Справа № 826/4879/14
Суддя: Кобаль М.І.
Дата ухвалення: 2014-07-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 826/4879/14
Головуючий у 1-й інстанції: Качур І.А.,
Суддя-доповідач:
У Х В А Л А

Іменем України

09 липня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючого - судді
Кобаль М.І.,

суддів:
Бабенка К.А., Борисюк Л.П.

при секретарі
Пакіж О.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні матеріали апеляційних скарг
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Фідленс-Україна» та
Київської міжрегіональної митниці
Міндоходів на постанову Окружного
адміністративного суду міста Києва від
22 травня 2014 року у справі за
адміністративним позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Фідленс-Україна» до Київської
міжрегіональної митниці Міндоходів
про визнання дій протиправними та
зобов'язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю «Фідленс-Україна»
(далі - Позивач) звернулось до суду із
адміністративним позовом до Київської
міжрегіональної митниці Міндоходів
(далі - Відповідачі) у якому просило:

- визнати дії Київської
міжрегіональної митниці Міндоходів
неправомірними, щодо несвоєчасного
розгляду заяви ТОВ «ФІДЛЕНС-УКРАЇНА»
№1812/2013-1 від 18.12.2013р. року та в частині
відмови в підготовці висновку про
повернення надмірно зарахованих
коштів ТОВ «ФІДЛЕНС УКРАЇНА»;

- зобов'язати Київську міжрегіональну
митницю Міндоходів вчинити дії, а саме:
підготувати висновок про
повернення надмірно сплачених
грошових коштів у розмірі 42 154,90
грн;

- подати висновок про повернення
надмірно сплачених грошових коштів у
розмірі 42 154,90 грн. до Державного
Казначейства України на користь ТОВ
«ФІДЛЕНС УКРАЇНА» (код ЕДРПОУ
36426518) розрахунковий рахунок
№7 «Райффайзен Банк Аваль», МФО
351005.

Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
22 травня 2014 року вимоги
адміністративного позову задоволено
частково.

Не погоджуючись із прийнятим судовим
рішенням, сторони подали апеляційні
скарги, в яких просять частково
скасувати рішення суду першої
інстанції.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що
судом першої інстанції було порушено
норми матеріального та процесуального
права, що призвело до неправильного
вирішення справи.

Заслухавши представників сторін, що
прибули у судове засідання,
перевіривши матеріали справи, доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційні скарги слід
залишити без задоволення, а
оскаржувану постанову - без змін,
виходячи з наступного.

Згідно із ч. 1 п. 1 ст. 198, ст. 200 КАС
України, суд апеляційної інстанції
залишає скаргу без задоволення, а
постанову суду - без змін, якщо визнає,
що суд першої інстанції правильно
встановив обставини справи та ухвалив
судове рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права,
не може бути скасовано правильне по
суті рішення суду з одних лише
формальних міркувань.

Як встановлено судом першої
інстанції та підтверджується
матеріалами справи, 18.12.2013 року позивач
звернувся з заявою №1812/2013-1 до
Київської міжрегіональної митниці
Міндоходів з проханням повернути
надлишково перераховані кошти по
вантажно-митній декларації ІМ 40 ДТН
№100270000/2013/212701 від 20.11.2013 р. та
вантажно-митній декларації ІМ 40 ДТН
№100270000/2013/213859 від 06.12.11.2013 р. у сумі 42 154,90
грн. у зв'язку зі зменшенням ставки
ввізного мита з 10% до 2%.

До заяви позивачем було додано
копії вантажно-митних декларацій та
оригінал довідки про відсутність
заборгованості з податків, зборів,
платежів, що контролюється органами
доходів і зборів ДПІ у Солом'янському
районі Головного управління
Міндоходів у м. Києві № 16967/10/26-58-11-04-12
від 16.12.2013 р.

Листом №141/4-11/10331 від 30.12.2013 року
позивачу було відмовлено в поверненні
коштів на підставі п.43.1 ст. 43
Податкового кодексу України.

Приймаючи рішення про часткове
задоволення вимог адміністративного
позову, суд першої інстанції виходив з
того, що дії відповідача щодо відмови в
підготовці висновку про повернення
надмірно зарахованих коштів ТОВ
«ФІДЛЕНС УКРАЇНА» є протиправними.

Колегія суддів апеляційної інстанції
погоджується з таким висновком суду
першої інстанції, оскільки він знайшов
своє підтвердження під час
апеляційного розгляду справи.

Як встановлено судом першої
інстанції та підтверджується
матеріалами справи, 18.12.2013 року позивач
звернувся з заявою №1812/2013-1 до
Київської міжрегіональної митниці
Міндоходів з проханням повернути
надлишково перераховані кошти.

Довідка про відсутність
заборгованості № 16967/10/26-58-11-04-12 від
16.12.2013р., видана ДПІ у Солом'янському
районі Головного управління
Міндоходів у м. Києві, діяла до 26.12.2013
року.

Разом з тим, відповідно до листа ДПІ у
Солом'янському районі Головного
управління Міндоходів у м. Києві
№5696/10/26-58-25-01-12 від 27.03.2014 року, згідно з
Журналом видачі довідок про
відсутність заборгованості перед
бюджетом, довідку про відсутність
заборгованості № 16967/10/26-58-11-04-12 від
16.12.2013 року позивач отримав 18.12.2013 року.

Під час розгляду справи, судом першої
інстанції було встановлено, що саме
18.12.2013 р. позивачем було подано
відповідачу заяву про повернення
коштів.

Суд апеляційної інстанції звертає
увагу, що розгляд зазначеної заяви
позивача про повернення коштів,
відповідач здійснив лише 30.12.2013 року та
відмовив в поверненні коштів на
підставі п.43.1 ст. 43 Податкового кодексу
України листом №141/4-11/10331 від 30.12.2013
року.

31.01.2014 року позивач повторно звернувся
до ДПІ у Солом'янському районі
Головного управління Міндоходів у м.
Києві за отриманням довідки про
відсутність заборгованості з
податків, зборів, платежів, що
контролюється органами доходів і
зборів.

Зазначену довідку, позивач отримав 06
лютого 2014 року за №2131/10/26-58-01-12 від 06.02.2014
р.

06.02.2014 р. позивач повторно звернувся до
відповідача з заявою №0602/2014-1 від 06.02.2014
року з проханням повернути надлишково
перераховані кошти, додавши при цьому
до листа оригінал довідки від 06.02.2014 р.
про відсутність заборгованості з
податків, зборів, платежів, що
контролюється органами доходів і
зборів ДПІ у Солом'янському райні
Головного управління Міндоходів у м.
Києві №2131/10/26-58-01-12.

21.02.2014 року відповідач листом
№2382/1/26-70-52-04 повторно відмовив позивачу
на тих же підставах з вимогою повторно
подати заяву та надати довідку.

Вирішуючи по суті існуючий спір, суд
першої інстанції виходив із того, що
пунктом 14.1.115. статті 14 Податкового
кодексу України визначено, що надміру
сплачені грошові зобов'язання це суми
коштів, які на певну дату зараховані до
відповідного бюджету понад нараховані
суми грошових зобов'язань, граничний
строк сплати яких настав на таку дату.

Стаття 43 пункту 43.5 Податкового Кодексу
України передбачає, що контролюючий
орган не пізніше ніж за 5 робочих днів
до закінчення 20-денного строку з дня
подання платником податку заяви готує
висновок про повернення відповідних
сум коштів із відповідного бюджету та
подає його до виконання відповідному
органові Державного казначейства
України.

Виходячи із змісту вказаної статті
передбачено що податковий орган
зобов'язаний підготувати висновок про
повернення сум коштів при наявності
заяви платника податку про повернення,
при наявності довідки про відсутність
податкового боргу.

Згідно з затвердженою формою довідки
про відсутність заборгованості з
податків, зборів, платежів, що
контролюються органами доходів і
зборів, довідка, як офіційний документ
органу державної податкової служби, є
дійсною протягом 10 календарних днів з
моменту її видачі та відображає стан
розрахунку платника податків з
бюджетом на дату видачі довідки.

У разі наявності у платника податків
податкового боргу, повернення
помилково та/або надміру сплаченої
суми грошового зобов'язання на
поточний рахунок такого платника
податків в установі банку або шляхом
повернення готівковими коштами за
чеком, у разі відсутності у платника
податків рахунку в банку, проводиться
лише після повного погашення такого
податкового боргу платником податків.

На підставі отриманого висновку орган
Державного казначейства України
протягом п'яти робочих днів здійснює
повернення помилково та/або надміру
сплачених грошових зобов'язань
платникам податків у порядку,
встановленому Державним казначейством
України.

Аналіз наведених положень дає
підстави для висновку, що дії
відповідача щодо відмови в підготовці
висновку про повернення надмірно
зарахованих коштів ТОВ «ФІДЛЕНС
УКРАЇНА» є протиправними.

Колегія суддів апеляційної інстанції
погоджує висновок суду першої
інстанції, що позовні вимоги про
зобов'язання відповідача підготувати
висновок про повернення
надмірно сплачених грошових
коштів у розмірі 42 154,90 грн. та
подати його до Державного Казначейства
України на користь ТОВ «ФІДЛЕНС
УКРАЇНА», задоволенню не підлягають,
з огляду про наступне.

Відповідно до чинного законодавства
України, завдання адміністративного
судочинства полягає не у забезпеченні
ефективності державного управління, а
в гарантуванні дотримання вимог права,
інакше було б порушено принцип
розподілу влади.

Принцип розподілу влади заперечує
надання адміністративному суду
адміністративно-дискреційних
повноважень - єдиним критерієм
здійснення правосуддя є право. Тому
завданням адміністративного
судочинства завжди є контроль
легальності. Перевірка доцільності
переступає компетенцію
адміністративного суду і виходить за
межі завдання адміністративного
судочинства.

Отже, колегія суддів апеляційної
інстанції вважає, що судом першої
інстанції було вірно встановлено
фактичні обставини справи, надано
належну оцінку дослідженим доказам,
прийнято законне та обґрунтоване
рішення у відповідності з вимогами
матеріального та процесуального права.

Обставини, викладені в апеляційних
скаргах, до уваги не приймаються,
оскільки є необґрунтованими та не є
підставами для скасування рішення суду
першої інстанції.

В зв'язку з цим колегія суддів вважає
необхідним апеляційні скарги залишити
без задоволення, а постанову окружного
суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212,
254 КАС України, Київський апеляційний
адміністративний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційні скарги Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Фідленс-Україна» та Київської
міжрегіональної митниці Міндоходів -
залишити без задоволення, а постанову
Окружного адміністративного суду
міста Києва від 22 травня 2014 року - без
змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції
набирає законної сили з моменту
проголошення.

Касаційну скаргу може бути подано
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили судовим рішенням суду
апеляційної інстанції, а в разі
складення в повному обсязі відповідно
до ст. 160 цього Кодексу - з дня складення
в повному обсязі.

Головуючий - суддя
М.І. Кобаль

судді:
К.А. Бабенко

Л.П. Борисюк

.

Головуючий суддя
Кобаль М.І.

Судді:
Бабенко К.А

Борисюк Л.П.