Справа № 369/12096/13-а
Суддя: Старова Н.Е.
Дата ухвалення: 2014-07-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
інстанції: Пінкевич Н. С.
Суддя-доповідач: Старова Н.Е.
У Х В А Л А

Іменем України

09 липня 2014 року
м.
Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді суддів:
Старової Н. Е. Літвіної Н. М., Мєзєнцева
Є. І. розглянувши у письмовому
провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_4
на постанову Києво-Святошинського
районного суду Київської області у
справі за адміністративним позовом
ОСОБА_4 (далі позивач, ОСОБА_4.) до
Білогородської сільської ради
Києво-Святошинського району Київської
області (далі відповідач) про визнання
дій протиправними, скасування рішення
та зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

До Києво-Святошинського районного суду
Київської області звернулася ОСОБА_4 з
позовом до Білогородської сільської
ради Києво-Святошинського району
Київської області про визнання дій
протиправними, скасування рішення та
зобов'язання вчинити певні дії.

Постановою Києво-Святошинського
районного суду Київської області від 27
січня 2014 року в задоволенні
адміністративного позову відмовлено.

Позивач, не погоджуючись з рішенням
суду першої інстанції, подав
апеляційну скаргу, в якій просив
скасувати постанову та прийняти нову,
якою задовольнити позов повністю.

Справа розглянута відповідно до вимог
п. 2 ч. 1 ст. 197 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача,
дослідивши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню.

Як встановлено судом першої
інстанції, в березні 2013 року ОСОБА_4
звернулася до Білогородської
сільської ради з клопотанням та
доданими до нього графічними
матеріалами, з приводу отримання
безоплатно у власність земельної
ділянки. У своєму клопотанні позивач
просила визначити та виділити їй
земельну ділянку без її погодження,
орієнтовною площею до 0,25 га в межах с.
Білогородка з цільовим призначенням
для будівництва і обслуговування
жилого будинку, господарських будівель
і споруд.

Рішенням 21 сесії шостого
скликання № 340 від 04 квітня 2013 року
Білогородська сільська рада
Києво-Святошинського району Київської
області, розглянувши звернення
позивача про виділення їй земельної
ділянки у власність для будівництва і
обслуговування жилого будинку,
господарських будівель і споруд в
межах села Білогородка, залишила
клопотання без задоволення.

Рішенням Києво-Святошинського
районного суду від 26 червня 2013 року
вказане рішення Білогородської
сільської ради було скасовано,
зобов'язано сільську раду винести на
засідання чергової сесії та розглянути
клопотання ОСОБА_4 (а. с. 11-12).

Рішенням 26 сесії шостого
скликання № 404/13 від 17 жовтня 2013 року
Білогородська сільська рада
Києво-Святошинського району Київської
області на виконання постанови
Києво-Святошинського районного суду
від 26 червня 2013 року було повторно
розглянуто звернення позивача про
виділення земельної ділянки у
власність для будівництва і
обслуговування жилого будинку,
господарських будівель і споруд в
межах села Білогородка та клопотання
ОСОБА_4 залишено без задоволення, з
підстав невідповідності місця
розташування земельної ділянки.

Не погоджуючись з такими діями
відповідача, позивач звернулась з
позовом до суду.

Колегія суддів не вбачає порушень
судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права,
на які посилається апелянт, та вважає,
що судом надана їм правильна правова
оцінка на підставі законодавства, яке
регулює спірні правовідносини.

Відповідно до ст. 81 Земельного
кодексу України, громадяни України
набувають права власності на земельні
ділянки на підставі безоплатної
передачі із земель державної і
комунальної власності.

В силу ст. 118 ЗК України громадяни,
зацікавлені в одержанні безоплатно у
власність земельної ділянки із земель
державної або комунальної власності
для ведення фермерського господарства,
ведення особистого селянського
господарства, ведення садівництва,
будівництва та обслуговування жилого
будинку, господарських будівель і
споруд (присадибної ділянки),
індивідуального дачного будівництва,
будівництва індивідуальних гаражів у
межах норм безоплатної приватизації,
подають клопотання до відповідного
органу виконавчої влади або органу
місцевого самоврядування, який передає
земельні ділянки державної чи
комунальної власності у власність,
відповідно до повноважень, визначених
статтею 122 цього Кодексу.

У клопотанні зазначаються
цільове призначення, земельної ділянки
та її орієнтовні розміри. До клопотання
додаються викопіювання з кадастрової
карти (плану) або інші графічні
матеріали, на яких зазначено бажане
місце розташування земельної ділянки
та погодження землекористувача (у разі
вилучення земельної ділянки, що
перебуває у користуванні інших осіб).

Відповідний орган виконавчої
влади або орган місцевого
самоврядування, який передає земельні
ділянки державної чи комунальної
власності у власність відповідно до
повноважень, визначених статтею 122
цього Кодексу, розглядає клопотання у
місячний строк і дає дозвіл на
розроблення проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки або надає
мотивовану відмову у його наданні.
Підставою відмови у наданні такого
дозволу може бути лише невідповідність
місця розташування об'єкта вимогам
законів, прийнятих відповідно до них
нормативно-правових актів, генеральних
планів населених пунктів та іншої
містобудівної документації, схем
землеустрою і техніко-економічних
обґрунтувань використання та охорони
земель адміністративно-територіальних
одиниць, проектів землеустрою щодо
впорядкування територій населених
пунктів, затверджених у встановленому
законом порядку.

Як вбачається з матеріалів
справи, в клопотанні ОСОБА_4 не було
визначено бажане місце розташування
земельної ділянки. В свою чергу,
позивач просила Білогородську
сільську раду не погоджувати з нею
місце розташування земельної ділянки,
а визначити його самостійно.

На думку апелянта, у клопотанні
про виділення земельної ділянки
визначено всі необхідні дані та надано
достатнє обґрунтування його права на
безоплатне отримання у власність
земельної ділянки в адміністративних
межах Білогородської сільської ради
без його погодження. Крім того, в
публічному доступі відсутня
інформація щодо наявності будь-яких
пропозицій з чітко визначеними місцями
розташування земельних ділянок в межах
с Білогородка, які можуть бути
приватизовані громадянами.

Колегія суддів вважає такі
твердження апелянта необґрунтованими,
оскільки приписами ч. 6. ст. 118 ЗК України
чітко закріплено, що на графічних
матеріалах, доданих до клопотання, має
бути зазначене конкретне місце, яке
особа бажає обрати для безоплатної
передачі у власність. Зі змісту
матеріалів справи вбачається, що
позивач до клопотання додав копію
карти села Білогородка без визначення
конкретної земельної ділянки в його
межах (а. с. 8), а тому останнє не може
вважатися графічним матеріалом
бажаного місця розташування земельної
ділянки.

При цьому, необхідно також
зауважити, що процедура вибору
земельної ділянки здійснюється саме з
метою встановлення можливості
відведення тієї чи іншої земельної
ділянки для цілей вказаних у
клопотанні, її граничних розмірів та
площі, правового режиму, складу угідь
земель та вимог щодо відведення
земельної ділянки.

За таких обставин, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції про наявність у відповідача
достатніх підстав для залишення
звернення позивача без задоволення.

Судова колегія апеляційної інстанції
не вбачає порушень судом першої
інстанції норм матеріального та
процесуального права, на які
посилається позивач в апеляційній
скарзі, та вважає, що судом першої
інстанції повно встановлені обставини
справі, яким надана правильна правова
оцінка на підставі законодавства, яке
врегульовує спірні правовідносини.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують висновки суду першої
інстанції, викладені у постанові від 27
січня 2014 року, та не можуть бути
підставою для її скасування.

За таких обставин, у відповідності до
ст. 200 КАС України, апеляційну скаргу
слід залишити без задоволення, а
постанову суду першої інстанції - без
змін.

Керуючись статтями 186, 195, 198, 200, 205, 206, 212,
254 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 залишити без
задоволення, а постанову
Києво-Святошинського районного суду
Київської області від 27 січня 2014 року -
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена до
Вищого адміністративного суду України
в порядку і строки, визначені ст. 212 КАС
України.

Головуючий суддя:

Судді:

.

Головуючий суддя
Старова Н.Е.

Судді:
Літвіна Н. М.

Мєзєнцев Є.І.