Справа № 2а/0470/6173/12
Суддя: Дурасова Ю.В.
Дата ухвалення: 2014-05-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

29 травня 2014 рокусправа № 2а/0470/6173/12

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Дурасової Ю.В.

суддів: Проценко
О.А. Туркіної Л.П.

за участю секретаря судового
засідання: Комар Н.В.

представника відповідача Федоренко
Тетяни Ігорівни,

представника позивача Лендіної Яни
Едуардівни,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Управління Пенсійного фонду України у
Верхньодніпровському районі
Дніпропетровської області

на постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 25
жовтня 2012 року

у справі за позовом Публічного
акціонерного товариства
«Верхньодніпровський машинобудівний
завод» до Управління Пенсійного фонду
України у Верхньодніпровському районі
Дніпропетровської області про
визнання нечинним та скасування
рішення, -

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача ПАТ
«Верхньодніпровський машинобудівний
завод» звернувся 31.05.2012 року до
Дніпропетровського окружного
адміністративного суду з
адміністративним позовом до
Управління Пенсійного фонду України у
Верхньодніпровському районі
Дніпропетровської області про
визнання нечинним та скасування
рішення. Просив визнати нечинним та
скасувати рішення № 46 від 19.03.2012 року
«Про застосування фінансових санкцій
та нарахування пені за несплату або
несвоєчасну сплату страхувальником
страхових внесків, у тому числі
донарахованих страхувальниками, або
органом Пенсійного фонду» Управління
ПФУ у Верхньодніпровському районі
Дніпропетровської області.

Постановою Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 25
жовтня 2012 року даний позов задоволений.
Визнано протиправним та скасовано
рішення Управління Пенсійного фонду
України у Верхньодніпровському районі
Дніпропетровської області № 46 від
19.03.2012 року «Про застосування
фінансових санкцій та нарахування пені
за несплату або несвоєчасну сплату
страхувальником страхових внесків, у
тому числі донарахованих
страхувальниками, або органом
Пенсійного фонду». Свою позицію суд
першої інстанції обґрунтував тим, що
УПФ безпідставно застосувало до ПАТ
«Верхньодніпровський машинобудівний
завод» штрафні санкції за несплату
(неперерахування) або несвоєчасну
сплату страхувальниками страхових
внесків, у тому числі донарахованих
страхувальниками або органом ПФ за
період 20.05.2009 року до 05.06.2009 року на
підставі п.2 ч.9 ст. 106 ЗУ «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», оскільки дана норма
права втратила чинність у
відповідності до ЗУ «Про збір та облік
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування
стягнення».

Не погодившись з даним рішенням суду
представник відповідача подав
апеляційну скаргу. В апеляційній
скарзі відповідач просить скасувати
постанову суду першої інстанції та
прийняти нове рішення, яким відмовити у
позові. Зазначає, що постанова суду
першої інстанції є необґрунтованою та
такою, що підлягає скасуванню.
Посилається на те, що абзацом 5, 6 пункту
7 розділу VІІІ «Прикінцеві та перехідні
положення» ЗУ «Про збір та облік
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування» від
08.07.2011 року № 2464-VІ, встановлено, що на
період до повного стягнення
заборгованості із сплати страхових
внесків за діючими видами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування та сум
штрафних санкцій, нарахованих та/або не
сплачених у період до 01 січня 2011 року, в
тому числі нарахованих внесків, строк
сплати яких на 01 січня 2011 року не
настав, та відповідних штрафних
санкцій за фондами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування зберігаються
повноваження щодо контролю за
правильністю нарахування,
своєчасністю сплати страхових внесків,
застосування фінансових санкцій, якими
вони були наділені до набрання
чинності ним Законом.

До суду на апеляційну скаргу надійшов
відзив від представника позивача
(заперечення), згідно якого позивач
вважає, що рішення суду першої
інстанції є законним та обґрунтованим.
Зазначає, що не може погодитися з
рішенням УПФ від 19.03.2012 року № 46, т. я
згідно акту планової виїзної перевірки
від 25.10.2011 року № 65 щодо своєчасності і
достовірності нарахування та сплати
страхових внесків (станом на 01.11.2004
року) порушень не виявлено. Згідно п. 1.10
зазначеного акту, прострочена
заборгованість із сплати страхових
внесків (недоїмка) відсутня. По акту
перевірки ПФУ № 65 від 25.10.2011 року
(період перевірки 01.10.2008 року - 01.09.2011
року) в п. 3.4 встановлено, що порушень
своєчасності сплати авансових
платежів у вигляді сум страхових
внесків, що підлягають сплаті
одночасно з виплатою заробітної плати
(доходу) - не виявлено. Отже,
застосовуватися санкції не можуть. До
того ж фінансові санкції
застосовуються одноразово, а не
щомісячно.

В судовому засіданні представники
сторін підтримали свої позиції,
викладені в апеляційній скарзі та в
запереченнях на апеляційну скаргу
(викладено вище).

Вислухавши учасників процесу,
перевіривши законність і
обґрунтованість постанови суду першої
інстанції, дослідивши матеріали
справи, колегія суддів апеляційної
інстанції дійшла висновку, що
апеляційна скарга підлягає
задоволенню.

Судом першої інстанції
встановлено, що позивач знаходиться на
обліку в УПФ як платник страхових
внесків на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування. На
підставі п. 2 ч. 9 ст. 106 ЗУ «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» Управлінням пенсійного
фонду прийнято рішення № 46 від 19.03.2012
року «Про застосування фінансових
санкцій та нарахування пені за
несплату (неперерахування) або
несвоєчасну сплату (несвоєчасне
перерахування) страхувальником
страхових внесків, у тому числі
донарахованих страхувальниками або
органом Пенсійного фонду». Згідно
вказаного рішення за період 20.05.2009 року
по 05.06.2009 року, товариству
«Верхньодніпровський машинобудівний
завод» нараховано штраф в сумі 617,17грн
та пеню в сумі 98,74грн.» за несвоєчасну
сплату страхових внесків до УПФ (а.с. 6).

Постановляючи рішення про
задоволення позовних вимог, суд першої
інстанції дійшов висновку, що
розрахунок фінансових санкцій не може
охоплювати період з 20.05.2009 року по
05.06.2009 року, а також, що на дату
прийняття спірного рішення, п. 5 ч. 9 ст.
106 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» втратила
чинність у зв'язку з ЗУ «Про збір та
облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» з 01. 01. 2011 року.

Однак, на думку колегії суддів
апеляційної інстанції даний висновок є
передчасним.

На думку колегії суддів апеляційної
інстанції до даних правовідносин слід
застосовувати норми Конституції
України, ЗУ «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» №1058
від 09.07.2003 року, ЗУ «Про збір та облік
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування
стягнення» № 2464 від 08.07.2010 року,
Положення про Пенсійний фонд України,
затверджене КМУ від 24.10.07 № 1261.

Пенсійний Фонд України, відповідно до
п. 1 Положення про Пенсійний фонд
України, затвердженого КМУ від 24.10.07 №
1261, є центральним органом виконавчої
влади, діяльність якого спрямовується
і координується КМУ через Міністерство
праці та соціальної політики. Як
передбачено п. 3 Положення про ПФУ,
основним завданням Пенсійного фонду
України є: участь у формуванні і
реалізації державної політики у сфері
пенсійного забезпечення та
соціального страхування; забезпечення
збирання та акумулювання внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування, ведення їх обліку;
ефективне та цільове використання
коштів, удосконалення методів
фінансового планування, звітності та
системи контролю за використанням
коштів.

В апеляційній скарзі зазначено, що акті
перевірки фінансово-господарської
діяльності не фіксується наявність
заборгованості зі сплати страхових
внесків (недоїмки), а лише
перевіряється своєчасність і
достовірність нарахування страхових
внесків, перевіряючи первинні
документи, зафіксовані у
бухгалтерському обліку підприємства.
На думку колегії суддів апеляційної
інстанції дана позиція є ключовою для
вирішення даного спору.

Частиною 6 ст. 20 ЗУ «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» №1058 від 09.07.2003 року,
страхувальники зобов'язані сплачувати
страхові внески, нараховані за
відповідні періоди. Базовим звітнім
періодом для страхових внесків є
календарний місяць.

Відповідно до ч. 1-2 ст. 106 ЗУ «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», суми страхових внесків
своєчасно не нараховані та /або не
сплачені страхувальниками у строки,
визначені статтею 20 цього Закону, в
тому числі обчислені органами
Пенсійного фонду у випадках,
передбачених ч. 3 ст. 20 цього Закону,
вважаються простроченою
заборгованістю зі сплати страхових
внесків (недоїмка) і стягуються з
нарахуванням пені та застосуванням
фінансових санкцій.

Згідно ч. 15 ст. 106 ЗУ «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», строк давності щодо
стягнення недоїмки, пені та штрафів не
застосовується.

Абзацом 6 пункту 7 розділу VІІІ
«Прикінцеві та перехідні положення» ЗУ
«Про збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» від 08.07.2011 року
№ 2464 - VІ, встановлено, що на період до
повного стягнення заборгованості із
сплати страхових внесків за діючими
видами загальнообов'язкового
державного соціального страхування та
сум штрафних санкцій, нарахованих
та/або не сплачених у період до 01 січня
2011 року, в тому числі нарахованих
внесків, строк сплати яких на 01 січня 2011
року не настав, та відповідних штрафних
санкцій за фондами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування зберігаються
повноваження щодо контролю за
правильністю нарахування,
своєчасністю сплати страхових внесків,
застосування фінансових санкцій, якими
вони були наділені до набрання
чинності ним Законом.

Отже рішення № 46 від 19.03.2012 року «Про
застосування фінансових санкцій та
нарахування пені за несплату або
несвоєчасну сплату страхувальником
страхових внесків, у тому числі
донарахованих страхувальниками, або
органом Пенсійного фонду» Управлінням
ПФУ у Верхньодніпровському районі
Дніпропетровської області - винесено
на законних підставах, тому позовні
вимоги не підлягають задоволенню.

Таким чином, судом першої інстанції
неповністю з'ясовано обставини, що
мають значення для справи, висновки
суду не відповідають обставинам
справи, не доведені обставини справи,
що мають значення для справи, що
призвело до прийняття постанови з
порушенням норм матеріального права та
неправильного вирішення справи.

Керуючись пунктом 3 ч. 1 статті 198,
статтями 202, 205, 207 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України у
Верхньодніпровському районі
Дніпропетровської області -
задовольнити.

Постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 25
жовтня 2012 року у справі за позовом
Публічного акціонерного товариства
«Верхньодніпровський машинобудівний
завод» до Управління Пенсійного фонду
України у Верхньодніпровському районі
Дніпропетровської області про
визнання нечинним та скасування
рішення - скасувати.

В задоволенні позову відмовити.

Постанова суду набирає законної
сили з моменту проголошення та може
бути оскаржена в касаційному порядку
до Вищого адміністративного суду
України протягом 20 днів відповідно до
ст. 212, ч.5 ст. 254 КАС України.

Головуючий:
Ю.В. Дурасова

Суддя:
О.А. Проценко

Суддя:
Л.П. Туркіна