Справа № 2а-2152/12/1370
Суддя: Степашко О.І.
Дата ухвалення: 2014-06-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"05" червня 2014 р. м. Київ
К/9991/62034/12

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

Головуючого
Степашка О.І.

Суддів
Островича С.Е.

Федорова М.О.

за участю:

секретаря
Мосійчук І.М.

представника позивача
Сивика А.П.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні касаційну скаргу Товариства
з обмеженою відповідальністю
Телерадіокомпанія «Західтелесервіс»

на постанову Львівського апеляційного
адміністративного суду від 19.09.2012

у справі №2а-2152/12/1370

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю Телерадіокомпанія
«Західтелесервіс»

до Державної податкової інспекції
у Личаківському районі м. Львова

про визнання протиправним та
скасування податкового
повідомлення-рішення

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю Телерадіокомпанія
«Західтелесервіс» (далі по тексту -
позивач, ТОВ Телерадіокомпанія
«Західтелесервіс») звернулося до суду
з позовом до Державної податкової
інспекції у Личаківському районі м.
Львова (далі по тексту - відповідач, ДПІ
у Личаківському районі м. Львова) про
визнання необґрунтованими та такими,
що не відповідають вимогам чинного
законодавства висновків ДПІ у
Личаківському районі м. Львова,
зазначені в акті перевірки від 16.09.2011
№563/23-2/30993897, визнання протиправним та
скасування податкового
повідомлення-рішення від 05.11.2011
№/23194.

Постановою Львівського окружного
адміністративного суду від 10.04.2012 позов
задоволено.

Постановою Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 19.09.2012 рішення суду першої
інстанції скасовано та прийнято нове
рішення, яким відмовлено у задоволенні
позову.

В касаційній скарзі позивач просить
скасувати рішення суду апеляційної
інстанції та залишити в силі рішення
суду першої інстанції, посилаючись на
порушення судами норм матеріального та
процесуального права.

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України вважає,
що касаційна скарга підлягає
задоволенню з таких підстав.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що згідно акту перевірки
встановлено порушення позивачем пп.
7.4.1, пп. 7.4.5 п. 7.4, пп. 7.5.1 п. 7.5 ст. 7 Закону
України «Про податок на додану
вартість», в результаті чого до складу
податкового кредиту зайво включено
суму ПДВ по взаєморозрахунках з ПП
«Галич-Тур» всього на суму 52920,00 грн.;
порушення ст. ст. 203, 215, 216 ЦК України, п.
198.1, 198.3 ПК України, в результаті чого
завищено податковий кредит всього на
суму 31920,00 грн. по контрагенту ПП
«МКМ-Сервіс». В акті перевірки висновки
про порушення ТОВ Телерадіокомпанія
«Західтелесервіс» податкового
законодавства зроблено на підставі
того, що ПП «Галич-Тур» та ПП
«МКМ-Сервіс» неспроможні займатись
фактично господарською діяльністю у
зв'язку з відсутністю основних фондів,
виробничих потужностей, трудових
ресурсів, транспортних засобів. В акті
перевірки надано висновки про
нікчемність угод з посиланням на п. 1,2
ст. 215, ст. ст. 203, 216, 228 Цивільного кодексу
України, вплив на які мали господарські
операції з ПП «Галич-Тур» та ПП
«МКМ-Сервіс».

Відмовляючи в задоволені позову та
скасовуючи рішення суду першої
інстанції, суд апеляційної інстанції
виходив з того, що документація на
підтвердження фактичного переміщення
товару по взаємовідносинам між
позивачем та його контрагентом,
позивачем суду не надана. Зокрема,
суду не надано товарно-транспортні
накладні, подорожні листи або ж інші
документи, які б підтверджували шлях
прямування вантажу від пункту його
відправлення до пункту його
призначення, конкретизацію видів
товару, який перевозився, відстань
перевезення товару, кількість
кілометрів, обсяг використаного
пального тощо. Товарно-транспортна
накладна належить до первинної
транспортної документації,
застосування якої для всіх суб'єктів
господарської діяльності незалежно
від форм власності є обов'язковим.
Відсутність товарно-транспортних
накладних може бути свідченням
відсутності факту перевезення товару,
що, у свою чергу, може вказувати на
фіктивність відповідної господарської
операції.

Згідно з п. 1.6, п. 1.7 ст. 1 Закону України
«Про податок на додану вартість»
податковий кредит - це сума, на яку
платник податку має право зменшити
податкове зобов'язання звітного
періоду, визначена згідно з цим
законом, а податкове зобов'язання - це
загальна сума податку, одержана
(нарахована) платником податку у
звітному (податковому) періоді, що
визначена згідно з цим законом.

Згідно з пп. 7.4.1 п. 7.4 ст. 7 Закону України
«Про податок на додану вартість»,
податковий кредит звітного періоду
складається із сум податків,
нарахованих (сплачених) платником
податку за ставкою, встановленою п. 6.1
ст. 6 та ст. 81 цього Закону, протягом
такого звітного періоду у зв'язку з:
придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку; придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій в
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання у виробництві
або поставці товарів (послуг) для
оподатковуваних операцій у межах
господарської діяльності платника
податку.

Відповідно до пп. 7.4.4 п. 7.4 ст. 7 Закону
України «Про податок на додану
вартість» якщо платник податку
придбаває (виготовляє) матеріальні та
нематеріальні активи (послуги), які не
призначаються для їх використання в
господарській діяльності такого
платника, то сума податку, сплаченого у
зв'язку з таким придбанням
(виготовленням), не включається до
складу податкового кредиту.

Приписами пп. 7.4.5 п. 7.4 ст. 7 Закону
України «Про податок на додану
вартість» встановлено, що до складу
податкового кредиту підлягають
включенню суми сплаченого
(нарахованого) податку, що підтверджені
податковими накладними чи митними
деклараціями. Не дозволяється
включення до податкового кредиту
будь-яких витрат по сплаті податку, що
не підтверджені податковими
накладними.

Відповідно до пп. 7.5.1 п. 7.5 ст. 7 Закону
України «Про податок на додану
вартість» датою виникнення права
платника податку на податковий кредит
вважається дата здійснення першої з
подій: або дата списання коштів з
банківського рахунку платника податку
в оплату товарів (робіт, послуг), дата
виписки відповідного рахунку
(товарного чека) - в разі розрахунків з
використанням кредитних дебетових
карток або комерційних чеків; або дата
отримання податкової накладної, що
засвідчує факт придбання платником
податку товарів (робіт, послуг).

Як свідчать матеріали справи, 01.10.2009 між
ТОВ Телерадіокомпанія
«Західтелесервіс» (Замовник) та ПП
«Галич-Тур» (Виконавець) було укладено
договір №03 на поставку обладнання для
ефірно-кабельної мережі
багатоканального цифрового мовлення,
згідно з яким замовник доручає, а
виконавець приймає на себе поставку
обладнання для ефірно-кабельної мережі
багатоканального цифрового мовлення
ТОВ Телерадіокомпанія
«Західтелесервіс». Згідно з додатком
№1 до даного договору предметом
поставки було обладнання
ефірно-кабельної мережі
багатоканального цифрового мовлення:
динамічний перетворювач частоти
широкополосний вартістю 86400,00 грн. за 1
шт., релейна станція РС-4 вартістю 29400,00
грн. за 4 шт., системи безперебійного
живлення вартістю 23760,00 грн. за 3 шт.,
антена релейна 0,09 м. вартістю 7200,00 грн.
за 4 шт., антена передавальна секторна
АСГ 180 вартістю 6720,00 грн. за 2 шт..

Про реалізацію даного обладнання, на
думку суду першої інстанції, свідчать
видаткові накладні від 30.10.2009 №РН-10-3040
на суму 42240,00 грн., від 16.11.2009 №РН-11-1608 на
суму 86400,00 грн., від 30.11.2009 №РН-11-3038 на
суму 29400,00 грн., від 10.12.2009 №РН-12-1003 на
суму 88200,00 грн., від 30.12.2009 №РН-12-3032 на
суму 71280,00 грн. та на відповідні їм суми
поставки податкові накладні, що
підтверджується реєстром отриманих
накладних.

Крім цього 04.01.2011 між ТОВ
Телерадіокомпанія «Західтелесервіс»
(Покупець) та ПП «МКМ-Сервіс»
(Продавець) було укладено договір
№0401/11, згідно з яким продавець
зобов'язується продати, а покупець
належним чином прийняти і оплатити
товар в асортименті, кількості та за
ціною, вказаними в накладних
документах. Згідно з додатком №1 до
цього договору предметом продажу в
січні та лютому 2011 року був DТV сервер
Сгурtоп С0D881МS в кількості 2 штуки
вартістю 95700.00 грн. та в лютому 2011 року,
всього сума поставки (в т.ч. ПДВ) 191400,00
грн.

Про реалізацію даного товару, на думку
суду першої інстанції, свідчать
видаткові накладні №РН-1-24003 від 24.01.2011
на суму 95700,00 грн. та від 24.02.2011 №РН-2-21007
на суму 95700,00 грн., та на відповідну їм
суму продажу податкові накладні від
24.01.2011 та від 21.02.2011.

Підтвердження отримання позивачем
товарно-матеріальних цінностей, які
постачалися ПП «Галич-Тур» та ПП
«МКМ-Сервіс» товарно-транспортними
накладними, не є визначальною умовою
для отримання права на податковий
кредит, оскільки, законодавчі норми не
ставлять в залежність відсутність
транспортних документів на
перевезення вантажу (товару) з
наслідками формування бази
оподаткування податком на додану
вартість. Відповідно до ст. 1 Закону
України «Про бухгалтерський облік та
фінансову звітність в Україні» N 996-XIV
від 16.07.1999 (в редакції, чинній на час
виникнення спірних правовідносин)
первинний документ - це документ, який
містить відомості про господарську
операцію та підтверджує її здійснення.
Таким чином, товарно-транспортна
накладна не може бути первинним
документом, який підтверджує
здійснення господарської операції з
поставки товарів, та відповідно
набуття права власності на нього,
оскільки не відображає відомості про
господарську операцію з поставки
товару, а відображає відомості про
господарську операцію перевезення. А
тому, безпідставним є твердження суду
апеляційної інстанції про те, що
внаслідок відсутності
товарно-транспортних накладних
господарські операції з поставки
товарно-матеріальних цінностей не мали
місце (не здійснювалися).

Наявні в матеріалах справи видаткові й
податкові накладні, розрахункові
(платіжні) документи, в силу Закону
України «Про бухгалтерський облік та
фінансову звітність в Україні» N996-XIV
від 16.07.1999 (в редакції, чинній на час
існування спірних правовідносин) та
Положення N168/704 (в редакції, чинній на
час виникнення спірних правовідносин),
є первинними документами, та мають всі
необхідні встановлені законом
обов'язкові реквізити. Докази того, що
вказані накладні, розрахункові
(платіжні) документи не мають юридичної
сили або визнані в установленому
порядку недійсними - відсутні. Відтак,
віднесення позивачем до складу
податкового кредиту сум ПДВ, сплачених
в ціні за товарно-матеріальні цінності,
передані за видатковими накладними,
відповідає вимогам пп. 7.4.5 п. 7.4 ст. 7
Закону України «Про податок на додану
вартість».

Актом перевірки та судом апеляційної
інстанції не встановлено жодного
фактичного порушення позивачем вимог
законодавства, яким регламентується
порядок формування податкового
кредиту, яке б позбавляло позивача
права на формування податкового
кредиту.

Враховуючи викладене, Вищий
адміністративний суд України вважає,
що суд першої інстанції дійшов
правильного висновку про
обґрунтованість позовних вимог.

Оскільки, апеляційний суд під час
розгляду справи неправильно
застосував норми матеріального права,
що призвело до ухвалення незаконного
судового рішення, а суд першої
інстанції вирішив спір з додержанням
норм матеріального та процесуального
права, то зазначена обставина
відповідно до ч. 1 ст. 226 Кодексу
адміністративного судочинства України
є підставою для скасування постанови
апеляційного суду, та залишення в силі
постанови суду першої інстанції.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 221, 223, 226, 230 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю
Телерадіокомпанія «Західтелесервіс»
задовольнити.

Постанову Львівського апеляційного
адміністративного суду від 19.09.2012
скасувати та залишити в силі постанову
Львівського окружного
адміністративного суду від 10.04.2012.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути переглянута
Верховним Судом України у випадках,
встановлених Кодексом
адміністративного судочинства
України.

Головуючий(підпис)О.І. Степашко
Судді(підпис)С.Е. Острович (підпис)М.О.
Федоров