Справа № 2а/679/13/13
Суддя: Смокович М.І.
Дата ухвалення: 2014-07-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"09" липня 2014 р. м. Київ
К/800/50678/13

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

головуючого - Смоковича М.І.,

суддів: Сороки М.О., Чумаченко Т.А.,

розглянувши в порядку письмового
провадження у касаційній інстанції
адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1 до виконавчого
комітету Нетішинської міської ради, за
участі третіх осіб - Комунального
підприємства Нетішинської міської
ради «Житлово-комунальне об'єднання»
та громадської організації «Спілка
власників житла міста Нетішин», про
визнання нечинними рішень та
зобов'язання прийняти рішення,
провадження по якій відкрито

за касаційною скаргою ОСОБА_1 на
постанову Нетішинського міського суду
Хмельницької області від 23 травня 2013
року та ухвалу Вінницького
апеляційного адміністративного суду
від 03 вересня 2013 року,

у с т а н о в и л а :

У грудні 2009 року ОСОБА_1 звернулася до
суду з адміністративним позовом до
виконавчого комітету Нетішинської
міської ради, за участі третіх осіб -
Комунального підприємства
Нетішинської міської ради
«Житлово-комунальне об'єднання» та
громадської організації «Спілка
власників житла міста Нетішин», про
визнання нечинними рішень та
зобов'язання прийняти рішення.

В обґрунтування позову зазначила, що 05
червня 2008 року та 18 грудня 2008 року
виконавчим комітетом Нетішинської
міської ради були прийняті рішення за
№№ 249 та 476 відповідно щодо підвищення
тарифів на послуги з утримання
будинків та прибудинкових територій,
які надаються мешканцям міста
комунальним підприємством
Нетішинської міської ради
«Житлово-комунальне об'єднання».

Вважає, що при прийнятті зазначених
рішень не було враховано жодного із
принципів встановлення цін/тарифів на
житлово-комунальні послуги,
передбачених Указом Президента
України від 28 грудня 2007 року № 1324/2007
«Про Концепцію ціноутворення у сфері
житлово-комунальних послуг»; також в
перелік статей включені витрати, які не
передбачені Типовим переліком послуг з
утримання будинків і споруд та
прибудинкових територій; не було
приведено розрахунки складових тарифу;
визначення розміру тарифів проведено
за серіями будинків, а не по кожному
будинку окремо, як передбачено
Порядком формування тарифів на послуги
з утримання будинків і споруд та
прибудинкових територій,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 12 липня 2005 року №
560.

З урахуванням доповнених та уточнених
в ході розгляду справи вимог просила
суд визнати нечинними з моменту їх
прийняття рішення виконавчого
комітету Нетішинської міської ради
Хмельницької області від 05 червня 2008
року № 249 та від 18 грудня 2008 року № 476, а
також зобов'язати виконавчий комітет
Нетішинської міської ради вжити
заходи, направлені на виконання
обов'язків, які передбачені Указом
Президента України від 28 грудня 2007 року
№ 1324/2007 «Про Концепцію ціноутворення у
сфері житлово-комунальних послуг».

Постановою Нетішинського міського
суду Хмельницької області від 23 травня
2013 року, залишеною без змін ухвалою
Вінницького апеляційного
адміністративного суду від 03 вересня
2013 року, у задоволенні позову
відмовлено повністю.

У своїй касаційній скарзі позивач,
посилаючись на порушення судами
попередніх інстанцій норм
матеріального і процесуального права,
просить скасувати прийняті ними судові
рішення та ухвалити нове, яким
задовольнити позовні вимоги у повному
обсязі.

Представники виконавчого комітету
Нетішинської міської ради та
Комунального підприємства
Нетішинської міської ради
«Житлово-комунальне об'єднання» у
своїх запереченнях зауважують на
необґрунтованість касаційної скарги,
просять залишити її без задоволення, а
оскаржувані судові рішення - без змін.

Касаційна скарга підлягає частковому
задоволенню з таких підстав.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що виконавчим комітетом
Нетішинської міської ради 05 червня 2008
року прийнято рішення №249 «Про
затвердження тарифів на послуги з
утримання будинків та прибудинкових
територій», пунктом 1 якого було
затверджено тарифи на послуги з
утримання будинків та прибудинкових
територій.

Рішенням виконавчого комітету
Нетішинської міської ради від 18 грудня
2008 року №476 затверджено тарифи на
послуги з утримання будинків та
прибудинкових територій, а також
пунктом 2 цього рішення визнано таким,
що втратило чинність рішення
виконавчого комітету міської ради від
05 червня 2008 року №249.

Вважаючи зазначені рішення такими, що
прийняті з порушенням чинного
законодавства та порушують її права,
ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом.

В ході розгляду справи судами було
встановлено, що рішенням виконавчого
комітету Нетішинської міської ради №388
від 28 грудня 2011 року встановлено тарифи
на послуги з утримання будинків і
споруд та прибудинкових територій, які
надаються Комунальним підприємством
Нетішинської міської ради
«Житлово-комунальне об'єднання», та
визнано таким, що втратило чинність
оскаржене позивачем рішення
виконавчого комітету від 18 грудня 2008
року №476 «Про затвердження тарифів на
послуги з утримання будинків та
прибудинкових територій».

Відповідно з прийняттям рішення від 18
грудня 2008 року № 476 ще раніше втратило
чинність інше оскаржуване рішення
відповідача від 05 червня 2008 року №249.

Відмовляючи у задоволенні позову
Нетішинський міський суд Хмельницької
області обґрунтовував своє рішення
тим, що на момент розгляду справи
оскаржувані позивачем рішення
виконавчого комітету Нетішинської
міської ради вже втратили свою
чинність, а тому підстави для визнання
їх такими вже відсутні.

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України вважає
ці висновки суду першої інстанції
завчасними та неповними, виходячи при
цьому з наступних підстав.

Відповідно до статті 159 Кодексу
адміністративного суду України судове
рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин в адміністративній
справі, підтверджених тими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

За приписами статті 161 Кодексу
адміністративного судочинства України
під час прийняття постанови, крім інших
питань, суд вирішує: чи мали місце
обставини, якими обґрунтовувалися
вимоги та заперечення, та якими
доказами вони підтверджуються; чи є
інші фактичні дані, які мають значення
для вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; яку правову норму
належить застосувати до цих
правовідносин.

При цьому в мотивувальній частині
постанови, згідно із пунктом 3 статті 163
Кодексу адміністративного судочинства
України, повинно бути зазначено
встановлені судом обставини із
посиланням на докази, а також мотиви
неврахування окремих доказів; мотиви, з
яких суд виходив при прийнятті
постанови, і положення закону, яким він
керувався.

З матеріалів справи вбачається, що
позивач, аргументуючи незаконність та
протиправність рішень виконавчого
комітету Нетішинської міської ради,
посилався на конкретні
нормативно-правові акти, як були
порушені при їх прийнятті, а саме на
Указ Президента України від 28 грудня 2007
року № 1324/2007 «Про Концепцію
ціноутворення у сфері
житлово-комунальних послуг» та Порядок
формування тарифів на послуги з
утримання будинків і споруд та
прибудинкових територій, затверджений
постановою Кабінету Міністрів України
від 12 липня 2005 року № 560.

За приписами частини третьої статті 2
Кодексу адміністративного судочинства
України у справах щодо оскарження
рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів
владних повноважень адміністративні
суди перевіряють, чи прийняті (вчинені)
вони: 1) на підставі, у межах повноважень
та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України; 2) з
використанням повноваження з метою, з
якою це повноваження надано; 3)
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії); 4)
безсторонньо (неупереджено); 5)
добросовісно; 6) розсудливо; 7) з
дотриманням принципу рівності перед
законом, запобігаючи всім формам
дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з
дотриманням необхідного балансу між
будь-якими несприятливими наслідками
для прав, свобод та інтересів особи і
цілями, на досягнення яких спрямоване
це рішення (дія); 9) з урахуванням права
особи на участь у процесі прийняття
рішення; 10) своєчасно, тобто протягом
розумного строку.

Проаналізувавши зміст постанови суду
першої інстанції про відмову у
задоволенні позову, колегія суддів
прийшла до висновку, що вона прийнята
взагалі без перевірки оскаржуваних
рішень на предмет відповідності усім
вищезазначеним нормам матеріального і
процесуального права, а також без
детального вивчення аргументів
позивача та дослідження представлених
ним документів.

Крім того, колегія суддів звертає увагу
на те, що оскаржуване рішення ради
підлягає оскарженню та перевірці в
судовому непорядку незалежно від
втрати ним чинності, протилежне
законодавством не передбачено.

Вінницький апеляційний
адміністративний суд, який переглянув
постанову суду першої інстанції,
допущені тим помилки не виправив і
безпідставно залишив його судове
рішення без змін.

Згідно з частиною другою статті 227
Кодексу адміністративного судочинства
України підставою для скасування
судових рішень судів першої та (або)
апеляційної інстанцій і направлення
справи на новий судовий розгляд є
порушення норм процесуального права,
які унеможливили встановлення
фактичних обставин, що мають значення
для правильного вирішення справи.

Відповідно до частини четвертої статті
227 КАС України справа направляється до
суду апеляційної інстанції для
продовження розгляду або на новий
розгляд, якщо порушення допущені
тільки цим судом. В усіх інших випадках
справа направляється до суду першої
інстанції.

Враховуючи те, що допущені судами
першої та апеляційної інстанції
порушення норм процесуального права
призвели до неправильного вирішення
справи і не можуть бути усунуті судом
касаційної інстанції, який
процесуальним законом позбавлений
можливості досліджувати докази і
встановлювати нові обставини, винесені
судові рішення підлягають скасуванню,
а сама справа - направленню на новий
розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись статтями 159, 162, 222, 223, 227, 231, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити
частково.

Постанову Нетішинського міського суду
Хмельницької області від 23 травня 2013
року та ухвалу Вінницького
апеляційного адміністративного суду
від 03 вересня 2013 року у цій справі
скасувати, а справу направити до суду
першої інстанції на новий розгляд.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
сторонам у справі та оскарженню не
підлягає.

Головуючий (підпис)
М.І. Смокович

Судді (підписи)

З оригіналом згідно

В.о. помічника судді
М.А. Оксаковська