Справа № 810/6680/13-а
Суддя: Гром Л.М.
Дата ухвалення: 2014-07-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 810/6680/13-а
Головуючий у 1-й інстанції: Лисенко
Суддя-доповідач: Гром Л.М.
У Х В А Л А

Іменем України

09 липня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі:

Головуючого-судді - Гром Л.М.;

суддів - Вівдиченко
Т.Р.,

Міщука М.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
апеляційною скаргою Білоцерківської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Київській області на
постанову Київського окружного
адміністративного суду від 27 січня 2014
року у справі за адміністративним
позовом Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_3 до Білоцерківської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Київській області про скасування
вимоги,

в с т а н о в и в:

Постановою Київського окружного
адміністративного суду від 27 січня 2014
року позов задоволено, визнано
протиправною та скасовано вимогу
Білоцерківської об'єднаної державної
податкової інспекції ГУ Міндоходів у
Київській області від 19.11.2013 року № Ф-106.

Не погоджуючись з постановою суду
першої інстанції відповідач звернувся
до Київського апеляційного
адміністративного суду з апеляційною
скаргою, в якій просить ухвалене у
справі судове рішення скасувати та
постановити нове рішення, яким
відмовити в задоволенні позову
повністю, посилаючись на порушення
судом першої інстанції норм
матеріального права, що призвело до
неправильного вирішення справи.

У судове засідання сторони не
з'явилися, причини неявки сторін суду
невідомі, про розгляд справи були
повідомлені належним чином.

Відповідно до ч.4 ст.196 КАС України
неприбуття в судове засідання сторін
або інших осіб, які беруть участь у
справі, належним чином повідомлених
про дату, час і місце апеляційного
розгляду, не перешкоджає судовому
розгляду справи.

У зв'язку з неявкою в судове засідання
всіх осіб, які беруть участь в справі,
фіксування судового засідання за
допомогою звукозаписувального
технічного засобу, відповідно до ч.1
ст.41 КАС України, не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши за матеріалами справи
наведені у апеляційній скарзі доводи,
колегія суддів дійшла висновку, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
ОСОБА_3 є фізичною особою-підприємцем,
що зареєстрована виконавчим комітетом
Білоцерківської міської ради
Київської області 24.03.2004 року,
Свідоцтво серії НОМЕР_1.

У той же час, позивач є пенсіонером, що
підтверджується довідкою управління
Пенсійного фонду України у м. Біла
Церква від 26.11.2013 року № 5225/07.

У листопаді 2013 року на адресу позивача
надійшла вимога Білоцерківської
об'єднаної державної податкової
інспекції ГУ Міндоходів у Київській
області від 19.11.2013 року № Ф-106 про сплату
заборгованості зі сплати єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне у розмірі 6960,48 грн.

Вважаючи вищевказану вимогу
протиправною, позивач звернувся до
суду.

Приймаючи рішення про задоволення
позову, суд першої інстанції виходив з
наступних мотивів, з чим погоджується
колегія суддів.

Правові та організаційні засади
забезпечення збору та обліку єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, умови та
порядок його нарахування і сплати,
повноваження органу, що здійснює його
збір та ведення обліку визначено
Законом України «Про збір та облік
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування» від 8
липня 2010 року № 2464-VI (далі по тексту -
Закон України № 2464-VI).

Так, статтею 4 вищевказаного Закону
визначено, що платниками єдиного
внеску є, в тому числі: фізичні особи -
підприємці, зокрема ті, які
використовують працю інших осіб на
умовах трудового договору (контракту)
або на інших умовах, передбачених
законодавством про працю, чи за
цивільно-правовим договором, фізичні
особи - підприємці, в тому числі ті, які
обрали спрощену систему оподаткування,
та члени сімей цих осіб, які беруть
участь у провадженні ними
підприємницької діяльності.

Разом з тим, Законом України від 7 липня
2011 року № 3609-VI «Про внесення змін до
Податкового кодексу України та деяких
інших законодавчих актів України щодо
вдосконалення окремих норм
Податкового кодексу України», який
набрав чинності 6 серпня 2011 року, статтю
4 Закону України «Про збір та облік
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування»
доповнено частиною четвертою такого
змісту: «особи, зазначені у пункті 4
частини першої цієї статті, які обрали
спрощену систему оподаткування,
звільняються від сплати за себе
єдиного внеску, якщо вони є
пенсіонерами за віком або інвалідами
та отримують відповідно до закону
пенсію або соціальну допомогу. Такі
особи можуть бути платниками єдиного
внеску виключно за умови їх
добровільної участі у системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування».

З наведеної норми вбачається, що особа
може бути звільнена від сплати єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування у випадку, якщо
вона:

- перебуває на спрощеній системі
оподаткування;

- є пенсіонером за віком або інвалідом
та отримує відповідно до закону пенсію
або соціальну допомогу.

Статтею 1 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», пенсіонер - це особа, яка
відповідно до цього Закону отримує
пенсію, довічну пенсію, або члени її
сім'ї, які отримують пенсію в разі
смерті цієї особи у випадках,
передбачених цим Законом.

Згідно із частиною 1 статті 9 Закону
України № 1058-IV, відповідно до цього
Закону за рахунок коштів Пенсійного
фонду в солідарній системі
призначаються такі пенсійні виплати:

1) пенсія за віком;

2) пенсія по інвалідності внаслідок
загального захворювання (у тому числі
каліцтва, не пов'язаного з роботою,
інвалідності з дитинства);

3) пенсія у зв'язку з втратою
годувальника.

Умови призначення пенсії за віком
визначено статтею 26 Закону України №
1058-IV, згідно якої, особи мають право на
призначення пенсії за віком після
досягнення віку 60 років та наявності
страхового стажу не менше 15 років.

Щодо пенсії по інвалідності, то вона
призначається у разі настання
інвалідності, що спричинила повну або
часткову втрату працездатності
внаслідок загального захворювання (в
тому числі каліцтва, не пов'язаного з
роботою, інвалідності з дитинства) за
наявності страхового стажу,
передбаченого статтею 32 цього Закону
(частина 1 статті 30 Закону України №
1058-IV).

Разом з тим, відповідно до ч. 1 статті 55
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» № 796-ХІІ від 28.02.1991 р. (далі -
Закон № 796), особам, які працювали або
проживали на територіях
радіоактивного забруднення, пенсії
надаються із зменшенням пенсійного
віку, встановленого статтею 26 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування»
залежно від категорій осіб, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи, для встановлення пільг і
компенсацій.

Згідно пункту 4 ч. 1 ст. 14 Закону № 796 для
встановлення пільг і компенсацій
визначаються такі категорії осіб, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи: особи, які постійно
проживають або постійно працюють чи
постійно навчаються на території зони
посиленого радіоекологічного
контролю, за умови, що вони за станом на
1 січня 1993 року прожили або
відпрацювали чи постійно навчалися у
цій зоні не менше чотирьох років, -
категорія 4.

Як вбачається з матеріалів справи
фізична особа - підприємець ОСОБА_3
згідно посвідчення серії НОМЕР_2 є
громадянином, який постійно проживає
або працює на території зони
посиленого радіологічного контролю
(категорія 4).

Окрім того, позивачка отримує пенсію за
віком, як потерпіла внаслідок аварії на
ЧАЕС при повному стажі, що
підтверджується довідкою управління
Пенсійного фонду України у м. Біла
Церква від 26.11.2013 року № 5225/07.

Враховуючи вищевказане, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції, що на позивача як на
пенсіонера в розумінні норм Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування»,
поширюються положення частини 4 ст.4
Закону України «Про збір та облік
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування».

Крім того, на неправомірність
нарахування позивачу недоїмки зі
сплати єдиного внеску свідчить також
норми Закону України від 05.11.1991 р. №
1788-XII «Про пенсійне забезпечення».

Так, у статті 2 визначені види
державних пенсій: а) трудові пенсії: за
віком; по інвалідності; в разі втрати
годувальника; за вислугу років; б)
соціальні пенсії (пункт «б» статті 2
втратив чинність у частині призначення
соціальних пенсій згідно із Законом
України від 31.05.2005 року № 2603-IV).

Отже, як вбачається із системного
аналізу законодавства України у сфері
пенсійного забезпечення є чотири
різновиди трудових пенсій, в тому числі
і пенсія за віком, яка і включає в себе
пенсію за віком на пільгових умовах.

З огляду на те, що з серпня 2011 року такі
пенсіонери за віком можуть бути
платниками єдиного соціального внеску
лише виключно на добровільних засадах,
колегія суддів вважає, що вимога
відповідача про сплату боргу є
незаконною та підлягає скасуванню.

Аналогічна правова позиція викладена в
ухвалах Вищого адміністративного суду
України від 04.04.2013 року у справі №
К/800/8411/13 та від 05.06.2013 року у справі №
К/800/19819/13.

Доводи апелянта спростовуються
вищенаведеним, матеріалами справи та
не відповідають вимогам чинного
законодавства, а отже, не підлягають
задоволенню.

Отже, судова колегія визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Таким чином, враховуючи відповідні
правові норми та встановлені
обставини, суд апеляційної інстанції
дійшов висновку про застосування
статті 200 КАС України.

Керуючись статтями 195, 196, 200, 205, 206 КАС
України, суд,

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу Білоцерківської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Київській області -
залишити без задоволення.

Постанову Київського окружного
адміністративного суду від 27 січня 2014
року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України в
порядок і строки, визначені ст.212 КАС
України.

Головуючий:

Судді:

Головуючий суддя
Гром Л.М.

Судді:
Вівдиченко Т.Р.

Міщук М.С.