Справа № 821/1630/14
Суддя: Дубровна В.А.
Дата ухвалення: 2014-07-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
___________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 липня 2014 р.м. ХерсонСправа № 821/1630/14
Херсонський окружний адміністративний
суд у складі головуючої судді
Дубровної В.А., розглянувши в порядку
письмового провадження
адміністративну справу за позовом
ОСОБА_1 до Державної податкової
інспекції у м. Херсоні Головного
управління Міндоходів у Херсонській
області про захист порушених прав,

встановив:

ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1.)
звернувся до Херсонського окружного
адміністративного суду з позовом до
Державної податкової інспекції у м.
Херсоні Головного управління
Міндоходів у Херсонській області (далі
- відповідач, ДПІ), у якому просить
захистити порушені права шляхом
скасування податкової вимоги від 05.05.2014
року за №5667-25 та рішення про опис майна
у податкову заставу від 05.05.2014 року за
№266.

Вказані вимоги позивач обґрунтовує
відсутністю у ОСОБА_1 податкового боргу
в сумі 11263,50 грн., визначену в оскарженій
податковій вимозі від 05.05.2014 року за
№5667-25. При цьому, позивач вказує, що
відповідно до п. 87.11 ст. 87 Податкового
кодексу України стягнення суми
податкового боргу з платника податку -
фізичної особи здійснюється шляхом
звернення податкового органу до суду з
позовом про стягнення податкового
боргу і стягнення за рішенням суду
здійснюється в порядку Закону України
"Про виконавче провадження", яким
податкова застава не передбачена, що
вказує на незаконність рішення
податкового органу.

Відповідач надав суду письмові
заперечення, в яких вказує, що
оскаржувані податкова вимога від 05.05.2014
року за №5667-25 та рішення про опис майна
у податкову заставу від 05.05.2014 року за
№266 відповідають вимогам діючого
законодавства, оскільки на момент
прийняття вказаної податкової вимоги
ФОП ОСОБА_1 мав несплачений податковий
борг на загальну суму 11263,50 грн., який
складається з грошових зобов'язань за
штрафними санкціями у сумі 6800,00 грн.
згідно рішення ДПІ від 22.10.2013 року
№, та грошових зобов'язань за
штрафними санкціями у сумі 4463,50 грн. на
підставі рішення ДПІ від 06.04.2010 року
№, правомірність яких
підтверджено судовими рішеннями. Крім
того, відповідач вказує, що відповідно
до Порядку застосування податкової
застави органами доходів та зборів від
10.10.2013 р. за №572 відповідачем прийнято
рішення про опис майна у податкову
заставу, що узгоджується також з ст. 89
ПК України.

В судове засідання, призначене на 01
липня 2014 року, представники сторін не
прибули, повідомивши суд про розгляд
справи без їх участі в порядку
письмового провадження.

Відповідно до ч. 4 ст. 122 КАС України
особа, яка бере участь у справі, має
право заявити клопотання про розгляд
справи за її відсутності. Якщо таке
клопотання заявили всі особи, які
беруть участь у справі, судовий розгляд
справи здійснюється в порядку
письмового провадження за наявними у
справі матеріалами.

Виходячи з вищевикладеного, суд вважає
за можливе розглянути адміністративну
справу в порядку письмового
провадження.

Дослідивши подані сторонами документи,
з'ясувавши фактичні обставини справи,
на яких ґрунтуються позовні вимоги та
заперечення сторін, оцінивши докази,
які мають юридичне значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, суд приходить до висновку про
відмову в задоволенні позовних вимог з
наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи,
12.05.2014 року позивач отримав від
податкового органу -

- податкову вимогу від 05.05.2014 року за №
5667-25 про сплату податкового боргу за
узгодженими грошовими зобов'язаннями
на загальну суму 11263,50 грн., в тому числі
адміністративні штрафи та інші санкцій
у сумі 6800,00 грн., штрафні санкції за
порушення законодавства про
патентування, норм рулювання обігу
готівки та застосування РРО в сумі 11263,50
грн.;

- рішення від 05.05.2014 року за №266 про опис
майна ОСОБА_1 у податкову заставу

Оцінюючи правомірність прийняття
оскаржуваних податкової вимоги та
рішення про опис майна у податкову
заставу, суд виходить з встановлених в
ході розгляду справи фактичних
обставин та їх узгодженості з діючими,
на момент виникнення спірних
правовідносин, нормами податкового
законодавства.

Дослідивши зміст оскаржуваних
податкової вимоги та рішення про опис
майна у податкову заставу судом
встановлено, що вказані документи були
прийняті відносно ОСОБА_1, як фізичної
особи.

Крім того, дослідивши зміст зворотного
боку облікової картки платника
податків за платежем "адмін. штрафи та
інші санкції", по якому обліковується
податковий борг у сумі 6800,00 грн., судом
встановлено, що у рядку "платник
податків" вказано - ОСОБА_1, аналогічний
запис у рядку "платник податків"
вказано і на зворотному боці облікової
картки платника податків за платежем
"штрафні санкції за порушення
законодавства про патентування, норм
регул. обігу готівки та застос.
реєстраторів", по якому обліковується
податковий борг у сумі 4463,50 грн., що
свідчить про облік податкового боргу
за ОСОБА_1, як фізичною особою.

Отже, на підставі вищевказаних
обставин судом встановлено, що
оскаржувана податкова вимога, а також
рішення про опис майна у податкову
заставу були прийняті ДПІ, враховуючи
дані облікової картки платника
податків ОСОБА_1

Ухвалою суду від 17.06.2014 р. було
зобов'язано позивача - ОСОБА_1 надати
пояснення щодо доводів податкового
органу про наявність податкового боргу
у сумі 11263,50 грн.

На виконання даної ухвали суду
позивачем були надані письмові
пояснення, якими ОСОБА_1 не визнає
податковий борг в сумі 11263,50 грн., який
обліковується у ДПІ, як за платником
податку ФОП ОСОБА_1 Позивач вказує, що
сума штрафної санкції у розмірі 4463,50
грн. згідно рішення ДПІ від 06.04.2010 року
№ не є узгодженою, оскільки
ухвалою Вищого адміністративного суду
України від 05 листопада 2013 року було
зупинено дію постанови Херсонського
окружного адміністративного суду від
04.10.2010 року про стягнення з ФОП ОСОБА_1
вказаної суми штрафної санкції. Крім
того, позивач вказує, що сума штрафної
санкції у сумі 6800,00 гривень згідно
рішення ДПІ від 22.10.2013 року №,
стягнута у судовому порядку згідно
постанови Херсонського окружного
адміністративного суду від 11 червня 2014
року.

Отже, суд відмічає, що вищевказаними
поясненнями позивач підтверджує
наявність у ФОП ОСОБА_1 грошових
зобов'язань в загальній сумі 11263,50 грн.,
які виникли на підставі вищевказаних
рішень ДПІ.

Суд вказує, що п. 15.1. ст. 15 Податкового
кодексу України передбачено, що
платниками податків визнаються
фізичні особи (резиденти і нерезиденти
України), юридичні особи (резиденти і
нерезиденти України) та їх
відокремлені підрозділи, які мають,
одержують (передають) об'єкти
оподаткування або провадять
діяльність (операції), що є об'єктом
оподаткування згідно з цим Кодексом
або податковими законами, і на яких
покладено обов'язок із сплати податків
та зборів згідно з цим Кодексом.

Згідно із вимогами п. 63.5. ст. 60 цього
Кодексу всі фізичні особи - платники
податків та зборів реєструються в
органах державної податкової служби
шляхом включення відомостей про них до
Державного реєстру фізичних осіб -
платників податків у порядку,
визначеному цим Кодексом. Фізичні
особи - підприємці та особи, які мають
намір провадити незалежну професійну
діяльність, підлягають взяттю на облік
як самозайняті особи в органах
державної податкової служби згідно з
цим Кодексом.

Крім того, суд вказує, що аналогічні
приписи ПК України містяться у
Положенні про реєстрацію фізичних осіб
у Державному реєстрі фізичних осіб -
платників податків, затвердженого
наказом Міністерства доходів і зборів
України від 10.12.2013 р. за №779.

З наведених норми вбачається, що їх
приписи не відокремлюють поняття
"фізичної особи - підприємця" і поняття
"фізичної особи" з огляду на статус
платника податків.

Відповідно до ст. 67 Конституції України
кожен зобов'язаний сплачувати податки
і збори в порядку і розмірах,
встановлених законом.

З огляду на викладене, суд приходить до
висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1
підлягають розгляду у даній справі з
урахуванням його статусу платника
податків, як фізичної особи, так і
фізичної особи - підприємця.

З матеріалів справи судом встановлено,
позивач, перебуваючи у статусі
платника як фізична особа, не має
податкового боргу, про що ОСОБА_1
зазначає в адміністративному позові, а
ДПІ не спростував вказаний факт.

Проте, зі змісту письмових заперечень
ДПІ та письмових пояснень ОСОБА_1 судом
встановлено, що здійснюючи
підприємницьку діяльність до ФОП
ОСОБА_1 були застосовані штрафні
санкції за порушення вимог діючого
законодавства, зокрема сума штрафної
санкції у розмірі 4463,50 грн. згідно
рішення від 06.04.2010 року №, а також
сума штрафної санкції у сумі 6800,00
гривень згідно рішення від 22.10.2013 року
№.

Пунктом 57.3 ст. 57 Податкового кодексу
України передбачено, що у разі
визначення грошового зобов'язання
контролюючим органом за підставами,
зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6
пункту 54.3 ст. 54 цього Кодексу, платник
податків зобов'язаний сплатити
нараховану суму грошового зобов'язання
протягом 10 календарних днів, що
настають за днем отримання податкового
повідомлення-рішення, крім випадків,
коли протягом такого строку такий
платник податків розпочинає процедуру
оскарження рішення контролюючого
органу.

Згідно з п.56.18 ст.56 Податкового кодексу
України при зверненні платника
податків до суду з позовом щодо
визнання недійсним рішення
контролюючого органу грошове
зобов'язання вважається неузгодженим
до дня набрання судовим рішенням
законної сили.

Згідно даних комп'ютерної програми
"Діловодство спеціалізованого суду"
судом встановлено, що рішення ДПІ від
06.04.2010 року № НОМЕР_1 про застосування
штрафних санкцій у розмірі 4 463,50 грн., а
також рішення ДПІ від 22.10.2013 року
№ про застосування штрафних
санкцій у розмірі 6800,00 грн. були
оскаржені ФОП ОСОБА_1 до Херсонського
окружного адміністративного суду.

Зокрема, постановою Херсонського
окружного адміністративного суду від
08.12.2010 р. по справі №2-а-2365/10/2170, яка
набрала законної сили згідно ухвали
Одеського апеляційного
адміністративного суду від 03 серпня 2011
р., у задоволені вимог ФОП ОСОБА_1 до
Державної податкової інспекції у м.
Херсоні про скасування рішення
Державної податкової інспекції у м.
Херсоні від 06.04.2010 р. № відмовлено.
Постановою Херсонського окружного
адміністративного суду від 27.11.13 р. по
справі №821/4200/13-а, яка набрала законної
сили згідно ухвали Одеського
апеляційного адміністративного суду
від 24.04.14 р., у задоволені вимог ФОП
ОСОБА_1 до Державної податкової
інспекції у м. Херсоні про скасування
рішення Державної податкової
інспекції у м. Херсоні рішення від
22.10.2013 № - відмовлено.

Згідно зі ст. 254 КАС України постанова
або ухвала суду першої інстанції, якщо
інше не встановлено цим Кодексом,
набирає законної сили після закінчення
строку подання апеляційної скарги,
встановленого цим Кодексом, якщо таку
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги судове рішення,
якщо його не скасовано, набирає
законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Отже, з огляду на положення ст. 254 КАС
України та ст. 56 Податкового кодексу
України, грошові зобов'язання,
визначені ФОП ОСОБА_1 вищевказаними
рішеннями про застосування фінансових
санкцій є узгодженими та набули
статусу податкового боргу.

Відповідно до пп. 14.1.175 п. 14.1 ст.14
Податкового кодексу України
податковий борг - сума узгодженого
грошового зобов'язання (з урахуванням
штрафних санкцій за їх наявності), але
не сплаченого платником податків у
встановлений цим Кодексом строк, а
також пеня, нарахована на суму такого
грошового зобов'язання.

Відповідачем надано до матеріалів
справи зворотній бік облікових карток
платника податку ОСОБА_1, відповідно до
яких обліковується за платежем "адмін.
штрафи та інші санкції" сума 6800,00 грн.,
за платежем "штрафні санкції за
порушення законодавства про
патентування, норм регул. обігу готівки
та застос. реєстраторів", сума сумі 4463,50
грн.

При цьому, суд відмічає, що позивачем не
надано суду доказів щодо сплати
вказаних сум штрафних санкцій.

Статтею 59 Податкового кодексу України
передбачено, що у разі коли платник
податків не сплачує узгодженої суми
грошового зобов'язання в установлені
законодавством строки, орган державної
податкової служби надсилає (вручає)
йому податкову вимогу в порядку,
визначеному для надсилання (вручення)
податкового повідомлення-рішення.
Податкова вимога надсилається також
платникам податків, які самостійно
подали податкові декларації, але не
погасили суми податкових зобов'язань у
встановлені цим Кодексом строки, без
попереднього надсилання (вручення)
податкового повідомлення-рішення.

Отже, відповідно до вказаних приписів
ПК України податковим органом було
надіслано позивачу податкову вимогу
від 05.05.2014 року за №5667-25, яка ним
одержана 12.05.2014 р.

З огляду на викладене, суд приходить до
висновку, що податкова вимоги від 05.05.2014
року за №5667-25 є правомірною, оскільки
узгоджується з вищевказаними
приписами ПК України.

Правове регулювання питань податкової
застави визначено положеннями ст.88
Податкового кодексу України, зокрема -

- з метою забезпечення виконання
платником податків своїх обов'язків,
визначених цим Кодексом, майно
платника податків, який має податковий
борг, передається у податкову заставу
(п. 88.1. ст. 88 );

- право податкової застави виникає
згідно з цим Кодексом та не потребує
письмового оформлення (п. 88.2 ст. 88).

Відповідно до ст.89 Податкового кодексу
України право податкової застави
виникає у разі:

- несплати у строки, встановлені цим
Кодексом, суми грошового зобов'язання,
самостійно визначеної платником
податків у податковій декларації, - з
дня, що настає за останнім днем
зазначеного строку (пп. 89.1.1 п. 89.1 ст. 89);

- несплати у строки, встановлені цим
Кодексом, суми грошового зобов'язання,
самостійно визначеної контролюючим
органом, - з дня виникнення податкового
боргу (пп. 89.1.2 п.89.1 ст. 89).

- майно, на яке поширюється право
податкової застави, оформлюється актом
опису. До акта опису включається
ліквідне майно, яке можливо
використати як джерело погашення
податкового боргу. Опис майна у
податкову заставу здійснюється на
підставі рішення керівника органу
державної податкової служби, яке
пред'являється платнику податків, що
має податковий борг (п.89.3 ст.89).

З урахування вказаних положень ст.88 та
ст.89 Податкового кодексу України
рішення про опис майна у податкову
заставу є актом індивідуальної дії
податкового органу, на підставі якого
здійснюється опис майна платника
податків у податкову заставу, право на
яку у податкового органу виникає з дня
виникнення податкового боргу.

На виконання ст. 88-90, 92 і 93 Податкового
кодексу України наказом Міністерства
доходів і зборів України від 10.10.2013 року
№ 572, зареєстрованим в Мінюсті 31.10.2013 р.
за №1841/24373, затверджений Порядок
застосування податкової застави
органами доходів і зборів (далі -
Порядок № 572), яким передбачено, що -

- з метою забезпечення виконання
платником податків своїх обов'язків,
визначених Кодексом, майно платника
податків, який має податковий борг,
передається у податкову заставу (п.1.4
Порядку №572);

- право податкової застави виникає у
разі: несплати у строки, встановлені
Кодексом, суми грошового зобов'язання,
самостійно визначеної платником
податків у податковій декларації, - з
дня, що настає за останнім днем
зазначеного строку; несплати у строки,
встановлені Кодексом, суми грошового
зобов'язання, самостійно визначеної
контролюючим органом, - з дня
виникнення податкового боргу (п.1.7
Порядку №572).

З урахуванням вищевикладеного, суд
приходить до висновку про наявність у
податкового органу законних підстав
для прийняття рішення про опис майна у
податкову заставу рішення про опис
майна у податкову заставу від 05.05.2014
року за №266, оскільки на момент
прийняття оскаржуваного рішення у
позивача обліковувався несплачений
податковий борг, що підтверджується
матеріалами справи.

Суд не приймає до уваги доводи позивача
щодо не розповсюдження опису майну у
податкову заставу при наявності
рішення суду про стягнення податкового
боргу, оскільки Податковим кодексом
України не обмежено право податкового
органу щодо прийняття рішення про опис
майна у податкову заставу при
наявності вищевказаної обставини.

Оцінивши надані докази, суд дійшов
висновку, що оскаржувані податкова
вимога та рішення про опис майна у
податкову заставу прийняті на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з використанням
повноважень з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано, з
урахуванням усіх обставин, що мають
значення для прийняття рішення
(вчинення дії).

Із врахуванням встановлених обставин,
суд вважає, що податкова вимога від
05.05.2014 року за №5667-25 та рішення про опис
майна у податкову заставу від 05.05.2014
року за №266 відповідають вимогам ч. 3 ст.
2 КАС України, а позовні вимоги позивача
є необґрунтованими та не підлягають
задоволенню.

Відповідно до ч. 2 ст. 94 КАС України у
разі ухвалення судового рішення на
користь сторони, яка є суб'єктом
владних повноважень, сплачений судовий
збір позивачу не повертається.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 9, 11, 71, 94, 159, 160-163, 186, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд -

постановив:

У задоволені адміністративного позову
відмовити.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Одеського
апеляційного адміністративного суду
через суд першої інстанції шляхом
подачі апеляційної скарги в 10-денний
строк з дня її проголошення. В разі
складення постанови у повному обсязі
відповідно до ст. 160 КАС України, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Копія апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо вона не була подана у
встановлений строк. У разі подання
апеляційної скарги постанова, якщо її
не скасовано, набирає законної сили
після закінчення апеляційного
розгляду справи.

Суддя

Дубровна В.А.

кат. 8.