Справа № 2а-3772/12/0970
Суддя: Затолочний В.С.
Дата ухвалення: 2014-07-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 липня 2014 року
Справа №
3880/13

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого судді
Затолочного В.С.,

суддів
Каралюса В.М., Матковської З.М.,

розглянувши в порядку письмового
провадження в м. Львові апеляційну
скаргу Державної податкової інспекції
у м. Івано-Франківську Головного
управління Міндоходів в
Івано-Франківській області на
постанову Івано-Франківського
окружного адміністративного суду від
24.01.2013 року у справі за позовом
Державної податкової інспекції у м.
Івано-Франківську Головного
управління Міндоходів в
Івано-Франківській області до
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Регіональна торгова
компанія» про надання дозволу на
погашення усієї суми податкового боргу
за рахунок майна, що перебуває у
податковій заставі, -

В С Т А Н О В И В:

Державна податкова інспекція у м.
Івано-Франківську (далі - Позивач, ДПІ)
звернулася до суду з позовом до
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Регіональна торгова
компанія» (далі - Відповідач, ТОВ) про
надання дозволу на погашення усієї
суми податкового боргу за рахунок
майна, що перебуває у податковій
заставі.

Постановою Івано-Франківського
окружного адміністративного суду від
24.01.2013 року позов задоволено частково,
надано дозвіл Державній податковій
інспекції у м. Івано-Франківську
Івано-Франківської області Державної
податкової служби України на погашення
податкового боргу в розмірі 24749,05 грн.,
за рахунок майна ТОВ, що перебуває у
податковій заставі.

Не погодившись з даним судовим
рішенням, Позивач оскаржив його в
апеляційному порядку.

Як зазначає ДПІ в апеляційній скарзі,
суд першої інстанції дійшов хибного
висновку про передчасність звернення з
таким позовом до ухвалення судового
рішення про стягнення суми податкового
боргу за рахунок коштів платника
податків. Просить скасувати постанову
від 24.01.2013 року та винести нове рішення
про повне задоволення позову.

Сторони правом на участь у судовому
засіданні не скористалися, у зв'язку з
чим справа розглядалася в порядку
письмового провадження.

Вислухавши суддю-доповідача,
дослідивши обставини справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
приходить до висновку про те, що
апеляційна скарга задоволенню не
підлягає з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено і
знайшло підтвердження в ході
апеляційного перегляду справи, що
16.07.2003 року виконавчим комітетом
Івано-Франківської міської ради
проведено державну реєстрацію
юридичної особи - Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Регіональна торгова компанія», та
взято на податковий облік державною
податковою інспекцією у м.
Івано-Франківську, як платника
податків.

Згідно наданої представником позивача
довідки про борг за платежами по ТОВ
«Регіональна торгова компанія» від
24.01.2013 року, станом на 21.01.2013 року
загальна сума боргу становить 86011,87
грн., зокрема по орендній платі з
юридичних осіб 36091,50 грн.; по орендній
платі з юридичних осіб по Угорн.С/р -
40481,02 грн.; по орендній платі з юридичних
осіб по Микит.С/р - 6430,65 грн.; по податку
на додану вартість - 13,19 грн.

Також судом встановлено, що податковим
органом прийнято рішення від 27.09.2011
року про опис майна у податкову
заставу.

27.09.2011 року актом опису майна за №91/24-140
визначено майно, яке вноситься у
податкову заставу а саме: касовий
апарат МІНІ ФП-6 №2402048, кількістю 1 шт.,
вартістю 1499,62 гривень; сканер
штрих-коду №2402047, кількістю 1 шт.,
вартістю 718,78 гривень; ГАЗ 3302 кузов 227511,
кількістю 1 шт., вартістю 2187,48 гривень;
ГАЗ 3307-II 058066, кількістю 1 шт., вартістю
2674,98 гривень; ГАЗ 3307-II кузов 060273,
кількістю 1 шт., вартістю 2469,26 гривень;
ГАЗ 3302 кузов 227492, кількістю 1 шт.,
вартістю 2183,98 гривень; ГАЗ 3307 16840ІВ,
кількістю 1 шт., вартістю 2538,33 гривень;
ЗАЗ - 110557, кількістю 1 шт., вартістю 1148,09
гривень; ЗАЗ - 110557 №805-67 ІВ, кількістю 1
шт., вартістю 1153,09 гривень.

29.09.2011 року до Державного реєстру
обтяжень рухомого майна внесено
реєстраційний запис за №11665457, об'єктом
обтяження якого є активи платника
податків згідно Акту опису за №91/24-140
від 27.09.2011 року, що підтверджується
копією витягу про реєстрацію в
Державному реєстрі обтяжень рухомого
майна.

В судовому засіданні встановлено, що
позивачем подано до ПАТ «Банк
«Київська Русь» платіжну вимогу за №594
від 11.06.2012 року на списання коштів на
суму боргу в розмірі 1237,46 гривень, до АБ
«Укргазбанк» платіжну вимогу за №590
від 11.06.2012 року на суму 1237,46 гривень, до
АБ «Укргазбанк» платіжну вимогу за №589
від 11.06.2012 року на суму 1237,45 гривень, до
АБ «Укргазбанк» платіжну вимогу за №588
від 11.06.2012 року на суму 1237,45 гривень, до
АБ «Укргазбанк» платіжну вимогу за №587
від 11.06.2012 року на суму 1237,45 гривень, до
«Райффайзен банк «Аваль» у м.Києві
платіжну вимогу за №598 від 11.06.2012 року
на суму 1237,46 гривень, до «Райффайзен
банк «Аваль» у м.Києві платіжну вимогу
за №597 від 11.06.2012 року на суму 1237,45
гривень, до «Райффайзен банк «Аваль» у
м.Києві платіжну вимогу за №596 від
11.06.2012 року на суму 1237,45 гривень, до АТ
«Укрсиббанк» платіжну вимогу за №580
від 11.06.2012 року на суму 1237,45 гривень, до
АТ «Укрсиббанк» платіжну вимогу за №582
від 11.06.2012 року на суму 1237,46 гривень, до
АТ «Укрсиббанк» платіжну вимогу за №579
від 11.06.2012 року на суму 1237,45 гривень, до
АТ «Укрсиббанк» платіжну вимогу за №581
від 11.06.2012 року на суму 1237,45 гривень, до
ПАТ «Банк «Києвська Русь» платіжну
вимогу за №594 від 11.06.2012 року на суму
1237,46 гривень, до ПАТ «Банк «Київська
Русь» платіжну вимогу за №593 від 11.06.2012
року на суму 1237,45 гривень, до ПАТ «Банк
«Київська Русь» платіжну вимогу за №592
від 11.06.2012 року на суму 1237,45 гривень, та
до ПАТ «Банк «Київська Русь» платіжну
вимогу за №591 від 11.06.2012 року на суму
1237,45 гривень. Вказані платіжні вимоги
повернуті установами банків без
виконання.

Постановою Івано-Франківського
окружного адміністративного року від
27.03.2012 року за №2а-621/12/0970 стягнуто з
відповідача податковий борг в розмірі
24749,05 гривень, 15.05.2012 року у цій справі
судом видано виконавчий лист, 14.06.2012
року державним виконавцем відкрито
виконавче провадження за №33040923 з
виконання виконавчого листа за
№2а-621/12/0970.

З матеріалів справи вбачається, що
позивачем на виконання вимог пункту 59.1.
статті 59 Податкового кодексу України
сформовано та надіслано відповідачу
податкову вимогу форми «Ю» за №2094 від
02.08.2011 року на суму 12454,47 гривень, яку
відповідач залишив без реагування, а
податковий борг за нею не сплатив.

Таким чином з моменту надіслання
податкової вимоги про сплату боргу до
моменту вжиття позивачем заходів щодо
погашення податкового боргу минуло
більше 60 календарних днів.

Відповідачем не сплачено у встановлені
строки податковий борг в розмірі 24749,05
гривень, а судове рішення про стягнення
сум вказаного податкового боргу з
рахунків у банках, що обслуговують
відповідач та за рахунок готівки, що
йому належить згідно виконавчого листа
не виконане.

Права органів державної податкової
служби визначені статтею 20 Податкового
кодексу України. Цією статтею, окрім
інших прав, податковим органам надано
право звертатися до суду щодо
стягнення коштів платника податків,
який має податковий борг, з рахунків у
банках, обслуговуючих такого платника,
на суму податкового боргу або його
частини.

При цьому, особливості продажу майна,
що перебуває у податковій заставі,
визначені статтею 95 Податкового
кодексу України.

Так, орган державної податкової служби
здійснює за платника податків і на
користь держави заходи щодо погашення
податкового боргу такого платника
податків шляхом стягнення коштів, які
перебувають у його власності, а в разі
їх недостатності - шляхом продажу майна
такого платника податків, яке
перебуває у податковій заставі.

Стягнення коштів з рахунків платника
податків у банках, обслуговуючих
такого платника податків, здійснюється
за рішенням суду, яке направляється до
виконання органам державної
податкової служби, у розмірі суми
податкового боргу або його частини.

Орган державної податкової служби
звертається до суду щодо надання
дозволу на погашення усієї суми
податкового боргу за рахунок майна
платника податків, що перебуває у
податковій заставі.

Рішення суду щодо надання вказаного
дозволу є підставою для прийняття
органом державної податкової служби
рішення про погашення усієї суми
податкового боргу. Рішення органу
державної податкової служби
підписується його керівником та
скріплюється гербовою печаткою органу
державної податкової служби.

Орган державної податкової служби на
підставі рішення суду здійснює
стягнення коштів у рахунок погашення
податкового боргу за рахунок готівки,
що належить такому платнику податків.

Суд першої інстанції вірно зазначив, що
аналіз наведених положень дає підстави
дійти висновку, що органи державної
податкової служби мають право
звертатися до суду з позовними заявами
про стягнення коштів, що перебувають у
власності платника податків, про
надання дозволу на погашення усієї
суми податкового боргу за рахунок
майна платника податків, що перебуває у
податковій заставі, а також з поданнями
про стягнення коштів з рахунків
платника податків у банках,
обслуговуючих платника податків.

При зверненні до суду Позивачем не
враховано тієї обставини, що
Податковим кодексом України визначено
черговість вжиття податковим органом
заходів щодо погашення податкового
боргу. Так, зважаючи на положення
статті 95 Податкового кодексу України,
спочатку вживаються заходи щодо
стягнення коштів з платника податків
та лише у разі їх недостатності
погашення податкового боргу
здійснюється за рахунок майна такого
платника, що перебуває у податковій
заставі.

Позивачем надано докази в
підтвердження здійснення податковим
органом заходів щодо погашення
податкового боргу шляхом стягнення
коштів, які перебувають у власності
відповідача, в розмірі 24749,05 гривень.

Суд першої інстанції обґрунтовано не
прийняв до уваги доводи Позивача про
наявність підстав для задоволення
позову шляхом надання дозволу на
погашення всієї суми (86011,87 грн.)
податкового боргу за рахунок майна
платника, що перебуває у податковій
заставі, оскільки право на стягнення
коштів в більшому розмірі з рахунків
відповідача за рішенням суду
податковим органом не було
реалізовано, що не узгоджується із
вимогами статті 95 Податкового кодексу
України.

Отже доводи апеляційної скарги
висновків суду першої інстанції не
спростовують, постанова суду першої
інстанції ґрунтується на правильно
встановлених обставинах справи та
ухвалена з додержанням норм
матеріального і процесуального права,
а тому апеляційну скаргу слід залишити
без задоволення, а постанову суду
першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 202, 205, 206, 254 КАС
України, апеляційний суд -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у м.
Івано-Франківську Головного
управління Міндоходів в
Івано-Франківській області залишити
без задоволення, а постанову
Івано-Франківського окружного
адміністративного суду від 24.01.2013 року
у справі № 2а-3772/12/0970 - без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції.

Головуючий:
В.С. Затолочний

Судді:
В.М. Каралюс

З.М. Матковська