Справа № 802/1883/14-а
Суддя: Крапівницька Н. Л.
Дата ухвалення: 2014-07-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Вінниця

02 липня 2014 р.
Справа № 802/1883/14-а

Вінницький окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді:
Крапівницької Н.Л.,

секретаря судового засідання:
Середюка М.А.,

за участю представників сторін:

позивача:
Балтака Д.О.,

відповідача:
Мавроді Р.Ф.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду у м. Вінниці
адміністративну справу

за позовом товариства з обмеженою
відповідальністю "Домдах"

до Вінницької митниці Міндоходів

про визнання дій протиправними, -

В С Т А Н О В И В :

До Вінницького окружного
адміністративного суду звернулось
товариство з обмеженою
відповідальністю "Домдах" з позовом до
Вінницької митниці Міндоходів про
визнання дій протиправними.

Позовні вимоги мотивовані тим, що
Вінницької митницею Міндоходів
України безпідставно, у відповідності
до акту опису, оцінки та передачі в
реалізацію майна на аукціонних торгах
від 25.06.2013р., товар промислового
призначення загальною вагою 31707,35 кг, що
належав на праві власності позивачу,
передано у власність держави. На
підставі зазначеного, позивач змушений
був звернутись до суду за захистом
своїх прав.

Представник позивача позов підтримав
та просив його задовольнити на
підставі та в межах заявлених позовних
вимог. Додатково звернув увагу суду, що
постановою Господарського суду
Вінницької обласні від 10.10.2012р., яка у
відповідності до постанови Вищого
господарського суду України від
13.02.2013р. набула законної сили договір
комісії від 29.11.2010р. укладений між ТОВ
"Домдах" та ТОВ "Енерготранзит"
розірвано та стягнуто на користь
позивача кошти за митне оформлення
товару. Тобто, фактично підтверджено
право власності позивача на товар,
однак Вінницька митниця як
відповідальний орган за зберігання
вказаного майна згідно акту опису,
оцінки та передачі в реалізацію майна
на аукціонних торгах від 25.06.2013р.
передала матеріальні цінності у
власність держави. На думку
представника позивача вказані дії
суперечать вимогам Митного кодексу
України та "Порядку здійснення митних
процедур та оформлення, переміщення
через митний кордон України товарів,
митне регулювання, справляння
податків, зборів, а також порядок
звернення майна в дохід держави та
передання його на реалізацію",
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 25.08.1998 р., №1340.

Представник відповідача пояснила, що
митний орган діяв на підставі, у межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України, адже
з моменту винесення постанови Вищим
господарським судом України 13.02.2013р. до
моменту винесення акту опису, оцінки та
передачі в реалізацію майна на
аукціонних торгах від 25.06.2013р.,
позивачем не вчинено жодних дій щодо
захисту майна, що перебувало на
відповідальному зберіганні у
відповідача, відтак митний орган
передав вказане майно у власність
держави. З урахуванням зазначеного,
просила відмовити в задоволенні
позовних вимог з огляду на їх
безпідставність та з мотивів
викладених у письмових запереченнях
(а.с.67-70).

Розглянувши подані документи і
матеріали, оцінивши належність,
допустимість, достовірність кожного
доказу окремо, а також достатність і
взаємний зв'язок доказів у їх
сукупності, суд приходить до
наступного.

Встановлено, що 29.11.2010р. між TOB
"Енерготранзит" (як комісіонером) та TОB
"Домдах" (як комітентом) укладено
договір комісії №29/11-К, за яким
комітент доручає комісіонеру, а
комісіонер зобов'язується від власного
імені, в інтересах та за дорученням
комітента придбати за рахунок
останнього товар та здійснити його
митне оформлення. На підставі чого, між
компанією "OSLUN LIMITED", Великобританія та
TOB "Енерготранзит" 01.12.2010 р. був
укладений зовнішньоекономічний
контракт №5 строком дії до 31.12.2011 р.
(а.с.10-14).

На виконання умов зазначених
контрактів 09.12.2010 р. на митну територію
України в зоні діяльності Південної
митниці від компанії "OSLUN LIMITED",
відправник: "WENLING FOREIGN TRADE CORP", Китай на
адресу відповідача на підставі
коносаменту №558769483, інвойсу № FDFAG98778
від 03.12.2010р. були ввезені
електропобутові товари загальною
фактурною вартістю 466759,44 грн.,
загальною вагою згідно коносаменту
№558769483 - 12000 кг.

В ході проведення 15.12.2010р. митного
огляду посадовими особами Південної
митниці виявлено, що вага брутто товару
у контейнері №MKSU110 74 більше на 21840 кг,
ніж зазначено в коносаменті № 558769483,
про що складено відповідний акт 15.12.2010
р. № 222.

З наданих до суду доказів вбачається,
що 17.12.2010р., з метою визначення ваги,
кількості, маркування, пакування,
якісних характеристик товару
декларантом TOB "Енерготранзит" було
проведено ідентифікаційний огляд
товару, яким було підтверджено
відповідність товару даним заявлених у
товаросупровідних документах.

25 грудня 2010 р. декларант TOB
"Енерготранзит" подав до Вінницької
митниці ВМД Ш 401000009/2010/0089 : і
товаросупровідні документи на 9
найменувань. За наслідками проведеного
митного контролю працівниками
Вінницької митниці виявлено наявність
товару який не відповідає змісту
супровідних документів (а.с.15-17).

Вказані обставини слугували підставою
для порушення 11.01.2011р. стосовно ТОВ
"Енерготранзит" кримінальної справи по
факту контрабандного ввезення товарів
промислового призначення. В
подальшому, згідно з постановою від
18.01.2012р. вказану кримінальну справу
закрито за відсутністю в діянні складу
злочину (а.с.18-21).

По факту порушення митних правил
стосовно митного брокера ОСОБА_3
складено протокол №0059/40100001/12 від
27.01.2012р., оскільки остання не перевірила
точність відомостей про товари, що
містились в товаросупровідних
документах, необхідних для митного
контролю. Постановою Староміського
районного суду м. Вінниці від 15.02.2012р.
митного брокера ОСОБА_3 визнано винною
у вчинені правопорушення та
застосовано адміністративне стягнення
у вигляді штрафу в сумі 17000 грн., а
предмет порушення митних правил
електропобутові товари на суму 574945,48
грн. вилучені та передані на зберігання
до Вінницької митниці. Постановою
Апеляційного суду Вінницької області
від 12.03.2012р., вказане рішення змінено в
частині вартості товару 574 945, 48 грн. на
2616 407,89 грн., в іншій частині залишено
без змін (а.с.24-28).

На підставі даних обставин, позивачем
28.05.2012р. на адресу ТОВ "Енерготранзиту"
направлено вимогу №50 про відмову
виконання зобов'язань останнім на
користь позивача згідно з договором
комісії № 29/11-К від 29.11.2010р. За
наслідками отриманого листа від ТОВ
"Енерготранзиту" за №12 від 11.06.2012р.,
позивач звернувся до Господарського
суду Вінницької області з позовом. В
ході розгляду якого ухвалою суду у
справі №14/69/2012/5003 від 14.08.2012р.
заборонено Вінницькій митниці
здійснювати митне оформлення товару
промислового призначення загальною
вагою 31707,35 кг, вартістю 2616407,89 до
вирішення спору по суті. Рішенням
Господарського суду Вінницької
області від 10.10.2012р. позов позивача
задоволено, розірвано договір комісії
від 29.11.2010р. № 29/11-к укладений між TOB
"Енерготранзит" та TОB "Домдах", стягнуто
на користь останнього кошти в сумі 144 000
грн., внесені як предоплата за митне
оформлення. У відповідності до
постанови Вищого господарського суду
України від 13.02.2013р. вказане судове
рішення набуло законної сили (а.с.30-49).

17.06.2013р. позивачем на адресу Вінницької
митниці скеровано заяву з проханням
проінформувати про процедуру
повернення товару власнику, механізм
сплати вартості послуг за його
зберігання, розмір грошової суми
вартості зберігання у разі її
наявності (а.с.84-85). В судовому засіданні
встановлено, що при реєстрації заяви
допущено виконавцем помилку, а саме,
звернення надійшло за № 5764/13, 26.06.13р. а
не 26.07.13 р., як зазначено.

25.06.2013р. уповноваженою комісією митного
органу майно промислового призначення
загальною вагою 31707,35 кг у кількості 178
найменувань передано у власність
держави (а.с.73-78).

В подальшому листом від 12.07.2013р. за
вих.№16/1-3575 про розгляд заяви
Вінницькою митницею проінформовано
ТОВ "Домдах", що повернення власнику
вказаного майна є неможливим, адже
позивач не звернувся з такою заявою до
закінчення терміну зберігання, відтак
його було передано на реалізацію, про
що складено відповідний акт (а.с.88-89).

23.10.2013р. майно промислового призначення
загальною вагою 31707,35 кг у кількості 178
найменувань, згідно протоколу аукціону
від 23.10.2013р., перейшло у власність ФОП
ОСОБА_4, та за товар в дохід державного
бюджету сплачено 297500 грн. (а.с.78-81).

На думку представника позивача дії
Вінницької митниці щодо звернення у
власність держави та передачі
реалізації електропобутових товарів в
кількості 178 позицій на підставі
зазначеного акту є протиправним та
суперечать вимогам Митного кодексу
України та "Порядку здійснення митних
процедур та оформлення, переміщення
через митний кордон України товарів,
митне регулювання, справляння
податків, зборів, а також порядок
звернення майна в дохід держави ат
передання його на реалізацію"
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 25.08.1998р.№1340, що
слугувало підставою для звернення до
суду з позовом.

Визначаючись щодо заявлених позовних
вимог, суд виходив з наступного.

Пунктом 23 частині 1 статті 4 Митного
кодексу України (надалі - МК України)
визначено поняття митного оформлення,
зокрема митне оформлення це виконання
митних формальностей, необхідних для
випуску товарів, транспортних засобів
комерційного призначення.

Метою митного оформлення, згідно з ч.1
ст.246 МК України, є забезпечення
дотримання встановленого
законодавством України порядку
переміщення товарів, транспортних
засобів комерційного призначення
через митний кордон України, а також
забезпечення статистичного обліку
ввезення на митну територію України,
вивезення за її межі і транзиту через
її територію товарів.

Як зазначено вище, 29.11.2010р. між TOB
"Енерготранзит", як комісіонером, та TОB
"Домдах", як комітентом, укладено
договір комісії №29/11-К, за яким
комітент доручає комісіонеру, а
комісіонер зобов'язується від власного
імені, в інтересах та за дорученням
комітента придбати за рахунок
останнього товар та здійснити його
митне оформлення.

В ході судового розгляду справи
встановлено, що по факту порушення
митних правил митним брокером ОСОБА_3,
яка не перевірила точність відомостей
про товари, що містились в
товаросупровідних документах,
необхідних для митного контролю,
складено відповідний адміністративний
протокол. За наслідками розгляду якого,
Староміським районним судом м. Вінниці
15.02.2012р. винесено постанову про
визнання митного брокера ОСОБА_3 винною
у вчинені правопорушення та
застосовано адміністративне стягнення
у вигляді штрафу в сумі 17000 грн., а
предмет порушення митних правил
електропобутові товари на суму 574945,48
грн. вилучені та передані на зберігання
до Вінницької митниці - повернути
власнику ТОВ "Енерготранзит".
Постановою Апеляційного суду
Вінницької області від 12.03.2012р., вказане
рішення змінено в частині вартості
товару 574 945, 48 грн. на 2 616 407,89 грн., в
іншій частині залишено без змін.

Тобто, згідно з умовами вказаного
судового рішення Вінницьку митницю
визначено як відповідальну особу за
зберігання товару промислового
призначення загальною вагою 31707,35 кг у
кількості 178 найменувань.

Частиною 1 статті 511 МК України
визначено, що товари - безпосередні
предмети порушення митних правил та
відповідні документи, необхідні як
докази у справі про порушення митних
правил, можуть тимчасово вилучатися.
Документи, які перебувають в
електронному вигляді, вилучаються
разом з відповідними носіями.

В ході розгляду позову ТОВ "Домдах"
Господарський суд Вінницької області
у справі №14/69/2012/5003 від 14.08.2012р. виніс
ухвалу, якою заборонив Вінницькій
митниці здійснювати митне оформлення
товару промислового призначення
загальною вагою 31707,35кг, вартістю 2616407,89
до вирішення спору по суті. В
подальшому, рішенням Господарського
суду Вінницької області від 10.10.2012р.
позов ТОВ "Домдах" задоволено,
розірвано договір комісії від 29.11.2010р.
№ 29/11-к укладений між TOB "Енерготранзит"
та TОB "Домдах", стягнуто на користь
останнього кошти в сумі 144000 грн.,
внесені як предоплата за митне
оформлення. У відповідності до
постанови Вищого господарського суду
України від 13.02.2013р. вказане судове
рішення набуло законної сили.

Частина 5 статті 238 МК України
встановлює, що на складах органів
доходів і зборів можуть також
зберігатися: 1) товари, що знаходяться
на тимчасовому зберіганні під митним
контролем відповідно до глави 29 цього
Кодексу; 2) товари, транспортні засоби
комерційного призначення, що
переміщуються через митний кордон
України, якщо їх митне оформлення не
може бути завершено у день пред'явлення
органу доходів і зборів, а також в інших
випадках на прохання власників таких
товарів, транспортних засобів або
уповноважених ними осіб; 3) товари, що
вивозяться за межі митної території
України та після закінчення митного
оформлення зберігаються під митним
контролем до фактичного їх вивезення; 4)
товари, які перебувають у митному
режимі транзиту відповідно до статті 90
цього Кодексу; 5) товари, які
перебувають у митному режимі митного
складу відповідно до статті 121 цього
Кодексу; 6) товари, транспортні засоби
комерційного призначення, вилучені
відповідно до статті 511 цього Кодексу; 7)
товари, доставлені перевізником до
органу доходів і зборів призначення
відповідно до пункту 4 частини першої
статті 191 цього Кодексу; 8) товари, митне
оформлення яких призупинено
відповідно до статей 399 і 400 цього
Кодексу.

Порядок обліку, зберігання, оцінки
конфіскованого та іншого майна, що
переходить у власність держави, і
розпорядження ним врегульовано
постановою Кабінету Міністрів України
від 25 серпня 1998 р. № 1340 (надалі - ПКМУ
№1340), зокрема вимоги вказаної
постанови розповсюджуються на товари з
обмеженим терміном зберігання,
вилучені правоохоронними органами або
затримані митними органами як предмети
порушення митних правил, у тому числі
товари, затримані у справах про
контрабанду (п.п.4 п.1).

Зі змісту ч.1 ст. 239 МК України
вбачається, що під складами органів
доходів і зборів розуміються складські
приміщення, резервуари, криті та
відкриті майданчики, холодильні чи
морозильні камери, які належать
органам доходів і зборів або
використовуються ними і спеціально
обладнані для зберігання товарів,
транспортних засобів комерційного
призначення.

Згідно з п.5 ПКМУ №1340 облік, попередня
оцінка, а також відповідальність за
зберігання майна, зазначеного у пункті
1 цього Порядку, до передачі його для
подальшого розпорядження відповідно
до пункту 9 цього Порядку покладаються
на органи (організації), що здійснили
вилучення або зберігають його.

Положення ч.4 ст. 240 МК України
встановлюють, що товари, транспортні
засоби комерційного призначення,
зазначені у пункті 6 частини п'ятої
статті 238 цього Кодексу, що підлягають
поверненню власнику, можуть
зберігатися на складах органів доходів
і зборів протягом 90 днів з дня набрання
законної сили відповідним рішенням.

В контексті зазначеного з моменту
набрання законної сили судового
рішення Господарського суду
Вінницької області від 10.10.2012р., а саме
13.02.2013р. (винесення постанови Вищого
господарського суду України) позивач
набув право звернення до митного
органу щодо повернення зазначеного
майна.

Так, ч.1 ст. 243 МК України передбачає, що
товари, транспортні засоби
комерційного призначення, що
зберігаються на складах органів
доходів і зборів, за якими власник або
уповноважена ним особа не звернулися
до закінчення строків зберігання,
встановлених цим Кодексом, підлягають
реалізації, а у випадках, передбачених
законодавством, - безоплатній передачі
у володіння і користування або
переробці, утилізації чи знищенню, про
що відповідний орган доходів і зборів
повідомляє власника зазначених
товарів, транспортних засобів
комерційного призначення або
уповноважену ним особу не пізніш як за
15 днів до закінчення строків
зберігання. Таке повідомлення не
направляється після закінчення
строків зберігання, зазначених у
частинах другій та п'ятій статті 240
цього Кодексу.

Тобто, якщо особа, майно якої перебуває
на зберіганні у митному органі, до
моменту закінчення строку для такого
зберігання не звертається до митного
органу, вказане майно підлягає
подальшій реалізації. Однак варто
відмітити, що вказана норма закріплює
також імперативну поведінку митного
органу, що полягає у повідомленні
власника товару про закінчення строку
тимчасового зберігання не пізніш як за
15 днів до такого закінчення.

В своїх поясненнях представник
відповідача звернула увагу суду, що
протягом 90 денного строку з моменту
набрання законної сили рішення
Господарського суду Вінницької
області від 10.10.2012р., а саме 13.02.2013р.
(винесення постанови Вищого
господарського суду України) позивач
не звернувся до Вінницької митниці із
відповідною заява, що слугувало
підставою для передачі майна у
власність держави.

Аналізуючи пояснення представника
відповідача в розрізі вказаних норм та
наданих доказів, судом встановлено, що
03.04.12 р. ТОВ "Домдах" зверталось на
адресу відповідача із питанням
повернення товару, а своєю відповіддю
Вінницька митниця 13.04.12 р. за №5/1-2273
(а.с.29) роз'яснила відповідачу про
можливість повернути товар тільки на
законних підставах. Тобто, суд прийшов
до висновку, що відповідачу було відомі
про обставини, які склались навколо
товару ТОВ "Домдах". 17.06.2013р. позивачем
повторно на адресу Вінницької митниці
скеровано заяву з проханням
проінформувати про процедуру
повернення товару власнику, механізм
сплати вартості послуг за його
зберігання, розмір грошової суми
вартості зберігання у разі її
наявності.

В той же час, ніяким чином не
повідомивши ТОВ "Домдах" 25.06.2013 р.
відповідач комісією Вінницької
митниці майно позивача загальною
вагою 31707,35 кг (178 найменувань) передав у
власність держави.

В подальшому, лише листом від 12.07.2013р. за
вих.№16/1-3575 Вінницька митниця
проінформувала ТОВ "Домдах", що
повернення власнику вказаного майна є
неможливим, адже позивач не звернувся з
такою заявою до закінчення терміну
зберігання, відтак його було передано
на реалізацію, про що складено
відповідний акт.

Докази щодо інформування позивача про
закінчення строку тимчасового
зберігання митним органом до суду не
надано, в зв'язку з відсутністю таких.

Таким чином, вказані докази і дії
відповідача свідчать про порушення
процедури Вінницькою митницею щодо
інформування власника майна про
закінчення строку тимчасового
зберігання та наслідків, що наступають
за таким пропущенням.

В судовому засіданні на запитання
головуючого по справі чому реалізація
майна відбулась лише за наслідками
звернення позивача до митного органу, а
не після закінчення 90-денного строку
для зберігання такого товару,
однозначної відповіді представник
відповідача дати не змогла.

Водночас, представник позивача звернув
увагу суду на той факт, що заяву до
Вінницької митниці подано 17.06.2013р.,
проте, у відповідності до відбитку
штемпелю фактично зареєстровано
26.07.2013р., тоді як відповідь надано
листом від 12.07.2013р. за вих.№16/1-3575, а в
електронних картках реєстрації заява
надійшла 26.06.13р., у зв'язку з чим,
неможливо встановити однозначної
позиції митного органу щодо моменту
надходження вказаної заяви.
Представник відповідача стверджує на
помилковість у роботі працівника
канцелярії що у подальшому, керівник
митниці помилково написав резолюцію на
цей лист із вказівкою від 26.07.13р.

Ст. 15 Закону України «Про звернення
громадян» передбачає, що органи
державної влади, місцевого
самоврядування та їх посадові особи,
керівники та посадові особи
підприємств, установ, організацій
незалежно від форм власності, об'єднань
громадян, до повноважень яких належить
розгляд заяв (клопотань), зобов'язані
об'єктивно і вчасно розглядати їх,
перевіряти викладені в них факти,
приймати рішення відповідно до чинного
законодавства і забезпечувати їх
виконання, повідомляти громадян про
наслідки розгляду заяв (клопотань).

З урахуванням зазначеного, суд
погоджується з позицією представника
позивача щодо не однозначності та не
послідовності дій митного органу.

Окрім того, у відповідності до ухвали
суду у справі №14/69/2012/5003 від 14.08.2012р., яка
чинна, Вінницькій митниці заборонено
здійснювати митне оформлення товару
промислового призначення загальною
вагою 31707,35 кг, вартістю 2616407,89 до
вирішення спору по суті

Ст.124 Конституції України передбачено,
що судові рішення є обов'язковими до
виконання на всій території України.

Стосовно вказаного факту представник
відповідача зазначила, що заборона на
вчинення будь-яких дій щодо товару
судовими рішеннями не встановлювалось,
однак щодо вимог зазначеної ухвали
суду також не заперечувала.

Згідно зі ч.2 ст. 3 КАС України у справах
щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
1) на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; 2) з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; 3) обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); 4) безсторонньо
(неупереджено); 5) добросовісно; 6)
розсудливо; 7) з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
всім формам дискримінації;

Положення КАС України дають
визначення, що дії суб'єкта владних
повноважень - це активна поведінка
суб'єкта владних повноважень, яка може
мати вплив на права, свободи та
інтереси фізичних та юридичних осіб.

Дослідивши матеріали справи на предмет
дотримання вказаної норми, судом
встановлено, що відповідачем при
формуванні акту опису, оцінки та
передачі в реалізацію майна на
аукціонних торгах №65 від 25.06.2013р. не
надано оцінку усім обставинам, більше
того, не дотримано процедуру щодо
передує винесенню самого акту.

Визначаючись щодо заявлених позовних
вимог судом враховано той факт, що
митний орган фактично здійснив
реалізацію майна лише за наслідками
звернення позивача до митного органу, а
не після закінчення 90-денного строку
для зберігання такого товару з моменту
винесення постанови Вищого
господарського суду України від
13.02.2013р.

Суд звертає увагу відповідача, що
положення статті 240 МК України
визначають не лише права позивача щодо
отримання майна протягом 90-денного
строку, а й обов'язок митного органу
після закінчення вказаного строку
здійснити реалізацію вказаного майна.

Таким чином, вказані обставини
свідчать про порушення митним органом
обов'язку щодо своєчасної реалізації
майна позивача.

Враховуючи вище наведене, надавши
правову оцінку всіх обставинам у
справі, суд в узгодження зі ст. 162 КАС
України та з метою захисту інтересів
позивача вважає за необхідне заявлені
позовні вимоги задовольнити, тим самим,
визнати протиправними дії Вінницької
митниці Міндоходів щодо звернення у
власність держави та передачі на
реалізацію електропобутових товарів в
кількості 178 позицій на підставі акту
опису, оцінки та передачі в реалізацію
майна на аукціонних торгах №65 від 25
червня 2013 року.

Частина 2 статті 19 Конституції України
визначає, що органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Мотивація та докази, надані позивачем,
дають суду підстави для постановлення
висновків, які спростовують доводи
відповідача, більше того, встановлені у
справі обставини підтверджують
позиції позивача.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163,
167, 255, 257 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Позов задовольнити.

Визнати протиправними дії Вінницької
митниці Міндоходів щодо звернення у
власність держави та передачі на
реалізацію електропобутових товарів в
кількості 178 позицій на підставі акту
опису, оцінки та передачі в реалізацію
майна на аукціонних торгах №65 від 25
червня 2013 року.

Постанова суду може бути оскаржена до
Вінницького апеляційного
адміністративного суду через
Вінницький окружний адміністративний
суд, шляхом подачі в 10-ти денний строк,
з дня її проголошення, апеляційної
скарги у порядок і строки, передбачені
статтями 186 і 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Постанова суду набирає законної сили в
порядку ст. 254 КАС України.

Суддя Крапівницька Н. Л.