Справа № 2а-2827/10/1370
Суддя: Довга О.І.
Дата ухвалення: 2014-06-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2014 року
Справа №
25681/10

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі колегії:

головуючого-судді Довга О.І.,

судді Ліщинський
А.М.,

судді
Матковська З.М.,

розглянувши в порядку письмового
провадження в м. Львові апеляційну
скаргу Управління Пенсійного фонду
України в Залізничному районі м.Львова
на постанову Львівського окружного
адміністративного суду від 06.04.2010 року
у справі № 2а-2827/10/1370 за позовом
Управління Пенсійного фонду України в
Залізничному районі м.Львова до
Відділу державної виконавчої служби
Головного управління юстиції
Львівської області в особі Підрозділу
примусового виконання рішень про
скасування постанови, -

В С Т А Н
О В И В :

30.03.2010 року позивач звернувся в
Львівський окружний адміністративний
суд з адміністративним позовом, в якому
просить скасувати постанову
Підрозділу примусового виконання
рішень відділу державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Львівській області від 15.03.2010 р., ВП
№16835603 про накладення на позивача
штрафу в розмірі 510 грн.

В позові посилається на те, що
відповідачем 15 березня 2009 року
винесена постанова про накладення
штрафу в розмірі 510 грн. за невиконання
ним рішення Львівського окружного
адміністративного суду від 21 жовтня 2008
року у справі за позовом ОСОБА_1 до
Управління пенсійного фонду України в
Залізничному районі м.Львова щодо
стягнення соціальної грошової
допомоги, однак таку вважає
безпідставною і неправомірною,
оскільки судове рішення неможливо
виконати через поважні, незалежні від
Управління пенсійного фонду України в
Залізничному районі м. Львова причини,
про що повідомлялося державного
виконавця, у зв'язку з чим просить
скасувати постанову. Позивач в листі
від 19.03.2009 р. повідомляв відповідача про
те, що кошти на виплату таких сум з
бюджету йому не виділялися, зазначав
про невідповідність виконавчого
документа вимогам Закону України «Про
виконавче провадження», а саме,
вказував на відсутність в ньому
вказівки на норму Закону, якою слід
керуватися при нарахуванні
невиплаченого підвищення, відсутності
інформації з яких сум потрібно
виплачувати дані кошти та не вказано
яку розрахункову величину слід
використовувати для нарахування 30 %
надбавки до пенсії за віком, а відтак
просив відповідача повернути такий
виконавчий документ без виконання
стягувачу для приведення його у
відповідність. Одночасно покликався на
те, що державним виконавцем не взято до
уваги норми Порядку виконання рішень
про стягнення коштів з рахунків, на
яких обліковуються кошти державного та
місцевих бюджетів, або бюджетних
установ, затверджений постановою
Кабінету Міністрів України від 09.07.2008 р.
№609, згідно якого рішення державних
органів про стягнення коштів з
рахунків, на яких обліковуються кошти
бюджету, виконуються в порядку
надходження виключно органами
Державного казначейства з попереднім
інформуванням Міністерства Фінансів
України.

Постановою Львівського окружного
адміністративного суду від 06.04.2010 року
в позові Управління пенсійного фонду
України в Залізничному районі м.Львова
до Відділу державної виконавчої служби
Головного управління юстиції
Львівської області в особі Підрозділу
примусового виконання рішень про
скасування постанови - відмовлено.

Не погодившись із постановою суду
першої інстанції позивач подав
апеляційну скаргу, обґрунтовуючи її
неправильним застосуванням судом І-ї
інстанції норм процесуального і
матеріального права. Посилається на
норми Конституції України, Закон
України «Про соціальний захист дітей
війни», а саме на статтю 6, якою
передбачено, що фінансове забезпечення
державних соціальних гарантій
передбачених цим Законом, здійснюється
за рахунок коштів Державного бюджету
України. Кошти Державного бюджету на
виплату, передбачені рішенням суду,
районним управлінням Пенсійного фонду
не виділялися. Поточного рахунку
Державного бюджету районні управління
Пенсійного фонду України не мають.
Вважає, що державним виконавцем
неправомірно застосовано норму ст.87
Закону України «Про виконавче
провадження» та накладено штраф у
розмірі 510,00 грн. Просить скасувати
рішення Львівського окружного
адміністративного суду від 06.04.2010 року.

У відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 197 КАС
України, суд апеляційної інстанції
може розглянути справу в порядку
письмового провадження за наявними у
справі матеріалами, якщо справу може
бути вирішено на основі наявних у ній
доказів, у разі: неприбуття жодної з
осіб, які беруть участь у справі, у
судове засідання, хоча вони були
належним чином повідомлені про
дату,час і місце судового засідання .

Заслухавши суддю доповідача, вивчивши
матеріали справи та доводи апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних міркувань.

Судом І-ї інстанції встановлено , що
згідно виконавчого листа № 2а-2987/2008,
виданого 23 листопада 2009 року
Львівським окружним адміністративним
судом, постановлено зобов'язати
Управління пенсійного фонду України в
Залізничному районі м.Львова здійснити
нарахування і виплату ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1, недоплачену надбавку до
пенсії як дитині війни за період з
09.07.2007 року по 31.12.2007 року, та з 22.05.2008
року по 30.09.2008 р. з урахуванням
виплачених сум.На підставі ст.76 Закону
України «Про виконавче провадження», 15
березня 2010 року державним виконавцем
винесено постанову про відкриття
виконавчого провадження з виконання
виконавчого листа № 2а-2987/2008 та надано
боржнику термін для добровільного
виконання рішення суду до 12 лютого 2010
року. Однак боржником (позивачем по
даній справі) добровільно у вказаний
термін рішення суду не було виконано, а
тому відповідно до ст.87 Закону України
«Про виконавче провадження»,
відповідачем було винесено постанову
про накладення на нього штрафу в
розмірі 510 грн.

Статтею 3 Закону України «Про виконавче
провадження»від 21.04.1999 року
встановлено, що примусове виконання
рішень державною виконавчою службою
здійснюється на підставі виконавчих
документів. Відповідно до цього Закону
державною виконавчою службою
підлягають виконанню, зокрема, такі
виконавчі документи як виконавчі
листи, що видаються судами (п. 1 ч. 2 ст. 3
Закону).

Разом з тим відповідно до ст. 19 Закону
України «Про виконавче провадження» у
виконавчому документі повинні бути
зазначені:

1) назва документа, дата видачі та
найменування органу, посадової особи,
що видали документ;

2) дата і номер рішення, за яким видано
виконавчий документ;

3) найменування (для юридичних осіб) або
ім'я (прізвище, ім'я та по батькові за
його наявності для фізичних осіб)
стягувача і боржника, їх
місцезнаходження (для юридичних осіб)
або місце проживання (для фізичних
осіб), ідентифікаційний код суб'єкта
господарської діяльності стягувача та
боржника за його наявності (для
юридичних осіб), індивідуальний
ідентифікаційний номер стягувача та
боржника за його наявності (для
фізичних осіб - платників податків), а
також інші відомості, якщо вони відомі
суду чи іншому органу, що видав
виконавчий документ, які ідентифікують
стягувача та боржника чи можуть
сприяти примусовому виконанню, такі як
дата і місце народження боржника та
його місце роботи (для фізичних осіб),
місцезнаходження майна боржника тощо;

4) резолютивна частина рішення;

5) дата набрання чинності рішенням;

6) строк пред'явлення виконавчого
документа до виконання.

Виконавчий документ має бути
підписаний уповноваженою посадовою
особою і скріплений печаткою.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 24 Закону
України «Про виконавче провадження»
державний виконавець зобов'язаний
прийняти до виконання виконавчий
документ і відкрити виконавче
провадження, якщо не закінчився строк
пред'явлення виконавчого документа до
виконання і цей документ відповідає
вимогам, передбаченим цим Законом, та
пред'явлений до виконання до органу
державної виконавчої служби за
належним місцем виконання рішення.
Державний виконавець у 3-денний строк з
дня надходження до нього виконавчого
документа виносить постанову про
відкриття виконавчого провадження.

Крім того, відповідно до ст.76 Закону
України «Про виконавче провадження»,
після відкриття виконавчого
провадження по виконавчому документу,
який зобов'язує боржника вчинити певні
дії або утриматися від їх вчинення,
державний виконавець відповідно до
статті 24 вищевказаного Закону визначає
йому строк добровільного виконання
рішення. У разі невиконання без
поважних причин цих вимог державний
виконавець застосовує до боржника
штрафні санкції чи інші заходи,
передбачені законодавством, і
призначає новий строк виконання.

Згідно ст. 87 цього ж Закону в разі
невиконання без поважних причин у
встановлений державним виконавцем
строк рішення, що зобов'язує боржника
виконати певні дії, які можуть бути
виконані лише боржником, та рішення про
поновлення на роботі державний
виконавець виносить постанову про
накладення штрафу на боржника - фізичну
особу в розмірі від двох до десяти
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян, на посадових осіб - від десяти
до двадцяти неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян і на
боржника - юридичну особу - від двадцяти
до тридцяти неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян та
призначає новий строк для виконання.

Таким чином колегія суддів прийшла до
висновку, що в апеляційну скаргу слід
відхилити, так як відповідач
відповідно до вимог чинного
законодавства України правомірно
виніс постанову про накладення штрафу
за невиконання рішення суду.

З огляду на викладене, доводи
апеляційної скарги висновків суду
першої інстанції не спростовують, не
дають підстав для висновку про
неправильне застосування судом першої
інстанції норм матеріального чи
процесуального права, які призвели до
неправильного вирішення справи, а
також відсутня невідповідність
висновків суду обставинам справи.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. 195, 197, 198, 200, 205, 206, 254
Кодексу адміністративного
судочинства України, суд -

У Х В А Л И
В :

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в
Залізничному районі м.Львова залишити
без задоволення, а постанову
Львівського окружного
адміністративного суду від 06.04.2010 року
у справі № 2а-2827/10/1370 без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, що беруть участь у справі, може
бути оскаржена до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції..

Головуючий суддя
Довга О.І.

Судді
Ліщинський А.М.

Матковська З.М.