Справа № 2а-1864/08
Суддя: Карась О.В.
Дата ухвалення: 2014-04-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"15" квітня 2014 р. м. Київ
К-1621/10

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

Карася О.В. (головуючого), Голубєвої
Г.К., Рибченка А.О.,

при секретарі судового засідання
Мосійчук І.В.,

за участю представника позивача
Перунова В.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні касаційну скаргу Державної
податкової інспекції у Залізничному
районі м. Львова на постанову
Львівського окружного
адміністративного суду від 16.09.2008 та
ухвалу Львівського апеляційного
адміністративного суду від 07.12.2009 у
справі № 2а-1864/08 (22а-16241/08/9104) за позовом
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Автомобільний дім
"Львів" до Державної податкової
інспекції у Залізничному районі м.
Львова про визнання нечинними та
скасування податкових
повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2008 року Товариством до суду
заявлений позов про скасування
податкових повідомлень-рішень
Державної податкової інспекції від
04.07.2008 № 001482302/0/19633 та № /0/19634, якими
позивачеві донараховано основного
податкового зобов'язання з податку на
додану вартість (ділі - ПДВ) у розмірі 172
074,00 грн. та фінансових санкцій - 218 019,00
грн. за порушення вимог Закону України
"Про податок на додану вартість", та
суму основного податкового
зобов'язання з податку на прибуток у
розмірі 433 052,00 та фінансових санкцій - 246
108,10 грн. за порушення вимог Закону
України "Про оподаткування прибутку
підприємств". Позовні вимоги
обґрунтовані відсутністю з боку
позивача порушень вимог названих
Законів.

Постановою суду першої інстанції,
залишеною без змін ухвалою
апеляційного суду, позовні вимоги
задоволені частково: податкове
повідомлення - рішення від 04.07.2008 №
/0/19634 визнано недійсним в частині
суми податкового зобов'язання у
розмірі 671 719,75 грн. та податкове
повідомлення-рішення від 04.07.2008 №
001482302/0/19633 - в частині суми податкового
зобов'язання в розмірі 384 140,73 грн.

Скориставшись своїм правом на
касаційне оскарження судових рішень
попередніх інстанцій, відповідач
звернувся до Вищого адміністративного
суду України із касаційною скаргою, в
якій поставлено питання судові рішення
першої та апеляційної інстанцій
скасувати в частині задоволення
позовних вимог та в цій частині
ухвалити нове рішення, яким у
задоволенні позову відмовити. На
обґрунтування касаційної скарги
скаржник, посилається на порушення
судами попередніх інстанцій норм
матеріального права, зокрема, на думку
скаржника судами під час вирішення
спірного питання щодо заниження
позивачем валовий дохід в ІV кварталі
2007 року на суму 83 431,95 грн. внаслідок
здійснених операцій у межах виконання
договору про надання послуг з
реалізації автомобілів від 31.03.2006 № 14-0,
укладеного між ТзОВ "УкрАвтоЗаЗ-Сервіс"
(дистрибютор) та СП ТзОВ "Автомобільний
дім "Львів" (дилер), не застосовано
положення п. 11.3.1 п. 11.3 ст. 11 Закону
України "Про оподаткування прибутку
підприємств", у відповідності до яких
датою збільшення позивачем валового
доходу необхідно вважати дату
реєстрації реалізованих автомобілів в
органах ДАІ.

Також, на думку відповідача, під час
вирішення судами спірного питання щодо
порушення позивачем вимог пп. 5.2.7 п. 5.2
ст. 5 вказаного Закону внаслідок
безпідставного віднесення до складу
валових витрат в ІІІ кварталі 2006 року
суми у розмірі 44 319,00 грн. судами не
враховано, що проведені позивачем
коригування валових витрат в сумі 44
3190,00грн. не підлягають врахуванню,
оскільки актом попередньої перевірки
(Акт від 23.10.2006 № 352/23-0/25548448)
підтверджено суму скоригованих
валових витрат, задекларованих
підприємством за І півріччя 2006 року в
розмірі 3 597 269,00 грн., та факту заниження
валових витрат за І півріччя 2006 року
вказаною перевіркою не встановлено.

Окрім цього, судами не враховано, що
позивачем порушено вимог п. 5.1 ст. 5
Закону України "Про оподаткування
прибутку підприємств" внаслідок
безпідставного віднесення до складу
валових витрат суми у розмірі 1 037 784,00
грн., оскільки реалізація автомобілів
по договору від 31.03.2006 № 14-0 про надання
послуг з реалізації автомобілів,
укладеному між ТзОВ
"УкрАвтоЗаЗ-Сервіс"та СП ТзОВ
"Автомобільний дім "Львів", у
бухгалтерському та податковому обліку
не відображається і участі у
формуванні валових доходів та витрат
підприємства не приймає. При цьому,
позивач у повному обсязі відносив до
валових витрат витрати по зберіганню,
передпродажній підготовці, утриманню
автосалону, заробітній платі
працівників, що виконують функції з
реалізації автомобілів, тому витрати в
загальному розмірі 1 037 784,00 грн., що
пов'язані з придбання та реалізацією
таких цінностей, не можуть формувати
валові витрати товариства.

Перевіркою виявлено й факт завищення
валових витрат через безпідставне
включення до їх складу вартості послуг
Суб'єкта підприємницької
діяльності-фізичної особи Куц А.І. з
реалізації автомобілів в сумі 478 000,00
грн., який на підставі агентського
договору від 01.04.2006 зобов'язався
проводити за свій рахунок маркетингові
дослідження на продукцію позивача та
повідомляти останнього про ціни, зміну
цін та моделей, а також про особливості
цінової політики фірм-конкурентів.
Разом з цим, документи на виконання
цього договору містять істотні
розбіжності, не підтверджують фактичне
надання маркетингових послуг, сам Куц
А.І. працює керівником відділу продажу
автомобілів СП ТзОВ "Автомобільний дім
"Львів", а тому позивачем не доведено
використання вказаних маркетингових
послуг у власній господарській
діяльності, у зв'язку з чим відсутні
підстави для включення їх вартості до
складу валових витрат. З цих же підстав
позивачем порушено вимог пп. 7.4.1, пп. 7.4.4
п. 7.4 ст. 7 Закону України "Про податок на
додану вартість" внаслідок завищення
податкового кредиту з вартості послуг
по реалізації автомобілів, наданих СПД
ФО Куц А.І., на загальну суму 90 599,97 грн.

Відповідач наголошує також на тому, що
позивачем в порушення в порушення пп.
5.5.1 п. 5.5 ст. 5 Закону України "Про
оподаткування прибутку підприємств"
безпідставно віднесено до складу
валових витрат комісію за
обслуговування, управління кредитом та
за зобов'язаннями згідно кредитної
угоди від 17.04.2007 № 6007К14, укладеному між
позивачем та ВАТ "Укрексімбанк", в
загальному розмірі 8 526,00 грн. Комісія
банку за обслуговування і управління
кредитом та комісія за зобов'язаннями
згідно кредитної угоди у розглядуваних
відносинах не є борговим зобов'язання
за кредитною угодою, через що, на думку
відповідача, згідно з приписами
вищенаведеної норми закону останні не
відносяться до складу валових витрат.

Також відповідач вважає, що судами не
враховано, що в всупереч вимогам п. 5.9
ст. 5 Закону України "Про оподаткування
прибутку підприємств" підприємством
завищені валові витрати в IV кварталі 2006
року в сумі 55 877,00 грн. через
невідображення останнім в Розрахунку
приросту /убутку/ балансової вартості,
сировини, матеріалів, малоцінних
предметів на складах за 2006 рік запасів,
які збільшують балансову вартість
основних засобів. Так, згідно даних
головної книги, оборотних-сальдових
відомостей по бухгалтерських рахунках
20.1 "Сировина і матеріали", 28 "Товари" та
Розрахунку приросту /убутку/
балансової вартості запасів /крім тих,
що підлягають амортизації та цінних
паперів/ сировини, матеріалів,
малоцінних предметів на складах
встановлено, що залишок
товарно-матеріальних цінностей на
складах станом на 01.01.2006 складає 532 721,00
грн., станом на 01.01.2007 - 425 709,00 грн.;
товари, які списані підприємством на
збільшення вартості основних засобів
та беруть участь в коригуванні - 60 549,00
грн. Згідно даних додатку К1/1 до
декларації з податку на прибуток
підприємства за 2006 рік залишок
товарно-матеріальних цінностей станом
на 01.01.2006 складає 532 721,00 грн., станом на
01.01.2007 - 425 709,00 грн.; товари, які списані
підприємством на збільшення вартості
основних засобів та беруть участь в
коригуванні - 4 672,00 грн.; відповідно,
убуток становить 102 340 грн. Відхилення в
убутку між балансовою вартістю запасів
на кінець звітного періоду та їх
балансовою вартістю на початок того ж
звітного періоду в сумі 55877,00 грн. /102340,00
- 46463,00/ призвело до завищення платником
податку валових витрат у IV кварталі 2006
року на суму 55 877,00 грн.

У поданих запереченнях на скаргу
позивач просить її відхилити з мотивів
необґрунтованості.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши доповідь судді, перевіривши
повноту встановлених обставин справи
та правильність їх юридичної оцінки
судами, Вищий адміністративний суд
України не вбачає підстав для
задоволення касаційної скарги.

Судами першої і апеляційної інстанції
встановлено та підтверджено
матеріалами справи, що Державною
податковою інспекцією проведена
виїзна планова перевірка Товариства з
питань дотримання вимог податкового,
валютного та іншого законодавства за
період з 01.07.2006 по 31.12.2007, за підсумками
якої складено акт від 20.06.2008 №
1196/23-2/25548443. На підставі цього акта
Державна податкова інспекція прийняла
оспорювані позивачем податкові
повідомлення-рішення.

У ході вказаної перевірки працівниками
Державної податкової інспекції було
встановлено порушення позивачем вимог
п. 4.1 ст. 4, пп. 7.3.1 п. 7.3, пп. 7.4.1 п. 7.4 ст. 7
Закону України "Про податок на додану
вартість", внаслідок чого занижено
податок на додану вартість на суму 172 074
грн., та п. 5.1, пп. 5.5.1 п. 5.5, п. 5.9, пп. 5.2.7 п. 5.2
ст. 5, пп. 11.3.1 п. 11.3 ст. 11 Закону України
"Про оподаткування прибутку
підприємств", в результаті чого
занижено податок на прибуток на 433 052,00
грн.

Задовольняючи частково заявлений
позов, суд першої інстанції, з думкою
якого погодився апеляційний суд, вірно
виходив з того, що згідно договору від
31.03.2006, укладеного між СП ТзОВ
"Автомобільний дім "Львів" та ТзОВ
"УкрАвтоЗАЗ-Сервіс", дилер
зобов'язується за дорученням
дистриб'ютора за плату надавати
послуги по пошуку покупців та укладати
з ними від імені дистриб'ютора договори
реалізації автомобілів, які
перебувають у власності дистриб'ютора.

Пунктом 6.2 цього договору передбачено,
що за виконання послуг з реалізації
автомобілів ТзОВ "УкрАвтоЗАЗ-Сервіс"
виплачує СП ТзОВ "Автомобільний дім
"Львів" дилерську маржу, яка є постійною
величиною. Підставою для отримання
дилером дилерської маржі є факт
підписання сторонами договору акту
виконаних робіт одночасно з отримання
дистриб'ютором грошових коштів від
покупців.

Відповідно до пп. 11.3.1 п. 11.3 ст. 11 Закону
України "Про оподаткування прибутку
підприємств" датою збільшення валового
доходу вважається дата, яка припадає на
податковий період, протягом якого
відбувається будь-яка з подій, що
сталася раніше; або дата зарахування
коштів від покупця (замовником) на
банківський рахунок платника податку в
оплату товарів (робіт, послуг), що
підлягають продажу, у разі продажу
товарів (робіт, послуг) за готівку - дата
її оприбуткування в касі платника
податку, за відсутності такої - дата
інкасації готівки у банківській
установі, що обслуговує платника
податку; або дата відвантаження товару,
а для робіт (послуг) - дата фактичного
надання результатів робіт (послуг)
платником податку.

Виходячи з наведеного слідує, що саме
момент підписання актів виконаних
робіт з дистриб'ютором слід вважати
датою збільшення валових доходів
позивача.

Таким чином, висновок податкового
органу про заниження позивачем
валового доходу в IV кварталі 2006 року на
суму 83431,95 грн. здійснено з порушенням
пп. 11.3.1 п. 11.3 ст. 11 Закону України "Про
оподаткування прибутку підприємств",
при цьому твердження відповідача про
те, що першою подією для збільшення
валового доходу у розглядуваних
відносинах є факт реалізації
автомобілів, не ґрунтується на вимогах
закону.

В Акті перевірки встановлено, що
позивач порушив п. 1.22, п. 1.25 ст. 1, п. 4.1 ст.
4 Закону України "Про оподаткування
прибутку підприємств" та не включив до
складу валових доходів в 2007 році
кредиторську заборгованість на
загальну суму 4 422,77 грн., яку відповідач
вважає безнадійною заборгованістю.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу
України якщо строк (термін) виконання
боржником обов'язку не встановлений
або визначений моментом пред'явлення
вимоги, кредитор має право вимагати
його виконання у будь-який час, а тому,
кредитори ТзОВ "Транс капітал", СП
"Альянсбуд", ТзОВ "Астра Сервіс Центр" та
ВКП ВМС мають право звернутися до ТзОВ
"Автомобільний дім "Львів" з вимогою про
погашення кредиторської
заборгованості. Отже, у розглядуваних
відносинах строк давності не минув, а
тому підстав для віднесення згаданої
суми кредиторської заборгованості до
складу валових доходів не має.

Розглядуваним Актом перевірки
зафіксовано завищення позивачем
валових витрат на загальну суму 1 624 507,00
грн., яке обґрунтоване подачею
підприємством податковому органу
декларації з податку на прибуток
підприємства за три квартали 2006 року
/від 27.10.2006 № 14069/, в якій по рядку 05.2
коригування валових витрат /самостійно
виявлені помилки за результатами
минулих податкових періодів/
відображені витрати в сумі 44 319,00 грн.

ДПІ у Залізничному районі м. Львова
проводилась виїзна планова перевірка
СП ТзОВ "Автомобільний дім "Львів" з
питань дотримання вимог податкового,
валютного та іншого законодавства за
період 01.07.2004 по 30.06.2006, за результатами
якої-було складено Акт перевірки від
23.10.2006 № 352/23-0/25548448. Вказаним актом
перевірки підтверджено суму
скоригованих валових витрат,
задекларованих позивачем за І півріччя
2006р. в розмірі 3 597 269,00 грн.; факту
заниження скоригованих валових витрат
за І півріччя 2006 року вказаним актом
перевірки не було встановлено.

На думку податкового органу, якщо
попередньою перевіркою не було
встановлено факту заниження валових
витрат, то позивач не має права
коригувати валові витрати за
перевірений період.

Спростовуючи такі твердження
відповідача, суди обґрунтовано
виходили з того, що відповідно до пп. 5.2.7
п. 5.2 ст. 5 Закону України "Про
оподаткування прибутку підприємств" до
складу валових витрат включаються суми
витрат, не враховані у минулих звітних
періодах у зв'язку з допущенням помилок
та виявлених у звітному податковому
періоді у розрахунку податкових
зобов'язань.

Крім цього, невстановлення
відповідачем при проведенні
попередньої перевірки факту заниження
валових витрат не позбавляє права
позивача внести такі витрати до складу
валових витрат в порядку пп. 5.2.7 п. 5.2 ст.
5 вказаного Закону, а тому позивач
правомірно відніс до складу валових
витрат в III кварталі 2006 року суму витрат
в розмірі 44 319,00 грн.

В частині правомірності включення до
складу валових витрат витрати в сумі 1
037 784,00 грн., що складаються із
заробітної плати та відрахувань на
заробітну плату в розмірі 782 570,00 грн.;
послуг з передпродажної підготовки
автомобілів в розмірі 43 447,00 грн.;
амортизаційних відрахувань в розмірі 20
644,00 грн.; витрат на утримання
автосалону в розмірі 28 256,00 грн.; послуг
СПД ФО Куц А.І. по встановленню
сигналізації та акустичних систем в
розмірі 162 867,00 грн. колегія суддів
зазначає наступне.

СП ТзОВ "Автомобільний дім "Львів"
згідно договору від 31.03.2006 № 14-0 на
правах дилера зобов'язується за
дорученням дистриб'ютора - ТзОВ
"УкрАвтоЗАЗ-Сервіс" за відповідну плату
надавати послуги по пошуку покупців і
по укладанню з ними від імені
дистриб'ютора договорів реалізації
автомобілів, які перебувають у
власності дистриб'ютора.

На виконання цього договору дилер
забезпечує надходження грошових
коштів за автомобілі від покупців
виключно на поточний рахунок
дистриб'ютора. За виконання послуг з
реалізації автомобілів останній
виплачує дилеру дилерську винагороду
(маржу).

Пунктом 5.1 ст.5 Закону України "Про
оподаткування прибутку підприємств"
передбачено, що валовими витратами
виробництва та обігу є сума будь-яких
витрат платника податку у грошовій
матеріальній або нематеріальній
формах, здійснюваних як компенсація
вартості товарів (робіт, послуг), які
придбаваються таким платником податку
для їх подальшого використання у
власній господарській діяльності.

Згідно з пп.5.6.1 п.5.6 ст.5 цього Закону до
складу валових витрат платника податку
відносяться витрати на оплату праці
фізичних осіб, що перебувають у
трудових відносинах з таким платником
податку, які включають витрати на
виплату основної та додаткової
заробітної плати й інших видів
заохочень і виплат, виходячи з тарифних
ставок, у вигляді премій, заохочень,
відшкодувань вартості товарів (робіт,
послуг), витрати на виплату авторських
винагород та виплати за виконання
робіт (послуг), згідно з договорами
цивільно-правового характеру, будь-які
інші виплати в грошовій або
натуральній формі, встановлені за
домовленістю сторін (крім сум
матеріальної допомоги, які
звільняються від оподаткування згідно
з нормами закону, що регулює питання
оподаткування доходів фізичних осіб
(законодавства, яке встановлює правила
оподаткування прибутковим податком з
громадян).

Матеріалами справи стверджується, що
зазначені вище витрати виникли при
здійснені позивачем господарської
діяльності, а саме по наданню послуг з
реалізації автомобілів. Така
реалізація здійснювалась у приміщені
СП ТзОВ "Автомобільний дім "Львів", із
залученням його працівників та третіх
осіб з метою передпродажної підготовки
та доукомплектації автомобілів.

Вказані витрати спрямовані на
виконання умов договору № 14-0 від 31.03.2006,
тобто для надання послуг з продажу, а
також здійснення ще й інших видів
діяльності, як реалізація вживаних
автомобілів не на комісійній основі,
реалізацію запасних частин та послуг з
техобслуговування та ремонту
автомобілів та інші види діяльності
(Т.3, а.с.219-239), а тому позивач правомірно
відніс до складу валових витрат
витрати в сумі 1037784 грн.

Щодо тверджень відповідача про
порушення п.5.1, п.п.5.2.1 п.5.2, п.п.5.3.9 п.5.3 ст.5
Закону України "Про оподаткування
прибутку підприємств", оскільки
позивачем в перевіреному періоді
завищено валові витрати за рахунок
безпідставного віднесення до складу
валових витрат вартості послуг СПД
ОСОБА_2 з реалізації автомобілів в сумі
478000 грн., колегія суддів звертає увагу
на наступне.

Доводи податкового органу про те, що
СПД ФО Куц А.І. не міг надавати послуги
позивачу, оскільки він є його
працівником на повний робочий день,
письмовими поясненнями покупців
автомобілів не підтверджено надання
цим суб'єктом господарювання послуг
позивачу при купівлі ними (покупцями)
автомобілів, а також на наявність
невідповідності між актами
здачі-приймання виконаних робіт та
договором в частині, що стосується прав
та обов'язків агента по договору, є
безпідставними.

Як встановлено судами попередніх
інстанцій, 01.04.2006 між СП ТзОВ
"Автомобільний дім "Львів" /принципал/
та СПД ФО Куц А.І. /агент/ укладено
агентський договір від 01.04.2006р., за
умовами якого агент зобов'язується
проводити за свій рахунок на
договірній території маркетингові
дослідження на продукцію принципала та
повідомляти його про ціни, зміну цін та
моделей, а також про особливості
цінової політики фірм, які являються
конкурентами СП ТзОВ "Автомобільний
дім "Львів".

Згідно Додатку № 1 до цього договору
від 02.01.2007 положення п. 2.2 даного
договору викладені в наступній
редакції: маркетингові дослідження на
продукцію Принципала: "маркетингові
дослідження ринку (опитування з метою
вивчення їх очікувань і запитів);
вивчення конкурентної продукції;
аналіз ситуації в салонах конкурентів
(забезпечення, наявність акцій, аналіз
роботи менеджерів і т.д.); надання
інформації принципалу, визначення
маркетингової політики"; п. 2.4
агентського договору викладено в
наступній редакції: "максимальне
інформування потенційних клієнтів:
шляхом формування позитивного іміджу
серед клієнтів-інформування про
характеристики і переваги продукції
принципала з врахуванням потреб
останнього та переваг його продукції
над конкурентною продукцією"; п. 6.3
Агентського договору доповнено
наступним: «автомобілі, що продані за
участю агента визначаються сторонами
(в т.ч. на підставі висновків
працівників принципала) за принципом:
які автомобілі не могли бути
реалізовані без участі Агента".

Відповідачем не надано суду доказів
щодо витребування від позивача
пояснень та додаткових документів з
приводу виконання зазначеного
агентського договору.

Аналіз наведених положень і наявних
матеріалів справи вказує на те, що
надані СПД ФО Куц А.І. послуги виконані
в межах та відповідно до договірних
відносин; вказані послуги спрямовані
на ефективніше здійснення СП ТзОВ
"Автомобільний дім "Львів" своєї
господарської діяльності в частині
продажу та надання послуг з продажу
автомобілів, збільшення обсягу
продажу, підвищення
конкурентноздатності.

Надані суду копії пояснень покупців
автомобілів не спростовують факту
надання СПД ФО Куц А.І. послуг позивачу,
оскільки такі пояснення відібрані
після складення Акту перевірки та
винесення оскаржуваних податкових
повідомлень-рішень, а тому вони не
можуть впливати на законність та
обґрунтованість податкових
повідомлень-рішень, прийнятих
відповідачем раніше.

Не спростовує надання в межах
агентського договору послуг СПД ФО Куц
А.І. також факт перебування останнього
в трудових відносинах з позивачем.

Стосовно відповідності первинних
документів розглядуваним відносинам,
то колегія суддів зазначає, що у
Порядку складання декларації з податку
на прибуток підприємства,
затвердженого наказом ДПА України від
29.03.2003 № 143, зазначено, що дані, наведені
в декларації, повинні підтверджуватись
первинними документами обліку та
відповідати податковому обліку.
Відповідно до Закону України "Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні" первинний
документ - це документ, який містить
відомості про господарську операцію та
підтверджує її здійснення.

Підставою для бухгалтерського обліку
господарських операцій, відповідно до
п.1 ст.9 наведеного Закону є первинні
документи, які фіксують факти
здійснення господарських операцій.
Первинні документи повинні бути
складені під час здійснення
господарської операції, а якщо це
неможливо - безпосередньо після її
закінчення. Для контролю та
впорядкування оброблення даних на
підставі первинних документів можуть
складатися зведені облікові документи.

Згідно із п.2 ст.9 Закону України "Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні" первинні та
зведені облікові документи можуть бути
складені на паперових або машинних
носіях і повинні мати такі обов'язкові
реквізити: назву документа (форми); дату
і місце складання; назву підприємства,
від імені якого складено документ;
зміст та обсяг господарської операції,
одиницю виміру господарської операції;
посади осіб, відповідальних за
здійснення господарської операції і
правильність її оформлення; особистий
підпис або інші дані, що дають змогу
ідентифікувати особу, яка брала участь
у здійсненні господарської операції.

Пунктом 5.1 ст.5 Закону України "Про
оподаткування прибутку підприємств"
валові витрати виробництва та обігу -
сума будь-яких витрат платника податку
у грошовій, матеріальній або
нематеріальній формах, здійснюваних як
компенсація вартості товарів (робіт,
послуг), які придбаваються
(виготовляються) таким платником
податку для їх подальшого використання
у власній господарській діяльності.

Відповідно до пп.5.2.1 п.5.2 ст.5 цього
Закону до складу валових витрат
включаються, зокрема, суми будь-яких
витрат, сплачених (нарахованих)
протягом звітного періоду у зв'язку з
підготовкою, організацією, веденням
виробництва, продажем продукції (робіт,
послуг) і охороною праці, у тому числі
витрати з придбання електричної
енергії (включаючи реактивну), з
урахуванням обмежень, установлених
пунктами 5.3-5.7 цієї статті.

Наявні в матеріалах справи докази
підтверджують правомірність
віднесення позивачем до складу валових
витрат вартості послуг СПД ФО Куц А.І. з
реалізації автомобілів в сумі 478 000,00
грн. та відсутність у його діях
порушення п. 5.1, пп. 5.2.1 п. 5.2, пп. 5.3.9 п. 5.3
ст. 5 Закону України "Про оподаткування
прибутку підприємств".

В складеному Акті перевірки також
зазначено про порушення позивачем
вимог пп. 5.5.1 п. 5.5 ст. 5 Закону України
"Про оподаткування прибутку
підприємств", оскільки платником
податків безпідставно віднесено до
складу валових витрат комісію за
обслуговування, управління кредитом та
за зобов'язання згідно кредитної угоди
в загальному розмірі 8 526,42 грн.

Відповідно до кредитного договору від
28.10.2004 № 6004К68 , укладеного між ВАТ
"Укрексімбанк" та СП ТзОВ
"Автомобільний дім "Львів", останнім
отримало кредит в розмірі 600 000,00 грн. За
умовами даного договору відсоткова
ставка складає 19 % річних. Всього за
період, що перевірявся, СП ТзОВ
"Автомобільний дім "Львів" віднесено до
складу валових витрат відсотки за
борговим зобов'язанням перед банком в
сумі 62 586,17 грн.

Згідно з умовами кредитного договору
від 17.04.2007 № 6007К14, укладеного з ВАТ
"Укрексімбанк", позивачем отримано
кредит в розмірів 1 000 000 грн. За умовами
даного договору відсоткова ставка
складає 18,5 % річних.

Всього за перевірений період СП ТзОВ
"Автомобільний дім "Львів" віднесено до
складу валових витрат відсотки за
борговим зобов'язанням перед банком в
сумі 109 396,77 грн.

Згідно даних головної книги,
оборотно-сальдових відомостей по
балансових рахунках 31 "Розрахунковий
рахунок", 93 "Витрати на збут"
встановлено, що підприємством
віднесено до складу валових витрат
комісію за обслуговування, управління
кредитом та за зобов'язаннями на
загальну суму 8 526,42 грн.

Відповідно до пп. 5.2.1 п. 5.2 ст. 5 Закону
України "Про оподаткування прибутку
підприємств" до складу валових витрат
включаються, зокрема, суми будь-яких
витрат, сплачених (нарахованих)
протягом звітного періоду у зв'язку з
підготовкою, організацією, веденням
виробництва, продажем продукції (робіт,
послуг) і охороною праці, у тому числі
витрати з придбання електричної
енергії (включаючи реактивну), з
урахуванням обмежень, установлених
пунктами 5.3-5.7 цієї статті.

На думку колегія суддів, комісія банку
за обслуговування і управління
кредитом та комісія за зобов'язаннями
згідно кредитної угоди в сумі 8 526,42 грн.
не є борговим зобов'язанням за
кредитними угодами, однак такі є
витратами, які позивач змушений нести у
зв'язку з оформленням кредиту, що
необхідний для здійснення
господарській діяльності
підприємства. Тому, з урахуванням пп.
5.2.1 п. 5.2 ст. 5 Закону України "Про
оподаткування прибутку підприємств",
позивачем правомірно віднесено до
складу валових витрат комісію за
обслуговування, управління кредитом та
за зобов'язаннями згідно кредитної
угоди на загальну суму в розмірі 8526 грн.
42 коп.

Крім цього, в Акті перевірки вказується
на порушення позивачем вимог п. 5.9 ст. 5
Закону України "Про оподаткування
прибутку підприємств", яке полягає у
завищенні валових витрат в IV кварталі
2006 року на суму 55 877,00 грн., у зв'язку з
тим, що позивачем в Розрахунку приросту
/убутку/ балансової вартості сировини,
матеріалів, малоцінних предметів на
складах за 2006 рік не відображені
запаси, які збільшують балансову
вартість основних засобів.

Згідно з п. 5.9 Закону України "Про
оподаткування прибутку підприємств"
платник податку веде податковий облік
приросту (убутку) балансової вартості
товарів (сировини,
матеріалів(далі-запасів) на складах, у
незавершеному виробництві та залишках
готової продукції, витрати на
придбання та поліпшення яких
включається до складу валових витрат
згідно з вищевказаним Законом (за
винятком тих, що отримані безкоштовно).

У разі коли балансова вартість таких
запасів на кінець звітного періоду
перевищує їх балансову вартість на
початок того ж звітного періоду,
різниця включається до складу валових
доходів платника податку у такому
звітному періоді.

У разі коли балансова вартість таких
запасів на кінець звітного періоду є
меншою за їх балансову вартість на
початок того ж звітного періоду,
різниця включається до складу валових
витрат платника податку у такому
звітному періоді.

В ході перевірки відповідачем
встановлено, що згідно даних головної
книги, оборотних-сальдових відомостей
по бухгалтерських рахунках 20.1
"Сировина і матеріали", 28 "Товари" та
Розрахунку приросту /убутку/
балансової вартості запасів /крім тих,
що підлягають амортизації та цінних
паперів/ сировини, матеріалів,
малоцінних предметів на складах,
залишок товарно-матеріальних
цінностей на складах станом на 01.01.2006
складає 532 721,00 грн., станом на 01.01.2007 р. -
425 709,00 грн.; товари, які списані
підприємством на збільшення вартості
основних засобів, та беруть участь в
коригуванні, - 60549 грн.

Згідно даних додатку К1/1 до Декларації
з податку на прибуток підприємства за
2006 рік залишок товарно-матеріальних
цінностей станом на 01.01.2006 складає 532
721,00 грн., станом на 01.01.2007 - 425 709,00 грн.;
товари, які списані підприємством на
збільшення вартості основних засобів,
та беруть участь в коригуванні - 4672 грн.,
відповідно убуток становить 102 340,00 грн.

Відхилення убутку між балансовою
вартістю запасів на кінець звітного
періоду та їх балансовою вартістю на
початок того ж звітного періоду в сумі
55 877,00 грн. /102340 -46463/ призвело до
завищення платником податку валових
витрат у IV кварталі 2006 року на суму 55
877,00 грн.

Таким чином, в порушення п.5.9 ст.5 Закону
України "Про оподаткування прибутку
підприємств" товариством завищено
валові витрати в IV кварталі 2006 року в
сумі 55 877,00 грн., через що позивачем в
Розрахунку приросту /убутку/
балансової вартості сировини,
матеріалів, малоцінних предметів на
складах за 2006 рік не відображені
запаси, які збільшують балансову
вартість основних засобів.

Окрім цього, проведеною перевіркою
встановлено, що в порушення п.п.7.4.1 п.7.4
ст.7 Закону України "Про податок на
додану вартість" позивачем завищено
податковий кредит у вересні - листопаді
2007 року на загальну суму 38 499,00 грн.

Підставою для такого висновку слугує
та обставина, що позивач у 2007 році
відніс до складу податкового кредиту
податок на додану вартість з вартості
придбаних товарно-матеріальних
цінностей, які в подальшому
використані на благоустрій прилеглої
території за адресою: м. Львів, вул.
Городоцька, 282а в сумі 64 993,43 грн., а також
з вартості виконаних ТзОВ
"Індустріальна компанія "Укртрансбуд"
будівельних робіт з благоустрою
прилеглої території на загальну суму 153
000,00 грн. згідно договору підряду від
03.09.2007 та акту приймання-передачі
виконаних робіт № 1 від 31.10.2007.

На думку податкового органу, оскільки
позивачем не представлено до перевірки
документів, які б підтверджували право
власності /користування / на земельну
ділянку за адресою: м. Львів, вул.
Городоцька, 282а, віднесення позивача
витрат на благоустрій території є
неправомірним.

Разом з тим, наведене твердження не
відповідає вимогам закону.

Відповідно до пп. 7.4.1 п. 7.4 ст. 7 Закону
України "Про податок на додану
вартість" податковий кредит звітного
періоду визначається виходячи із
договірної (контрактної) вартості
товарів (послуг) та складається із сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку протягом такого
звітного періоду у зв'язку з:
придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку; придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій в
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання у виробництві
та/або поставці товарів (послуг) для
оподатковуваних операцій у межах
господарської діяльності платника
податку.

Під час перевірки СП ТзОВ
"Автомобільний дім "Львів" були надані
документи, які підтверджують наявність
відносин фактичного землекористування
та процедури оформлення земельної
ділянки (листування з Львівською
міською радою, Акт узгодження меж від
27.12.2005 між АТ "Львів-Авто" та СП ТзОВ
"Автомобільний дім "Львів", довідка про
вартісну оцінку землі, нарахування та
сплата земельного податку).

Крім того, матеріалами справи
стверджується, що благоустрій
здійснювався не на землі, а на твердому
покритті, яке позивач придбав в 2003 році,
та обліковане останнім як основний
засіб першої групи, на який
нараховується амортизація і що
підтверджено результатами інших
податкових перевірок.

З огляду на вищенаведене, колегія
суддів вважає, що позивач правомірно
відніс до складу податкового кредиту у
вересні - листопаді 2007 року суму
податку в розмірі 38 499,00 грн.

Окрім цього, Актом перевірки
встановлено, що в порушення пп. 7.4.1, пп.
7.4.4 п. 7.4 ст. 7 Закону України "Про податок
на додану вартість" СП ТзОВ
"Автомобільний дім "Львів" завищено
податковий кредит з вартості послуг по
реалізації автомобілів, наданих СПД ФО
Куц А.І. на загальну суму 90 599,97 грн.

Оскільки факт завищення позивачем
валових витрат за рахунок
безпідставного віднесення до складу
валових витрат вартості послуг СПД ФО
Куц А.І. з реалізації автомобілів в сумі
478 000 грн. не знайшов свого
підтвердження з мотивів, які наведені
вище, тому СП ТзОВ "Автомобільний дім
"Львів" правомірно включив до складу
податкового кредиту суму податку з
вартості послуг по реалізації
автомобілів, наданих цим суб'єктом
підприємницької діяльності, на
загальну суму 90 599,97 грн.

Також в Акті перевірки встановлено
порушення позивачем пп. 7.4.1 п. 7.4 ст. 7
Закону України "Про податок на додану
вартість", яке полягає у завищенні
податкового кредиту на суму 22 320,50 грн.,
сплачених у вартості наданих СПД
ОСОБА_1 послуг по встановленню та
доукомплектуванню автомобілів.

В ході перевірки встановлено, що згідно
даних головної книги,
оборотно-сальдових відомостей по
балансових рахунках 63.1 "Розрахунки з
вітчизняними постачальниками", 93
"Витрати на збут", карточки рахунку 63
"Розрахунки з вітчизняними
постачальниками" по взаєморозрахунках
з СПД ОСОБА_1, актів прийому-передачі
виконаних робіт за перевірений період
позивачем віднесено до складу
податкового кредиту податок з вартості
послуг, придбаних у цього суб'єкта
підприємницької діяльності, по
встановленню та доукомплектуванні
автомобілів, що не є власністю
підприємства та не використовуються
підприємством у господарській
діяльності.

Між тим, зазначені послуги надані
позивачу з метою доукомплектації
автомобілів, що підлягали подальшому
продажу, тобто ці послуги отримано
позивачем в ході здійснення своєї
господарської діяльності (надання
послуг з реалізації транспортних
засобів), а тому, позивач правомірно
відніс до складу податкового кредиту
суму 22 320,50 грн. з вартості наданих СПД
ОСОБА_1 послуг по встановленню та
доукомплектуванню автомобілів.

Щодо визнання недійсними оспорювані
податкові повідомлення - рішення
Державної податкової служби в частині
визначення податкових зобов'язань з
податку на прибуток у розмірі 4 960,23 грн.
та застосування фінансових санкцій на
суму 2 480,12 грн. та податку на додану
вартість (з урахування фінансових
санкцій) у розмірі 5 953,27 грн. внаслідок
не включення позивачем до складу
валових доходів дилерської винагороди
за реалізовані автомобілі відповідно
до акту приймання-передачі виконаних
робіт від 30.08.2006 № 0135DC, що призвело
заниження валових доходів за вказаний
період на суму 19 840,92 грн., то в цій
частині постанова суду першої
інстанції, з думкою якої погодився
апеляційний суд, не оскаржена
сторонами, відповідає закону і
залишається без змін з мотивів,
наведених у постанові.

За таких обставин переглянуті судові
рішення першої та апеляційної
інстанцій у справі відповідають
приписам чинного законодавства, а
доводи касаційної скарги визнаються
непереконливими.

Керуючись ст. ст. 160, 167, 210 - 232 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

У Х В А Л И В :

Касаційну скаргу Державної податкової
інспекції у Залізничному районі м.
Львова залишити без задоволення.

Постанову Львівського окружного
адміністративного суду від 16.09.2008 та
ухвалу Львівського апеляційного
адміністративного суду від 07.12.2009 у
справі № 2а-1864/08 (22а-16241/08/9104) залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і оскарженню не підлягає,
крім як з підстав, у строк та в порядку,
визначеними ст. ст. 237-2391 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий
О.В. Карась

Судді
Г.К. Голубєва

А.О. Рибченко