Справа № 808/2843/14
Суддя: Максименко Лілія Яковлівна
Дата ухвалення: 2014-06-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2014 року ( 14 год. 35 хв.)Справа №
808/2843/14 м.Запоріжжя

Запорізький окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді - Максименко Л.Я.,

за участю секретаря судового засідання
- Приймака Є.О.,

та представників

від позивача: Русінова Т.Ю., довіреність
№ 01 від 02.01.2014

від відповідача: Крючек К.В.,
довіреність № 4/10 від 27.06.2013

розглянув у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу

за позовною заявою: Публічного
акціонерного товариства
«Електрометалургійний завод
«Дніпроспецсталь» ім. А.М. Кузьміна», м.
Запоріжжя

до відповідача: Спеціалізованої
державної податкової інспекції з
обслуговування великих платників у м.
Запоріжжі Міжрегіонального Головного
управління Міндоходів, м. Запоріжжя

про: визнання протиправним та
скасування податкового
повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство
«Електрометалургійний завод
«Дніпроспецсталь» ім. А.М. Кузьміна»
(далі - позивач) звернулось із
адміністративним позовом до
Спеціалізованої державної податкової
інспекції з обслуговування великих
платників у м. Запоріжжі
Міжрегіонального Головного управління
Міндоходів (далі - відповідач), в якому
позивач просить суд визнати
протиправним та скасувати податкове
повідомлення-рішення від 24.04.2014 №
.

В обґрунтування позову товариство
посилається на порушення відповідачем
вимог п. 3, 4, 6 Порядку оформлення
результатів документальних перевірок
з питань дотримання податкового,
валютного та іншого законодавства,
оскільки за взаємовідносинами
позивача з ТОВ «Аріона-Торг»
податковий орган не навів
систематизований опис виявлених
порушень з обґрунтуванням висновків
первинними документами, які б
підтверджували такі порушення,
обмежившись лише посиланням на
попередній акт перевірки та навівши
мотиви зменшення сум бюджетного
відшкодування за господарськими
операціями саме з цим постачальником
тільки у відповіді від 22.04.2014 №
2515/10/28-04-46-20. Щодо змісту виявленого
контролюючим органом порушення
зазначає, що укладений між ПАТ
«Дніпроспецсталь» та ТОВ «Аріона-Торг»
договір поставки був виконаний у
повному обсязі, придбаний газ
оплачений, про що податковому органу
надано весь пакет первинних
бухгалтерських документів. Вказує, що
податковий орган встановив факти
відображення у бухгалтерському та
податковому обліку позивача
господарських операцій з ТОВ
«Аріона-Торг» та використання у
власній господарській діяльності
придбаного природного газу. В свою
чергу висновки податкового органу про
не підтвердження реального характеру
угоди ґрунтуються лише на висновках
акту перевірки контрагента позивача
ТОВ «Аріона-Торг», що суперечить
положенням податкового законодавства.
З огляду на викладене вважає, що актом
перевірки не встановлено жодного
порушення норм податкового
законодавства, яке б позбавляло
позивача права на формування
податкового кредиту за господарськими
операціями з постачання товару, права
на заявлення до відшкодування
від'ємного значення з ПДВ по операціям
з ТОВ «Аріона-Торг».

В судовому засіданні представник
позивача підтримав вимоги з підстав,
викладених вище, наполягає на
задоволенні позову.

Відповідач адміністративний позов не
визнав, у письмових запереченнях від
06.06.2014 вих. № 3792/10-014 посилається на те,
що перевіркою правомірності
визначення податкових зобов'язань та
податкового кредиту, розрахунків з
бюджетом та показників, відображених у
декларації за січень 2014 року
встановлено, що ПАТ «Дніпроспецсталь»
до податкового кредиту включено
операцію з постачання природного газу
від ТОВ «Аріона-Торг» на загальну суму
ПДВ 172 397,04 грн. по якій не
підтверджується постачання. Вказує, що
контрагент позивача має «9» стан -
направлено повідомлення про
відсутність за місцезнаходженням,
кількість працюючих 1 особа, товариство
не надало підтверджуючих документів
щодо виникнення податкових зобов'язань
тощо. На підставі акту перевірки ДПІ у
Десятинському районі м. Києва від 18.02.2014
№ 100/26-52-22-05/38213308 про неможливість
проведення зустрічної звірки ТОВ
«Аріона-Торг» зроблено висновок що
фінансово-господарська діяльність
товариства здійснюється поза межами
правового поля, що у свою чергу
свідчить про не набуття належним чином
цивільної праводієздатності ТОВ
«Аріона-Торг», фінансово-господарські
відносини товариства з
контрагентами-покупцями є фіктивними
правочинами та такими, що вчинені без
наміру створення правових наслідків,
які обумовлювались цими правочинами.
На підставі викладеного, вважає
висновки податкового органу щодо не
підтвердження реального характеру
угоди між позивачем та його
контрагентом - ТОВ «Аріона-Торг»
правомірними, прийняте на підставі
акту перевірки оскаржуване податкове
повідомлення-рішення - законним, а тому
просить у задоволенні позову
відмовити.

Під час розгляду справи по суті
представник відповідача підтримав
заперечення з підстав викладених вище.

В судовому засіданні 25.06.2014 оголошено
вступну та резолютивну частини
постанови.

Розглянувши матеріали справи, суд
встановив:

ПАТ «Електрометалургійний завод
«Дніпроспецсталь» ім. А.М. Кузьміна»
зареєстроване розпорядженням
виконавчого комітету Запорізької
міської Ради народних депутатів 15.04.1994
за № 505-р, перереєстроване
розпорядженням виконкому Запорізької
міської ради народних депутатів 31.01.1996
за № 45-р зі змінами та доповненнями,
зареєстрованими у відділі реєстрації
та єдиного реєстру Запорізької міської
ради 12.04.2000 за № 0010619.

На підставі п.п. 78.1.8 п. 78.1 ст. 78 ПК
України, постанови КМУ від 27.12.2010
№ 1238 «Про затвердження переліку
достатніх підстав, які надають
податковим органам право на проведення
документальної позапланової виїзної
перевірки платника податку на додану
вартість для визначення достовірності
нарахування бюджетного відшкодування
такого податку» відповідно до п. 200.11 ст.
200 ПК України СДПІ з обслуговування
великих платників у м. Запоріжжі
Міжрегіонального головного управління
Міндоходів проведено документальну
позапланову виїзну перевірку
правомірності нарахування ПАТ
«Електрометалургійний завод
«Дніпроспецсталь» ім. А.М. Кузьміна»
від'ємного значення різниці між сумою
податкового зобов'язання та сумою
податкового кредиту за січень 2014 року у
сумі 29 562 006 грн. та бюджетного
відшкодування податку на додану
вартість на рахунок платника податку у
банку за січень 2014 року у сумі 20 330 044
грн., відображених у податковій
декларації з ПДВ, поданій за
відповідний звітний (податковий)
період (вх. № від 19.02.2014) та
уточнюючого розрахунку податкових
зобов'язань з податку на додану
вартість у зв'язку із виправленням
самостійно виявлених помилок за
відповідний період (вх. № від
04.03.2014), про що складено акт від 15.04.2014 №
138/28-04-46-20/00185636.

Перевіркою встановлено порушення
позивачем вимог п. п. 14.1.181, п. 198.6 ст. 198,
п. 200.1, п. 200.3, п. 200.4 ст. 200, п.п. 201.10 ст. 201 ПК
України, п. 1.1 розділу ІV «Порядку
ведення реєстру виданих та отриманих
податкових накладних», затвердженого
наказом Міністерства фінансів України
від 17.12.2012 № 1340, зареєстрованого в
Мінюсті України 01.02.2013 за № 201/22773, а саме
ПАТ «Електрометалургійний завод
«Дніпроспецсталь» ім. А.М. Кузьміна»
завищено суму бюджетного
відшкодування за січень 2014 року на
загальну суму ПДВ - 172 397 грн.

17.04.2014 ПАТ «Електрометалургійний завод
«Дніпроспецсталь» ім. А.М. Кузьміна»
подані заперечення на акт перевірки
від 15.04.2014 № 138/28-04-46-20/00185636, які листом
СДПІ з обслуговування великих
платників у м. Запоріжжі
Міжрегіонального головного управління
Міндоходів від 22.04.2014 вих. № 2515/10/28-04-46-20
не прийняті до уваги та залишені без
задоволення.

24.04.2014 СДПІ з обслуговування
великих платників у м. Запоріжжі
Міжрегіонального головного управління
Міндоходів, на підставі акту перевірки
від 15.04.2014 № 138/28-04-46-20/00185636, прийняте
податкове повідомлення-рішення
№ про зменшення Публічному
акціонерному товариству
«Електрометалургійний завод
«Дніпроспецсталь» ім. А.М. Кузьміна»
суми бюджетного відшкодування за
січень 2014 року на суму 172 397 грн. та
нарахування штрафних (фінансових)
санкцій в розмірі 86 198,50 грн.

Не погоджуючись із податковим
повідомленням-рішенням від 24.04.2014
№ , ПАТ
«Електрометалургійний завод
«Дніпроспецсталь» ім. А.М. Кузьміна»
звернулось до суду.

Вислухавши пояснення представників
сторін, дослідивши обставини справи та
перевіривши їх доказами, суд приходить
до наступних висновків.

Відповідно до підпункту 14.1.181 пункту 14.1
статті 1 розділу І Податкового кодексу
України (далі - ПК України), податковий
кредит - сума, на яку платник податку на
додану вартість має право зменшити
податкове зобов'язання звітного
(податкового) періоду, визначена згідно
з розділом V Кодексу.

Згідно з пунктом 198.3 статті 198 розділу V
ПК України, податковий кредит звітного
періоду визначається, виходячи з
договірної (контрактної) вартості
товарів/послуг, але не вище рівня
звичайних цін, визначених відповідно
до статті 39 цього Кодексу, та
складається з сум податків,
нарахованих (сплачених) платником
податку за ставкою, встановленою
пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу,
протягом такого звітного періоду у
зв'язку з:

- придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку;

- придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

При цьому, датою виникнення права
платника податку на формування
податкового кредиту відповідно до
пункту 198.2 статті 198 розділу V Кодексу
вважається дата тієї події, що
відбулася раніше:

- дата списання коштів з
банківського рахунка платника податку
на оплату товарів/послуг;

- дата отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною.

Платник податків не має права
відносити до податкового кредиту суми
податку, сплачені (нараховані) у зв'язку
з придбанням товарів/послуг, не
підтверджені податковими накладними
(або підтверджені податковими
накладними, оформленими з порушенням
вимог статті 201 цього Кодексу) чи не
підтверджені митними деклараціями,
іншими документами, передбаченими
пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу
(пункт 198.6 статті 198 розділу V Кодексу).

У разі, коли на момент перевірки
платника податку органом державної
податкової служби суми податку,
попередньо включені до складу
податкового кредиту, залишаються не
підтвердженими зазначеним цим
підпунктом документами, платник
податку несе відповідальність
відповідно до цього Кодексу (абзац
другий пункту 198.6 статті 198 розділу V
Кодексу).

Отже, аналіз вищевказаних норм
податкового законодавства свідчить
про те, що право платника податку на
податковий кредит виникає в періоді, в
я кому відбулося придбання товарів
(робіт/послуг) або зроблена попередня
оплата, але це право повинно бути
підтверджене належним чином
оформленою податковою накладною.

Згідно з пунктом 44.1 статті 44
Податкового кодексу України для цілей
оподаткування платники податків
зобов'язані вести облік доходів, витрат
та інших показників, пов'язаних з
визначенням об'єктів оподаткування
та/або податкових зобов'язань, на
підставі первинних документів,
регістрів бухгалтерського обліку,
фінансової звітності, інших
документів, пов'язаних з обчисленням і
сплатою податків і зборів, ведення яких
передбачено законодавством. Платникам
податків забороняється формування
показників податкової звітності,
митних декларацій на підставі даних, не
підтверджених документами, що
визначені абзацом першим цього пункту.

Статтею 3 Закону України № 996-ІV від
16.07.1999 «Про бухгалтерський облік та
фінансову звітність в Україні» (зі
змінами та доповненнями) (далі - Закон №
996-ІV) передбачено, що бухгалтерський
облік є обов'язковим видом обліку, який
ведеться підприємством. Фінансова,
податкова, статистична та інші види
звітності, що використовують грошовий
вимірник, ґрунтуються на даних
бухгалтерського обліку.

Відповідно до ч.1 ст. 9 Закону № 996-ІV,
підставою для бухгалтерського обліку
господарських операцій є первинні
документи, які фіксують факти
здійснення господарських операцій.
Первинні документи повинні бути
складені під час здійснення
господарської операції, а якщо це
неможливо - безпосередньо після її
закінчення.

Статтею 1 Закону № 996-ХІV визначено, що
первинний документ - це документ, який
містить відомості про господарську
операцію та підтверджує її здійснення.

Необхідність підтвердження
господарських операцій первинними
документами визначена також п.п.1.2 п.1,
п.п.2.1 п.2 Положення про документальне
забезпечення записів у
бухгалтерському обліку, затвердженого
наказом Міністерства фінансів України
від 24.05.1995 № 88 і зареєстрованого в
Міністерстві юстиції України від 05.06.1995
за № 168/704 (далі - Положення),
первинні документи - це письмові
свідоцтва, що фіксують та
підтверджують господарські операції,
включаючи розпорядження та дозволи
адміністрації на їх проведення.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 вказаного Закону
та п.2.4 Положення, первинні документи
можуть бути складені на паперових або
машинних носіях та повинні мати такі
обов'язкові реквізити: назву документа
(форми); дату і місце складання; назву
підприємства, від імені якого складено
документ; зміст та обсяг господарської
операції, одиницю виміру господарської
операції; посади осіб, відповідальних
за здійснення господарської операції і
правильність її оформлення; особистий
підпис або інші дані, що дають змогу
ідентифікувати особу, яка брала участь
у здійсненні господарської операції.

Згідно з п.2.15 та п.2.16 вищевказаного
Положення забороняється приймати до
виконання первинні документи на
операції, що суперечать законодавчим
та нормативним актам.

Таким чином, для надання юридичної сили
і доказовості, первинні документи
повинні бути складені відповідно до
вимог чинного законодавства та не
порушувати публічний порядок.

Крім того, будь-які документи (у тому
числі договори, накладні, рахунки тощо)
мають силу первинних документів лише в
разі фактичного здійснення
господарської операції.

Якщо ж фактичного здійснення
господарської операції не було,
відповідні документи не можуть
вважатися первинними документами для
цілей ведення податкового обліку
навіть за наявності всіх формальних
реквізитів таких документів, що
передбачені чинним законодавством.

З урахуванням викладеного, для
підтвердження даних податкового
обліку можуть братися до уваги лише ті
первинні документи, які складені в разі
фактичного здійснення господарської
операції.

Згідно зі статтею 1 Закону України від
16.07.1999 № 996-ХІV «Про бухгалтерський
облік та фінансову звітність в
Україні» господарською операцією є дія
або подія, яка викликає зміни в
структурі активів та зобов'язань,
власному капіталі підприємства.

Таким чином, визначальною ознакою
господарської операції є те, що вона
повинна спричиняти реальні зміни
майнового стану платника податків.

Судом встановлено, що 01.12.2013 між ПАТ
«Електрометалургійний завод
«Дніпроспецсталь» ім. А.М. Кузьміна»
(покупець) та ТОВ «Аріона-Торг»
(продавець) укладено договір
купівлі-продажу природного газу №
А/13-69/11130904, відповідно до умов якого
продавець зобов'язується передати
покупцю природний газ, а покупець
зобов'язується прийняти та оплатити
газ на умовах даного договору.

Пунктом 2.1 договору визначено, що
продавець зобов'язується передати з
01.12.2013 по 31.12.2013, а покупець оплатити та
прийняти природний газ у грудні 2013
року. До сплати за 1000куб.м. природного
газу - 3 511,51 грн., крім того ПДВ 20%, що
складає 7 02,30 грн., а всього - 4 213,81
грн.

Приймання-передача газу, переданого
продавцем покупцеві у відповідному
місяці оформлюється щомісячними
актами приймання-передачі природного
газу (п. 3.4 договору).

На виконання умов договору, 13.12.2013
сторонами за участю ПАТ «Запоріжгаз»
складено акт приймання-передачі
природного газу у грудні 2013 року в
обсязі 245,474 тис.м.куб.

Розрахунки між сторонами проведені
шляхом зарахування однорідних
зустрічних вимог, про що складено угоду
від 31.12.2013 відповідно до договору №
У/10-04/05130903 від 31.12.2013 про переведення
боргу.

Рух отриманого газу та коштів
підтверджується відомістю руху форми
10МВ-2-2.

Суд зазначає, що оглянуті первинні
документи містять назву документа
(форми); дату і місце складання; назву
підприємства, від імені якого складено
документ; зміст та обсяг господарської
операції, одиницю виміру господарської
операції; особистий підпис особи, яка
брала участь у здійсненні
господарської операції; первинні
документи виписані реально існуючими
на час вчинення угоди суб'єктами права.

Тобто, надані первинні бухгалтерські
документи по формі та за змістом
відповідають вимогам Закону України
«Про бухгалтерський облік та фінансову
звітність» та Положенню про
документальне забезпечення записів у
бухгалтерському обліку.

За таких обставин, суд доходить
висновку, що оглянуті документи не
мають дефектів форми, змісту або
походження, котрі в силу ст. 9 Закону
України «Про бухгалтерський облік та
фінансову звітність в Україні», ст. 44
Податкового кодексу України, п.2.4
Положення спричиняють втрату
первинними документами юридичної сили
і доказовості, призвели до зміни в
структурі активів платника податків, а
відтак сприймаються судом як належні
та допустимі докази реальності
вчинення господарської операції.

Крім того, досліджуючи факт поставки та
рух придбаного позивачем природного
газу від ТОВ «Аріона-Торг» з'ясовано
наступне.

30.11.2012 між ПАТ по газопостачанню та
газифікації «Запоріжгаз» та ПАТ
«Електрометалургійний завод
«Дніпроспецсталь» ім. А.М. Кузьміна»
укладено договір № Т-ПР-11007 про надання
послуг з транспортування (розподілу)
природного газу, відповідно до п. 2.1
якого газорозподільне підприємство
Запоріжгаз зобов'язалось надати
замовнику - ПАТ «Електрометалургійний
завод «Дніпроспецсталь» ім. А.М.
Кузьміна» послугу з транспортування
природного газу газорозподільними
мережами до межі балансової належності
об'єктів замовника або його споживачів
(пункт призначення) відповідно до актів
розмежування балансової належності
газопроводів та експлуатаційної
відповідальності сторін.

Відповідно до п. 3.1 вказаного договору,
підставами для транспортування
природного газу є, зокрема, наявність
договору на постачання природного
газу, витяг з якого щодо договірних
обсягів природного газу надається
газорозподільному підприємству.

Природний газ транспортується
газорозподільним підприємством у
загальному потоці газу від пунктів
приймання-передачі газу в
газорозподільних мережах до пунктів
призначення замовника (п.3.3 договору).
Порядок обліку природного газу
здійснюється відповідно до Правил № 618
в пунктах призначення за допомогою
комерційних вузлів обліку.

До матеріалів справи долучено лист ПАТ
по газопостачанню та газифікації
«Запоріжгаз» від 22.04.2014 за № 55/2508 в
якому товариство підтвердило, що
транспортування природного газу у
жовтні-грудні 2013 року, зокрема на ПАТ
«Електрометалургійний завод
«Дніпроспецсталь» ім. А.М. Кузьміна»
від постачальника ТОВ «Аріона-Торг»
здійснювалось на підставі
підтвердженого ОДУ ПАТ «Укртрансгаз»
планового обсягу газу та підписаних
реєстрів фактично спожитих обсягів
природного газу між ПАТ «Запоріжгаз»
та ТОВ «Аріона-Торг». Для передачі ПАТ
«Електрометалургійний завод
«Дніпроспецсталь» ім. А.М. Кузьміна»
від постачальника ТОВ «Аріона-Торг»
природний газ фактично надійшов з ГРС-1,
ГРС-2, ГРС-3 м. Запоріжжя.

Таким чином, долученими до справи
доказами, зокрема первинними
бухгалтерськими документами та
інформацією отриманою від ПАТ по
газопостачанню та газифікації
«Запоріжгаз» підтверджується, що ТОВ
«Аріона-Торг» дійсно поставляла
природний газ позивачу - ПАТ
«Електрометалургійний завод
«Дніпроспецсталь» ім. А.М. Кузьміна»
згідно договору від 01.12.2013 № А/13-69/11130904.

Тому, висновки податкового органу про
відсутність факту постачання
природного газу судом спростовуються.

Отже, суд вважає, що позивачем
правомірно сформовано податковий
кредит з ПДВ по взаємовідносинам з ТОВ
«Аріона-Торг».

Відповідно до п. 200.1 ст. 200 ПК України
сума податку, що підлягає сплаті
(перерахуванню) до Державного бюджету
України або бюджетному відшкодуванню,
визначається як різниця між сумою
податкового зобов'язання звітного
(податкового) періоду та сумою
податкового кредиту такого звітного
(податкового) періоду.

Згідно з п. 200.3 ст. 200 ПК України при
від'ємному значенні суми, розрахованої
згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така
сума враховується у зменшення суми
податкового боргу з податку, що виник
за попередні звітні (податкові) періоди
(у тому числі розстроченого або
відстроченого відповідно до цього
Кодексу), а в разі відсутності
податкового боргу - зараховується до
складу податкового кредиту наступного
звітного (податкового) періоду.

Оскільки неправомірність формування
позивачем суми бюджетного
відшкодування податку на додану
вартість за січень 2014 року
пов'язувалась податковим органом лише
з не підтвердженням реального
характеру угоди між ПАТ
«Електрометалургійний завод
«Дніпроспецсталь» ім. А.М. Кузьміна» та
ТОВ «Аріона-Торг», яке судом
спростоване, то порушень вимог п. 200.1, п.
200.3 ст. 200 ПК України з боку позивача суд
також не вбачає.

В свою чергу, податковий орган, ґрунтує
свої висновки на тому, що
співробітниками ОУ ДПІ у Деснянському
районі ГУ Міндоходів у м. Києві в ході
відпрацювання ТОВ «Аріона-Торг» було
встановлено, що засновником,
директором та головним бухгалтером
одноосібно є гр. ОСОБА_3 Також
здійснено повторний виїзд за
податковою адресою підприємства:
м.Київ, вул.О.Бальзака,77, й встановлено
відсутність підприємства за
податковою адресою. 14.02.2014 директор ТОВ
«Аріона-Торг» ОСОБА_3 надала письмові
пояснення щодо причетності до
реєстрації та ведення
фінансово-господарської діяльності
підприємства, однак в питаннях, які
стосуються укладення угод з
постачальниками, транспортування та
подальшої реалізації товару не
орієнтується. Перевіркою встановлено
відсутність будь-якої інформації про
наявні складські приміщення,
автомобільний чи інший транспорт, а
також устаткування, що необхідне для
здійснення фінансово-господарської
діяльності підприємства. У зв'язку з
відсутністю основних засобів,
виробничого обладнання, транспортного
та торгівельного обладнання,
матеріалів (сировини), товарних
запасів, трудових ресурсів здійснення
основного виду діяльності не є
можливим.

Фінансово-господарська діяльність ТОВ
«Аріона-Торг» здійснюється поза межами
правового поля, що, у свою чергу,
свідчить про ненабуття належним чином
цивільної право- та дієздатності ТОВ
«Аріона-Торг», фінансово-господарські
взаємовідносини між ТОВ «Аріона-Торг»
та контрагентами-покупцями є
фіктивними правочинами, та такими, що
вчинено без наміру створення правових
наслідків, які обумовлювались цими
правочинами

Натомість судом встановлено, що на
момент виникнення спірних
правовідносин ТОВ «Аріона-Торг» було
зареєстровано як юридична особа та як
платник ПДВ, що підтверджується
наступними доказами: статутом,
протоколами загальних зборів №1 від
04.05.2012, №4/1 від 01.08.2013, наказом №1 від
14.05.2012, витягом з ЄДР від 30.09.2013, випискою
з ЄДР, ліцензією, серії АЕ №179860, на
постачання природного газу, газу
(метану) вугільних родовищ за
нерегульованим тарифом, довідкою про
взяття на облік платника податків
№14149/18-435 від 16.05.2012, повідомленням про
взяття на облік платника єдиного
внеску від 18.05.2012, довідкою про
відсутність заборгованості зі сплати
податків і зборів (обов'язкових
платежів) №1632/19-233 від 24.10.2012, свідоцтвом
про реєстрацію платника податку на
додану вартість №200055465 від 06.07.2012,
довідкою з ЄДРПОУ

Також, досліджено надану представником
відповідача на вимогу суду податкову
декларації ТОВ «Аріона-Торг» з податку
на додану вартість за грудень 2013 року
та додаток № 5 до неї, з якого зокрема
вбачається, що товариство
задекларувало свої зобов'язання з ПДВ
по взаємовідносинам з ПАТ
«Електрометалургійний завод
«Дніпроспецсталь» ім. А.М. Кузьміна».

З огляду на наявність у контрагента
підтверджуючих реєстраційних та
дозвільних документів, декларування
останнім своїх податкових зобов'язань
з ПДВ тощо висновок податкового органу
про те, що його діяльність здійснюється
поза межами правового поля є
передчасним.

Крім того, суд наголошує, що чинним
законодавством України на одну із
сторін цивільно-правової угоди -
покупця товару (робіт, послуг), яка є
платником податків, не покладено
обов'язку здійснення контролю за
дотриманням постачальниками вимог
законодавства щодо здійснення
господарської діяльності, сплати
податку і в подальшому за можливі
будь-які неправомірні дії будь-кого з
постачальників у ланцюгу постачання
або через відсутність висновків
зустрічних перевірок таких
постачальників зазнавати певних
негативних наслідків у вигляді
позбавлення права на податковий кредит
з податку на додану вартість, яке
виникло в результаті сплати податку на
додану вартість при придбанні товарів
(робіт, послуг).

Податковий кодекс України виникнення у
платника податку на додану вартість
права на податковий кредит не ставить у
залежність від дотримання вимог
податкового законодавства іншими
суб'єктами господарювання. Несплата
продавцем податку на додану вартість
до бюджету, у разі фактичного
здійснення господарської операції, не
впливає на формування податкового
кредиту покупцем та не є підставою для
позбавлення останнього права на
відшкодування цього податку, якщо він
виконав усі передбачені законом умови
отримання такого відшкодування і має
всі документальні підтвердження
розміру заявленого податкового
кредиту. Така правова позиція
викладена, зокрема, в постановах
Верховного Суду України від 22.10.2010, від
31.01.2011.

На переконання суду, порушення
юридичною особою-контрагентом вимог
законодавства про оподаткування не
може призводити до недійсності всіх
угод, укладених з моменту державної
реєстрації такої юридичної особи до
моменту виключення її з державного
реєстру, та не позбавляє правового
значення видані за цими господарськими
операціями податкові накладні.

Законодавство не містить певних
критеріїв добросовісності платника
податків. Водночас, слід визнати
обґрунтованим застосування на
практиці цього підходу, оскільки
подібне розмежування платників
податків дозволяє індивідуалізувати
юридичну відповідальність особи та
забезпечити дотримання правопорядку у
галузі оподаткування навіть за
наявності певних прогалин у
законодавстві. У разі, якщо дії
платника податку свідчать про його
добросовісність, а вчинені ним
господарські операції не викликають
сумніву у їх реальності та
відповідності дійсному економічному
змісту, для підтвердження права на
податковий кредит та/або бюджетне
відшкодування достатньо наявності
належним чином оформлених документів,
зокрема, податкових накладних.
Прикладом подібного підходу є
постанова Верховного Суду України від
09 вересня 2008 року.

Взагалі в акті перевірки відсутність
реальності вчинення господарської
діяльності пов'язується податковим
органом лише з обставинами діяльності
контрагента, що є неприпустимим як за
законодавством України так і
міжнародними нормами.

Зокрема, ст. 61 Конституції України
закріплює принцип індивідуального
характеру юридичної відповідальності
особи.

Постановою Верховного Суду України від
11.01.2011 у справі за позовом ЗАТ
«Мукачівський лісокомбінат» до
Мукачівської ОДПІ встановлено, що
чинне законодавство України не ставить
в залежність виникнення у платника ПДВ
права на податковий кредит від
дотримання вимог податкового
законодавства іншим суб'єктом
господарювання.

Крім того, рішеннями Європейського
Суду від 09.01.2007 у справі «Інтерсплав
проти України» та від 22.01.2009 «Булвес»
АД проти Болгарії, які згідно ст. 17
Закону України «Про виконання рішень
та застосування практики
Європейського суду з прав людини» є
джерелом права, вказано на те, що коли
Держави-члени Конвенції володіють
будь-якою інформацією про зловживання
у системі відшкодування ПДВ, що
здійснюються конкретною компанією,
вони можуть вжити відповідних заходів
з метою запобігання або усунення таких
зловживань…Суд вважає, що коли
національна влада за відсутності
будь-яких вказівок на пряму участь
фізичної або юридичної особи у
зловживаннях, пов'язаних зі сплатою
ПДВ, що нараховується при низці
операцій з поставок, або будь-яких
вказівок на обізнаність про таке
порушення, все таки карає одержувача
оподатковуваної ПДВ поставки, який
повністю виконав свої зобов'язання, за
дії чи бездіяльність постачальника,
який знаходився поза контролем
одержувача і по відношенню до якого не
було засобів відстеження і
забезпечення його старанності, то
влада виходить за розумні межі і
порушує справедливий баланс, який
повинен підтримуватися між вимогами
загальних інтересів і вимогами захисту
права власності.

Також суд вважає за необхідне звернути
увагу на наступне.

Відповідно до п. 5.2 Порядку оформлення
результатів документальних перевірок
з питань дотримання
податкового, валютного та іншого
законодавства, затвердженого наказом
ДПА України № 984 від 22.12.2000 у разі
встановлення перевіркою порушень
податкового законодавства за кожним
відображеним в акті фактом порушення
необхідно:чітко викласти зміст
порушення з посиланням на конкретні
пункти і статті законодавчих актів,
що порушені платником податків,
зазначити період (місяць, квартал,
рік) фінансово-господарської
діяльності платника податків та
господарську операцію, в результаті
якої здійснено це порушення, при цьому
додати до акта письмові пояснення
посадових осіб платника податків
або його законних представників
щодо встановлених порушень; зазначити
первинні документи, на підставі яких
вчинено записи у податковому та
бухгалтерському обліку, навести
регістри бухгалтерського обліку,
кореспонденцію рахунків операцій та
інші документи, пов'язані з обчисленням
і сплатою податків і зборів, та докази,
що підтверджують наявність факту
порушення; у разі відсутності
первинних документів або ненадання
для перевірки первинних та інших
документів, що підтверджують факт
порушення, зазначити перелік цих
документів; у разі відмови посадових
осіб платника податків або його
законних представників надати
копії документів посадовій
(службовій) особі органу державної
податкової служби така особа складає
акт у довільній формі, що засвідчує
факт відмови, із зазначенням посади,
прізвища, імені, по батькові платника
податків (його законного
представника) та переліку документів,
які йому запропоновано подати, факт про
складання такого акта відображається
в акті документальної перевірки; у
разі надання посадовими особами
платника податків або його законними
представниками посадовим (службовим)
особам органу державної податкової
служби письмових пояснень щодо
встановлених порушень податкового
законодавства та/або причин
ненадання первинних та інших
документів, що підтверджують
встановлені порушення, або їх копій
факти про надання таких пояснень
необхідно відобразити в акті.

В порушення вказаних норм податковим
органом в акті перевірки від 15.04.2014
№ 138/28-04-46-20/00185636 взагалі не описано
виявлене в діях позивача порушення
вимог податкового законодавства при
взаємовідносинах з ТОВ «Аріона-Торг».

При цьому, в даному випадку суд вважає
недостатнім посилання контролюючого
органу на акт попередньої перевірки,
оскільки вимоги визначені п. 5.2 Порядку
відносяться до кожного випадку
проведення перевірки та складання
акту.

Частиною 3 ст. 2 КАС України передбачено,
що у справах щодо оскарження рішень,
дій чи бездіяльності суб'єктів
владних повноважень адміністративні
суди перевіряють, чи прийняті
(вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень
та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з
метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з
урахуванням усіх обставин, що мають
значення для прийняття рішення
(вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності
перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з
дотриманням необхідного балансу між
будь-якими несприятливими наслідками
для прав, свобод та інтересів особи і
цілями, на досягнення яких спрямоване
це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом
розумного строку.

Згідно ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна
сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених

статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України, в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

З огляду на викладене, суд вважає,
що висновок податкового органу,
викладений в акті перевірки від 15.04.2014
№ 138/28-04-46-20/00185636, про порушення ПАТ
«Електрометалургійний завод
«Дніпроспецсталь» ім. А.М. Кузьміна»
вимог п. п. 14.1.181, п. 198.6 ст. 198, п. 200.1, п.
200.3, п. 200.4 ст. 200, п.п. 201.10 ст. 201 ПК України,
п. 1.1 розділу ІV «Порядку ведення
реєстру виданих та отриманих
податкових накладних» є помилковим та
спростовується дослідженими під час
розгляду справи доказами.

Отже, суд приходить до висновку
про наявність підстав для задоволення
позову, а тому податкове
повідомлення-рішення Спеціалізованої
державної податкової інспекції з
обслуговування великих платників у м.
Запоріжжі Міжрегіонального Головного
управління Міндоходів від 24.04.2014 №
слід визнати протиправним та
скасувати.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС
України, якщо судове рішення ухвалене
на користь сторони, яка не є суб'єктом
владних повноважень, суд присуджує
всі здійсненні нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України (або
відповідного місцевого бюджету, якщо
іншою стороною був орган місцевого
самоврядування, його посадова чи
службова особа).

Враховуючи вищезазначене, та
керуючись ст.ст. 2, 4, 7 - 12, 14, 86, 158 - 163 КАС
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов Публічного
акціонерного товариства
«Електрометалургійний завод
«Дніпроспецсталь» ім. А.М. Кузьміна» до
Спеціалізованої державної податкової
інспекції з обслуговування великих
платників у м. Запоріжжі
Міжрегіонального Головного управління
Міндоходів про визнання протиправним
та скасування податкового
повідомлення-рішення, - задовольнити
повністю.

Визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення-рішення
Спеціалізованої державної податкової
інспекції з обслуговування великих
платників у м. Запоріжжі
Міжрегіонального Головного управління
Міндоходів від 24.04.2014 № про
зменшення Публічному акціонерному
товариству «Електрометалургійний
завод «Дніпроспецсталь» ім. А.М.
Кузьміна» суми бюджетного
відшкодування за січень 2014 року на суму
172 397 грн. та нарахування штрафних
(фінансових) санкцій в розмірі 86 198,50
грн.

Присудити з Державного бюджету України
на користь Публічного акціонерного
товариства «Електрометалургійний
завод «Дніпроспецсталь» ім. А.М.
Кузьміна» 487,20 грн. судового збору.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо вона не була подана у
встановлені строки. У разі подання
апеляційної скарги судове рішення,
якщо його не скасовано, набирає
законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду через
Запорізький окружний адміністративний
суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня
її проголошення, а в разі складення
постанови у повному обсязі відповідно
до статті 160 КАС України, або прийняття
постанови у письмовому провадженні - з
дня отримання копії постанови,
апеляційної скарги з подачею її копії
відповідно до кількості осіб, які
беруть участь у справі.

Якщо суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 КАС
України, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Копія апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
суду апеляційної інстанції.

Суддя
Л.Я. Максименко