Справа № 872/15974/13
Суддя: Нагорна Л.М.
Дата ухвалення: 2014-06-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

26 червня 2014 рокусправа №
2а-3621/11(6а/201/69/2013)

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Нагорної Л.М.

суддів: Мельника
В.В. Юхименка О.В.

за участю секретаря судового
засідання: Федосєєвої Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
апеляційну скаргу ОСОБА_1

на ухвалу Жовтневого районного суду м.
Дніпропетровська від 23 серпня 2013 року у
справі № 2а-3621/11 (6-а/201/69/13) за поданням
старшого державного виконавця Відділу
примусового виконання рішень
Управління Державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Дніпропетровській області про зміну
порядку та способу виконання судового
рішення, у справі за позовом ОСОБА_1 до
Головного управління праці та
соціального захисту населення
Дніпропетровської державної
адміністрації про визнання дій
неправомірними та зобов'язання вчинити
певні дії,-

в с т а н о в и в:

18 травня 2011 року ОСОБА_1 (далі - Позивач)
звернувся до суду з позовом до
Головного управління праці та
соціального захисту населення
Дніпропетровської державної
адміністрації (далі - Відповідач), в
якому просив визнати бездіяльність
Відповідача щодо не призначення
щорічної разової допомоги до 5 травня,
як учаснику бойових дій у відповідних
розмірах згідно Закону України «Про
статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту» за 2011 рік -
протиправною. Просить стягнути з
Відповідача недоплачену суму щорічної
разової грошової допомоги до 5 Травня
як учаснику бойових дій за 2011 рік в
розмірі 3 360 грн. 00 коп..(а.с.2-3)

Постановою Жовтневого районного суду
м. Дніпропетровська від 08 липня 2011 року
позов ОСОБА_1 задоволено. Визнано дії
Головного управління праці та
соціального захисту населення
Дніпропетровської державної
адміністрації щодо нарахування
Позивачу щорічної грошової допомоги до
5 травня відповідно до ст. 12 Закону
України «Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту» за 2011
рік не в повному обсязі -
неправомірними; зобов'язано
Відповідача здійснити перерахунок та
виплатити ОСОБА_1 одноразову щорічну
допомогу до 5 Травня у розмірі
визначеному Законом України «Про
статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту» з урахуванням
різниці, яка була фактично виплачена у
цей період. (а.с.10)

15 серпня 2013 року на адресу суду першої
інстанції надійшло подання старшого
державного виконавця відділу
примусового виконання рішень
Управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Дніпропетровській області Сивокозова
О.М. про зміну способу і порядку
виконання рішення суду першої
інстанції, згідно якого для повного
виконання судового рішення виникла
необхідність змінити порядок його
виконання, а саме, шляхом постановлення
ухвали про стягнення з Головного
управління праці та соціального
захисту населення у Дніпропетровській
області на користь ОСОБА_1 одноразової
щорічної допомоги до 5 травня за 2011 рік
у розмірі, визначеному Законом України
«Про статус ветеранів війни, гарантії
їх соціального захисту» з урахування
різниці, яка була фактичного виплачена
у цей період у розмірі 3 360 грн. (а.с.14-21)

Ухвалою Жовтневого районного суду м.
Дніпропетровська від 23 серпня 2013 року у
задоволенні подання старшого
державного виконавця Управління
державної виконавчої служби Відділу
примусового виконання рішень у
Дніпропетровській області -
відмовлено. (а.с.30-33)

Не погодившись з рішенням суду першої
інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну
скаргу, в якій посилаючись на порушення
судом норм матеріального та
процесуального права, просить
скасувати ухвалу Жовтневого районного
суду м. Дніпропетровськ від 23 серпня 2013
року та винести нове рішення, яким
змінити спосіб і порядок виконання
судового рішення.(а.с.37-38)

Відповідач заперечень на апеляційну
скаргу не подавав, ухвалу суду першої
інстанції не оскаржував.

Сторони, будучи належним чином
повідомлені про час та місце розгляду
справи, до судового засідання не
з'явились, клопотань про розгляд справи
за їх участі до суду не надходило, а
тому, відповідно до ст. 41 КАС України,
фіксування судового засідання за
допомогою звукозаписувального
технічного запису не здійснюється.

Перевіривши законність і
обґрунтованість оскаржуваного рішення
суду в межах доводів апеляційної
скарги позивача та матеріалів справи,
колегія суддів приходить до висновку,
що апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 22
листопада 2011 року Жовтневим районним
судом м. Дніпропетровська було видано
виконавчий лист, на підставі якого 18
січня 2012 року постановою старшого
державного виконавця Відділу
примусового виконання рішень
Управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Дніпропетровській області № 30746127 було
відкрито виконавче провадження.
Боржнику було запропоновано
добровільно виконати вимоги
виконавчого документу у строк до 25
січня 2012 року. (а.с.23-24)

До Відділу примусового виконання
рішень Управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції Дніпропетровської
області надійшло повідомлення від
боржника про часткове виконання
рішення суду по справі № 2а-3621/11
(6-а/201/69/13), а саме нарахування
недоплаченої суми щорічної разової
грошової допомоги до 5 травня за 2011 рік
у розмірі 3 360 грн. 00 коп. Проте виплата
ОСОБА_1 нарахованих коштів не можлива
через припинення державного
бюджетного фінансування на проведення
виплат по судовим рішенням. (а.с.25)

Згідно з частиною першою статті 263
Кодексу адміністративного судочинства
України за наявності обставин, що
ускладнюють виконання судового
рішення (відсутність коштів на рахунку,
відсутність присудженого майна в
натурі, стихійне лихо тощо), державний
виконавець може звернутися до
адміністративного суду першої
інстанції, незалежно від того, суд якої
інстанції видав виконавчий лист, із
поданням, а особа, яка бере участь у
справі, та сторона виконавчого
провадження - із заявою про
відстрочення або розстрочення
виконання, зміну чи встановлення
способу і порядку виконання судового
рішення.

Необхідною умовою для зміни способу
виконання судового рішення відповідно
до ч. 2 ст. 263 КАС України є наявність
виняткових обставин, які б зумовлювали
необхідність такої зміни, адже в такий
спосіб змінюються висновки вже
прийнятого судового рішення. Тобто,
зміна способу виконання судового
рішення повинна узгоджуватися з тими
обґрунтуваннями судового рішення, на
які спираються висновки суду, що
містяться в резолютивній частині
судового рішення.

Звертаючись з заявою до суду про зміну
способу виконання судового рішення,
заявник просив змінити спосіб і
порядок виконання рішення суду із
зобов'язання суб'єкта владних
повноважень вчинити певні дії
(нарахувати та виплатити не
донараховану у зв'язку з
неправомірними діями суб'єкта владних
повноважень певну (не визначену) суму,
як і було зазначено у позові) на
стягнення уже конкретної суми (що стала
відомою лише після часткового
виконання вищевказаного рішення суду).

Зазначене свідчить про те,що вимоги,
вказані у заяві про зміну порядку і
способу виконання судового рішення, не
узгоджуються зі приписами ст. 263 КАС
України, оскільки по своїй суті є
іншими позовними вимогами, які
позивачем не заявлялись та не були
предметом розгляду в суді першої
інстанції, відповідно до яких
приймалось рішення.

На підставі зазначеного, колегія
суддів приходить до висновку про те, що
в даному випадку не вбачається
наявності обставин, що перешкоджають
належним чином виконати рішення суду .

Крім того, задоволення заяв про зміну
способу та порядку його виконання
можливе лише у виняткових випадках, які
суд визначає, виходячи з особливого
характеру обставин, що ускладнюють або
виключають виконання рішення (хвороба
боржника або його членів сім'ї,
відсутність у нього майна , яке за
рішенням суду має бути передане
стягувачеві, стихійне лихо, інші
надзвичайні події тощо).

Колегія суддів зазначає, що під зміною
способу і порядку виконання судового
рішення розуміється прийняття судом
нових заходів для виконання рішення у
разі неможливості його виконання у
порядку і способом, раніше
встановленим, але при цьому не змінюючи
його змісту.

Всі позовні вимоги ОСОБА_1 були
розглянуті судом першої інстанції. У
судовому рішенні конкретно
відображено аналіз обставин справи,
проаналізовано надані та добуті судом
докази, по всім заявленим позовним
вимогам надано висновок суду та в
постанові суду містяться посилання на
відповідні норми матеріального та
процесуального права .

А зміна способу і порядку виконання
рішення суду з урахуванням вимог заяви
Позивача, фактично потягне за собою як
зміну резолютивної частини судового
рішення, що знаходиться на примусовому
виконання, так і спонукає суд фактично
досліджувати нові обставини та вимоги,
що не були заявлені Позивачем і не були
предметом судового розгляду, а саме -
досліджувати розпорядження пенсійного
органу, прийняте ним на виконання
рішення суду, що набрало законної сили,
відносно донарахування конкретних сум
та перевіряти правильність і
обґрунтованість донарахованих сум,
адже згідно заяви Позивача
пропонується стягнути конкретні суми
виплати, правильність розміру яких не
досліджувалась та не перевірялась.

Вказаної правової позиції
дотримується і Вищий адміністративний
суд України, що викладено в ухвалі від 12
лютого 2014 року по справі № К/800/598/14.

Виходячи з викладеного, колегія суддів
погоджується з висновками суду першої
інстанції про відсутність будь-яких
законних підстав для задоволення даної
заяви.

Приймаючи рішення по суті заявлених
апеляційних вимог, колегія суддів
також приймає до уваги й те, що
відповідно до інформаційного листа
Вищого Адміністративного Суду Україна
від 13 червня 2013 року за вх. № 1483/12/13-12 та
до постанови Верховного Суду України
від 28 жовтня 2008 року, а саме, що згідно
ст.ст.21,105, 162 КАС України,
адміністративні суди повинні
визнавати дії відповідачів - органів,
які здійснюють нарахування та виплати
соціальних виплат пенсій категорії
громадян, протиправними у випадку
порушення закону та зобов'язувати
здійснювати нарахування і виплату
належних сум відповідно до закону, а не
ухвалювати рішення про стягнення
конкретних сум. Таке правило підлягає
застосуванню і під час вирішення
питання про зміну чи встановлення
способу і порядку виконання судового
рішення.

Аналізуючи викладене, суд апеляційної
інстанції дійшов висновку, що судом
першої інстанції було повно
встановлені обставини справи та надана
правильна юридична оцінка, у зв'язку з
чим підстави для задоволення
апеляційної скарги та скасування
ухвали суду відсутні.

Керуючись п.1 ч.1 ст. 198, ст.ст. 200, 205, 206 КАС
України, суд, -

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без
задоволення.

Ухвалу Жовтневого районного суду м.
Дніпропетровська від 23 серпня 2013 року -
залишити без змін.

Ухвала Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена до
Вищого адміністративного суду України,
в порядку та у строки, передбачені
статтею 212 КАС України.

Головуючий:
Л.М. Нагорна

Суддя:
В.В. Мельник

Суддя:
О.В. Юхименко