Справа № 805/2709/14
Суддя: Давиденко Т.В.
Дата ухвалення: 2014-07-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний
суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 липня 2014 р.
Справа № 805/2709/14

приміщення суду за адресою: 83052,
м.Донецьк, вул. 50-ої Гвардійської
дивізії, 17

Суддя Донецького окружного
адміністративного суду Давиденко Т.В.

розглянувши в порядку письмового
провадження позовну заяву Товариства з

обмеженою відповідальністю «Меркурій»

до відповідача Східної митниці
Міндоходів

про зобов'язання вчинити певні дії

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою
відповідальністю «Меркурій»
звернулось до Донецького окружного
адміністративного суду з позовною
заявою до Східної митниці Міндоходів
про визнання протиправною
бездіяльності відповідача стосовно
відновлення режиму вільної торгівлі,
зобов'язання вжити заходи щодо
відновлення режиму вільної торгівлі.

19.05.2014 року позивач надав заяву про
уточнення позовних вимог та просив
зобов'язати відповідача застосувати
(відновити) режим вільної торгівлі до
товару, оформленого за ВМД від 25.12.2013
року країна проходження якого
підтверджена оригіналом сертифіката
форми СТ-1 від 18.12.2013 року № RUUA ,
визнати протиправною бездіяльність
щодо відновлення режиму вільної
торгівлі, визнати протиправним та
скасувати рішення про відмову у
відновленні режиму вільної торгівлі
від 21.02.2014 року № 031/01-2-09/2790.

В запереченнях на позовну заяву
відповідач вказав на її
безпідставність та зазначив, що на
момент митного оформлення документів,
що підтверджують країну походження, не
було надано, а тому товар випущено у
вільний обіг зі сплатою ввізного мита
за повними ставками Митного тарифу
України відповідно до ч. 2 ст. 48 Митного
кодексу України.

Вказує на те, що у сертифікаті про
походження товару форми СТ-1 від 18.12.2013
№ № RUUA (3148189) комерційне
найменування товару, зазначене у графі
8 («Защитный воск парафиновый
нефтяной»), не відповідає найменуванню
товару, зазначеному у
товаросупровідних документах та
митних деклараціях («Віск захисний
парафіновий нефтяной ЯВ-1 (сирий)»)

Враховуючи наведене, просить в
задоволені позовної заяви відмовити у
повному обсязі.

Представник позивача у судове
засідання не з'явився, про дату, час та
місце розгляду справи повідомлений
належним чином, надав заяву про розгляд
справи в порядку письмового
провадження.

Згідно ч. 6 ст. 128 Кодексу
адміністративного судочинства України
якщо немає перешкод для розгляду
справи у судовому засіданні,
визначених цією статтею, але прибули не
всі особи, які беруть участь у справі,
хоча і були належним чином повідомлені
про дату, час і місце судового розгляду,
суд має право розглянути справу у
письмовому провадженні у разі
відсутності потреби заслухати свідка
чи експерта.

Враховуючи наведене, суд розглядає
справу в порядку письмового
провадження на підставі наявних у ній
доказів.

Дослідивши матеріали справи, доводи
позовної заяви, суд встановив.

ТОВ «Меркурій» зареєстроване в якості
юридичної особи, включене до Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб - підприємців (), місцезнаходження юридичної
особи: 83045, м. Донецьк, вул. Воровського,
буд. 9 (а.с. 10).

17.07.2013 року між ТОВ « Меркурій» та ТОВ
«ТНК смазочные материалы» укладений
контракт № СМ-01490/2013, згідно якого ТОВ
«ТНК смазочные материалы» зобов'язане
передати у власність ТОВ « Меркурій»
фасовану, наливну продукцію,
виготовлену та придбану ТОВ «ТНК
смазочные материалы» , а ТОВ «
Меркурій» зобов'язане приймати та
оплачувати продукцію в кількості,
асортименті, за ціною, в термін та на
умовах даного контракту.

25.12.2013 року ТОВ « Меркурій» надало до
митного органу митну декларацію, в якій
зазначило найменування товару - віск
захисний парафіновий нафтовий ЯВ-1
(сірий).

Згідно рахунку - проформи від 17.12.2013
року № 57 ТОВ « Меркурій» здійснило
платіж в сумі 64600 USD товар - захисний
віск парафіновий нафтовий ЯВ - 1.

Як вбачається з сертифікату про
походження товару від 18.12.2013 року № RUUA
поставлений товар за контрактом
від 17.07.2013 року № СМ-01490/2013 має
найменування - захисний віск
парафіновий нафтовий.

21.01.2014 року ТОВ « Меркурій» звернулось
до Східної митниці з заявою № 21-01/14-2 про
відновлення режиму найбільшого
сприяння до товарів, оформлених за
митною декларацією від 25.12.2013
№700140000/2014/028398.

Листом від 21.02.2014 №03-1/01-2-09/2790 Східна
митниця Міндоходів повідомила
позивача про те, що сертифікат про
походження товару форми СТ-1 від 18.12.2013
№ RUUA (3148189) не можуть бути
визнаний для цілей надання режиму
вільної торгівлі товарам, оформленими
за митною декларацією від 25.12.2013
№700140000/2014/028398, оскільки відомості,
визначені у сертифікатах, не
відповідають задекларованим
відомостям.

Між сторонами немає розбіжностей щодо
обставин справи, встановлених судом, в
позовній заяві позивач просить
зобов'язати відповідача застосувати
(відновити) режим вільної торгівлі до
товару, оформленого за ВМД від 25.12.2013
року країна проходження якого
підтверджена оригіналом сертифіката
форми СТ-1 від 18.12.2013 року № RUUA ,
визнати протиправною бездіяльність
щодо відновлення режиму вільної
торгівлі, визнати протиправним та
скасувати рішення про відмову у
відновленні режиму вільної торгівлі
від 21.02.2014 року № 031/01-2-09/2790.

Проаналізувавши встановлені обставини
справи та норми законодавства України,
яке регулює спірні правовідносини, суд
вважає позовну заяву такою, що
задоволенню не підлягає, з наступних
підстав.

Відповідно до ст. 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних та юридичних осіб у
сфері публічно-правових відносин від
порушень з боку у тому числі органів
державної влади. У справах щодо
оскарження рішень суди перевіряють чи
прийняті вони на підставі, у межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.

Статтею 19 Конституції України
встановлено, що органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
Законами України.

Відносини, що виникають у сфері
справляння податків і зборів, зокрема,
вичерпний перелік податків та зборів,
що справляються в Україні, та порядок
їх адміністрування, платників податків
та зборів, їх права та обов'язки,
компетенцію контролюючих органів,
повноваження і обов'язки їх посадових
осіб під час здійснення податкового
контролю, а також відповідальність за
порушення податкового законодавства
визначає Податковий кодекс України.

Згідно п. 41.1. ст. 41 Податкового кодексу
України контролюючими органами є
органи доходів і зборів - центральний
орган виконавчої влади, що забезпечує
формування єдиної державної
податкової, державної митної політики
в частині адміністрування податків і
зборів, митних платежів та реалізує
державну податкову, державну митну
політику, забезпечує формування та
реалізацію державної політики з
адміністрування єдиного внеску,
забезпечує формування та реалізацію
державної політики у сфері боротьби з
правопорушеннями при застосуванні
податкового та митного законодавства,
а також законодавства з питань сплати
єдиного внеску (далі - центральний
орган виконавчої влади, що забезпечує
формування та реалізує державну
податкову і митну політику), його
територіальні органи.

Відповідно до постанови Кабінету
Міністрів України від 20.03.2013 року № 229
як юридична особа публічного права
утворений територіальний орган
Міністерства доходів і зборів Східна
митниця Міндоходів. Східну митницю
реорганізовано шляхом приєднання до
Східної митниці Міндоходів, яка
визначена правонаступником Східної
митниці.

Таким чином, відповідач у справі -
суб'єкт владних повноважень, на якого
чинним законодавством покладені
владні управлінські функції стосовно
контролю у сфері митних
взаємовідносин.

Згідно із ст. 36 Митного кодексу України,
країна походження товару визначається
з метою оподаткування товарів, що
переміщуються через митний кордон
України, застосування до них заходів
нетарифного регулювання
зовнішньоекономічної діяльності,
заборон та/або обмежень щодо
переміщення через митний кордон
України, а також забезпечення обліку
цих товарів у статистиці зовнішньої
торгівлі.

Відповідно до ч. 6 ст. 36 Митного кодексу
України положення Митного кодексу
України застосовуються для визначення
походження товарів, на які при ввезенні
їх на митну територію України
поширюється режим найбільшого
сприяння (непреференційне походження),
з метою застосування до таких товарів
передбачених законом заходів
тарифного та нетарифного регулювання
зовнішньоекономічної діяльності.

Згідно ч.2, 3 ст. 36 Митного кодексу
України країною походження товару
вважається країна, в якій товар був
повністю вироблений або підданий
достатній переробці відповідно до
критеріїв, встановлених Митним
кодексом України. Під країною
походження товару можуть розумітися
група країн, митні союзи країн, регіон
чи частина країни, якщо є необхідність
їх виділення з метою визначення
походження товару.

Відповідно до ст. 43 Митного кодексу
України, країна походження товару
заявляється (декларується) органу
доходів і зборів шляхом подання
оригіналів документів про походження
товару.

Документами, що підтверджують країну
походження товару, є сертифікат про
походження товару, засвідчена
декларація про походження товару,
декларація про походження товару,
сертифікат про регіональне
найменування товару.

Сертифікат про походження товару - це
документ, який однозначно свідчить про
країну походження товару і виданий
компетентним органом даної країни або
країни вивезення, якщо у країні
вивезення сертифікат видається на
підставі сертифіката, виданого
компетентним органом у країні
походження товару.

Для підтвердження країни походження
товару орган доходів і зборів у
передбачених законом випадках має
право вимагати та отримувати документи
про походження такого товару.

Згідно ст. 44 Митного кодексу України у
разі ввезення товару на митну
територію України документ, що
підтверджує країну походження товару,
обов'язково подається у разі, якщо це
необхідно для застосування
митно-тарифних заходів регулювання
зовнішньоекономічної діяльності,
кількісних обмежень (квот), інших
заходів економічного або
торговельного характеру, що
здійснюються в односторонньому
порядку або відповідно до двосторонніх
чи багатосторонніх міжнародних
договорів, укладених відповідно до
закону, або заходів, що здійснюються
відповідно до закону для забезпечення
здоров'я населення чи суспільного
порядку, а також у разі, якщо в органу
доходів і зборів є підстави для підозри
в тому, що товар походить з країни,
товари якої заборонені до переміщення
через митний кордон України згідно із
законодавством України.

Товари, походження яких достовірно не
встановлено, випускаються органом
доходів і зборів у вільний обіг на
митній території України за умови
сплати ввізного мита за повними
ставками Митного тарифу України.

Відповідно до ст. 48 Митного кодексу
України до товарів застосовується
(відновлюється) режим найбільшого
сприяння за умови одержання органом
доходів і зборів не пізніше ніж через 365
днів від дня здійснення митного
оформлення цих товарів належним чином
оформленого відповідного документа
про їх походження.

Згідно ч. 4 ст. 44 Митного кодексу України
у разі ввезення товару на митну
територію України сертифікат про
походження товару подається
обов'язково на товари, до яких
застосовуються преференційні ставки
ввізного мита, встановлені Митним
тарифом України.

Договором про зону вільної торгівлі
від 18.10.2011 (ратифікований Законом
України 5193-VI від 30 липня 2012 року та
набрав чинності для України і
Російської Федерації - 20.09.2012)
встановлено режим вільної торгівлі між
Україною та Російською Федерацією.

Відповідно до ст. 4 вказаного Договору,
для визначення країни походження
товарів, що походять із Сторін і
знаходяться в торговельному обороті
між ними, Сторони керуються Правилами
визначення країни походження товарів,
що є невід'ємною частиною Угоди про
Правила визначення країни походження
товарів у Співдружності Незалежних
Держав від 20 листопада 2009 року.

Згідно п. 5.4 розділу 6 Правил
передбачена можливість відновлення
режим вільної торгівлі на митних
територіях держав - учасниць Угоди за
умови одержання належного посвідчення
про їхнє походження (надання
сертифіката форми СТ-1 та за
необхідності інших документів, що
підтверджують країну походження
товарів) до закінчення 12 місяців з дня
реєстрації митної декларації в країні
ввезення (крім випадків фальсифікації
сертифіката форми СТ-1).

Вимоги та порядок заповнення
сертифікату про походження товару
форми СТ-1 встановлені розділом 7
Правил.

Відповідно до п.7.4 Правил у графі 8
сертифікату про походження товару
форми СТ-1 зазначається комерційне
найменування товару та інші відомості,
що дозволяють провести однозначну
ідентифікацію товару стосовно
заявленого для цілей митного
оформлення.

Як встановлено судом, підтверджено
матеріалами справи, у сертифікаті від
18.12.2013 № RUUA (3148189) за результатами
співставлення відомостей, зазначених у
ньому, з відомостями, наведених у
товаросупровідних документах та
митній декларації, виявлена
невідповідність комерційного
найменування товару, зазначеного у гр.
8, найменуванню товару, зазначеному у
товаросупровідних документах та графі
31 митних декларацій. У графі 8
сертифікату від 18.12.2013 № RUUA (3148189)
як назву та опис товару зазначено -
«захисний віск парафіновий нефтяной»,
в той час у митних деклараціях та інших
товаросупровідних документах
зазначено іншу комерційну назву товару
- «віск захисний парафіновий нафтовий
ЯВ-1 (сирий)».

Враховуючи вищенаведене, та те, що у
спірному сертифікаті зазначена інша
комерційна назва товару, який
поставлявся, що унеможливлює
визначення країни походження товару,
суд не вбачає підстав для задоволення
позовної заяви.

Відповідно до ч. 2 ст. 94 Кодексу
адміністративного судочинства України
якщо судове рішення ухвалене на
користь сторони - суб'єкта владних
повноважень, суд присуджує з іншої
сторони всі здійснені нею
документально підтверджені судові
витрати, пов'язані із залученням
свідків та проведенням судових
експертиз.

На підставі викладеного, керуючись
Конституцією України, Митним кодексом
України, Податковим кодексом України,
Законом України «Про судовий збір», ст.
2, ст. 7 - 15, ст. 17-20, ст. 69-72, ст. 86, ст. 94, ст. 122
- 154, ст. 158 - 163, ст. 167, ст. 185, ст. 186, ст. 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

В задоволені адміністративного позову
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Меркурій» до
Східної митниці Міндоходів про
зобов'язання застосувати (відновити)
режим вільної торгівлі до товару,
оформленого за ВМД від 25.12.2013 року
країна проходження якого підтверджена
оригіналом сертифіката форми СТ-1 від
18.12.2013 року № RUUA , визнання
протиправною бездіяльність щодо
відновлення режиму вільної торгівлі,
визнати протиправним та скасувати
рішення про відмову у відновленні
режиму вільної торгівлі від 21.02.2014 року
№ 031/01-2-09/2790 - відмовити повністю.

Постанова Донецького окружного
адміністративного суду може бути
оскаржена в апеляційному порядку.
Апеляційна скарга подається до
адміністративного суду апеляційної
інстанції через суд першої інстанції,
який ухвалив оскаржуване судове
рішення. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 цього Кодексу, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 цього
Кодексу, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Суддя
Давиденко Т.В.