Справа № 826/7739/14
Суддя: Іщук І.О.
Дата ухвалення: 2014-06-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
24 червня 2014 року 12:00
№ 826/7739/14
Окружний адміністративний суд міста
Києва у складі головуючого судді Іщука
І.О., при секретарі судового засідання
Савченко А.А., розглянув у відкритому
судовому засіданні адміністративну
справу
за позовомТовариства з обмеженою
відповідальністю «Ніко Авто Інвест»до
Державної податкової інспекції у
Печерському районі Головного
управління Міндоходів у м. Києвіпро
визнання протиправним податкового
повідомлення-рішення від 07.03.2014 р. №
за участю представників сторін:
від позивача: Дмуховський І.В.
від відповідача: Шкодич Ю.В.
На підставі частини третьої статті 160
Кодексу адміністративного судочинства
України в судовому засіданні 24 червня
2014 року проголошено вступну та
резолютивну частини постанови.
Виготовлення постанови у повному
обсязі відкладено, про що повідомлено
осіб, які брали участь у розгляді
справи, з урахуванням вимог частини
другої статті 167 Кодексу
адміністративного судочинства
України. Під час проголошення вступної
та резолютивної частин постанови
сторонам роз'яснено зміст судового
рішення, порядок і строк його
оскарження, а також порядок отримання
повного тексту постанови, визначеного
статтею 167 Кодексу адміністративного
судочинства України.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю «Ніко Авто Інвест»
звернулось до Окружного
адміністративного суду м. Києва з
позовом до Державної податкової
інспекції у Печерському районі
Головного управління Міндоходів у м.
Києві, в якому просить визнати
протиправним податкове
повідомлення-рішення від 07.03.2014 р. №
.

Позовні вимоги мотивовані тим, що
Державною податковою інспекцією у
Печерському районі Головного
управління Міндоходів у м. Києві на
підставі необґрунтованих висновків
акту документальної позапланової
невиїзної перевірки ТОВ «Ніко Авто
Інвест» від 21.02.2014 р. № 13/26-55-15-02/36926449
щодо порушення позивачем приписів
податкового законодавства прийнято
податкове повідомлення-рішення від
07.03.2014 р. № , яким позивачу
зменшено суму від'ємного значення з
податку на додану вартість.

Представник позивача в судовому
засіданні підтримав позовні вимоги та
просив суд задовольнити їх в повному
обсязі. Обґрунтовуючи заявлені позовні
вимоги, представник позивача зазначив,
що податковий кредит сформовано
позивачем на підставі належним чином
оформлених податкових накладних, а
тому оскаржуване податкове
повідомлення-рішення є таким, що
винесено всупереч чинному
законодавству.

Представник відповідача в судовому
засіданні заперечив проти заявлених
позовних вимог та просив відмовити в їх
задоволенні в повному обсязі. На
обґрунтування заперечень, зазначив, що
перевіркою встановлено, що правочини
укладені між ТОВ «Газ- Інвест» та
покупцями не спричиняють реального
настання правових наслідків та є
нікчемними; у ТОВ «Мега-Інвест»
відсутні об'єкти оподаткування по
операціях з придбання товарів (послуг)
у ТОВ «ТД «Мікс-буд» та їх подальша
реалізація ТОВ «Ніко Авто Інвест» не
підтверджується первинними
документами; також не можливо
підтвердити належним чином складеними
первинними документами формування
податкового кредиту сформованого за
рахунок операцій з ТОВ
«Київкапіталбуд».

Розглянувши подані сторонами
документи, всебічно і повно з'ясувавши
всі фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши
докази, які мають юридичне значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Державною податковою інспекцією у
Печерському районі Головного
управління Міндоходів у м. Києві
проведено документальну позапланову
невиїзну перевірку Товариства з
обмеженою відповідальністю «Ніко Авто
Інвест» з питань правомірності
нарахування від'ємного значення
різниці між сумою податкового
зобов'язання та сумою податкового
кредиту по взаємовідносинах з ТОВ
«Газ-Інвест» у червні 2011 року, ТОВ
«Мега-Сервіс» у липні 2011 року, ТОВ
«Київкапіталбуд» у жовтні 2011 року.

Перевіркою встановлено порушення:

- п. 198.3, п. 198.6 ст. 198, п. 201.10 ст. 201
Податкового кодексу України, а саме:
ТОВ «Ніко Авто Інвест» завищено суму
податкового кредиту у червні 2011 року на
суму ПДВ 6 250,00 грн., у липні 2011 року на
суму ПДВ 81 635,00 грн., у жовтні 2011 року на
суму ПДВ 100 015,13 грн.

За результатами перевірки складено акт
від 21.02.2014 р. № 13/26-55-15-02/36926449 та винесено
податкове повідомлення-рішення від
07.03.2014 р. № , яким позивачу
зменшено розмір від'ємного значення
суми податку на додану вартість у
розмірі 187 900,00 грн.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням,
позивач звернувся до Окружного
адміністративного суду м. Києва з
позовом про визнання протиправним
податкового повідомлення-рішення від
07.03.2014 р. № .

Досліджуючи надані сторонами докази,
аналізуючи наведені міркування та
заперечення, оцінюючи їх в сукупності,
суд бере до уваги наступне.

Відповідно до підпункту 14.1.181 пункту 14.1
статті 14 Податкового кодексу України
податковий кредит - сума, на яку платник
податку на додану вартість має право
зменшити податкове зобов'язання
звітного (податкового) періоду,
визначена згідно з розділом V цього
Кодексу.

Відповідно до п. 185.1 ст. 185 Податкового
кодексу України об'єктом оподаткування
є операції платників податку з:

а) постачання товарів, місце постачання
яких розташоване на митній території
України, відповідно до статті 186 цього
Кодексу, у тому числі операції з
передачі права власності на об'єкти
застави позичальнику (кредитору), на
товари, що передаються на умовах
товарного кредиту, а також з передачі
об'єкта фінансового лізингу в
користування
лізингоотримувачу/орендарю;

б) постачання послуг, місце постачання
яких розташоване на митній території
України, відповідно до статті 186 цього
Кодексу;

в) ввезення товарів на митну територію
України;

г) вивезення товарів за межі митної
території України;

е) постачання послуг з міжнародних
перевезень пасажирів і багажу та
вантажів залізничним, автомобільним,
морським і річковим та авіаційним
транспортом.

Відповідно до пп «а» п. 198.1 ст.198
Податкового кодексу України, право на
віднесення сум податку до податкового
кредиту виникає у разі здійснення
операцій з придбання або виготовлення
товарів (у тому числі в разі їх ввезення
на митну територію України) та послуг.

Згідно з пунктом 198.2 статті 198
Податкового кодексу України датою
виникнення права платника податку на
віднесення сум податку до податкового
кредиту вважається дата тієї події, що
відбулася раніше: дата списання коштів
з банківського рахунка платника
податку на оплату товарів/послуг; дата
отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною.

Відповідно до пункту 198.3 статті 198
Податкового кодексу України
податковий кредит звітного періоду
визначається виходячи з договірної
(контрактної) вартості товарів/послуг,
але не вище рівня звичайних цін,
визначених відповідно до статті 39
цього Кодексу, та складається з сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 193.1 статті 193
цього Кодексу, протягом такого
звітного періоду, зокрема, у зв'язку з
придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Згідно з пунктом 198.6 статті 198
Податкового кодексу України не
відносяться до податкового кредиту
суми податку, сплаченого (нарахованого)
у зв'язку з придбанням товарів/послуг,
не підтверджені податковими
накладними (або підтверджені
податковими накладними, оформленими з
порушенням вимог статті 201 цього
Кодексу) чи не підтверджені митними
деклараціями, іншими документами,
передбаченими пунктом 201.11 статті 201
цього Кодексу.

Відповідно до п. 200.1 ст. 200 Податкового
кодексу України сума податку, що
підлягає сплаті (перерахуванню) до
Державного бюджету України або
бюджетному відшкодуванню,
визначається як різниця між сумою
податкового зобов'язання звітного
(податкового) періоду та сумою
податкового кредиту такого звітного
(податкового) періоду.

Відповідно до п. 201.1 ст. 201 Податкового
кодексу України платник податку
зобов'язаний надати покупцю
(отримувачу) на його вимогу підписану
уповноваженою платником особою та
скріплену печаткою (за наявності)
податкову накладну, складену за
вибором покупця (отримувача) в один з
таких способів:

а) у паперовому вигляді;

б) в електронній формі з дотриманням
умови щодо реєстрації у порядку,
визначеному законодавством,
електронного підпису уповноваженої
платником особи та умови реєстрації
податкової накладної у Єдиному реєстрі
податкових накладних. У такому разі
складання податкової накладної у
паперовому вигляді не є обов'язковим.

Відповідно до п. 201.4 ст. 201 Податкового
кодексу України податкова накладна
складається у двох примірниках у день
виникнення податкових зобов'язань
продавця. Один примірник видається
покупцю, а другий залишається у
продавця. У разі складання податкової
накладної у паперовому вигляді покупцю
видається оригінал, а копія
залишається у продавця.

Згідно з абзацом 11 статті 1 Закону
України «Про бухгалтерський облік та
фінансову звітність в Україні»
первинний документ - документ, який
містить відомості про господарську
операцію та підтверджує її здійснення.

Відповідно до частини першої статті 9
Закону України «Про бухгалтерський
облік та фінансову звітність в
Україні» підставою для
бухгалтерського обліку господарських
операцій є первинні документи, які
фіксують факти здійснення
господарських операцій. Первинні
документи повинні бути складені під
час здійснення господарської операції,
а якщо це неможливо - безпосередньо
після її закінчення.

Відповідно до абзацу другого пункту 2.1
Положення про документальне
забезпечення записів у
бухгалтерському обліку, затвердженого
наказом Міністерства фінансів України
від 24.05.1995 №88 та зареєстрованого в
Міністерстві юстиції України 05.06.1995 за
номером 168/704, господарські операції - це
факти підприємницької та іншої
діяльності, що впливають на стан майна,
капіталу, зобов'язань і фінансових
результатів.

Аналіз вказаних норм свідчить про те,
що будь-які документи (у тому числі
договори, накладні, рахунки тощо) мають
силу первинних документів лише в разі
фактичного здійснення господарської
операції. Якщо ж фактичне здійснення
господарської операції відсутнє,
відповідні документи не можуть
вважатися первинними документами для
цілей ведення податкового обліку
навіть за наявності всіх формальних
реквізитів таких документів, що
передбачені законодавством.

Визначальною ознакою господарської
операції є те, що вона повинна
спричиняти реальні зміни майнового
стану платника податків.

З урахуванням викладеного для
підтвердження даних податкового
обліку можуть братися до уваги лише ті
первинні документи, які складені в разі
фактичного здійснення господарської
операції. Зазначена позиція суду
узгоджується із позицією Вищого
адміністративного суду України,
викладеної у листі останнього від
02.06.2011 №742/11/13-11.

З системного аналізу положень
Податкового кодексу України
вбачається, що право на формування
податкового кредиту з податку на
додану вартість та валових витрат
виникає у платника податків за
наявності сукупності таких елементів:
наявності у сторін спеціальної
податкової правосуб'єктності, реальне
здійснення господарських операцій,
наявність причинно-наслідкового
зв'язку між операцією з придбання
товарів чи послуг, наявності належно
оформлених первинних документів,
наявності у покупця належно оформленої
податкової накладної.

Як вбачається з матеріалів справи, ТОВ
«Ніко Авто Інвест» зареєстровано
Печерською районною у м. Києві
державною адміністрацією, перебуває на
обліку у ДПІ у Печерському районі м.
Києва, про що свідчить Виписка з
Єдиного державного реєстру юридичних
осіб та фізичних осіб-підприємців.

1. ТОВ «Мега-Сервіс» (Підрядник) та ТОВ
«Ніко Авто Інвест» (Замовник) укладено
договір підряду № 005 МС/0606/БС від 10.06.2011
р., відповідно до умов якого, Замовник
доручає, а Підрядник забезпечує
відповідно до умов договору виконання
робіт по отриманню ордера на виконання
робіт з перевлаштування інженерних
комунікацій у САД (Службі
Автомобільних Доріг) у Київській
області та проведення робіт з
перевлаштування інженерних
комунікацій на об'єкті: «Заїзди-виїзди
до бізнес-центру з офісно-готельними і
торгово-виставковими комплексами,
центром сервісного обслуговування
автомобілів, а також гостьовою
автомобільною стоянкою в смузі
відведення автомобільної дороги».

На виконання умов вищевказаного
договору позивачем надано погоджену
договірну ціну (додаток № 1 до договору
№ 005МС/0606/БС), податкові накладні: від
16.06.2011 р. № 10, від 08.07.2011 р. № 5, від 11.07.2011
р. № 6, від 13.07.2011 р. № 7.

На підтвердження здійснення оплати за
виконані роботи позивачем надано
банківські виписки по особовому
рахунку ПАТ «Сведбанк» за період з
16.06.2011 р. по 03.10.2011 р., які свідчать про
перерахування коштів ТОВ
«Мега-Сервіс».

Також позивачем надано Довідку про
вартість виконаних будівельних
робіт/та витрат за серпень 2011 року
(форма КБ-3).

На підтвердження приймання виконаних
будівельних робіт позивачем надано акт
№ 1 за серпень 2011 року (форма КБ-2), акт №
2 приймання виконаних будівельних
робіт за серпень 2011 року (форма КБ-2).

2. ТОВ «Ніко Авто Інвест» (Замовник) та
ТОВ «Газ-Інвест» (Підрядник) укладено
договір ГИ-10/03 від 31.03.2011 р., відповідно
до умов якого, Замовник доручає, а
Підрядник зобов'язується за завданням
Замовника та відповідно до Завдання на
проектування, затвердженого
Замовником та розробленого
Підрядником, на власний ризик та у
строки, передбачені цим договором,
виконати (забезпечити виконання)
проектні роботи з розробки та
виготовлення проектної документації,
та передати Замовнику виконані
проектні роботи у строки, визначені цим
Договором, а Замовник зобов'язується
оплатити Підряднику за виконання
проектних робіт та прийняти виконані
проектні роботи у відповідності до
умов цього Договору.

На виконання вищезазначеного договору
ТОВ «Газ-Інвест» виписано позивачу
податкову накладну від 16.05.2011 р. № 1. На
підтвердження оплати позивачем надано
банківську виписку АТ «Сведбанк» від
16.05.2011 р.

3. ТОВ «Ніко Авто Інвест» (Замовник) та
ТОВ «Київкапіталбуд» (Підрядник)
укладено договір підряду № НАІ-К-25/10/11
від 25.09.2011 р., відповідно до умов якого,
Підрядник в межах цього Договору,
виконує на свій ризик власними та
залученими силами і засобами увесь,
передбачений п. 3.1 цього Договору фронт
(обсяг) робіт, здає у визначені цим
Договором строки роботи Замовнику, а
Замовник приймає виконані належним
чином підрядні роботи та оплачує їх
вартість в порядку, передбаченому цим
Договором.

Відповідно до Договірної ціни до
вищенаведеного договору Підрядник
зобов'язується виконати будівництво
«Бізнес центру з офісно-готельними та
торгівельно-виставковими комплексами
і центром сервісного обслуговування
автомобілів», що буде розташований на
шести земельних ділянках площею 5,94 га,
що знаходяться на території Гірської
сільської Ради Бориспільського району
Київської області, що здійснюється у 2011
році.

На виконання договору ТОВ
«Київкапіталбуд» виписано позивачу
податкові накладні: від 28.09.2011 р. № 476,
від 27.09.2011 р. № 443.

На підтвердження оплати позивачем
надано банківські виписки по рахунку
АТ «Сведбанк» та надано довідку про
вартість виконаних будівельних
робіт/та витрат за вересень 2011 року.

Також на підтвердження виконаних робіт
позивачем надано акт № б/н приймання
виконаних будівельних робіт за
вересень 2011 року (форма КБ-2в).

Проаналізувавши зміст актів приймання
виконаних будівельних робіт та
податкових накладних, суд зазначає, що
вони складені у відповідності до
приписів чинного законодавства,
зокрема, актами визначено кошторис
робіт, прямі витрати (у т.ч. вартість
матеріалів, виробів та конструкцій,
заробітна плата), вартість
експлуатації машин, у т.ч. заробітна
плата робітників, що обслуговують
машини; перелік видів робіт;
загальновиробничі витрати, кошти на
зведення та розбирання тимчасових
будівель і споруд, додаткові витрати
при виконанні будівель-монтажних робіт
тощо; підприємство, яке склало акт та
його ідентифікаційний код, замовник,
підрядник, номер договору, місце
складання, найменування об'єкту
будівництва, акти та податкові
накладні підписані уповноваженими
представниками сторін та засвідчені
печатками.

Отже, проаналізувавши первинну
документацію позивача, суд не вбачає
правопорушень в її складанні та видачі.

Натомість як вбачається з матеріалів
справи, висновки податкового органу
щодо порушення позивачем приписів
податкового законодавства та
відсутність права на податковий кредит
зроблені з огляду на акти «Про
неможливість проведення зустрічних
звірок» ТОВ «Газ-Інвест», ТОВ
«Мега-Сервіс», ТОВ «Київкапіталбуд».

Так, ДПІ у Макарівському районі
Київської області було складено акт
від 15.02.2012 № 51/13/23-0/32810648 «Про
неможливість проведення зустрічної
звірки ТОВ «Газ-Інвест» з питання
правомірності формування податкового
кредиту за рахунок ПП «Фірма «Володар»
за травень 2011 року». Свідоцтво про
реєстрацію платника податку на додану
вартість від 10.05.2010 № 100282222 анульоване
01.02.2012 р. Фактичне місцезнаходження ТОВ
«Газ-Інвест» не встановлено.

До ДПІ у Макарівському районі
Київської області надійшов акт ДПІ у
Вишгородському районі Київської
області про неможливість проведення
перевірки ПП «Фірма «Володар» щодо
підтвердження господарських відносин
з контрагентами, якими сформовано
податкові зобов'язання та кредит за
період з 01.01.2008 р. по 31.12.2011 від 31.01.2012 №
72/23-1/31988783 (далі-акт № 72/23-1/31988783).

За результатами перевірки ПП «Фірма
«Володар» встановлено:

«... На підприємстві відсутні будь-які
основні засоби та виробничі
потужності. Найманих працівників
немає, директор, бухгалтер та засновник
в одній особі є громадянкою Росії та на
території України не проживає. Вказані
факти свідчать про неможливість факту
реального здійснення господарської
діяльності.

Згідно пояснення від 14.12.2011 р.
громадянки Російської федерації
ОСОБА_7 (рік народження ІНФОРМАЦІЯ_2 р.),
яка згідно офіційної реєстраційної
документації значиться керівником та
головним бухгалтером ПП «Фірма
«Володар» пояснила, що в серпні 2010 р. -
вересні 2010 р. вона погодилась на
прохання її знайомого ОСОБА_8 виїхати у
м. Київ, де взяла участь у реєстрації ПП
«Фірма «Володар» без мети займатися
фінансово-господарською діяльністю. Як
пояснила ОСОБА_7, вона у м. Києві
підписала статутні документи, проте
ніякого майна та грошових коштів до
статутного фонду ПП «Фірм «Володар» не
вносила; окрім цього вона взяла участь
у відкритті розрахункового рахунку
банківській установі, проте в
подальшому ніякого відношення до
фінансово-господарські діяльності
цього підприємства вона не мала та
будь-яких документів цього
підприємства вона не складала та не
підписувала.

Крім того, проти ПП «Фірма «Володар»
порушено кримінальну справу від 10.01.2012
за фактом фіктивного підприємництва
невстановленими особами шляхом
створення юридичних осіб. ПП «Фірма
«Володар» з метою прикриття незаконної
діяльності, що заподіяло велику
матеріальну шкоду державі, за ознаками
складу злочину, передбаченого ч.2 cт.205
КК України.

Таким чином, з врахуванням вище
викладеного та висновків, зазначених в
акті № 72/23-1/31988783, пояснень гр.
Російської Федерації ОСОБА_7,
встановлено, що договори укладені між
ПП «Фірма «Володар» та контрагентами
(покупцями, постачальниками) в період з
01.01.2008 по 31.12.2011 згідно частини 1, 5 ст.203,
п.1, 2 ст.215, ст. 228 Цивільного Кодексу є
нікчемним, і в силу ст.216 Цивільного
кодексу України не створюють юридичних
наслідків, крім тих, що пов'язані з їх
недійсністю.

З вищезазначених фактів, вбачається, що
фінансово-господарська діяльність ПП
«Фірма «Володар» здійснюється поза
межами правового поля, що у свою чергу
свідчить про не набуття належним чином
цивільної праводієздатності ПП «Фірма
«Володар», фінансово-господарські
взаємовідносини між: ПП «Фірма
«Володар» та контрагентами є
фіктивними правочинами, та такими, що
вчинено без наміру створення правових
наслідків, які обумовлювались цими
правочинами.

«Таким чином, задекларовані податкові
зобов'язання та податковий кредит за
травень 2011 року за результатами звірки
зменшені до 0,00 грн.».

ДПІ у Дніпровському районі Головного
управління Міндоходів у м. Києві було
складено акт від 31.07.2013 №
419/26-53-22-01-21-32592160 «Про результати
документальної позапланової невиїзної
перевірки ТОВ «Мега-сервіс» з питань
взаємовідносин з ТОВ «Торговий дім
«Мікс-Буд» за період з 01.06.2011 по 30.06.2011».

«Перевіркою встановлено відсутність
об 'єктів оподаткування по операціях з
придбання товарів (послуг) у
підприємства-постачальника та по
операціях з продажу цих товарів
(послуг) підприємствам - покупцям за
червень 2011р., в розумінні cт. 22 та cт. 185
Податкового Кодексу від 02 грудня 2010
року № 2755-VI»

25.06.2013 від ГВ ПМ ДПІ у Дарницькому р-ні м.
Києва надійшов протокол допиту свідка,
а саме гр. ОСОБА_9 (ІНФОРМАЦІЯ_1,
тимчасово непрацюючого), який
повідомив, що влітку 2009 р. незнайомий
чоловік запропонував зареєструвати на
нього підприємство, за що отримає 100
дол. США. На дану пропозицію ОСОБА_9
погодився та надав необхідні документи
для реєстрації. Щодо ведення
фінансово-господарської діяльності
ТОВ «ТД «Мікс-Буд» ОСОБА_9 не має
відношення, договорів актів виконаних
робіт, накладні, податкові накладні та
інші первинні документи від імені ТОВ
«ТД «Мікс-Буд» не підписував.
Декларації від імені ТОВ «ТД «Мікс-Буд»
до податкових органів не подавав та не
підписував.

В ході проведення перевірки ТОВ
«Мега-сервіс» згідно наданих
документів встановлено, що правові
відносини між: ТОВ «Мега-сервіс» та ТОВ
«ТД «Мікс-Буд» здійснювались на
підставі рахунку-фактури № 2326 від
20.0620.11 щодо поставки кабеля на суму 489
809,22 грн., в т.ч. ПДВ 81 634,87 грн.

Всі первинні документи з боку ТОВ «ТД
«Мікс-Буд» підписані від імені ОСОБА_9

Розрахунки проводились у
безготівковій формі п/д від 22.06.2011 за №
200 на суму 489 809,22 грн.

В податковому обліку витрати були
сформовані в II кварталі 2011р. на суму 408
174 грн. та податковий кредит в червні
2011р. на суму 81 634,87 грн.

Крім того, згідно отриманого пояснення
від ТОВ «Мега - Сервіс» було
встановлено, що отриманий товар
(кабель) в подальшому був переданий на
будівельному об'єкті субпідряднику ТОВ
«Ромтел» згідно акту прийому-передачі
№1 за червень 2011р. та включений до актів
виконаних будівельних робіт, які були
підписані з замовником будівництва ТОВ
«Ніко Авто Інвест».

Надаючи правову оцінку висновкам
відповідача, суд не приймає до уваги
вищенаведені факти, оскільки
відповідно до п. 18 Постанови Пленуму
Верховного Суду України від 06
листопада 2009 року № 9 «Про судову
практику розгляду цивільних справ про
визнання правочинів недійсними» при
кваліфікації правочину за статтею 228 ЦК
України має враховуватися вина, яка
виражається в намірі порушити
публічний порядок сторонами правочину
або однією зі сторін. Доказом вини може
бути вирок суду, постановлений у
кримінальній справі, щодо знищення,
пошкодження майна чи незаконного
заволодіння ним тощо.

В процесі розгляду справи, зазначені
факти встановлено не було, доказів про
винесення вироку у справі відповідачем
не надано.

Також суд не приймає до уваги посилання
відповідача на акти зустрічних звірок
ТОВ «Газ-Інвест», ТОВ «Мега-Сервіс», ТОВ
«Київкапіталбуд», оскільки зазначені
акти носять лише інформаційний
характер та не можуть бути
беззаперечним доказом порушення
контрагентами позивача податкової
дисципліни, зокрема, свідчити про
відсутність реальності здійснення
господарських операцій між позивачем
та його контрагентами.

Також, суд не приймає до уваги
посилання відповідача на той факт, що
свідоцтво платника ПДВ ТОВ
«Газ-Інвест» анульовано, оскільки
податковий кредит був сформований
позивачем на підставі податкових
накладних у 2011 р., коли свідоцтво
платника ПДВ ТОВ «Газ-Інвест» було
чинним.

Окрім того, наведені в акті перевірки
від 15.02.2012 № 51/13/23-0/32810648 факт формування
ТОВ «Мега-Сервіс» податкового кредиту
в липні 2011 року за рахунок укладання
договору з ТОВ «Торговий дім «Мікс-Буд»
взагалі не має жодного відношення до
взаємовідносин позивача з ТОВ
«Мега-Сервіс».

Також, наведені в акті перевірки від
15.02.2012 № 51/13/23-0/32810648 факт формування ТОВ
«Газ-Інвест» податкового кредиту в
червні 2011 р. за рахунок укладання
договору з ПП «Володар» не має жодного
відношення до відносин позивача з ТОВ
«Газ-Інвест».

Крім того, наведений в акті перевірки
від 21.02.2014 р. № 13/26-55-15-02/36926449 факт
подання ТОВ «Київкапіталбуд»
уточнюючого розрахунку № від
13.09.2012 р. по декларації з ПДВ за 09.2011 рік
та Додаток 5 № від 13.09.2012 р., яким
зменшено податкові зобов'язання по
взаємовідносинам з ТОВ «Ніко Авто
Інвест» не впливає на правомірність
формування позивачем податкового
кредиту з ПДВ у жовтні 2011 року, оскільки
підтверджується відповідними
платіжними документами, зокрема,
авансовими та укладеними актами
виконаних робіт за вересень 2011 року за
договором № НАІ-К-25/10/11 від 25.09.2011 р.

Відповідно до визначення частини
першої статті 3 Господарського кодексу
України під господарською діяльністю у
цьому Кодексі розуміється діяльність
суб'єктів господарювання у сфері
суспільного виробництва, спрямована на
виготовлення та реалізацію продукції,
виконання робіт чи надання послуг
вартісного характеру, що мають цінову
визначеність.

Підпункт 14.1.36 п. 14.1 ст. 14 Податкового
кодексу України визначає господарську
діяльність як - діяльність особи, що
пов'язана з виробництвом
(виготовленням) та/або реалізацією
товарів, виконанням робіт, наданням
послуг, спрямована на отримання доходу
і проводиться такою особою самостійно
та/або через свої відокремлені
підрозділи, а також через будь-яку іншу
особу, що діє на користь першої особи,
зокрема за договорами комісії,
доручення та агентськими договорами;

З урахуванням наведеного суд приходить
до висновку, що операції позивача з ТОВ
«Газ-Інвест», ТОВ «Мега-Сервіс», ТОВ
«Київкапіталбуд» здійснені в межах
господарської діяльності, є реальними,
відповідають дійсному економічному
змісту та підтверджуються необхідними
документами, що є свідченням
добросовісності позивача при
здійсненні вказаних операцій.

Суд також враховує вимоги статті 18
Закону України «Про державну
реєстрацію юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців», яка встановлює: якщо
відомості, які підлягають внесенню до
Єдиного державного реєстру, були
внесені до нього, то такі відомості
вважаються достовірними і можуть бути
використані в спорі з третьою особою,
доки до них не внесено відповідних
змін; якщо відомості, які підлягають
внесенню до Єдиного державного
реєстру, є недостовірними і були
внесені до нього, то третя особа може
посилатися на них у спорі як на
достовірні. Третя особа не може
посилатися на них у спорі у разі, якщо
вона знала або могла знати про те, що
такі відомості є недостовірними; якщо
відомості, які підлягають внесенню до
Єдиного державного реєстру, не були до
нього внесені, вони не можуть бути
використані в спорі з третьою особою,
крім випадків, коли третя особа знала
або могла знати ці відомості.

Так, на момент здійснення спірних
господарських операцій ТОВ
«Газ-Інвест», ТОВ «Мега-Сервіс», ТОВ
«Київкапіталбуд» були зареєстровані
як юридичні особи в Єдиному державному
реєстрі юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців.

Крім того, суд звертає увагу, що
відповідачем не було враховано
первинні документи позивача.

Висновки про сумнівність
господарських операцій між позивачем
та ТОВ «Газ-Інвест», ТОВ «Мега-Сервіс»,
ТОВ «Київкапіталбуд» податковим
органом були зроблені не у зв'язку з
непідтвердженням товарності цих
операцій, відсутністю чи неправильним
складанням первинних документів або
неналежним їх відображенням у
бухгалтерському чи податковому обліку,
а лише на підставі актів про
неможливість проведення зустрічних
звірок ТОВ «Газ-Інвест», ТОВ
«Мега-Сервіс», ТОВ «Київкапіталбуд» та
протоколів допиту ОСОБА_9 та ОСОБА_7

Суд звертає увагу, що для висновків
щодо нікчемності правочинів між ТОВ
«Ніко Авто Інвест» та ТОВ «Газ-Інвест»,
ТОВ «Мега-Сервіс», ТОВ
«Київкапіталбуд» необхідно встановити
наявність у платника податку при
вчиненні таких зобов'язань мети,
суперечної інтересам держави та
суспільства. Про наявність такої мети у
платника податку не можуть свідчити
лише факти певних порушень правил
ведення господарської діяльності чи
оподаткування будь-ким з
постачальників товару у ланцюгу
постачання.

Як вбачається з акту перевірки від
21.02.2014 р. № 13/26-55-15-02/36926449, відповідачем
не перевірявся зміст правочинів,
укладених між позивачем та його
контрагентами, а також рух активів у
процесі здійснення господарських
операцій між позивачем та ТОВ
«Газ-Інвест», ТОВ «Мега-Сервіс», ТОВ
«Київкапіталбуд», жодних доказів
нікчемності правочинів, вчинених ними,
суду не надано.

Враховуючи наведене, з огляду на
принцип персональної відповідальності
платника податку право на податковий
кредит не може ставитись у пряму
залежність від додержання податкової
дисципліни третіми особами. Відповідно
до статті 61 Конституції України
юридична відповідальність особи має
індивідуальний характер.
Законодавством України не передбачена
відповідальність юридичної особи за
зобов'язаннями іншої юридичної особи, в
тому числі за податковими
зобов'язаннями.

Таким чином, недотримання контрагентом
позивача податкової дисципліни є
підставою для застосування правових
наслідків саме щодо цього контрагента,
оскільки порушення платником вимог
податкового законодавства тягне
застосування заходів відповідальності
саме до такого платника та не може
негативно впливати на податковий облік
інших осіб (зокрема, його контрагентів)
за відсутності факту причетності
останніх до таких правопорушень та за
наявності факту здійснення
господарської операції. Зазначена
позиція узгоджується з Ухвалою Вищого
адміністративного суду України від
12.10.2007 р. N К-24186/06.

При цьому, в акті перевірки
відповідачем не наведено жодного
доказу того, що укладені між позивачем
і ТОВ «Газ-Інвест», ТОВ «Мега-Сервіс»,
ТОВ «Київкапіталбуд» угоди суперечать
актам цивільного законодавства чи
свідчать про намір сторін ухилитися
від оподаткування доходів, отриманих
внаслідок виконання цих угод або
приховування дійсного об'єкту
оподаткування, зменшення бази
оподаткування, створення штучних
підстав для незаконного відшкодування
сум сплачених податків за рахунок
коштів бюджету тощо.

Викладене свідчить, що позивач,
придбані у ТОВ «Газ-Інвест», ТОВ
«Мега-Сервіс», ТОВ «Київкапіталбуд»
послуги, використав у подальших
оподатковуваних операціях в межах
своєї основної господарської
діяльності.

Судом встановлено, що податковий
кредит був сформований позивачем на
підставі належним чином оформлених
податкових накладних, отриманих від
ТОВ «Газ-Інвест», ТОВ «Мега-Сервіс», ТОВ
«Київкапіталбуд», що не заперечується
податковим органом.

Отже, враховуючи вищенаведене та
перевіривши всі фактичні обставини
справи, суд не знаходить порушень
чинного законодавства щодо оформлення
первинних документів у фінансово -
господарських взаємовідносинах між
позивачем та ТОВ «Газ-Інвест», ТОВ
«Мега-Сервіс», ТОВ «Київкапіталбуд», а
тому вважає, що формування ТОВ «Ніко
Авто Інвест» податкового кредиту з
податку на додану вартість є
правомірним, а дії Державної
податкової інспекції у Печерському
районі ГУ Міндоходів у м. Києві щодо
нарахування позивачу сум з податку на
додану вартість - протиправними.

Частиною третьою статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
передбачено, що у справах щодо
оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); безсторонньо
(неупереджено); добросовісно;
розсудливо; з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації;
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення;
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Відповідно до п. 123.1 ст. 123 Податкового
кодексу України визначено, у разі, якщо
контролюючий орган самостійно
визначає суму податкового
зобов'язання, зменшення суми
бюджетного відшкодування та/або
від'ємного значення суми податку на
додану вартість платника податків на
підставах, визначених підпунктами 54.3.1,
54.3.2, 54.3.4, 54.3.5, 54.3.6 пункту 54.3 статті 54
цього Кодексу сплачує штрафні санкції.

Оскільки, суд визнав неправомірним
нарахування позивачу сум з податку на
додану вартість, то нарахування
штрафних санкцій є також
неправомірним.

Згідно з частиною першою статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

За таких обставин, відповідачем не
надано суду належних та допустимих
доказів, що оскаржуване
повідомлення-рішення від 07.03.2014 р. №
прийнято обґрунтовано, тобто з
урахуванням всіх обставин справи, у
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України, а тому позовні вимоги
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Ніко Авто Інвест»
про визнання протиправним та
скасування податкового повідомлення -
рішення 07.03.2014 р. № підлягають
задоволенню.

Керуючись ст.ст. 69-72, 160-163, 167, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, Окружний адміністративний суд
м. Києва, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Позов Товариства з обмеженою
відповідальністю «Ніко Авто Інвест»
задовольнити.

2. Визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення-рішення від
07.03.2014 р. № , винесене Державною
податковою інспекцією у Печерському
районі ГУ Міндоходів у м. Києві.

3. Судові витрати в сумі 3 758,00 гривень
присудити на користь Товариства з
обмеженою відповідальністю «Ніко Авто
Інвест» за рахунок Державного бюджету
України.

Постанова відповідно до ч. 1 ст. 254
Кодексу адміністративного судочинства
України набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, встановленого цим Кодексом.

Постанова може бути оскаржена до суду
апеляційної інстанції протягом десяти
днів з дня її отримання особою, яка
оскаржує постанову, за правилами,
встановленими ст. ст. 185-187 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Суддя
І.О. Іщук

Повний текст постанови складено 01.07.2014
р.