Справа № 2а/0470/1763/12
Суддя: Васильченко Н.В.
Дата ухвалення: 2014-07-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"08" липня 2014 р. м. Київ
К/800/18086/14

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі

Головуючої судді -
Васильченко Н.В.,

суддів
Калашнікової О.В., Леонтович К.Г.,

при секретарі судового засідання
Романишин О.Р.,

за участю представника позивача
ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
касаційною скаргою Департаменту
культури, туризму, національностей та
релігій Дніпропетровської обласної
державної адміністрації на постанову
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду від 13 березня
2014 року у справі № 2а/0470/1763/12 за позовом
ОСОБА_2 до Дніпропетровського
обласного центру з охорони
історико-культурних цінностей,
Управління культури і туризму
Дніпропетровської обласної державної
адміністрації, треті особи: ОСОБА_3,
ОСОБА_4, про скасування окремих
положень наказу та протоколу,
зобов'язання вчинити дії, -

в с т а н о в и л а:

25.01.2012р. ОСОБА_2 звернулась до суду з
адміністративним позовом до
Дніпропетровського обласного центру з
охорони історико-культурних цінностей,
Управління культури і туризму
Дніпропетровської обласної державної
адміністрації, треті особи: ОСОБА_3,
ОСОБА_4, про скасування окремих
положень наказу Управління культури і
туризму Дніпропетровської обласної
державної адміністрації № 156 від
22.11.2010р. про занесення будинку,
розташованого на АДРЕСА_1, як будинку в
якому народився та жив ОСОБА_6 з 1986 по 1906
роки, до переліку щойно виявлених
об'єктів культурної спадщини
Дніпропетровської області; скасування
окремих положень протоколу № 4/10-КР від
15.10.2010р. засідання обласної
консультативної ради з питань охорони
пам'яток археології, історії,
монументального мистецтва та науки й
техніки про занесення будинку
розташованого на АДРЕСА_1, як будинку в
якому народився та жив ОСОБА_6 з 1986 по 1906
роки, до переліку об'єктів культурної
спадщини для набуття ним статусу щойно
виявленого об'єкту культурної спадщини
Дніпропетровської області;
зобов'язання Управління культури і
туризму Дніпропетровської обласної
державної адміністрації винести
подання на вилучення з державного
реєстру нерухомих пам'яток України за
категорією місцевого значення будинку
на АДРЕСА_1, як будинку в якому
народився і жив видатний актор і
режисер ОСОБА_6 (охоронний номер
НОМЕР_1).

Постановою Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 16
липня 2012 року, у задоволенні
адміністративного позову відмовлено.

Постановою Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 13 березня 2014 року рішення суду
першої інстанції скасовано та прийнято
нове рішення, яким позовні вимоги
задоволено частково. Скасовано окремі
положення наказу Управління культури і
туризму Дніпропетровської обласної
державної адміністрації № 156 від
22.11.2010р. про занесення будинку,
розташованого на АДРЕСА_1, як будинку в
якому народився та жив ОСОБА_6 з 1986 по 1906
роки, до переліку щойно виявлених
об'єктів культурної спадщини
Дніпропетровської області. Зобов'язано
Департамент культури, туризму,
національностей та релігій
Дніпропетровської обласної державної
адміністрації винести подання на
вилучення з державного реєстру
нерухомих пам'яток України за
категорією місцевого значення будинку
на АДРЕСА_1, як будинку в якому
народився і жив видатний актор і
режисер ОСОБА_6. В задоволенні решти
позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням
апеляційного суду, Департамент
культури, туризму, національностей та
релігій Дніпропетровської обласної
державної адміністрації звернувся з
касаційною скаргою, у якій просить його
скасувати, залишивши в силі рішення
суду першої інстанції. Касаційна
скарга обґрунтована неправильним
застосуванням апеляційним судом норм
матеріального та процесуального права.

Заслухавши доповідача, перевіривши в
межах доводів касаційної скарги
матеріали справи на предмет повноти та
всебічності дослідження їх судами та
обґрунтованості застосування норм
матеріального права до спірних
правовідносин, вивчивши доводи
касаційної скарги, колегія суддів
вбачає підстави до її задоволення, з
огляду на наступне.

Як встановлено судами попередніх
інстанцій, відповідно до листа КП
"Павлоградське міжміське бюро
технічної інвентаризації" № 75 від
09.09.2011р., будівля кафе "ІНФОРМАЦІЯ_2", яке
знаходиться по АДРЕСА_1 зареєстровано
по праву власності за ОСОБА_4 - 1/2
частина, ОСОБА_3 - 1/4 частина, ОСОБА_2 - 1/4
частина на підставі договору дарування
від 31.03.2000р.

11.11.2009р. відділом охорони пам'яток
історії та монументального мистецтва
Дніпропетровського обласного центру з
охорони історико-культурних цінностей
проведено технічний огляд пам'ятки:
будинок, у якому народився та жив
ОСОБА_6, за адресою: АДРЕСА_1. Внаслідок
огляду пам'ятки встановлено, що
будинок, у якому народився та жив актор
і режисер ОСОБА_6 збудований в кінці
ХІХ. На лівому бічному фасаді у 2002 році
укріплена меморіальна дошка з
барельєфним зображенням портрету
ОСОБА_6 та присвячувальним написом.

За результатами огляду складено акт
технічного стану пам'ятки культурної
спадщини від 11.11.2009р., схематичний
генплан розташування пам'ятки історії,
та фото загального виду об'єкта.

Відповідно до довідки, складеної
Павлоградським історико-краєзнавчим
музеєм, будинок, у якому народився та
жив ОСОБА_6, знаходиться за адресою:
АДРЕСА_1. Меморіальна дошка встановлена
у травні 2002 року на фасадній стіні
будинку, в якому народився та жив
ОСОБА_6, з написом: «В этом здании
родился и жил с 1986 по 1900 год выдающийся
деятель театрального искусства,
народний артист СССР доктор
искусствоведения и профессор ОСОБА_6».
Зазначена довідка складена на підставі
книги ОСОБА_6 «Кадетский корпус»,
Москва, 2000р. та особова справа ОСОБА_6.

Відповідно до облікової картки
Дніпропетровського обласного центру з
охорони історико-культурних цінностей
Управління культури і туризму
Дніпропетровської обласної державної
адміністрації, об'єкта культурної
спадщини: будинок, у якому народився та
жив ОСОБА_6 - видатний актор та режисер,
зазначено, що об'єкт розташований за
адресою: на АДРЕСА_1, пам'ятка являє
собою будинок кінця ХІХ ст.,
одноповерховий, цегляний,
оштукатурений. На лівому бічному
фасаді у 2002 році укріплена меморіальна
дошка з червоного граніту з
барельєфним портретом ОСОБА_6 та
присвячувальним текстом.

Згідно з паспортом Міністерства
культури України, меморіальна дошка
ОСОБА_6, видатному діячу театрального
мистецтва, народному артисту СРСР,
доктору мистецтвознавства, професору,
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (кафе
ІНФОРМАЦІЯ_2).

Як вбачається з протоколу № 4/10-КР від
15.10.2010р. засідання обласної
консультативної ради з питань охорони
пам'яток археології, історії,
монументального мистецтва та науки й
техніки, прийнято рішення про
занесення будинку розташованого на
АДРЕСА_1, як будинку в якому народився
та жив ОСОБА_6, до переліку об'єктів
культурної спадщини для набуття ним
статусу щойно виявленого об'єкту
культурної спадщини Дніпропетровської
області.

22.11.2010р. Управлінням культури і туризму
Дніпропетровської обласної державної
адміністрації на виконання ст.ст.6,13,14,15
Закону України «Про охорону культурної
спадщини», розпорядження голови
облдержадміністрації від 11.10.2010р.
№Р-448/0/3-07 «Про спеціально уповноважені
органи з охорони культурної спадщини
облдержадміністрації», відповідно до
протоколу засідання обласної
консультативної ради з питань охорони
пам'яток археології, історії,
монументального мистецтва та науки й
техніки № 4/10-КР та з метою покращення
ситуації у сфері обліку та охорони
об'єктів культурної спадщини,
формування Державного реєстру
нерухомих пам'яток України, прийнято
наказ № 156 про занесення будинку
розташованого на АДРЕСА_1, як будинку в
якому народився та жив ОСОБА_6, до
переліку щойно виявлених об'єктів
культурної спадщини Дніпропетровської
області.

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог, суд першої інстанції виходив з
того, що Управління культури і туризму
Дніпропетровської обласної державної
адміністрації мало всі правові
підстави для прийняття спірного
наказу, діяло в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Скасовуючи рішення місцевого суду та
частково задовольняючи позовні вимоги,
суд апеляційної інстанції виходив з
того, що матеріалами справи не
підтверджено на підставі належних та
допустимих доказів обставини
народження та проживання ОСОБА_6 на
розі вулиць АДРЕСА_1 з 1986 по 1906 роки так
само, як і не підтверджено відношення
вказаного будинку до архітектури ХІХ
століття.

Колегія суддів не погоджується з таким
висновком апеляційного суду.

Правовідносини, що виникли між
сторонами регулюються нормами Закону
України «Про охорону культурної
спадщини» від 08.06.2000р. N 1805-III, Порядком
визначення категорій пам'яток для
занесення об'єктів культурної спадщини
до Державного реєстру нерухомих
пам'яток України, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 27.12.2001р. N 1760, Методичними
рекомендаціями, затвердженими наказом
Міністерства культури і туризму
України від 02.11.2009р. N 956/0/16-09.

Відповідно до ч.1 ст.13 Закону України
«Про охорону культурної спадщини»,
об'єкти культурної спадщини незалежно
від форм власності відповідно до
їхньої археологічної, естетичної,
етнологічної, історичної, мистецької,
наукової чи художньої цінності
підлягають реєстрації шляхом
занесення до Державного реєстру
нерухомих пам'яток України (далі -
Реєстр) за категоріями національного
та місцевого значення пам'ятки. Порядок
визначення категорій пам'яток
встановлюється Кабінетом Міністрів
України. Із занесенням до Реєстру на
об'єкт культурної спадщини, на всі його
складові елементи, що становлять
предмет його охорони, поширюється
правовий статус пам'ятки.

Згідно з п. «б» ч.1 ст.14 Закону України
«Про охорону культурної спадщини»,
занесення об'єкта культурної спадщини
до Реєстру та внесення змін до нього
(вилучення з Реєстру, зміна категорії
пам'ятки) провадяться рішенням
центрального органу виконавчої влади у
сфері охорони культурної спадщини за
поданням відповідних органів охорони
культурної спадщини або за поданням
Українського товариства охорони
пам'яток історії та культури, інших
громадських організацій, до статутних
завдань яких належать питання охорони
культурної спадщини, протягом одного
місяця з дня одержання подання.

Основні принципи, на підставі яких
визначається предмет охорони
нерухомих об'єктів археологічної
спадщини для здійснення заходів щодо
їх державного обліку, охорони,
використання та реставрації
встановлюються методичними
рекомендаціями, затвердженими наказом
Міністерства культури і туризму
України від 02.11.2009р. N 956/0/16-09.

Відповідно до п.2.2 додатку 2 Методичних
рекомендацій, затверджених наказом
Міністерства культури і туризму
України від 02.11.2009р. N 956/0/16-09, предметом
охорони об'єкта культурної спадщини як
пам'ятки історії є матеріальне
втілення історичної пам'яті про
важливі історичні події або процеси,
етапи розвитку історії та культури
нації, суспільні явища, життя та
діяльність відомих осіб. Історична
пам'ять - сукупність знань та уявлень,
що є невід'ємною частиною культури, які
через традиції, усні, писемні джерела
та матеріальні об'єкти фіксуються в
суспільній свідомості та дозволяють
зберігати, відтворювати,
інтерпретувати інформацію про минулі
історичні події, життя та діяльність
відомих осіб.

Згідно з п.1 Порядку визначення
категорій пам'яток для занесення
об'єктів культурної спадщини до
Державного реєстру нерухомих пам'яток
України, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 27.12.2001р.
N 1760, об'єкти культурної спадщини
заносяться до Державного реєстру
нерухомих пам'яток України (далі -
Реєстр) за рішенням Кабінету Міністрів
України - щодо об'єктів національного
значення або за рішенням відповідного
центрального органу виконавчої влади у
сфері охорони культурної спадщини -
щодо об'єктів місцевого значення.

На кожний об'єкт культурної спадщини,
що пропонується відповідним органом
охорони культурної спадщини для
занесення до Реєстру, складається
облікова документація, яка підлягає
постійному зберіганню в цьому органі.
Занесення об'єкта культурної спадщини
до Реєстру без облікової документації
не допускається (п.2).

Облікова документація на об'єкт
культурної спадщини включає облікову
картку, його паспорт, коротку історичну
довідку, акт технічного стану, довідку
про майнову цінність об'єкта (п.3).

Як встановлено судом першої інстанції
та вбачається з матеріалів справи,
Управління культури і туризму
Дніпропетровської обласної державної
адміністрації, приймаючи спірний наказ
від 22.11.2010р. № 156, діяло у відповідності
до наведених вимог законодавства.

Твердження суду апеляційної інстанції
про відсутність належних та допустимих
доказів народження та проживання
ОСОБА_6 у вказаному будинку з 1986 по 1906
роки та належність будинку до
архітектури ХІХ століття, колегія
суддів вважає помилковими, оскільки
досліджені судом першої інстанції: акт
технічного стану пам'ятки культурної
спадщини від 11.11.2009р., схематичний
генплан розташування пам'ятки історії,
фото загального виду об'єкта, довідка
Павлоградського історико-краєзнавчого
музею, облікова картка
Дніпропетровського обласного центру з
охорони історико-культурних цінностей
Управління культури і туризму
Дніпропетровської обласної державної
адміністрації, паспорт Міністерства
культури України, та інші докази, в
сукупності дають підстави для висновку
про те, що ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 народився
та деякий час проживав в будинку на
АДРЕСА_1. Відповідно підстави вважати,
що будинок, в якому народився актор та
режисер, був побудований пізніше
12.05.1896р., - в колегії суддів відсутні.

Наведені обставини вказують на
культурну та історичну цінність
згаданого об'єкту архітектури.

Отже, колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції про те,
що Управління культури і туризму
Дніпропетровської обласної державної
адміністрації, вчиняючи спірні дії та
приймаючи спірний наказ, діяло на
підставі, у межах повноважень та у
спосіб, передбачений Конституцією та
законами України, з використанням
повноважень з метою, з якою це
повноваження надано, обґрунтовано, з
урахуванням усіх обставин, що мають
значення.

Колегія суддів дійшла думки, що судом
першої інстанції вірно встановлено
характер спірних взаємовідносин та
обґрунтовано застосовано норми
матеріального права до їх вирішення.
Рішення суду першої інстанції про
відмову в задоволенні позову ухвалено
відповідно до закону і помилково
скасоване апеляційним судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 226 КАС України суд
касаційної інстанції скасовує судове
рішення суду апеляційної інстанції та
залишає в силі рішення суду першої
інстанції, яке ухвалено відповідно до
закону і скасоване або змінене
помилково.

На підставі наведеного, керуючись
ст.ст. 220, 222, 226, 230, 231 КАС України, колегія
суддів, -

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Департаменту
культури, туризму, національностей та
релігій Дніпропетровської обласної
державної адміністрації задовольнити.

Постанову Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 13 березня 2014 року у справі №
2а/0470/1763/12 скасувати.

Залишити в силі постанову
Дніпропетровського окружного
адміністративного суду від 16 липня 2012
року.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і оскарженню не підлягає,
але може бути переглянута Верховним
Судом України з підстав, в порядку та у
строки, визначені ст.ст. 236 - 238, 239-1 КАС
України.

Судді: