Справа № 808/3335/14
Суддя: Бойченко Юлія Петрівна
Дата ухвалення: 2014-06-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2014 року 10:50Справа №
808/3335/14 м.Запоріжжя

Запорізький окружний адміністративний
суд у складі судді Бойченко Ю.П.,
розглянувши у порядку письмового
провадження адміністративну справу

за позовом Державної податкової
інспекції у Жовтневому районі
м.Запоріжжя Головного управління
Міндоходів у Запорізької області

до фізичної особи -
підприємця ОСОБА_1

про стягнення коштів за
податковим боргом,

ОБСТАВИНИ
СПРАВИ:

23 травня 2014 року Державна податкова
інспекція у Жовтневому районі
м.Запоріжжя Головного управління
Міндоходів у Запорізької області (далі
- позивач) звернулася до Запорізького
окружного адміністративного суду з
позовною заявою до фізичної особи -
підприємця ОСОБА_1 (далі - відповідач), в
якій просить суд стягнути з
відповідача податковий борг з єдиного
податку в розмірі 592,35 грн.

Ухвалою суду від 26 травня 2014 року було
відкрито провадження по зазначеній
справі, закінчено підготовче
провадження та призначено справу до
судового розгляду на 17 червня 2014 року.

17 червня 2014 року від позивача надійшла
заява (вх.№23336) про збільшення позовних
вимог відповідно до якої позивач
збільшив заявлену до стягнення суму
боргу та період за який виникла
заборгованість.

Однак, судом дана заява до розгляду не
приймається з огляду на наступні
обставини.

Відповідно до вимог ч.1 ст.51 КАС України,
позивач має право до початку судового
розгляду справи по суті змінити
предмет або підставу позову шляхом
подання письмової заяви.

Підставою адміністративного позову є
юридичні факти, на яких позивач
обґрунтовує свої позовні вимоги до
відповідача, тобто юридичні факти, з
наявністю або відсутністю яких закон
пов'язує виникнення, зміну або
припинення правовідносин. Зазначення
підстави позову сприяє встановленню
спірних правовідносин та можливості
прийняття справи до провадження суду.
Предметом позову є та конкретна
матеріально-правова вимога до
відповідача, яка випливає із спірного
матеріального публічно-правового
відношення та з приводу якої
адміністративний суд має прийняти
рішення.

В даному випадку позивач змінив
підставу позову, а саме, період за який
стягується борг, тобто юридичний факт
(в даному випадку певна дата) з
настанням якого, позивач має право
звертатись з вимогами щодо стягнення
заборгованості до суду. Також, позивач
змінив предмет позову - конкретну
матеріально-правову вимогу до
відповідача (суму позову).

Таким чином, позивач змінив як предмет
так і підставу позову, що не
передбачено ст.51 КАС України.

Також, 17 червня 2014 року від
представника позивача надійшло
клопотання про розгляд справи за його
відсутності, позовні вимоги підтримує
в повному обсязі.

Відповідно до частини 4 статті 122
Кодексу адміністративного судочинства
України особа, яка бере участь у
справі, має право заявити клопотання
про розгляд справи за її відсутності.

Представник відповідача, у судове
засідання не з'явився, письмові
заперечення на позов не направив, про
причини неявки суду не повідомив. Про
дату, час та місце судового розгляду
повідомлений належним чином, про що
свідчить відмітка на повідомленні про
вручення поштової кореспонденції.

Відповідно до ч. 4 статті 128 КАС України
у разі неприбуття відповідача,
належним чином повідомленого про дату,
час і місце судового розгляду, без
поважних причин розгляд справи може не
відкладатися і справу може бути
вирішено на підставі наявних у ній
доказів.

Відповідно до ч. 6 ст. 128 КАС України якщо
немає перешкод для розгляду справи у
судовому засіданні, визначених цією
статтею, але прибули не всі особи, які
беруть участь у справі, хоча і були
належним чином повідомлені про дату,
час і місце судового розгляду, суд має
право розглядати справу у письмовому
провадженні у разі відсутності потреби
заслухати свідка чи експерта.

Враховуючи клопотання представника
позивача, а також положення частини
шостої статті 128 Кодексу
адміністративного судочинства
України, беручи до уваги відсутність
потреби заслухати свідка чи експерта,
суд вважає за можливе розглядати
справу в порядку письмового
провадження.

Враховуючи неявку у судове засідання
всіх осіб, які беруть участь у справі,
суд, керуючись ч. 1 ст. 41 КАС України, не
здійснював фіксування судового
засідання за допомогою
звукозаписувального технічного
засобу..

Розглянувши подані документи і
матеріали, всебічно і повно з'ясувавши
всі фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши
докази, які мають юридичне значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, суд, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1, податковий (ідентифікаційний)
номер НОМЕР_1, згідно витягу з Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців
зареєстрований як фізична особа -
підприємець 26.05.2009.

Відповідач перебуває на податковому
обліку у ДПІ у Жовтневому районі
м.Запоріжжя.

Статтею 67 Конституції України та
підпунктом 16.1.4 п. 16.1 ст. 16 Податкового
кодексу України від 02.12.2010р. № 2755-VІ
передбачений обов'язок платників
податків сплачувати податки та збори у
строки та в розмірах, встановлених цим
Кодексом та законами з питань митної
справи.

Відповідно до п.291.3 ст. 291 Податкового
кодексу України, юридична особа чи
фізична особа - підприємець може
самостійно обрати спрощену систему
оподаткування, якщо така особа
відповідає вимогам, встановленим цією
главою, та реєструється платником
єдиного податку в порядку, визначеному
цією главою.

Підпунктом 1 та 2 п.291.4 ст.291 Податкового
кодексу України встановлено, що
суб'єкти господарювання, які
застосовують спрощену систему
оподаткування, обліку та звітності,
поділяються на такі групи платників
єдиного податку:

1) перша група - фізичні особи -
підприємці, які не використовують
працю найманих осіб, здійснюють
виключно роздрібний продаж товарів з
торговельних місць на ринках та/або
провадять господарську діяльність з
надання побутових послуг населенню і
обсяг доходу яких протягом
календарного року не перевищує 150000
гривень;

2) друга група - фізичні особи -
підприємці, які здійснюють
господарську діяльність з надання
послуг, у тому числі побутових,
платникам єдиного податку та/або
населенню, виробництво та/або продаж
товарів, діяльність у сфері
ресторанного господарства, за умови, що
протягом календарного року
відповідають сукупності таких
критеріїв:

не використовують працю найманих осіб
або кількість осіб, які перебувають з
ними у трудових відносинах, одночасно
не перевищує 10 осіб.

Згідно з п.п.298.1.1 п.298.1 ст.298 Податкового
кодексу України, для обрання або
переходу на спрощену систему
оподаткування суб'єкт господарювання
подає до контролюючого органу заяву.

Відповідно до вимог п.п.298.1.4 п.298.1 ст.298
Податкового кодексу України, суб'єкт
господарювання, який є платником інших
податків і зборів відповідно до норм
цього Кодексу, може прийняти рішення
про перехід на спрощену систему
оподаткування шляхом подання заяви до
контролюючого органу не пізніше ніж за
15 календарних днів до початку
наступного календарного кварталу.
Такий суб'єкт господарювання може
здійснити перехід на спрощену систему
оподаткування один раз протягом
календарного року.

Пунктом 293.1 ст.293 Податкового кодексу
України встановлено, що ставки єдиного
податку встановлюються у відсотках
(фіксовані ставки) до розміру
мінімальної заробітної плати,
встановленої законом на 1 січня
податкового (звітного) року (далі у цій
главі - мінімальна заробітна плата), та
у відсотках до доходу (відсоткові
ставки).

Фіксовані ставки єдиного податку
встановлюються сільськими, селищними
та міськими радами для фізичних осіб -
підприємців, які здійснюють
господарську діяльність, залежно від
виду господарської діяльності, з
розрахунку на календарний місяць:

1) для першої групи платників єдиного
податку - у межах від 1 до 10 відсотків
розміру мінімальної заробітної плати;

2) для другої групи платників єдиного
податку - у межах від 2 до 20 відсотків
розміру мінімальної заробітної плати.
(пункт 293.2 ст.293 Податкового кодексу
України).

Згідно з заявою про застосування
спрощеної системи оподаткування,
обліку та звітності, ФОП ОСОБА_1 з 01
січня 2012 року здійснював діяльність за
спрощеною системою оподаткування (1
група платників єдиного податку). Вид
діяльності: 47.81 роздрібна торгівля з
лотків на ринках продуктами
харчування, напоями та тютюновими
виробами.

Ставка єдиного податку для
вищезазначеного виду діяльності
становила 10 % від розміру мінімальної
заробітної плати - 114,17 грн. у 2013 році та
121,80 грн. у 2014 році.

Згідно облікової картки платника
податків, у відповідача існує
податковий борг зі сплати єдиного
податку 229,40 грн. (2 місяці несплати у 2013
році) - 2,45 грн.(переплата) + 365,40 грн.
(несплата у 2014 році) = 592,35 грн.

Згідно п.291.1 ст.295 Податкового кодексу
України, платники єдиного податку
першої і другої груп сплачують єдиний
податок шляхом здійснення авансового
внеску не пізніше 20 числа (включно)
поточного місяця.

Відповідно до п.300.1 ст.300 Податкового
кодексу України, платники єдиного
податку несуть відповідальність
відповідно до цього Кодексу за
правильність обчислення, своєчасність
та повноту сплати сум єдиного податку,
а також за своєчасність подання
податкових декларацій.

Згідно з п. п. 14.1.39 п. 14.1 ст. 14 Податкового
кодексу України, грошове зобов'язання
платника податків - це сума коштів, яку
платник податків повинен сплатити до
відповідного бюджету як податкове
зобов'язання та/або штрафну (фінансову)
санкцію, а також санкції за порушення
законодавства у сфері
зовнішньоекономічної діяльності.

За визначенням наведеним у пп. 14.1.175 п.
14.1 ст. 14 Податкового кодексу України,
податковим боргом є сума грошового
зобов'язання (з урахуванням штрафних
санкцій за їх наявності), самостійно
узгодженого платником податків або
узгодженого в порядку оскарження, але
не сплаченого у встановлений цим
Кодексом строк, а також пеня,
нарахована на суму такого грошового
зобов'язання.

Пунктом 95.1 ст. 95 Податкового кодексу
України, встановлено, що орган
державної податкової служби здійснює
за платника податків і на користь
держави заходи щодо погашення
податкового боргу такого платника
податків шляхом стягнення коштів, які
перебувають у його власності, а в разі
їх недостатності - шляхом продажу майна
такого платника податків, яке
перебуває у податковій заставі.

Відповідно п. 95.2 ст. 95 Податкового
кодексу України, стягнення коштів та
продаж майна платника податків
провадяться не раніше ніж через 60
календарних днів з дня надіслання
(вручення) такому платнику податкової
вимоги.

Відповідно до п. 59.3 ст. 59 Податкового
кодексу України, податкова вимога
надсилається не раніше першого
робочого дня після закінчення
граничного строку сплати суми
грошового зобов'язання.

З метою погашення заборгованості та на
виконання вимог ст.59 Податкового
кодексу України відповідачу
рекомендованим листом з повідомленням
направлена податкова вимога «Ф» №5-17
від 28.01.2014р.

Згідно до п. 59.4 ст. 59 Податкового
кодексу України, у разі коли у платника
податків, якому надіслано (вручено)
податкову вимогу, сума податкового
боргу збільшується, погашенню підлягає
вся сума податкового боргу такого
платника податку, що виник після
надіслання (вручення) податкової
вимоги.

Згідно п.п.20.1.28 п.20.1. ст.20 Податкового
кодексу України органи державної
податкової служби мають право
застосовувати до платників податків
фінансові (штрафні) санкції, стягувати
до бюджетів та державних цільових
фондів суми грошових зобов'язань та/або
податкового боргу у випадках, порядку
та розмірі, встановлених цим Кодексом,
стягувати суми простроченої
заборгованості суб'єкта
господарювання перед державою
(Автономною Республікою Крим чи
територіальною громадою міста) за
кредитом (позикою), залученим державою
(Автономною Республікою Крим чи
територіальною громадою міста) або під
державну (місцеву) гарантію, а також за
кредитом з бюджету в порядку,
визначеному цим Кодексом.

Аналіз зазначених вище вимог
законодавства, наявні матеріали справи
свідчать про те, що відповідачем в
порушення вимог законодавства не
сплачено суму податкового боргу в
розмірі 592,35 грн., а отже позовні вимоги
є обґрунтованими та такими, що
підлягають задоволенню.

За правилами частини 4 статті 94 КАС
України у справах, в яких позивачем є
суб'єкт владних повноважень, а
відповідачем - фізична чи юридична
особа, судові витрати, здійснені
позивачем, з відповідача не стягуються.

Керуючись ст. ст. 2, 4, 7-12, 69-71, 94, 158, 161-163, 167
КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов Державної
податкової інспекції у Жовтневому
районі м.Запоріжжя Головного
управління Міндоходів у Запорізької
області задовольнити.

Стягнути з фізичної особи - підприємця
ОСОБА_1 (податковий (ідентифікаційний)
номер НОМЕР_1) податковий борг з єдиного
податку в сумі 592,35 грн. (п'ятсот
дев'яносто дві гривні тридцять п'ять
копійок), які перерахувати на
розрахунковий рахунок № 0003, код
платежу 18050400, отримувач: Місцевий
бюджет; , банк ГУДКУ у
Запорізькій області, МФО 813015.

Постанова набирає законної сили
відповідно до статті 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Постанова може бути оскаржена до суду
апеляційної інстанції за правилами,
встановленими статтями 185-187 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Суддя
Ю.П.Бойченко