Справа № 2а-6515/09/0870
Суддя: Федоров М.О.
Дата ухвалення: 2014-06-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 червня 2014 року м. Київ
К/9991/46452/12

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача
Федорова М.О.

суддів: Островича С.Е.

Степашка О.І.

розглянувши у попередньому судовому
засіданні касаційну скаргу Приватного
підприємця ОСОБА_3 на постанову
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду від 18.04.2012

у справі № 2а-6515/09/0870

за позовом Приватного підприємця
ОСОБА_3

до Державної податкової інспекції
у Жовтневому районі м. Запоріжжя

про скасування рішення про
застосування штрафних санкцій

ВСТАНОВИВ:

Приватний підприємець ОСОБА_3
звернувся до Запорізького окружного
адміністративного суду з позовом до
Державної податкової інспекції у
Жовтневому районі м. Запоріжжя про
скасування рішення про застосування
штрафних санкцій.

Постановою Запорізького
окружного адміністративного суду від
08.02.2010 позовні вимоги задоволено.

Постановою Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 18.04.2012 постанову Запорізького
окружного адміністративного суду від
08.02.2010 скасовано, прийнято нове рішення,
яким у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з зазначеним
рішенням суду апеляційної інстанції,
позивач оскаржив його в касаційному
порядку. В скарзі просить суд скасувати
постанову Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 18.04.2012 та залишити в силі рішення
суду першої інстанції.

Касаційна скарга вмотивована тим, що
судом апеляційної інстанції при
вирішення спору по даній справі
невірно застосовано норми
матеріального та порушено норми
процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши правильність застосування
судами попередніх інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
юридичної оцінки обставин справи,
розглянувши надані письмові докази в
їх сукупності, колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
приходить до висновку, що касаційну
скаргу слід відхилити з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судами першої та
апеляційної інстанції, що підставою
прийняття спірного рішення стали
результати перевірки господарської
одиниці суб'єкта господарювання щодо
дотриманням порядку проведення
розрахунків за товари (послуги), вимог з
регулювання обігу готівки, наявності
торгових патентів і ліцензій, які
викладені у акті від 12.06.2009.

Відповідно до висновків зазначеного
акта перевірки в порушення п.п.2.2, 2.6 п.2
«Положення про ведення касових
операцій у національній валюті в
Україні», затвердженого постановою НБУ
від 15.12.2004р. №637, ст.9 Закону України «Про
застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг», а саме: виявлено
неоприбуткування готівкових коштів у
сумі 3333,00грн. 11.06.2009.

Акт перевірки був підписано
працівником позивача без заперечень.

Також судам встановлено, що позивач
відповідно до свідоцтва про державну
реєстрацію фізичної особи - підприємця
є платником єдиного податку.

Відповідно до Закону України № 509 від
04.12.1990 "Про державну податкову службу в
Україні" органи державної податкової
служби у випадках, в межах своєї
компетенції та у порядку встановлених
законами України здійснюють контроль
за додержанням порядку проведення
готівкових розрахунків за товари
(послуги) у встановленому Законом
порядку (п. 2 ч. 1 ст. 11 Закону № 509-ХІІ).

У відповідності з ч. 7 ст. 111 Закону №
509-ХІІ позаплановими перевірками
вважаються також перевірки в межах
повноважень податкових органів,
визначених Законами України "Про
застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг", "Про державне регулювання
виробництва і обігу спирту тилового,
коньячного і плодового, алкогольних
напоїв та тютюнових виробів", а в інших
випадках -за рішенням суду.

Про здійснення контролю за дотриманням
порядку проведення розрахунків
ідеться в розділі IV (ст. 15 -16) Закону №
265/95-ВР. Зокрема, згідно зі ст. 15 цього
Закону такий контроль здійснюється
податковими органами у вигляді
планових та позапланових перевірок
відповідно до законодавства України.
При цьому ст. 16 Закону № 265/95-ВР
передбачено свої правила проведення
планових та позапланових перевірок
суб'єктів, перелічених у пп. 5 -9 ст. 9
Закону, які використовують спрощену
систему оподаткування (до таких,
зокрема, належать приватні підприємці
-платники єдиного податку та
фіксованого податку, які не займаються
реалізацією підакцизних товарів (крім
пива на розлив), котрі не застосовують
ні РРО, ні КОРО з розрахунковими
книжками та квитанціями), і не містить
відсильних норм типу "...у встановленому
законодавством порядку". Так, зокрема,
ст. 16 зазначеного Закону передбачено,
що планова перевірка таких осіб
здійснюється не частіше одного разу за
підсумками звітного календарного року,
але не раніше 9 лютого. Що стосується
позапланової перевірки, то вона згідно
зі ст. 16 Закону можлива виключно на
підставі постанови слідчого, органу
дізнання або відповідно до рішення
суду.

В інших випадках, згідно Закону № 265/95, у
тому числі у відповідності зі ст. ст. 15,
16 цього Закону, планові або позапланові
перевірки осіб, що використовують РРО,
розрахункові книжки або книги обліку
розрахункових операцій, здійснюються у
порядку передбаченому законодавством
України.

На підставі спільного застосування
"перевірочних" норм Закону № 265/95 та
Закону № 509-ХІІ можна зробити такі
висновки, що:

- з метою контролю за порядком
дотримання розрахунків податкові
органи (у межах повноважень, визначених
ст. 15 Закону № 265/95-ВР) можуть проводити
як планові, так та позапланові
перевірки РРО. Стосовно планових
перевірок РРО, слід зауважити, що
згідно з п. 2.6 додатка 2 до наказу № 441
такі перевірки проводяться за окремими
щомісячними планами податкових
органів;

- планові і позапланові перевірки РРО,
що проводяться податковими органами,
для цілей Закону № 509-ХІІ вважаються
позаплановими, про що прямо значиться в
ч. 7 ст. 111 Закону № 509.

Отже, до перевірок РРО застосовуються
всі правила, що діють для позапланових
перевірок, а тому такі перевірки
насамперед проводяться за наявності
відповідних підстав (передбачених ч. 6
ст. 111 Закону № 509-ХІІ), а також до цих
перевірок застосовуються правила, що
стосуються допущення посадових осіб до
проведення позапланових перевірок (ст.
112 Закону № 509-ХІІ) і тривалості їх
проведення.

Тому, посадові особи податкового
органу мають право приступити до
проведення як планових, так і
позапланових перевірок РРО за умови
надання суб'єкту господарювання під
розпис направлення на перевірку та
копії наказу керівника податкового
органу про проведення перевірки.

Як встановлено судами першої та
апеляційної інстанцій, відповідач мав
законодавчо обґрунтовані підстави для
проведення перевірки.

З матеріалах справи вбачається, що
спірна перевірка позивача здійснена
згідно з направленнями від 11.06.2009р.
№0757,0758, на підставі наказу від 11.06.2009р.
№583. Результати перевірки зафіксовані
актом, в якому зазначається про
позивачем пп.2.2,2.6 п.2 «Положення про
ведення касових операцій у
національній валюті в Україні»,
затвердженого постановою НБУ від
15.12.2004р. №637, ст.9 Закону України «Про
застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг», а саме: неоприбуткування
готівкових коштів у сумі 3333,00грн. 11.06.2009
шляхом внесення запису у книгу обліку
доходів та витрат. При цьому сам
позивач не заперечує допущеного
порушення, що також підтверджується
матеріалами справи.

З аналізу ст. 112 Закону № 509-ХІІ
вбачається, що ненадання направлення
на перевірку чи копії наказу, у якому
мали міститись відомості щодо підстав
проведення відповідної перевірки
позивача, є підставою про недопущення
посадових осіб податкового органу до
проведення перевірки. Однак, власне
недотримання податковим органом вимог
законодавства під час здійснення такої
перевірки не звільняє суб'єкта
господарювання від передбаченої
чинним законодавством
відповідальності за допущені ним
порушення вимог податкового та іншого
законодавства.

Рішення суду апеляційної інстанції
постановлено з додержанням норм
процесуального та матеріального права,
правова оцінка обставинам у справі
дана вірно, а доводи касаційної скарги
висновок суду не спростовують,
підстави для призначення справи до
розгляду в судовому засіданні
відсутні.

Враховуючи вищевикладене, Вищий
адміністративний суд України дійшов
висновку про те, що касаційну скаргу
Приватного підприємця ОСОБА_3 на
постанову Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 18.04.2012 у справі № 2а-6515/09/0870 слід
відхилити, а судові рішення залишити
без змін.

Керуючись ст.ст. 2201, 221, 223, 230 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Приватного
підприємця ОСОБА_3 відхилити.

Постанову Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 18.04.2012 у справі № 2а-6515/09/0870 залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, але може бути
переглянута Верховним Судом України з
підстав та в порядку, передбачених
статтями 236-2392 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий М.О. ФедоровСудді С.Е.
Острович О.І. Степашко