Справа № 700/1419/13-а
Суддя: Твердохліб В.А.
Дата ухвалення: 2014-07-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
інстанції: Дудніченко В.М.
Суддя-доповідач:
У Х В А Л А

Іменем України

08 липня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючого судді
Твердохліб В.А.,

суддів
Троян Н.М., Костюк Л.О.,

за участю секретаря
Погребняк М.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Києві апеляційні скарги
ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 на постанову
Звенигородського районного суду
Черкаської області від 12 травня 2014 року
у справі за адміністративним позовом
ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_5 до
Лисянської селищної ради Черкаської
області, третя особа: ОСОБА_3, ОСОБА_4
про визнання права на отримання
державного акту на земельну ділянку
без погодження кордонів та скасування
рішення ,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 (далі - Позивач) звернулася в
інтересах ОСОБА_5 до Лисянського
районного суду Черкаської області з
позовом до Лисянської селищної ради
Черкаської області (далі - Відповідач),
третя особа: ОСОБА_3, ОСОБА_4 (далі - Треті
особи) про визнання за ОСОБА_5 право на
отримання Державного акту на земельну
ділянку площею 0,08 га, розташовану по
АДРЕСА_1 без погодження кордонів з
Третіми особами, визнання протиправним
та скасування рішення виконавчого
комітету селищної ради від 08.11.2012 року
№221 про надання ОСОБА_4 дозволу на
прибудову до будинку за вказаною
адресою.

Ухвалою Лисянського районного суду
Черкаської області від 12 березня 2014
року справа передана до найбільш
територіально наближеного суду для
розгляду у зв»язку з неможливістю
утворити новий склад суду після
задоволення самовідводів згідно вимог
ч.3 ст.32 КАС України,

Постановою Звенигородського районного
суду Черкаської області від 12 травня 2014
року адміністративний позов
задоволено частково, визнано
протиправним та скасовано рішення
виконавчого комітету Лисянської
селищної ради, Черкаської області від
08.11.2012 року №221 про надання дозволу
ОСОБА_4 на прибудову до будинку по
АДРЕСА_1. В задоволенні решти позовних
вимог відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним судовим
рішенням, Позивач та треті особи подали
апеляційні скарги.

Позивач в своїй апеляційній скарзі
просить змінити рішення суду першої
інстанції в частині відмови в
задоволенні позовних вимог та прийняти
в цій частині нове, яким
адміністративний позов задовольнити
повністю, посилаючись на порушення
судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи.

Треті особи, в свою чергу, просили
скасувати рішення суду першої
інстанції в частині задоволення
позовних вимог та прийняти в цій
частині нове, яким в задоволенні
адміністративного позову відмовити
повністю, посилаючись на порушення
судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
Позивача та її представника,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційних скарг, колегія суддів
вважає, що апеляційні скарги
задоволенню не підлягають з наступних
підстав.

Судом першої інстанції встановлено та
підтверджується матеріалами справи, що
Відповідачем 28.01.2010 року прийнято
рішення №42-3/V про вилучення, надання
земельних ділянок та надання дозволів
на будівництво, відповідно якого
продано право довгострокової оренди
терміном на 48 років на земельну ділянку
несільськогосподарського призначення
під забудову та розміщення капітальної
будівлі торгівельного призначення,
розташованої за адресою: АДРЕСА_1
загальною площею 0,0201 га.

Позивач, Відповідач, Треті особи,
ОСОБА_6, ОСОБА_7 є співвласниками
вказаного багатоквартирного будинку
загальною площею 590 кв.м.

Прибудинкова територія (земельна
ділянка) біля вказаного будинку
становить 0,1617 га.

ОСОБА_5 належить 94,7кв.м, що
підтверджується свідоцтвом про право
на нерухоме майно від 17.04.2004 року;
частка неподільної прибудинкової
території складає 0.0260га.

ОСОБА_3 належить 119,7 кв.м; частка
неподільної прибудинкової території
складає 0.0328 га.

ОСОБА_4 належить 178,6кв.м; частка
неподільної прибудинкової території
складає 0.0489 га.

ОСОБА_6 належить 144,9 кв.м; частка
неподільної прибудинкової території
складає 0.0397 га.

ОСОБА_7 належить 36,5 кв.м; частка
неподільної прибудинкової території
складає 0,0100 га.

Відповідачу належить 15,6 кв.м; частка
неподільної прибудинкової території
складає 0,0043га.

Позивачем з 17.04.2004 року самовільно
використовується земельна ділянка
біля вказаного будинку.

Згідно ст.119 Земельного кодексу України
громадяни які добросовісно, відкрито і
безперервно користуються земельною
ділянкою протягом 15 років, але не мають
документів, які свідчили про наявність
у них права на цю земельну ділянку,
можуть звернутись до органу державної
влади або органу місцевого
самоврядування з клопотанням про
передачу її у власність або надання у
користування.

Відповідно п.1 розділу ІХ «Прікінцевих
положень» Земельного кодексу України
набрав чинності з 01.01.2002 року.

Отже, право Позивача на звернення до
органу державної влади або органу
місцевого самоврядування із
клопотанням про передачу у власність
або надання у користування земельної
ділянки у зв»язку з набувальною
давністю виникне лише з 01.01.2017 року.

Статтею 12 Земельного кодексу України
передбачено, що до повноважень
сільських, селищних, міських рад у
галузі земельних відносин на території
сіл, селищ, міст належить розпорядження
землями територіальних громад,
передача земельних ділянок
комунальної власності у власність
громадян та юридичних осіб відповідно
до цього Кодексу.

За правилами статті 116 Земельного
кодексу України громадяни та юридичні
особи набувають права власності та
права користування земельними
ділянками із земель державної або
комунальної власності за рішенням
органів виконавчої влади або органів
місцевого самоврядування в межах їх
повноважень, визначених цим Кодексом
або за результатами аукціону.

Набуття права на землю громадянами та
юридичними особами здійснюється
шляхом передачі земельних ділянок у
власність або надання їх у
користування.

Згідно положень ст.122 Земельного
кодексу України сільські, селищні,
міські ради передають земельні ділянки
у власність або у користування із
земель комунальної власності
відповідних територіальних громад для
всіх потреб.

Частиною 7 статті 118 Земельного кодексу
України передбачено, що проект
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки розробляється за замовленням
громадян суб'єктами господарювання, що
є виконавцями робіт із землеустрою
згідно із законом, у строки, що
обумовлюються угодою сторін.

Відповідно п.34 ч.1 ст.26 Закону України
«Про місцеве самоврядування в Україні»
вирішення відповідно до закону питань
регулювання земельних відносин
віднесено до виключної компетенції
сільських, селищних, міських рад.

Приписами ст.27 Закону України
«Про землеустрій» визначено, що
Замовники документації із землеустрою
зобов'язані:

а) виконувати всі умови договору, а в
разі невиконання або неналежного
виконання нести відповідальність,
передбачену договором і законом;

б) надавати вихідну документацію,
необхідну для виконання робіт із
землеустрою;

в) проводити відповідно до закону на
конкурсній основі відбір розробників
документації із землеустрою, що
розробляється за рахунок коштів
державного та місцевих бюджетів;

г) прийняти виконані роботи та оплатити
їх.

Рішенням Відповідача від 25.01.2005
року Позивачу надано дозвіл на
виготовлення проекту відведення на
присадибну ділянку, площею 0,08 га, у
приватну власність із земель колишньої
дитячої установи «Ромашка».

Однак, вказаний проект виготовлений не
був у зв»язку з існуванням спору з
приводу користування земельною
ділянкою між Позивачем та Третою
особою.

В 2014 році Відповідачем виготовлений
проект землеустрою щодо відведення
земельної ділянки, загальною площею
0,1617 га для обслуговування
багатоквартирного будинку АДРЕСА_1.

Рішенням Відповідача від 06.03.2014 року
№41-3/VI затверджено розроблений
Лисянським районним виробничим
відділом Черкаської регіональної
філії ДП «Центр ДЗК» проект
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки загальною площею 0,1617 га для
обслуговування вказаного
багатоквартирного будинку із
визначенням часток землекористування
прибудинкової території.

Колегія суддів погоджується із
позицією суду першої інстанції про те,
що прийняття рішень щодо розпорядження
землями територіальних громад
відноситься до компетенції органу
місцевого самоврядування.

Суд не може зобов'язувати орган
місцевого самоврядування приймати
конкретні рішення щодо реалізації
громадянами певних етапів
безоплатного отримання у власність
земельних ділянок, оскільки такі
повноваження є дискреційними
повноваженнями суб»єкта владних
повноважень.

Порядок використання земельних
ділянок, на яких розташовані
багатоквартирні жилі будинки, а також
належні до них будівлі та прибудинкові
території, визначаються
співвласниками.

ОСОБА_4 в 2012 році самовільно
збудовано прибудову приміщення до
житлового будинку АДРЕСА_1 для
господарських потреб.

При цьому, таке будівництво останньою
не погоджено із сусідами та
співвласниками будинку; не отримано
висновок про відповідність вимогам
Державних санітарних правил
планування та забудови населених
пунктів; не отримано висновок про
відповідність будівельних норм згідно
ДБН «Планування і забудова міських і
сільських поселень»; не отримано
висновок щодо відповідності забудови
земельної ділянки вимогам
містобудівної документації, державних
будівельних норм і правил; не отримано
дозвіл на добудову в Лисянській
селищній раді.

Після здійснення самовільного
будівництва ОСОБА_4 звернулась до
Відповідача із заявою про надання
дозволу на прибудову.

08.11.2012 року Відповідачем в порушення
вимог ст.34 Закону України «Про
регулювання містобудівної діяльності»
надано дозвіл на прибудову приміщення
для господарських потреб.

З огляду на вказане, колегія суддів
погоджується із рішенням суду першої
інстанції про визнання протиправним та
скасування рішення виконавчого
комітету Лисянської селищної ради
Черкаської області від 08.11.2012 року №221
про надання дозволу ОСОБА_4 на
прибудову до житлового будинку
АДРЕСА_2.

Також є вірним твердження про
непропущення ОСОБА_5 строку звернення
до адміністративного суду із позовними
вимогами щодо визнання протиправним та
скасування рішення від 08.11.2012 року №221,
оскільки копія вказаного рішення
отримана Позивачем після звернення до
суб»єкта владних повноважень із
запитом від 27.11.2013 року, а з позовом до
суду звернулась в грудні 2013 року.

Доводи апеляційних скарг не
спростовують висновків суду першої
інстанції.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200 КАС
України, суд апеляційної інстанції
залишає скаргу без задоволення, а
постанову суду - без змін, якщо визнає,
що суд першої інстанції правильно
встановив обставини справи та ухвалив
судове рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не дають
підстав для висновку, що судом першої
інстанції при розгляді справи допущені
порушення норм матеріального чи
процесуального права, які передбачені
ст.ст. 201, 202 КАС України.

З урахуванням вищевикладеного, колегія
суддів вважає, що судом першої
інстанції правильно встановлено
обставини справи, судове рішення
постановлено з додержанням норм
матеріального та процесуального права
і підстав для його скасування не
вбачається, а тому апеляційні скарги
слід залишити без задоволення, а
постанову суду першої інстанції - без
змін.

Керуючись ст.ст.198, 200, 205, 206, 211, 212,
254 КАС України, суд,-

УХВАЛИВ:

Апеляційні скарги ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4 залишити без задоволення, а
постанову Звенигородського районного
суду Черкаської області від 12 травня 2014
року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена до
Вищого адміністративного суду України
в порядку та строки, передбачені ст. 212
КАС України.

Головуючий суддя
Твердохліб В.А.

Судді
Троян Н.М.

Костюк Л.О.

Ухвала складена в повному обсязі 09
липня 2014 року.

.

Головуючий суддя
Твердохліб В.А.

Судді:
Троян Н.М.

Костюк Л.О.