Справа № 872/12719/13
Суддя: Уханенко С.А.
Дата ухвалення: 2014-06-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

03 червня 2014 рокусправа № 804/7252/13-а

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Уханенка С.А.

суддів:
Богданенка І.Ю. Дадим Ю.М.

за участю секретаря судового
засідання: Сколишева О.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Дніпропетровську
апеляційну скаргу Нікопольської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Дніпропетровській
області на постанову
Дніпропетровського окружного
адміністративного суду від 27 червня 2013
р. по справі за позовом товариства з
обмеженою відповідальністю "Виробниче
об'єднання "Проммеханіка" до
Нікопольської об'єднаної державної
податкової інспекції
Дніпропетровської області Державної
податкової служби про визнання
протиправними та скасування
податкових повідомлень-рішень ,-

ВСТАНОВИВ:

В травні 2013 року позивач звернувся з
позовом до cуду, в якому просив визнати
протиправним та скасувати податкове
повідомлення-рішення Нікопольської
ОДПІ від 26.04.2013 року №, яким
збільшено грошове зобов'язання з
податку на прибуток у сумі 312,50 грн. та
повідомлення-рішення від 26.04.2013 року
№, яким збільшено грошове
зобов'язання з податку на додану
вартість у сумі 250 грн.

Постановою Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 27
червня 2013 року позовні вимоги
задоволенні. Визнано протиправним та
скасовано податкові
повідомлення-рішення Нікопольської
об'єднаної державної податкової
інспекції Дніпропетровської області
Державної податкової служби від 26.04.2013
року №, яким збільшено товариству
з обмеженою відповідальністю
"Виробниче об'єднання "Проммеханіка"
суму грошового зобов'язання з податку
на прибуток приватних підприємств та
№, яким збільшено товариству з
обмеженою відповідальністю "Виробниче
об'єднання "Проммеханіка" суму
грошового зобов'язання з податку на
додану вартість.

Не погодившись з постановою суду,
відповідач подав апеляційну скаргу, в
якій просив скасувати оскаржувану
постанову та прийняти нову про відмову
в задоволенні позовних вимог.

У зв'язку з реорганізацією податкових
органів судом апеляційної інстанції
допущено процесуальне
правонаступництво Нікопольської
об'єднаної державної податкової
інспекції Дніпропетровської області
Державної податкової служби на
Нікопольську об'єднану державну
податкову інспекцію Головного
управління Міндоходів у
Дніпропетровській області.

Перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції, в межах доводів апеляційної
скарги, суд вважає, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та
матеріалами справи підтверджено, що
посадовою особою Нікопольської ОДПІ з
25.03.2013 року по 29.03.2013 року проведена
документальна позапланова виїзна
перевірка ТОВ "ВО "Проммеханіка" з
питань дотримання вимог податкового
законодавства по взаємовідносинам з
фіктивним підприємством ПП
"Спецпромтехніка" за період з 01.01.2010
року по 31.12.2010 року, за результатами
якої складено акт від 05.04.2013 року №
1111/225.36723785.

На підставі акту перевірки
відповідачем винесено податкові
повідомлення-рішення від 26.04.2013 року
№, яким збільшено суму грошового
зобов'язання з податку на додану
вартість за основним платежем у
розмірі 200,00 грн., за штрафними
(фінансовими) санкціями - 50,00 грн., від
26.04.2013 року №, яким збільшено суму
грошового зобов'язання з податку на
прибуток приватних підприємств за
основним платежем у розмірі 250,00 грн., за
штрафними (фінансовими) санкціями - 62,50
грн.

Відповідно до акту перевірки
податковим органом було встановлені
наступні порушення:

- фінансово-господарські операції з
поставки товарів (робіт, послуг), які
здійснювались між ТОВ "ВО
"Проммеханіка" та суб'єктами
господарювання по недостовірним
первинним обліковим документам, які
сформовані особами, які визнані
вироком Самарського райсуду
м.Дніпропетровська винними у вчиненні
злочину, передбаченому ч.2 ст.205
Кримінального кодексу України
(фіктивне підприємництво), ч.1 ст.364-1
Кримінального кодексу України
(складання та видача завідомо
неправдивих документів);

- п. 5.1, п.п.5.2.1 п.5.2, п.п. 5.3.9 п.5.3 статті 5
Закону України "Про оподаткування
прибутку підприємств", в результаті
чого занижено податок на прибуток у
сумі 250,00 грн.;

- п.п.7.2.6 п.7.2, п.п.7.4.1, п.7.4.5 п.7.4 статті 7
Закону України "Про податок на додану
вартість", в результаті чого
встановлено заниження податку на
додану вартість на загальну суму 200,00
грн.

Задовольняючи позовні вимоги суд
першої інстанції виходив з того, що
податковим органом не було доведено
наявність порушень, допущених
позивачем по взаємовідносинах з ПП
"Спецпромтехніка".

Такі висновки суду першої
інстанції відповідають обставинам
справи та нормам матеріального права,
що регулюють спірні відносини з огляду
на наступне.

Матеріали справи свідчать, що між
ТОВ "ВО "Проммеханіка" та ПП
"Спецпромтехніка" існували
господарські відносини на підставі
договору № 2303-10 від 23.03.2010 року на
поставку продукції згідно
специфікацій та договір № 1406-10 від
14.06.2010 року про надання послуг згідно
специфікацій.

Факт здійснення вказаних
господарських відносин
підтверджується видатковими
накладними, рахунками-фактури,
податковими накладними,
товарно-транспортними накладними,
актами виконаних робіт.

В наступному придбані товари у ПП
"Спецпромтехніка" були реалізовані ПАТ
«Північний гірничо-збагачувальний
комбінат», ТОВ «Комплект Азов», ПАТ
«Інгулецький гірничо-збагачувальний
комбінат», ПАТ «Центральний
гірничо-збагачувальний комбінат», СУАП
з ІІ ТОВ «Плайтех», ТОВ «Архітех», ТОВ
«Башкрансервіс».

Відповідно до ст. 3 Закону України "Про
оподаткування прибутку підприємств",
який діяв на час виникнення спірних
правовідносин, об'єктом оподаткування
є прибуток, який визначається шляхом
зменшення суми скоригованого валового
доходу звітного періоду, визначеного
згідно з пунктом 4.3 цього Закону на
суму валових витрат платника податку,
визначених статтею 5 цього Закону.

Згідно п. 5.1, 5.2.1 ст. 5 Закону України "Про
оподаткування прибутку підприємств",
валові витрати виробництва та обігу це
сума будь-яких витрат платника податку
в грошовій, матеріальній або
нематеріальній формах, здійснюваних як
компенсація вартості товарів (робіт,
послуг), які придбаваються
(виготовляються) таким платником
податку для їх подальшого використання
у власній господарській діяльності. До
складу валових витрат включаються суми
будь-яких витрат, сплачених
(нарахованих) протягом звітного
періоду в зв'язку з підготовкою,
організацією, веденням виробництва,
продажем продукції (робіт, послуг) і
охороною праці, в тому числі витрати з
придбання електричної енергії
(включаючи реактивну), з урахуванням
обмежень, установлених пунктами 5.3-5.7
цієї статті.

Відповідно до п.п.5.3.9 п. 5.3 ст. 5
зазначеного Закону, не належать до
складу валових витрат будь-які витрати,
не підтверджені відповідними
розрахунковими, платіжними та іншими
документами, обов'язковість ведення і
зберігання яких передбачена правилами
ведення податкового обліку.

Відповідно до ст.7 Закону України "Про
податок на додану вартість" (який діяв
на час здійснення господарських
операцій) передбачено, що платник
податку зобов'язаний надати покупцю
податкову накладну. Податкова накладна
є звітним податковим документом і
одночасно розрахунковим документом;
податкова накладна видається
платником податку, який поставляє
товари (послуги) та є підставою для
нарахування податкового кредиту;
платники податку зобов'язані вести
окремий облік операцій з поставки та
придбання товарів (послуг), які
підлягають оподаткуванню цим податком.
Зведені результати такого обліку
відображаються у податкових
деклараціях, форма і порядок
заповнення яких визначаються
відповідно до закону. Платник податку
веде реєстр отриманих та виданих
податкових накладних у
документальному або електронному
вигляді за його вибором.

Згідно пп.7.4.1 п.7.4. ст.7 Закону України
"Про податок на додану вартість"
податковий кредит звітного періоду
визначається виходячи із договірної
(контрактної) вартості товарів (послуг),
але не вище рівня звичайних цін, у разі
якщо договірна ціна на такі товари
(послуги) відрізняється більше ніж на 20
відсотків від звичайної ціни на такі
товари (послуги), та складається із сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою п. 6.1 ст.6 та статтею 8-1
цього Закону, протягом такого звітного
періоду у зв'язку з придбанням або
виготовленням товарів (у тому числі при
їх імпорті) та послуг з метою їх
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Пункт 7.5 зазначеного Закону визнає
датою виникнення права платника
податку на податковий кредит дату
здійснення першої з таких подій: або
дата списання коштів з банківського
рахунку платника податку в оплату
товарів (робіт, послуг), дата виписки
відповідного рахунку (товарного чека) -
в разі розрахунків з використанням
кредитних дебетових карток або
комерційних чеків; або дата отримання
податкової накладної, що засвідчує
факт придбання платником податку
товарів (робіт, послуг).

У пп. 7.4.5 Закону зазначається, що не
підлягають включенню до складу
податкового кредиту суми сплаченого
(нарахованого) податку у зв'язку з
придбанням товарів (послуг), не
підтверджені податковими накладними
чи митними деклараціями (іншими
подібними документами згідно з
підпунктом 7.2.6 цього пункту).

Виходячи з вищевикладеного,
вбачається, що позивачем виконані всі
умови для віднесення сум податку на
додану вартість до складу податкового
кредиту та до валових витрат з операцій
з ПП "Спецпромтехніка", у зв'язку з чим у
відповідача відсутні правові підстави
для визначення зобов'язання з податку
на додану вартість та податку на
прибуток.

Доводи податкового органу на наявність
вироку Самарського районного суду
м.Дніпропетровська від 03.04.2011р., яким
притягнуто до кримінальної
відповідальності ОСОБА_1, ОСОБА_2,
ОСОБА_3 за фіктивне підприємництво, не
можуть бути прийняті до уваги судом
апеляційної інстанції з огляду на
наступне.

Положення ч. 4 ст. 72 КАС України
визначають, що підставою для
звільнення від доказування є вирок
суду в кримінальній справі або
постанова суду у справі про
адміністративний проступок, які
набрали законної сили.

При цьому обов'язковими такий вирок для
адміністративного суду, що розглядає
справу про правові наслідки дій чи
бездіяльності особи, щодо якої
ухвалений вирок або постанова суду, є
лише в питаннях, чи мало місце діяння та
чи вчинене воно цією особою.

Таким чином, обставини щодо діяння
фізичних осіб, встановлені вироком
суду по кримінальній справі відносно
цих фізичних осіб, не можна вважати
обов'язковими при оцінці
адміністративним судом правомірності
дій юридичної особи-контрагента, якщо
йдеться про відповідальність за
порушення податкового законодавства
цією юридичною особою.

Тобто, обставина фіктивності створення
ПП "Спецпромтехніка", встановлена
вироком Самарського районного суду м.
Дніпропетровська від 03.04.2011р. відносно
ОСОБА_3, директора ПП "Спецпромтехніка"
не може бути покладена в основу
судового рішення у даній
адміністративній справі, тим більше, що
цей вирок не встановлює обставин і не
містить висновків, які б свідчили про
відсутність фактичного здійснення
господарських операцій між позивачем
та ПП "Спецпромтехніка", а
уповноваженою особою від підприємства,
яка підписувала всі первинні документи
є ОСОБА_4, а не ОСОБА_3

При цьому, Закон України "Про податок на
додану вартість" не пов'язує право
платника податку на податковий кредит
з проведенням будь-яких зустрічних
перевірок та не ставить право платника
податку на формування податкового
кредиту в залежність від сплати
податку іншими учасниками по всьому
ланцюгу товарообігу.

Отже, якщо контрагенти позивача по
ланцюгу постачання не виконали своїх
зобов'язань щодо сплати податку на
додану вартість до бюджету, це тягне
відповідальність та негативні
наслідки саме для цих підприємств і
така відповідальність не може бути
покладена на позивача.

Також податковий орган не надав жодних
доказів на підтвердження того, що
позивач, як платник податку, діяв без
належної обачності й обережності і
йому було відомо про можливі порушення,
які допускали його контрагенти по
ланцюгу постачання, або що самостійною
діловою метою здійснення
господарських операцій з ПП
"Спецпромтехніка" було одержання
позивачем податкової вигоди.

З огляду на викладене, колегія суддів
вважає, що суд першої інстанції під час
розгляду даної справи дослідив
обставини, які мають значення для
справи, дав їм правильну юридичну
оцінку, застосував до правовідносин, як
виникли між сторонами по справі норми
права, які регулюють саме ці
правовідносини і зробив обґрунтований
висновок про задоволення позовних
вимог.

Передбачених статтею 202 Кодексу
адміністративного судочинства України
підстав для скасування постанови суду
першої інстанції та ухвалення нового
судового рішення не вбачається, у
зв'язку з чим колегія суддів вважає за
необхідне апеляційну скаргу залишити
без задоволення, а постанову суду
першої інстанції без змін.

Керуючись ст. ст. 198, 200, 205, 206 КАС
України, суд, -

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу Нікопольської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Дніпропетровській
області - залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 27
червня 2013 р. - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, але може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів.

Головуючий:
С.А. Уханенко

Суддя:
І.Ю. Богданенко

Суддя:
Ю.М. Дадим