Справа № 2а-441/11
Суддя: Ситников О.Ф.
Дата ухвалення: 2014-07-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"02" липня 2014 р. м. Київ
К/9991/54997/12

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

Ситникова О.Ф.(суддя-доповідач),

Малиніна В.В.,

Швець В.В.,

провівши попередній розгляд
адміністративної справи за позовом
ОСОБА_4, ОСОБА_5 до Відділення
виконавчої дирекції Фонду страхування
від нещасних випадків на виробництві
та професійних захворювань України в
Покровському районі Дніпропетровської
області, третя особа: Товариство з
обмеженою відповідальністю "Аграрник"
про визнання дій неправомірними за
касаційною скаргою ОСОБА_4 на постанову
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду від 12 червня 2012
року, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4, ОСОБА_5 звернулись до суду з
адміністративним позовом, в якому
просили визнати відмову начальника
Відділення виконавчої дирекції Фонду
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в Покровському
районі Дніпропетровської області про
відмову в прийнятті документів для
призначення страхових виплат у
зав'язку зі смертю ОСОБА_6 від 31.01.2011
року № 46 неправомірними та зобов'язати
здійснити нарахування та виплату
страхових виплат у зв'язку зі смертю
ОСОБА_6

Постановою Покровського районного
суду Дніпропетровської області від 15
листопада 2011 року адміністративний
позов задоволено частково.

Постановою Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 12 червня 2012 року скасовано
постанову Покровського районного суду
Дніпропетровської області від 15
листопада 2011 року та прийнято нову про
відмову у задоволенні позову.

Позивач, ОСОБА_4 не погодилась з
постановою Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 12 червня 2012 року, і звернулась до
суду з касаційною скаргою, в який
просить скасувати постанову
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду від 12 червня 2012
року та залишити в силі постанову
Покровського районного суду
Дніпропетровської області від 15
листопада 2011 року, посилаючись на
порушення норм матеріального права, що
призвело до ухвалення незаконного
судового рішення.

Заслухавши доповідача, перевіривши
доводи касаційної скарги, матеріали
справи, суд, в межах ст. 220 КАС України,
прийшов до висновку часткове
задоволення касаційної скарги з таких
підстав.

Судом апеляційної інстанції
встановлені наступні обставини.

Відповідно до акту розслідування
нещасного випадку, що стався 29 червня
2005 року о 22.15 форми Н-5 встановлено, що
смерть ОСОБА_6 є нещасним випадком,
пов'язана на виробництві в Товаристві з
обмеженою відповідальністю
«Аграрник», внаслідок підвищеного
фізичного навантаження під час
виконання дорученої роботи.

Позивачі звернулись із заявою до
Відділення виконавчої дирекції Фонду
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в Покровському
районі Дніпропетровської області про
призначення страхових виплат, у зв'язку
зі смертю годувальника ОСОБА_6

Проте, 31 січня 2011 року, Фондом
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України було відмовлено у
розгляді питання про призначення
таких страхових виплат, у зв'язку з
відсутністю довідки про середню
заробітну плату для розрахунку
страхових виплат за
загальнообов'язковим державним
соціальним страхуванням, відповідно до
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності».

Предметом даного позову є
правомірність дій суб'єкта владних
повноважень щодо неможливості
розгляду питання про призначення
страхових виплат, у зв'язку з нещасним
випадком, що стався на виробництві за
відсутності довідки від ТОВ «Аграрник»
про середню заробітну плату ОСОБА_6

Задовольняючи позовні вимоги,
Покровський районний суд
Дніпропетровської області дійшов до
висновку про неправомірність дій
відповідача, виходячи з доведеного
факту перебування ОСОБА_6 у трудових
відносинах з ТОВ «Аграрник» та
укладання трудової угоди між ними 29
червня 2005 року.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції та відмовляючи у задоволенні
позову, Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд дійшов
протилежного висновку, посилаючись на
те, що позивачем не наданий повний
перелік документів для підтвердження
права на отримання страхових виплат.

Даючи правову оцінку обставинам у
справі, суд касаційної інстанції
вважає, що висновки суду апеляційної
інстанції не відповідають обставинам
встановленим по справі з наступних
підстав.

Роблячи висновок про відсутність у
позивачів права на призначення
страхових виплат за
загальнообов'язковим державним
соціальним страхуванням зумовленим
нещасним випадком на виробництві, у
зв'язку зі смертю ОСОБА_6, суд
апеляційної інстанції порушив норми
процесуального законодавства, зокрема
статті 159 КАС України, які вимагають від
суду законності та обґрунтованості
судового рішення.

При скасуванні рішення суду першої
інстанції, судом апеляційної інстанції
не перевірявся та не встановлювався
факт, перебування ОСОБА_6 у трудових
відносинах з ТОВ «Аграрник» згідно з
цивільно-правовим договорам, або як
особи яка бере участь у страхуванні на
добровільних засадах. Також не
встановлено чи були сплачені
роботодавцем страхові внески із
заробітної плати ОСОБА_6 на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, не було
перевірено достовірність відомостей
про не нараховану заробітну плату на
підприємстві з базою даних
персоніфікованого обліку
застрахованих осіб Пенсійного фонду та
базою даних ДПА.

При цьому пунктом 10 Постанови Кабінету
Міністрів України «Про обчислення
середньої заробітної плати (доходу,
грошового забезпечення) для розрахунку
виплат за загальнообов'язковим
державним соціальним страхуванням"
від 26.09.2001, № 1266, встановлено, якщо у
розрахунковому періоді перед
настанням страхового випадку
застрахована особа не мала заробітку
(грошового забезпечення) з поважних
причин, що зазначені у пункті 4 цього
Порядку, або якщо страховий випадок
настав у перший день роботи, середня
заробітна плата (грошове забезпечення)
для розрахунку страхових виплат та
оплати перших п'яти днів тимчасової
непрацездатності за рахунок коштів
роботодавця визначається виходячи з
місячної тарифної ставки (посадового
окладу), встановленої працівникові на
момент настання страхового випадку.

Якщо страховий випадок настав у
підприємства в перший день роботи
постраждалого, то обчислення середньої
заробітної плати для розрахунку
допомоги по тимчасовій
непрацездатності має бути визначено
виходячи з встановленого посадового
окладу (Лист, Фонд соціального
страхування з тимчасової втрати
працездатності, від 24.03.2008, № 04-06/Щ-29з-44
"Щодо обчислення середньої заробітної
плати (доходу) для розрахунку виплат за
загальнообов'язковим державним
соціальним страхуванням")

Відповідно до роз'яснень, що містяться
в п. 4 Постанови № 7 Пленуму Вищого
адміністративного суду України «Про
судове рішення в адміністративній
справі» від 20 травня 2013 року
обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин в адміністративній
справі, підтверджених тими доказами,
які були досліджені під час судового
розгляду справи (у судовому засіданні,
у порядку скороченого чи письмового
провадження) з урахуванням вимог
статті 70 КАС України щодо належності та
допустимості доказів або обставин, які
не підлягають доказуванню, та висновки
суду про встановлені обставини і
правові наслідки є вичерпними.

Суд апеляційної інстанції не вжив
заходів щодо повного та всебічного
розгляду справи, у тому числі щодо
виявлення та витребування доказів з
власної ініціативи, відповідно до
приписів ч.4 ст. 11 та ч.5 ст.71 КАС України,
що в свою чергу призвело до
невідповідності висновків суду
дійсним обставинам по справі, та
потягло за собою неправильне вирішення
справи.

Також, не виконано передбачені
законодавством обов'язки, зокрема ч.2
ст. 195 КАС України, відповідно до якої,
суд апеляційної інстанції може
дослідити нові докази, які не
досліджувалися у суді першої
інстанції, з власної ініціативи або за
клопотанням осіб, які беруть участь у
справі, якщо визнає обґрунтованим
ненадання їх до суду першої інстанції
або необґрунтованим відхилення їх
судом першої інстанції. при розгляді
справи в суді апеляційної інстанції та
ч.3 відповідно до якої суд апеляційної
інстанції може встановити нові
обставини, якщо вони не
встановлювалися судом першої
інстанції у зв'язку із неправильним
застосуванням норм матеріального
права.

Крім того, аналізуючи порушення
апеляційним судом норм процесуального
права при розгляді апеляційної скарги
судова колегія вважає за необхідним
також звернутися до практики
Європейського суду з прав людини та
зокрема, рішення у справі «Серявін та
інші проти України» від 10 лютого 2010
року, заява 4909/04 відповідно до п.58 якого
суд повторює, що згідно з його
усталеною практикою, яка відображає
принцип, пов'язаний з належним
здійсненням правосуддя, у рішеннях
судів та інших органів з вирішення
спорів мають бути належним чином
зазначені підстави, на яких вони
ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6
Конвенції зобов'язує суди
обґрунтовувати свої рішення, його не
можна тлумачити як такий, що вимагає
детальної відповіді на кожен аргумент.
Міра, до якої суд має виконати обов'язок
щодо обґрунтування рішення, може бути
різною в залежності від характеру
рішення (див. рішення у справі "Руїс
Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994
року, серія A, N 303-A, п. 29). Хоча
національний суд має певну свободу
розсуду щодо вибору аргументів у тій чи
іншій справі та прийняття доказів на
підтвердження позицій сторін, орган
влади зобов'язаний виправдати свої дії,
навівши обґрунтування своїх рішень
(див. рішення у справі "Суомінен проти
Фінляндії", N 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003
року). Ще одне призначення
обґрунтованого рішення полягає в тому,
щоб продемонструвати сторонам, що вони
були почуті. Крім того, вмотивоване
рішення дає стороні можливість
оскаржити його та отримати його
перегляд вищестоящою інстанцією. Лише
за умови винесення обґрунтованого
рішення може забезпечуватись
публічний контроль здійснення
правосуддя (див. рішення у справі
"Гірвісаарі проти Фінляндії", N 49684/99, п.
30, від 27 вересня 2001 року).

Вказані вимоги судами попередніх
інстанцій були проігноровано, а саме,
даючи правову оцінку діям Відділення
виконавчої дирекції Фонду страхування
від нещасних випадків на виробництві
та професійних захворювань України в
Покровському районі Дніпропетровської
області, суд апеляційної інстанції не
перевірив під час апеляційного
розгляду справи вказані обставини, які
суттєво впливають на вирішення справи
по суті позовних вимог.

З огляду на те, що зазначені обставини
мають суттєве значення для визначення
правових норм, які слід застосовувати
до спірних правовідносин, а суд
касаційної інстанції позбавлений
можливості встановлювати обставини у
справі та давати їм оцінку, справу
необхідно направити на новий розгляд
до суду апеляційної інстанції.

За приписами ч.2 ст. 227 КАС України
підставою для скасування судових
рішень судів першої та (або)
апеляційної інстанцій і направлення
справи на новий судовий розгляд є
порушення норм процесуального права,
які унеможливили встановлення
фактичних обставин, що мають значення
для правильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 222, 227, 231 КАС України, -

УХВАЛИВ :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити
частково.

Постанову Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 12 червня 2012 року скасувати, а справу
направити на новий розгляд до суду
апеляційної інстанції.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі та
оскарженню не підлягає.

Судді О.Ф.
Ситников

В.В. Малинін

В.В. Швець