третьої статті 43
Закону №2262-ХІІ (в редакції чинній на
момент виникнення спірних
правовідносин), пенсії особам
офіцерського складу, прапорщикам і
мічманам, військовослужбовцям
надстрокової служби та військової
служби за контрактом, особам
начальницького і рядового складу
органів внутрішніх справ та членам їх
сімей обчислюються з грошового
забезпечення цих військовослужбовців,
осіб начальницького і рядового складу.
При цьому для обчислення їм пенсій
враховуються відповідні оклади за
посадою, військовим чи спеціальним
званням, процентна надбавка за вислугу
років, надбавки за вчене звання і вчену
ступінь, кваліфікацію і умови служби у
порядку і розмірах, що визначаються
Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 7 Постанови
Кабінету Міністрів України від 17 липня
1992 року № 393 «Про порядок обчислення
вислуги років, призначення та виплати
пенсій і грошової допомоги особам
офіцерського складу, прапорщикам,
мічманам, військовослужбовцям
надстрокової служби та військової
служби за контрактом, особам
начальницького і рядового складу
органів внутрішніх справ та членів їх
сімей» пенсії обчислюються з таких
видів грошового забезпечення:
відповідних окладів за посадою,
військовим (спеціальним) званням (для
осіб рядового і начальницького складу
органів і підрозділів цивільного
захисту щомісячної надбавки за
спеціальне звання) та відсоткової
надбавки за вислугу років у розмірах,
установлених за останньою штатною
посадою, займаною перед звільненням,
щомісячних додаткових видів грошового
забезпечення (надбавки, доплати,
підвищення, крім щомісячних надбавок
(доплат) установлених особам, які мають
право на пенсію за вислугу років згідно
із законодавством і залишені за їх
згодою та в інтересах справи на службі)
та премії.

Розмір щомісячних додаткових видів
грошового забезпечення та премії
визначається за 24 останні календарні
місяці служби підряд перед
звільненням.

Середня сума щомісячних додаткових
видів грошового забезпечення та премії
визначається шляхом ділення на 24
загальної суми цих видів грошового
забезпечення за 24 останні календарні
місяці служби підряд перед
звільненням.

Постанова Кабінету Міністрів України
від 17 липня 1992 року № 393 не суперечить
положенням статті 43 Закону України
«Про пенсійне забезпечення осіб,
звільнених з військової служби та
деяких інших осіб», оскільки вказаним
Порядком лише роз'яснюється як саме
обраховуються середньомісячна сума
щомісячних додаткових видів грошового
забезпечення та премії за останньою
штатною посадою перед звільненням.

Постановою Кабінету Міністрів України
від 6 квітня 1998 року №452 «Про
упорядкування додаткових видів
грошового забезпечення
військовослужбовців» затверджені
додаткові види грошового забезпечення
військовослужбовців Збройних Сил
України. Премія, що виплачується
військовослужбовцям не віднесена до
додаткових видів грошового
забезпечення.

Саме із зазначених нормативних актів
та з урахуванням грошового атестату
виходив відповідач при нарахуванні
пенсії позивача.

Крім того, частиною 3 статті 43 Закону
України «Про пенсійне забезпечення
осіб, звільнених з військової служби та
деяких інших осіб» не передбачено, що
розмір грошового забезпечення за
останньою штатною посадою перед
звільненням повинен визначатися за
останній місяць чи будь який інший
термін. Тому пунктом 7 Постанови
Кабінету Міністрів України від 17 липня
1992 р. № 393 конкретизовано, як саме
визначається розмір грошового
забезпечення за останньою штатною
посадою перед звільненням.

Законом України «Про внесення змін до
Закону України «Про Державний бюджет
України на 2011 рік» встановлено, що у 2011
році норми і положення статей 39, 50, 51, 52,
54 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», статті 6 Закону України
«Про соціальний захист дітей війни»,
статей 14, 22, 37 та частини третьої статті
43 Закону України «Про пенсійне
забезпечення осіб, звільнених з
військової служби, та деяких інших
осіб» застосовуються у порядку та
розмірах, встановлених Кабінетом
Міністрів України виходячи з наявного
фінансового ресурсу бюджету
Пенсійного фонду України на 2011 рік.

Крім того, з часу призначення позивачу
пенсії, Кабінетом Міністрів України не
приймалось рішень про зміну розмірів
грошового забезпечення
військовослужбовців Служби безпеки
України, а отже підстав для перерахунку
пенсії позивачу, відповідно до частини
3 статті 43 Закону України «Про пенсійне
забезпечення осіб, звільнених з
військової служби, та деяких інших
осіб» немає.

Аналогічна правова позиція викладена в
ухвалі Вищого адміністративного суду
України від 31 жовтня 2013 року м. Київ
К-11065/09-С.

Таким чином, враховуючи вищевикладене,
колегія суддів приходить до висновку
щодо безпідставності заявлених
позивачем вимог, які є
необґрунтованими, не підтверджуються
належними доказами, а відтак є такими,
що не підлягають до задоволення.

Враховуючи викладене, колегія суддів
приходить до висновку, що постанова
суду першої інстанції ухвалена з
порушенням норм матеріального та
процесуального права, доводи
апеляційної скарги повністю
спростовують висновки суду першої
інстанції, а тому вбачаються підстави
для скасування постанови Оболонського
районного суду міста Києва від 24
листопада 2011 року та ухвалення нового
рішення, яким в задоволенні
адміністративного позову ОСОБА_2 до
Головного управління Пенсійного фонду
України в місті Києві про зобов"язання
вчинити дії, слід відмовити.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.198 КАС України за
наслідками розгляду апеляційної
скарги на постанову суду першої
інстанції суд апеляційної інстанції
має право скасувати її та прийняти нову
постанову суду.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 212,
254 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного
управління Пенсійного фонду України в
місті Києві - задовольнити.

Постанову Оболонського районного суду
міста Києва від 24 листопада 2011 року -
скасувати.

Прийняти нову постанову, якою в
задоволенні адміністративного позову
ОСОБА_2 до Головного управління
Пенсійного фонду України в місті Києві
про зобов"язання вчинити дії -
відмовити.

Постанова набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржена протягом двадцяти днів з дня
складання в повному обсязі, шляхом
подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий суддя суддя суддя
Я.М. Собків М.І. Кобаль І.Й. Петрик

Головуючий суддя

Собків Я.М.

Судді:

Кобаль М.І.

Петрик І.Й.