Справа № 872/7092/13
Суддя: Шлай А.В.
Дата ухвалення: 2013-12-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

10 грудня 2013 рокусправа № 2а/0470/9476/12

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Шлай А.В.

суддів: Іванова
С.М. Чабаненко С.В.

за участю секретаря судового
засідання: Кязимової Д.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Криворізької південної об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Дніпропетровській області на
постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 24
жовтня 2012 року № 2а/0470/9476/12 за
адміністративним позовом Криворізької
південної об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у
Дніпропетровській області до фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення
штрафних санкцій,-

В С Т А Н О В И В:

Криворізька південна об'єднана
державна податкова інспекція
Головного управління Міндоходів у
Дніпропетровській області звернулась
до суду з адміністративним позовом, в
якому, з урахуванням уточнень, просила
стягнути з фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 штрафні санкції у сумі 8944000,00
грн. та прибутку від проведення
азартних ігор у розмірі 10,00 грн.,
конфіскувати гральне обладнання
системний блок б/н в кількості 1 штука,
вартістю 1650,00 грн. В обґрунтування
заявлених вимог позивач зазначив, що
перевіркою господарської одиниці від 22
липня 2009 року букмекерського клубу,
розташованого у АДРЕСА_1 де здійснює
свою господарську діяльність суб'єкт
підприємницької діяльності фізична
особа ОСОБА_1, встановлено факт
організації і проведення азартних ігор
за допомогою персонального комп'ютера,
що є порушенням вимог Закону України
"Про заборону грального бізнесу в
Україні».

Постановою Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 24
жовтня 2012 року у задоволенні
адміністративного позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої
інстанції, Криворізька південна
об'єднана державна податкова інспекція
Головного управління Міндоходів у
Дніпропетровській області звернулась
із апеляційною скаргою в якій,
посилаючись на порушення норм
матеріального та процесуального права,
просила скасувати оскаржувану
постанову та ухвалити нове рішення про
задоволення адміністративного позову.
Апелянт зазначає, що висновки
викладені в рішенні суду першої
інстанції не відповідають фактичним
обставинам справи.

Представник позивача у судовому
засіданні повністю підтримав заявлені
апеляційні вимоги.

Відповідач, належним чином
повідомлений про день, місце і час
розгляду апеляційної скарги, доказом
чого є повідомлення про вручення
рекомендованого поштового
відправлення, у судове засідання не
прибув, про причини неприбуття не
повідомив.

Відповідно до частини 4 статті 196
Кодексу адміністративного судочинства
України неприбуття у судове засідання
сторін або інших осіб, які беруть
участь у справі, належним чином
повідомлених про дату, час і місце
апеляційного розгляду, не перешкоджає
судовому розгляду справи.

Колегія суддів, перевіривши законність
та обґрунтованість рішення суду в
межах доводів апеляційної скарги,
дійшла висновку про відсутність
підстав для її задоволення, виходячи з
наступного.

Як встановлено судом першої інстанції
на підставі письмових доказів, що
містяться в матеріалах справи, суб'єкт
підприємницької діяльності - фізична
особа ОСОБА_1 зареєстрований як фізична
особа-підприємець рішенням
Дзержинським райвиконкомом
Криворізької міської ради від 09 січня
2002 року, перебуває на обліку в
Криворізькій південній об'єднаній
державній податковій інспекції
Головного управління Міндоходів у
Дніпропетровській області № 2828 від 01
липня 2003 року, що підтверджується
довідкою про взяття на облік платника
податків за № 1038 від 28 липня 2005 року.
Відповідно до картки реєстрації
об'єкта малого бізнесу серія НОМЕР_1 від
21 червня 2003 року відповідач здійснював
діяльність із організації та утримання
тоталізаторів, гральних закладів на
об'єкті господарювання, який
розташований за адресою: АДРЕСА_1 50000.
Уповноваженими особами податкової
міліції Південної міжрайонної
державної податкової інспекції у
м.Кривому Розі Дніпропетровської
області в ході проведення заходів по
встановленню суб'єктів
підприємницької діяльності, які
всупереч чинному законодавству,
здійснюють діяльність у сфері
грального бізнесу, було проведено
перевірку господарської одиниці -
приміщення за адресою АДРЕСА_1 де
розташований "ІНФОРМАЦІЯ_1". За
результатами перевірки складено
протокол огляду від 22 липня 2009 року, в
якому зафіксовано порушення суб'єктом
підприємницької діяльності - фізичною
особою ОСОБА_1 положень статті 2 Закону
України № 1334-VI, а саме: надання послуг з
організації та проведення азартних
ігор - прийняття готівкових коштів у
відвідувачів для проведення азартних
ігор з використанням грального
обладнання (комп'ютерної техніки) та
видача готівкових коштів після
проведення гри.

Відмовляючи у задоволенні
адміністративного позову, суд першої
інстанції виходив з відсутності
підстав для його задоволення.

Колегія суддів погоджується з такими
висновками суду першої інстанції та
вважає за необхідне зазначити
наступне.

Згідно з положеннями статті 2 Закону
України «Про заборону грального
бізнесу в Україні» в Україні
забороняється гральний бізнес та
участь в азартних іграх.
Відповідальність за порушення вимог
цього Закону передбачена статтею
третьою, згідно з якою до суб'єктів
господарювання, які організовують і
проводять на території України азартні
ігри, застосовуються фінансові санкції
у вигляді штрафу у розмірі вісім тисяч
мінімальних заробітних плат з
конфіскацією грального обладнання, а
прибуток (дохід) від проведення такої
азартної ігри підлягає перерахуванню
до Державного бюджету України.
Відповідно до статті 1 Закону України
«Про заборону грального бізнесу в
Україні» гральний бізнес - діяльність з
організації та проведення азартних
ігор у казино, на гральних автоматах, у
букмекерських конторах та в
електронному (віртуальному) казино, що
здійснюють організатори азартних ігор
з метою отримання прибутку (п. 1 ч. 1 ст. 1
Закону). Азартна гра - будь-яка гра,
умовою участі в якій є внесення гравцем
ставки, що дає змогу отримати виграш
(приз), і результат якої повністю або
частково залежить від випадковості (п. 2
ч. 1 ст. 1 Закону України «Про заборону
грального бізнесу в Україні»).

Таким чином, з огляду на визначене
законодавцем поняття азартної гри, для
фіксування факту її здійснення
необхідно зафіксувати такі факти, як
внесення гравцем ставки та отримання
виграшу, при цьому, результат гри має
повністю або частково залежати від
випадковості.

Відповідачем в якості єдиного доказу
на підтвердження обґрунтованості
пред'явленого позову надана копія
протоколу огляду від 22.07.2009 року, в
якому зазначено, що під час огляду було
описано гарантійні талони, платіжна
відомість, об'ява із описом порядку
здійснення ставок, проте, на
неодноразові вимоги суду зазначені
докази, а також розрахунковий документ,
який би свідчив про прийняття ставок
для здійснення азартної гри надано до
суду не було.

Колегія суддів, здійснюючи перевірку
дотримання судом першої інстанції
вимог процесуального закону в частині
його обґрунтованості, вважає за
необхідне зазначити наступне.

За приписами статті 159 Кодексу
адміністративного судочинства України
судове рішення має бути законним та
обґрунтованим. Законним є рішення
Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин в адміністративній
справі, підтверджених тими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні. Кодекс також містить певні
вимоги до доказів та визначає їх коло.

Так, згідно статті 69 Кодексу доказами в
адміністративному судочинстві є
будь-які фактичні дані, на підставі
яких суд встановлює наявність або
відсутність обставин, що обґрунтовують
вимоги і заперечення осіб, які беруть
участь у справі, та інші обставини, що
мають значення для правильного
вирішення справи. Ці дані
встановлюються судом на підставі
пояснень сторін, третіх осіб та їхніх
представників, показань свідків,
письмових і речових доказів, висновків
експертів. Відповідно до статті 70
Кодексу належними є докази, які містять
інформацію щодо предмету доказування.
Суд не бере до розгляду докази, які не
стосуються предмету доказування.
Сторони мають право обґрунтовувати
належність конкретного доказу для
підтвердження їхніх вимог або
заперечень. Докази, одержані з
порушенням закону, судом при вирішенні
справи не беруться до уваги. Обставини,
які за законом повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватися ніякими іншими
засобами доказування, крім випадків,
коли щодо таких обставин не виникає
спору.

Пояснення осіб не можуть вважатись
належними доказами в розумінні Кодексу
адміністративного судочинства
України, оскільки вони надавались
по-перше, слідчому в порядку
кримінально-процесуального
законодавства; по-друге, належним
засобом доказування в
адміністративному процесі є показання
свідків, які перед допитом приводяться
судом до присяги.

Оцінюючи протокол огляду місця
пригоди, колегія суддів також вважає,
що оскільки останній був складений в
межах кримінального провадження, він є
носієм доказової бази при розгляді
компетентним судом відповідної
кримінальної справи.

Відповідно до статті 195
Кримінально-процесуального кодексу
України в протоколі про огляд місця
події зазначають підстави для
проведення цих дій, описують все, що
було виявлено, в тій послідовності, в
якій це відбувалося, і в тому саме
вигляді, в якому спостерігалось під час
проведення дії. До протоколу додають
відповідні схеми, фотознімки, плани,
документи. Як вбачається з матеріалів
справи, у протоколі огляду, зазначено
лише загальну інформацію про кількість
комп'ютерів та супровідної техніки до
них (мишки, клавіатури), проте не
наведено перелік комп'ютерів, на яких
грали відвідувачі, не вказано
кількість осіб, що грали, а також не
встановлено їх особи.

Відповідно до положень статей 2, 3
Закону України "Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг" внесення гравцем
ставки є розрахунковою операцією, яка
фіксується реєстраторами
розрахункових операцій з
роздрукуванням відповідних
розрахункових документів, що
підтверджують виконання цієї
розрахункової операції. Проте, до
протоколів та актів перевірок не
додано жодного документу, який би
підтвердив факт внесення гравцями
ставок, відсутні також докази
отримання виграшу (призу), що не є
встановлює факту здійснення азартної
гри та отримання гравцем виграшу.

З допиту свідка ОСОБА_2, під час
судового розгляду першої інстанцією
встановлено, що нею дійсно були
підписані документи, але про зміст
підписуваних документів не відомо,
пояснення долучені до протоколу
написані свідком під диктовку
працівника правоохоронних органів, під
психологічним тиском. На посаді касира
у суб'єкта підприємницької діяльності -
фізичної особи ОСОБА_1 не працювала,
ставок на спортивні ігри не приймала,
виграші не виплачувала. На
підтвердження відсутності трудових
відносин із відповідачем, свідком було
надано копію трудової книжки.

Крім того, в протоколі від 22 липня 2009
року зазначено, що азартні ігри в
приміщенні відповідача здійснювались
на комп'ютері, проте, доказів того, що на
цьому комп'ютері встановлені
спеціальні програми для проведення
азартних ігор і, докази того, що були
проведені технічні експертизи
комп'ютеру та програм не надавались.

Обставини можливості внесення ставок
та отримання виграшу за допомогою
програм, зокрема наявності в цих
програмах алгоритму випадковості
результатів гри, повинні бути
підтверджені висновком експерта,
оскільки потребують спеціальних знань.
Проте, експертних досліджень з приводу
можливості внесення ставок та
отримання виграшу за допомогою
встановлених на комп'ютері програм, і
взагалі наявність спеціальних
комп'ютерних програм на вилученій
уповноваженими особами комп'ютерній
техніці, проведено не було.

Таким чином, заявлені вимоги про
стягнення штрафних санкцій, прибутку
від проведення азартних ігор та
конфіскацію грального обладнання є
безпідставними, а відтак, доводи,
викладені в апеляційній скарзі
спростовуються висновками суду першої
інстанції.

Відповідно до статті 200 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову суду - без змін, якщо визнає,
що суд першої інстанції правильно
встановив обставини справи та ухвалив
судове рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Зважаючи на те, що судом першої
інстанції при ухваленні оскарженого
рішення не допущено порушень норм
матеріального і процесуального права,
а викладені в ньому висновки
відповідають обставинам справи,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає залишенню без
задоволення, постанова суду першої
інстанції - без змін.

Керуючись статтями 195-196, 198, 200, 205, 206
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Криворізької
південної об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у
Дніпропетровській області - залишити
без задоволення.

Постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 24
жовтня 2012 року № 2а/0470/9476/12 - залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і може бути оскаржена у
касаційному порядку протягом двадцяти
днів з дня складення її тексту у
повному обсязі шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий:
А.В. Шлай

Суддя:
С.М. Іванов

Суддя:
С.В. Чабаненко