Справа № 701/511/14-а
Суддя: Шурко О.І.
Дата ухвалення: 2014-07-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
701/511/14-а Головуючий у
1-й інстанції: Калієвський І.Д.
Суддя-доповідач: Шурко О.І.
У Х В А Л А

Іменем України

10 липня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючого
Шурка О.І.,

суддів
Василенка Я.М., Степанюка А.Г.,

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
Управління Пенсійного фонду України в
м. Умані та Уманському районі
Черкаської області на постанову
Маньківського районного суду
Черкаської області від 30 травня 2014 року
у справі за адміністративним позовом
ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду
України в м. Умані та Уманському районі
Черкаської області про зобов'язання
вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В :

Постановою Маньківського районного
суду Черкаської області від 30 травня
2014 року адміністративний позов
задоволено.

Не погоджуючись з таким судовим
рішенням, відповідач подав апеляційну
скаргу, в якій просить апеляційну
інстанцію скасувати незаконну, на його
думку, постанову суду першої інстанції
та постановити нову про відмову в
задоволенні позовних вимог.

Апелянт посилається на незаконність,
необ'єктивність та необґрунтованість
оскаржуваного рішення,
невідповідність висновків суду
дійсним обставинам справи, порушення
судом норм матеріального та
процесуального права, що є на його
переконання підставою для скасування
судового рішення.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи, доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню, виходячи з
наступного.

Як вірно встановлено судом першої
інстанції, позивач звернувся в суд з
позовом до відповідача про визнання
дій неправомірними та зобов'язання
вчинити певні дії. Зокрема, позивачем в
обґрунтування позовних вимог було
зазначено, що постановою Маньківського
районного суду Черкаської області від
13.09.2013 року, залишеною без змін ухвалою
Київського апеляційного
адміністративного суду від 28.11.2013 року,
задоволено позов позивача про
перерахунок пенсії, визнано відмову у
призначенні пенсії згідно Закону
України «Про державну службу»
неправомірною, зобов'язано відповідача
призначити пенсію відповідно до ст. ст.
37, 37-1 Закону України «Про державну
службу», Закону України «Про
судоустрій і статус суддів», з 01.08.2013
року.

Однак, відповідач, виконуючи постанову
Маньківського районного суду
Черкаської області від 13.09.2013 року
призначив йому пенсію відповідно до
Закону України «Про державну службу»,
але виплачує її в розмірі, як
працюючому судді, відповідно до Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування», тобто,
той розмір пенсії, який виплачується за
рахунок Пенсійного фонду виплачується,
а та частина пенсії, що повинна
виплачуватись за рахунок Державного
бюджету - не виплачується, у зв'язку із
чим позивач звернувся до суду.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції мотивував своє
рішення тим, що бездіяльність
відповідача щодо не проведення
перерахунку щомісячного довічного
грошового утримання судді у відставці
є протиправною, оскільки позивач має
право на перерахунок щомісячного
довічного грошового утримання,
оскільки Конституція України не
допускає будь-яких обмежень у правах
громадян за ознаками майнового стану,
тобто право судді на заробітну плату,
пенсію, щомісячне довічне грошове
утримання тощо, є гарантією
забезпечення незалежності працюючих
суддів.

Колегія суддів погоджується із
вказаним висновком суду першої
інстанції, з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом першої інстанції,

Так, відповідно до ст. 43 Закону України
«Про статус суддів» (чинного на час
призначення позивачу щомісячного
довічного грошового утримання), судді у
відставці, який має стаж роботи на
посаді судді не менше 20 років,
виплачується за його вибором пенсія
або звільнене від сплати податку
щомісячне довічне грошове утримання в
розмірі 80 відсотків заробітної плати
працюючого на відповідній посаді
судді. За кожний повний рік роботи
понад 20 років на посаді судді розмір
щомісячного довічного грошового
утримання збільшується на два відсотки
заробітку, але не більше ніж до 90
відсотків заробітку судді.

Після втрати Законом України «Про
статус суддів» чинності на підставі
Закону № 2453-VI аналогічні положення
були передбачені ч. 3 ст. 138 Закону,
згідно з якими щомісячне довічне
грошове утримання виплачується судді у
розмірі 80 відсотків грошового
утримання судді, який працює на
відповідній посаді. За кожний повний
рік роботи на посаді судді понад 20
років розмір щомісячного довічного
грошового утримання збільшується на
два відсотки заробітку, але не більше
ніж 90 відсотків заробітної плати судді,
без обмеження граничного розміру
щомісячного довічного грошового
утримання.

З 01.10.2011 року положення ст. 138 Закону №
2453-VI викладені в іншій редакції,
відповідно до якої щомісячне довічне
грошове утримання виплачується судді у
розмірі 80 відсотків грошового
утримання судді з якого було сплачено
єдиний внесок на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування, а до
01.01.2011 року - страхові внески на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування, який працює на
відповідній посаді.

Виходячи з наведених положень, колегія
суддів вважає, що в усіх випадках
розмір щомісячного довічного
грошового утримання судді у відставці
залежить від розміру грошового
утримання працюючого на відповідній
посаді судді. При цьому, законодавець
не обмежує розмір довічного грошового
утримання судді у відставці розміром
грошового утримання працюючого судді,
діючим на дату призначення судді у
відставці грошового довічного
утримання.

Разом з тим, Рішенням Конституційного
Суду України від 14.12.2011 року №18-рп/2011
також зауважено, що виходячи з
системного аналізу положень Закону це
утримання є самостійною гарантією
незалежності судді та складовою його
правового статусу. Відмінністю
щомісячного грошового утримання
працюючого судді від щомісячного
довічного грошового утримання судді у
відставці є лише те, що судді, які мають
право на відставку та продовжують
працювати на посаді судді, цю виплату
одержують виключно з Державного
бюджету України, а судді у відставці - з
Пенсійного фонду України за рахунок
коштів Державного бюджету України.

Згідно ч. 5 ст. 138 Закону № 2453-VI, довічне
грошове утримання суддям виплачується
органами Пенсійного фонду України за
рахунок коштів Державного бюджету
України.

Отже, обчислення щомісячного довічного
утримання суддів у відставці повинно
здійснюватися у відсотковому
відношення до розміру грошового
утримання працюючих суддів, тому, у
разі зміни розміру грошового утримання
суддів, що працюють на відповідній
посаді, органи Пенсійного фонду
здійснюють відповідний перерахунок
раніше призначеного грошового
утримання судді у відставці.

За таких обставин, колегія суддів
дійшла до висновку, що відмова
відповідача у виплаті щомісячного
грошового утримання судді у відставці
є неправомірною, у зв'язку з чим суд
першої інстанції прийшов
обґрунтованого висновку про
задоволення позовних вимог.

З огляду на викладене, колегія суддів
приходить до переконання, що суд першої
інстанції дав належну оцінку всім
обставинам справи та вірно застосував
законодавство, що регулює ці
правовідносини. Доводи апеляційної
скарги спростовуються встановленими
судом першої інстанції обставинами,
наявними в матеріалах справи доказами
та нормами права, зазначеними в
мотивувальній частині оскаржуваного
рішення суду.

Отже, колегія суддів вирішила згідно
ст. 200 КАС України залишити апеляційну
скаргу без задоволення, а постанову
суду - без змін, з урахуванням того, що
суд першої інстанції правильно
встановив обставини справи та ухвалив
судове рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206 КАС
України, суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в м. Умані та
Уманському районі Черкаської області -
залишити без задоволення, а постанову
Маньківського районного суду
Черкаської області від 30 травня 2014 -
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, але може бути оскаржена
до Вищого адміністративного суду
України в порядок і строки, визначені
ст. 212 КАС України.

Головуючий:

Судді:

.Головуючий суддя
Шурко О.І.

Судді:
Василенко Я.М.

Степанюк А.Г.