Справа № 2а/331/51/14
Суддя: Дурасова Ю.В.
Дата ухвалення: 2014-05-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

12 травня 2014 рокусправа № 2а/331/51/14

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Дурасової Ю.В.

суддів: Проценко
О.А. Туркіної Л.П.

розглянувши в порядку письмового
провадження в м. Дніпропетровську
апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в Жовтневому
районі м. Запоріжжя

на постанову Жовтневого районного суду
м. Запоріжжя від 26 лютого 2014 року по
справі за позовом ОСОБА_1 до Управління
Пенсійного фонду України в Жовтневому
районі м. Запоріжжя, третя особа -
Територіальне управління Державної
судової адміністрації України в
Запорізькій області про визнання
протиправною бездіяльності та
зобов'язання вчинити певні дії, -

в с т а н о в и в :

У листопаді 2013 року ОСОБА_1 звернувся з
позовом до Управління Пенсійного фонду
України в Жовтневому районі м.
Запоріжжя в якому просив суд визнати
протиправними дії відповідача щодо
відмови у здійсненні перерахунку
щомісячного довічного грошового
утримання як судді у відставці від
17.07.2013 року, зобов'язати відповідача
здійснити перерахунок щомісячного
довічного грошового утримання у
розмірі 90 % заробітної плати працюючого
судді, згідно довідки ТУ ДСА України в
Запорізькій області № 08-03/17 від 16.01.2013
року виходячи із заробітної плати
судді в розмірі 18 352 грн. без обмеження
граничного розміру щомісячного
довічного грошового утримання з
урахуванням вже виплачених сум.

Постановою Жовтневого районного суду
м. Запоріжжя від 26 лютого 2014 року
позовні вимоги задоволено частково,
визнано протиправними дії відповідача
щодо відмови в перерахунку щомісячного
довічного грошового утримання судді у
відставці станом на 17 липня 2013 року.
Зобов'язано відповідача провести
перерахунок щомісячного довічного
грошового утримання та виплатити судді
у відставці ОСОБА_1 починаючи з 01.01.2013
року по 30.11.2013 року у розмірі 90%
заробітної плати працюючого на
відповідній посаді судді, на підставі
довідки ТУ ДСА України в Запорізькій
області № 08-03/17 від 16.01.2013 року виходячи
із заробітної плати судді в розмірі 18
352 грн. без обмеження граничного
розміру щомісячного довічного
грошового утримання з урахуванням вже
виплачених сум.

Свою позицію суд першої інстанції
обґрунтував тим, що зміна існуючого
порядку виплати щомісячного довічного
грошового утримання суперечить
Конституції України, оскільки видатки
на утримання суддів, які передбачені у
Державному бюджеті України, відповідно
до ч. 2 ст. 95 та ч. 1 ст. 130 Конституції
України повинні передбачити і
фінансування щомісячного довічного
грошового утримання суддів у
відставці, що безпосередньо стосується
реалізації положення частини 1 ст. 130
Конституції України щодо забезпечення
державного фінансування суддів та
створення належних умов для
фінансування. Такі правові позиції
зазначені в Рішенні Конституційного
суду України від 11.10.2005 року №8-рп-2005 та
в Рішенні Конституційного суду України
від 18.06.2007 року №4-рп-2007. Щодо відмови в
частині задоволення позовних вимог
(починаючи з 01.12.2013 року), суд першої
інстанції зазначив, що оскільки
порушення права позивача на
перерахунок та виплату вказаного
грошового утримання на теперішній час
ще не відбулося і суду не може бути
заздалегідь відомо, чи відбудеться
таке порушення у майбутньому.

Не погодившись з постановою суду,
відповідач подав апеляційну скаргу, в
якій просить скасувати постанову суду,
оскільки вона винесена з порушенням
норм матеріального та процесуального
права та ухвалити нове рішення по
справі, яким відмовити в задоволенні
позовних вимог. Зазначив, що підстави
для проведення перерахунку
щомісячного довічного грошового
утримання суддям у відставці у зв'язку
з підвищенням заробітної плати
працюючим суддя - відсутні. Законом
України «Про судоустрій і статус
суддів» не передбачено проведення
перерахунків щомісячного довічного
грошового утримання суддям у
відставці.

Перевіривши матеріали справи,
законність і обґрунтованість
оскаржуваного рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги і заявлених
позовних вимог, а також правильність
застосування судом норм матеріального
та процесуального права та правової
оцінки обставин у справі, колегія
суддів приходить до висновку, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено та матеріалами
справи підтверджено, що ОСОБА_1
перебуває на обліку в Управлінні
Пенсійного фонду України в Жовтневому
районі м. Запоріжжя і отримує пенсію
працюючого на відповідній посаді
судді, розмір якої розраховано, на
підставі довідок ТУ ДСА України
Запорізької області.

Відповідно до ч. 4 статті 43 Закону
України від 15 грудня 1991 року № 2862-ХІІ
«Про статус суддів» (який був чинним на
час призначення позивачу щомісячного
довічного грошового утримання) судді,
який вийшов у відставку, при наявності
відповідного віку і стажу роботи
виплачується пенсія на умовах,
передбачених статтею 37 Закону України
«Про державну службу». Судді у
відставці, який має стаж роботи на
посаді судді не менше 20 років,
виплачується за його вибором пенсія
або звільнене від сплати податку
щомісячне довічне грошове утримання в
розмірі 80 відсотків заробітної плати
працюючого на відповідній посаді
судді. За кожний повний рік роботи
понад 20 років на посаді судді розмір
щомісячного довічного грошового
утримання збільшується на два відсотки
заробітку, але не більше ніж до 90
відсотків заробітку судді без
обмеження граничного розміру
щомісячного довічного грошового
утримання. Судді у відставці, який має
стаж роботи на посаді судді менше 20
років і досяг 55-річного віку (для жінок -
50 років), розмір щомісячного грошового
утримання обчислюється пропорційно
кількості повних років роботи на
посаді судді. При досягненні таким
суддею пенсійного віку за ним
зберігається право на одержання
щомісячного довічного грошового
утримання в зазначеному розмірі, або,
за його вибором, призначається пенсія
на умовах, передбачених статтею 37
Закону України «Про державну службу».

Частиною третьою статті 138 Закону
України «Про судоустрій і статус
суддів» № 2453-VI, який набрав чинності з 30
липня 2010 року, встановлено, що
щомісячне довічне грошове утримання
виплачується судді у розмірі 80
відсотків грошового утримання судді,
який працює на відповідній посаді. За
кожний повний рік роботи на посаді
судді понад 20 років розмір щомісячного
довічного грошового утримання
збільшується на два відсотки
заробітку, але не більше ніж 90
відсотків заробітної плати судді, без
обмеження граничного розміру
щомісячного довічного грошового
утримання.

В даному випадку стаж роботи позивача
на посаді судді складає 27 років 10
місяців 9 днів.

Законом України від 8 липня 2011 року №
3668-VI «Про заходи щодо законодавчого
забезпечення реформування пенсійної
системи», який набрав чинності з 1
жовтня 2011 року, частину третю статті 138
Закону № 2453-VI викладено в новій
редакції, згідно з якою щомісячне
довічне грошове утримання
виплачується судді у розмірі 80
відсотків грошового утримання судді, з
якого було сплачено єдиний внесок на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, а до 1 січня 2011
року - страхові внески на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування, який працює на
відповідній посаді.

Рішенням Конституційного Суду України
від 3 червня 2013 року № 3-рп/2013, зокрема,
частину третю статті 138 Закону № 2453-VI у
редакції Закону України «Про заходи
щодо законодавчого забезпечення
реформування пенсійної системи» від 8
липня 2011 року № 3668-VI визнано такою, що
не відповідає Конституції України (є
неконституційною).

Так, Конституційний Суд України
зазначив, зокрема, що конституційний
статус судді передбачає достатнє
матеріальне забезпечення судді як під
час здійснення ним своїх повноважень
(суддівська винагорода), так і в
майбутньому, у зв'язку з досягненням
пенсійного віку (пенсія) чи внаслідок
припинення повноважень і набуття
статусу судді у відставці (щомісячне
довічне грошове утримання). Статус
судді та його елементи, зокрема
матеріальне забезпечення судді після
припинення його повноважень, є не
особистим привілеєм, а засобом
забезпечення незалежності працюючих
суддів і надається для гарантування
верховенства права та в інтересах осіб,
які звертаються до суду та очікують
неупередженого правосуддя.

Отже, зміст правової норми статті 138
Закону № 2453-VI в редакції, що діє після
прийняття Конституційним Судом
України рішення від 3 червня 2013 року №
3-рп/2013, дає підстави для висновку про
залежність розміру місячного
довічного грошового утримання судді у
відставці від розміру грошового
утримання судді, який працює на
відповідній посаді і, у разі його
збільшення, є підставою для збільшення
розміру відповідного місячного
довічного грошового утримання судді у
відставці.

За таких обставин, колегія суддів
дійшла висновку, що судом першої
інстанції вірно були застосовані норми
матеріального та процесуального права,
а доводи апеляційної скарги не
спростовують висновку суду першої
інстанції і не можуть бути підставою
для скасування постанови суду, а тому
апеляційну скаргу необхідно залишити
без задоволення.

Керуючись ч. 10 ст. 183-2, п.1 ч.1 ст.198, ст. 200
КАС України, суд, -

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в Жовтневому
районі м. Запоріжжя - залишити без
задоволення.

Постанову Жовтневого районного суду м.
Запоріжжя від 26 лютого 2014 року -
залишити без змін.

Ухвала Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
набирає законної сили з моменту її
постановлення є остаточною та
оскарженню не підлягає.

Головуючий:
Ю.В. Дурасова

Суддя:
О.А. Проценко

Суддя:
Л.П. Туркіна