Справа № 2а-2453/11
Суддя: Попко Я.С.
Дата ухвалення: 2014-07-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2014 року
Справа № 127739/11/9104

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого судді
Попка Я.С.

суддів
Хобор Р.Б., Сеника Р.П.

розглянувши у порядку письмового
провадження у м. Львові апеляційну
скаргу управління праці та соціального
захисту населення Тисменицької
районної державної адміністрації
Івано-Франківської області на
постанову Тисменицького районного
суду Івано-Франківської області від 4
квітня 2011 року у справі за позовом
ОСОБА_1 до управління праці та
соціального захисту населення
Тисменицької районної державної
адміністрації Івано-Франківської
області про стягнення допомоги по
догляду за дитиною,-

В С Т А Н О В И В:

14.03.2011 року позивач - ОСОБА_1 звернулася
до суду з позовом до управління праці
та соціального захисту населення
Тисменицької районної державної
адміністрації Івано-Франківської
області, в якому просить визнати дії
відповідача по нарахуванню і виплаті
їй сум допомоги по догляду за дитиною
до досягнення нею трирічного віку
нечинними; зобов'язати відповідача
призначити та сплачувати їй відповідно
ст.15 Закону України «Про державну
допомогу сім'ям з дітьми» щомісячну
допомогу по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку на сина
ОСОБА_2 починаючи з 29.04.2008 року у розмірі
прожиткового мінімуму для дітей віком
до 6 років щомісяця, до закінчення
строку передбаченної законом виплати,
здійснивши відповідний перерахунок за
мінусом 130 грн.

Ухвалою Тисменицького районного суду
Івано-Франківської області від 4 квітня
2011 року позов ОСОБА_1 до управління
праці та соціального захисту населення
Тисменицької районної державної
адміністрації Івано-Франківської
області про стягнення допомоги по
догляду за дитиною в частині вимог за
період з 29.04.2008 року до 29.04.2011 року
залишено без розгляду.

Постановою Тисменицького районного
суду Івано-Франківської області від 4
квітня 2011 року позов задоволено
частково. Визнано неправомірними дії
управління праці та соціального
захисту населення Тисменицької РДА
щодо невиплати ОСОБА_1 допомоги по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку у повному розмірі за
період з 14 вересня 2010 року до 04 квітня
2011 року. Зобов'язано управління праці
та соціального захисту населення
Тисменицької РДА нарахувати ОСОБА_1
допомогу по догляду за дитиною Д^
досягнення нею трирічного віку у
повному обсязі відповідно до ст.43
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими похованням» за
період з 14 вересня 2010 року до 04 квітня
2011 року у розмірі прожиткового
мінімуму для дітей віком до 6 років,
визначеному ст.52 Закону України «Про
державний бюджет на 2010 рік», ст.21 Закону
України «Про державний бюджет на 2011
рік» та виплатити їй недонараховану
суму, з урахуванням виплачених сум.
Постанову звернено до негайного
виконання.

Постанова суду першої інстанції
мотивована тим, що позивач мала право
відповідно до ст.43 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням» на отримання щомісячної
грошової допомоги по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку в розмірі, що обчислюється з
урахуванням встановленого законом
прожиткового мінімуму для дітей віком
до 6 років відповідно до ст. 52 Закону
України «Про державний бюджет України
на 2010 рік», ст. 21 Закону України «Про
державний бюджет України на 2011 рік»,
оскільки Рішенням Конституційного
Суду України № 10-рп/2008 від 22.05.2008 року
визнані неконституційними окремі
положення Закону України «Про
Державний бюджет України на 2008 рік»,
які зменшували розмір оспорюваної
допомоги по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку.

Не погодившись з постановою суду
першої інстанції, вважаючи її такою, що
винесена з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
відповідач оскаржив її, подавши
апеляційну скаргу, в якій просить
скасувати постанову Тисменицького
районного суду Івано-Франківської
області від 4 квітня 2011 року та ухвалити
нове рішенння по справі, яким відмовити
в задоволенні позовних вимог.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної
скарги апелянт зазначає, що за 2010-2011
роки допомога по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку ОСОБА_1
призначена та виплачена вірно. Крім
того, що розпорядники бюджетних коштів
беруть бюджетні зобов'язання та
здійснюють відповідні видатки за
загальним фондом бюджету тільки в
межах бюджетних асигнувань,
встановлених кошторисами. При
здійсненні бюджетного процесу в
Україні положення нормативно-правових
актів застосовуються лише в тій
частині, в якій вони не суперечать
положенням Конституції України,
Бюджетного кодексу України, Законам
України «Про державний бюджет України
на відповідний рік».

Відповідно до п.3 ч.1 ст.197 КАС України
суд апеляційної інстанції прийшов до
висновку про можливість розгляду
справи в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами, оскільки апеляційну
скаргу подано на рішення суду першої
інстанції, яке прийнято у порядку
скороченого провадження за
результатами розгляду справ,
передбачених пунктами 1,2 ч.1 ст.183-2 цього
Кодексу.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши повноту встановлення
обставин справи, правильність їх
юридичної оцінки, обговоривши доводи
апеляційної скарги, дослідивши
матеріали справи, суд апеляційної
інстанції прийшов до висновку, що
апеляційна скарга підлягає
задоволенню частково з наступних
підстав:

Із змісту ст. 19 Конституції України
вбачається, що правовий порядок в
Україні ґрунтується на засадах,
відповідно до яких ніхто не може бути
примушений робити те, що не передбачено
законодавством. Органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Розглядаючи спір, суд апеляційної
інстанції вважає, що суд першої
інстанції повно і всебічно дослідив і
оцінив обставини по справі, надані
сторонами докази, правильно визначив
юридичну природу спірних
правовідносин і закон, який їх регулює.

Судом встановлено, підтверджено
матеріалами справи, що позивач - ОСОБА_1
є застрахованою у системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування, являється
матір'ю малолітньої дитини - сина
ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, що
підтверджується свідоцтвом про
народження від 07.05.2008 року, виданим
відділом реєстрації актів цивільного
стану Івано-Франківського міського
управління юстиції. Позивач мала право
на отримання щомісячної допомоги у
розмірі встановленого законом
прожиткового мінімуму для дітей віком
до 6 років.

Відповідно до ст.43 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку із
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням» (в редакції, яка діяла до
01.01.2008р.) допомога по догляду за дитиною
до досягнення нею трирічного віку
надається застрахованій особі у
розмірі, що встановлюється правлінням
Фонду, але не менше розміру
прожиткового мінімуму, встановленого
законом.

Розмір державної допомоги по догляду
за дитиною до досягнення нею
трирічного віку визначений ч.1 ст.15
Закону України «Про державну допомогу
сім'ям з дітьми» (в редакції, яка діяла
до 01.01.2008 р.) і повинен відповідати
розміру встановленого законом
прожиткового мінімуму для дітей віком
до 6 років.

Звідси, позивач має право відповідно до
Закону України «Про державну допомогу
сім'ям з дітьми» на пільги відповідно
до цього Закону, а саме на отримання
щомісячної грошової допомоги по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку в розмірі
встановленого законом прожиткового
мінімуму для дітей віком до 6 років.

До 01.01.2008 р. - дати набрання чинності
Законом України № 107-VI від 28.12.2007 р. «Про
Державний бюджет України на 2008 рік та
про внесення змін до деяких
законодавчих актів України» -
правовідносини щодо виплати допомоги
регулювалися Законом України «Про
державну допомогу сім'ям з дітьми», дія
якого поширювалася на осіб, не
застрахованих в системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування (стаття 13) та
Законом України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку із
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням», який поширював свою дію на
застрахованих у зазначеній системі
осіб. Розмір допомоги також визначався
цими законами. Зокрема, статтею 43
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку із
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням» було передбачено, що
допомога по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку
надається застрахованій особі у
розмірі, що встановлюється правлінням
Фонду соціального страхування з
тимчасової втрати працездатності, але
не менше розміру прожиткового
мінімуму, встановленого законом.

Пунктами 23, 25 розділу II Закону України
«Про Державний бюджет України на 2008 рік
та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України» були
внесені відповідні зміни до Законів
України «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування у
зв'язку із тимчасовою втратою
працездатності та витратами,
зумовленими народженням та
похованням» та «Про державну допомогу
сім'ям з дітьми». Зокрема, змінами до
ст.13 Закону України «Про державну
допомогу сім'ям з дітьми» його дію
поширено на застрахованих осіб, а із
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку із
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням» було виключено статті 40-44.

Конституційний Суд України Рішенням
від 22.05.2008р. № 10-рп/2008 визнав
неконституційними низку положень
Закону України «Про Державний бюджет
України на 2008 рік та про внесення змін
до деяких законодавчих актів України»,
в тому числі й пункт 25 розділу II цього
Закону щодо виключення статей 40-44
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку із
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням».

Пунктом 2 розділу III Закону України «Про
Державний бюджет України на 2008 рік та
про внесення змін до деяких
законодавчих актів України» було
передбачено, що розділ II цього Закону
діє до 31 грудня 2008 року.

Таким чином, з часу проголошення
Рішення № 10-рп/2008 Конституційним Судом
України відновили свою дію
вищезазначені положення Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування у
зв'язку із тимчасовою втратою
працездатності та витратами,
зумовленими народженням та
похованням», а з 1 січня 2009 року - статті
13, 15 Закону України «Про державну
допомогу сім'ям з дітьми».

Статтею 46 Закону України № 835-VI від
26.12.2008 р. «Про Державний бюджет України
на 2009 рік» та статтею 45 Закону України
№ 2154-VI від 27.04.2010 р. «Про Державний
бюджет України на 2010 рік» передбачено,
що у 2009, 2010 роках допомога при
народженні дитини та по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку відповідно до Закону України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку із
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням", призначається і
здійснюється в розмірах і порядку,
визначених Кабінетом Міністрів
України.

Порядок призначення і виплати
державної допомоги сім'ям з дітьми був
затверджений постановою Кабінету
Міністрів України № 1751 від 27.12.2001 р.
саме на виконання Закону України «Про
державну допомогу сім'ям з дітьми»
(пункт 1). Новий акт уряду на виконання
статті 45 Закону України «Про Державний
бюджет України на 2010 рік» не приймався.

Розміри і порядок виплати допомоги
відповідно до Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку із
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням» на виконання статті 45
Закону України «Про Державний бюджет
України на 2010 рік» Кабінетом Міністрів
України не визначалися.

Аналогічна ситуація й щодо правового
регулювання спірних правовідносин
була у січні 2011 року.

Оскільки у справі, що розглядається,
спір виник щодо виплати допомоги за
період з 14.09.2010 року до 04.04.2011 року
включно особі, яка застрахована у
системі соціального
загальнообов'язкового державного
соціального страхування, то за таких
обставин суд апеляційної інстанції
дійшов висновку, що на відносини щодо
виплати допомоги такій особі у
зазначеному періоді поширюються норми
спеціального Закону (яким є Закон
України «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування у
зв'язку із тимчасовою втратою
працездатності та витратами,
зумовленими народженням та
похованням»), відповідно до статті 43
якого допомога по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку
надається застрахованій особі у
розмірі, що встановлюється правлінням
Фонду соціального страхування з
тимчасової втрати працездатності, але
не менше розміру прожиткового
мінімуму, встановленого законом.

При вирішенні наведеного спору суд
апеляційної інстанції враховує
правову позицію Верховного Суду
України по наведеній категорії справ,
яка викладена в постановах № 21-168а13 від
11.06.2013 р., № 21-188а13 від 09.07.2013 р., № 21-410а12
від 25.12.2012 р.

Крім того, апеляційний суд
погоджується із висновком суду першої
інстанції про необхідність покладення
обов'язку з нарахування і виплати
спірної допомоги саме на управління
праці та соціального захисту населення
Тисменицької районної державної
адміністрації Івано-Франківської
області в силу вимог ст. 5 Закону
України «Про державну допомогу сім'ям з
дітьми».

Покликання апелянта на відсутність
бюджетного фінансування передбачених
Законом України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку із
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням» розмірів щомісячної
допомоги, як на причину невиконання
державою взятих на себе зобов'язань, до
уваги судом апеляційної інстанції не
приймаються, оскільки реалізація
особою права, що пов'язане з отриманням
бюджетних коштів, яке базується на
спеціальних та чинних на час
виникнення спірних правовідносин
нормативно-правових актах
національного законодавства, не може
бути поставлена у залежність від
бюджетних асигнувань (рішення
Європейського суду з прав людини у
справі «Кечко проти України»).

З огляду на положення ст.ст. 21, 105, 162 КАС
України адміністративний позов може
містити вимоги щодо визнання
незаконними рішення, дії чи
бездіяльності відповідача,
зобов'язання вчинити певні дії,
відшкодувати шкоду, заподіяну
незаконними рішеннями, дією чи
бездіяльністю. Встановивши, що
відповідач у справі порушив норми
права, які регулюють спірні
правовідносини, адміністративний суд
повинен визнати такі дії протиправними
і зобов'язати відповідача провести
нарахування та виплату належних
позивачу сум відповідно до закону, а не
ухвалювати рішення про стягнення чи
виплату їх конкретних розмірів.

Достатніх правових підстав чи
застережень щодо неможливості
перерахування та виплати недоплаченої
грошової допомоги ОСОБА_1 відповідно до
ст.43 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням» за період з 14 вересня 2010
року по 4 квітня 2011 року включно, суд
апеляційної інстанції не вбачає.

Разом із тим, відповідно до ст. 201 КАС
України підставою для зміни постанови
суду першої інстанції є правильне по
суті вирішення справи, але із
помилковим застосуванням норм
матеріального чи процесуального права.

Вирішуючи даний публічно-правовий спір
суд першої інстанції по суті правильно
вирішив справу, однак при цьому
помилково допустив негайне виконання
ухваленої постанови в цілому, хоча
системний аналіз положень ч. 1 та 2 ст. 256
КАС України вказує на можливість
негайного виконання судових рішень у
справах цієї категорії виключно у
межах суми стягнення за один місяць.
Тому у цій частині оскаржувану
постанову необхідно змінити.

Керуючись ст. 195, п.3 ч.1 ст.197, ст.ст. 198, 200,
п.1 ч.1 ст. 201, ст.ст. 205, 207, 254 КАС України,
суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу управління праці та
соціального захисту населення
Тисменицької районної державної
адміністрації Івано-Франківської
області задовольнити частково.

Постанову Тисменицького районного
суду Івано-Франківської області від 4
квітня 2011 року у справі № 2а-2453/11 в
частині її допущення до негайного
виконання змінити.

На підставі п. 1 ч. 1 ст. 256 КАС України
допустити вищезазначену постанову до
негайного виконання у межах суми
стягнення за один місяць.

У іншій частині постанову
Тисменицького районного суду
Івано-Франківської області від 4 квітня
2011 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, є
остаточно та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя
Я.С. Попко

Судді
Р.Б. Хобор

Р.П. Сеник