Справа № 544/769/14-а
Суддя: Мельнікова Л.В.
Дата ухвалення: 2014-07-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 липня 2014 р. Справа № 544/769/14-аКолегія
суддів Харківського апеляційного
адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Мельнікової Л.В.

суддів - Бартош Н.С., Донець Л.О.

за участю секретаря судового засідання
- Співак О.А.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Харкові справу за
апеляційними скаргами Управління
Пенсійного фонду України в
Пирятинському районі Полтавської
області, Головного управління
Пенсійного фонду України в Полтавській
області на постанову Пирятинського
районного суду Полтавської області від
06 травня 2014 року по справі № 544/769/14-а за
позовом ОСОБА_1 до Управління
Пенсійного фонду України в
Пирятинському районі Полтавської
області, Головного управління
Пенсійного фонду України в Полтавській
області про визнання нечинними та
скасування рішення органів Пенсійного
фонду України, -

У с т а н о в и л а:

У квітні 2014 року позивач ОСОБА_1
звернулась до суду з позовом, яким (з
урахуванням заяви про уточнення
позовних вимог від 24 квітня 2014 року, а.с.
27-28) просить: визнати нечинним та
скасувати п. 2 рішення комісії при
Головному управлінні Пенсійного фонду
України в Полтавській області (далі -
відповідач 2, ГУПФУ відповідно) від 18
березня 2014 року № 59 в частині відмови у
підтверджені періодів роботи: з 01
червня 1989 року по 30 червня 1989 року, з 01
вересня 1989 року по 30 вересня 1989 року, з 01
січня 1991 року по 31 грудня 1989 року;
визнати нечинним та скасувати рішення
Управління Пенсійного фонду України в
Пирятинському районі Полтавської
області (далі - УПФУ, відповідач 1
відповідно) від 04 квітня 2014 року № 14/П-02
про відмову в призначенні пенсії за
віком на пільгових умовах відповідно
до п. «д» ст. 13 Закону України від 05
листопада 1991 року № 1788-ХП «Про пенсійне
забезпечення» (далі - Закон № 1788-ХП);
підтвердити її роботу на посаді доярки
в періоди роботи, передбачених п. «д»
ст. 13 Закону № 1788-ХП, а саме: з 01 червня
1989 року по 30 червня 1989 року, з 01 вересня
1989 року по 30 вересня 1989 року, з 01 січня
1991 року по 31 грудня 1989 року; зобов'язати
відповідачів 1 та 2 здійснити
перерахунок пільгового стажу та
призначити пенсію з 02 березня 2014 року.

Позивач зазначає, що при
наявності відповідних записів в її
трудовій книжці щодо періодів праці
дояркою, рішення відповідачів є
незаконними. Позивач зазначає, що в
такому випадку, у відповідачів
відсутні підстави вимагати додатково
будь-які уточнюючи довідки стосовно
стажу її роботи.

Постановою Пирятинського
районного суду Полтавської області від
06 травня 2014 року позовні вимоги ОСОБА_1
задоволені.

Так, судовим рішенням визнано
незаконним та скасовано рішення
комісії при ГУПФУ від 18.03.2014 року № 59 у
частині відмови підтвердженні періоду
роботи ОСОБА_1 з 01.01.1991 року по 31.12.1998
року; підтверджений ОСОБА_1 стаж роботи
на посаді доярки в період з 01.01.1991 по
31.12.1998 року, що дає право на пенсію за
віком на пільгових умовах відповідно
до п. «д» ч. 1 ст. 13 Закону № 1788-ХП;
скасовано рішення УПФУ № 14/П-02 від
04.04.2014 року про відмову у призначенні
пенсії ОСОБА_1 за віком на пільгових
умовах згідно п. «д» ст.13 Закону № 1788-ХП;
зобов'язано УПФУ з 03 березня 2014 року
призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на
пільгових умовах, відповідно до п. «д»
ч. 1 ст. 13 Закону № 1788-ХП;

Решта позовних вимог ОСОБА_1 судом
першої інстанції не вирішена.

Рішення суду вмотивовано тим, що
трудовою книжкою позивача
підтверджено, що в період з 1991 року по
1998 рік позивач ОСОБА_1, працюючи
дояркою, виконувала річний мінімум
трудової участі в господарстві, тобто
виконувала встановлені норми
обслуговування.

Відсутність відомостей про
оплату праці у вказаний період, в
зарахуванні яких позивачу відмовлено,
не може свідчити про неповну
зайнятість, оскільки зазначений
висновок не відповідає іншим архівним
документам, наданим позивачкою комісії
та записам в трудовій книжці. Як у
трудовій книжці, так в у архівних
довідках з обліку трудового стажу
підтверджено те, що ОСОБА_1 у період з 1991
року по 1998 рік працювала дояркою з
виконанням встановлених норм
обслуговування.

Не погоджуючись з судовим рішенням, в
апеляційних скаргах УПФУ та ГУПФУ,
посилаючись фактично на неповне
з'ясування судом обставин, що мають
значення для справи, на порушення судом
норм матеріального права, що призвело
до неправильного вирішення справи,
просять скасувати рішення суду першої
інстанції з прийняттям нового судового
рішення про відмову в задоволені
позовних вимог ОСОБА_1 в повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши доводи апеляційних скарг
щодо дотримання правильності
застосування судом норм матеріального
та процесуального права, правової
оцінки обставин у справі, колегія
суддів, враховуючи межі апеляційних
скарг, дійшла висновку, що апеляційні
скарги відповідачів підлягають
частковому задоволенню, з наступних
підстав.

Прикінцевими положеннями Закону
України від 09.07.2003 року № 1058- IV «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» (далі - Закон № 1058-IV)
передбачено, що пенсійне забезпечення
застрахованих осіб, які працювали на
посадах, що відповідно до раніше
діючого законодавства давали право на
призначення пенсії за віком на
пільгових умовах, здійснюється згідно
з окремими законодавчими актами через
професійні та корпоративні фонди. До
запровадження пенсійного забезпечення
через професійні та корпоративні
фонди, пенсійне забезпечення цих осіб
здійснюється за нормами вказаного
Закону у разі досягнення пенсійного
віку та наявності трудового стажу,
передбаченого Законом України «Про
пенсійне забезпечення».

Право на призначення пенсії на
пільгових умовах та в пільгових
розмірах визначено ст.ст. 13, 14, 100 Закону
України «Про пенсійне забезпечення»,
постановою Кабінету Міністрів України
від 16 січня 2003 року № 36 «Про
затвердження списків виробництв,
робіт, професій, посад і показників,
зайнятість в яких дає право на пенсію
за віком на пільгових умовах».

Так, відповідно до п. «д» ст. 13
Закону № 1788-ХП право на пенсію за віком
на пільгових умовах мають жінки, які
працюють доярками (операторами
машинного доїння), свинарками -
операторами в колгоспах, радгоспах,
інших підприємствах сільського
господарства, після досягнення 50 років
за наявності стажу роботи на
зазначеній роботі не менше 20 років за
умови виконання встановлених норм
обслуговування, які визначаються
Кабінетом Міністрів України.

Статтею 62 Закону № 1788-ХП визначено -
основним документом, що підтверджує
стаж роботи, є трудова книжка, а в разі
відсутності її чи відповідних записів
у ній наявність трудового стажу
підтверджується в Порядку,
встановленому Кабінетом Міністрів
України.

Таким чином, основним документом, який
характеризує трудову діяльність особи,
є трудова книжка. За записами в
трудовій книжці визначається як
загальний стаж роботи, так і стаж
роботи, який дає право на пільгову
пенсію. Питання ведення, контролю за
веденням запису в трудовій книжці
відомостей щодо трудового (в тому числі
спеціального) стажу віднесено до
компетенції роботодавця.

Колегія суддів зазначає, що
спеціальний стаж, це період роботи в
певних умовах праці чи на посадах, з
якими законодавець пов'язує пільгове
(або за особливими правилами) пенсійне
забезпечення, та який є складовою
частиною загального трудового стажу.

Із трудової книжки колгоспника НОМЕР_2
вбачається, що з 01 січня 1980 року по 30
квітня 2004 року позивач ОСОБА_1
працювала дояркою, відповідно, в
колгоспі ім. Фрунзе, КСП ім. Фрунзе, СК
«Малютинський» (а.с. 6-9).

Тобто дані про те, що у зазначений
період часу позивач постійно
виконувала встановлені норми
обслуговування ВРХ, і, відповідно,
зазначений період праці можливо
віднести до спеціального стажу, в
трудовій книжці ОСОБА_1 відсутні.

Таким чином, саме ця обставина повинна
бути встановлена судом як юридичний
факт.

Відповідно до пункту 2 Постанови
Пленуму Верховного Суду України від 31
березня 1995 року за № 5 «Про судову
практику в справах про встановлення
фактів, що мають юридичне значення», -
наявність певного стажу роботи може
визначається, зокрема, відповідно до
Порядку підтвердження наявного
трудового стажу для призначення пенсій
за відсутності трудової книжки або
відповідних записів у ній,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 12 серпня 1993 року N
637, у інших випадках наявність певного
стажу роботи визначається у порядку,
передбаченому законодавством, що
регулює правовідносини, з якими
пов'язана необхідність встановлення
цього стажу.

Таким чином, наявність певного стажу
роботи, як юридичний факт, може
встановлюватися шляхом звернення до
комісій з питань підтвердження стажу
роботи на посадах, що дають право на
призначення пенсії на пільгових умовах
або за вислугу років, що створюються
при Головних управліннях Пенсійного
фонду, та/або безпосередньо судом.

Згідно із пунктом 20 Порядку
підтвердження наявного трудового
стажу для призначення пенсії за
відсутності трудової книжки або
відповідних записів у ній,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 12 серпня 1993 року N
637, постановою правління Пенсійного
фонду України від 10 листопада 2006 року №
18-1, затверджений Порядок підтвердження
періодів роботи, що зараховуються до
трудового стажу для призначення пенсії
на пільгових умовах або за вислугу
років, зареєстровано в Міністерстві
юстиції України 24 листопада 2006 року за N
1231/13105 (далі - Порядок).

Порядком визначено, що підтвердження
періодів роботи, що дає право на
призначення пенсії на пільгових умовах
або за вислугу років, здійснюється
комісіями з питань підтвердження стажу
роботи на посадах, що дають право на
призначення пенсії на пільгових умовах
або за вислугу років (п. 3).

22 лютого 2014 року позивач звернулась до
Комісії із заявою про підтвердження
стажу роботи. Рішенням відповідача 2
від 18 березня 2014 року № 59 (а.с. 11-12)
ОСОБА_1 відмовлено у підтвердженні
пільгового стажу роботи дояркою у
період: з 01.04.1980 року по 30.06.1980 року, з
01.04.1981 року по 30.04.1981 року, з 01.06.1981 року
по 30.11.1981 року, з 01.01.1982 року по 28.02.1982
року, з 01.06.1982 року по 30.06.1982 року, з 01.08.1982
року по 30.09.1982 року, з 01.05.1984 року по
31.05.1984 року, з 01.07.1984 року по 30.11.1984 року, з
01.01.1985 року по 31.01.1985 року, з 01.03.1985 року
по 30.11.1985 року, з 01.01.1986 року по 30.04.1987
року, з 01.06.1989 року по 30.06.1989 року, з
01.09.1989 року по 30.09.1989 року, з 01.01.1991 року
по 31.12.1998 року, з 01.09.2003 року по 31.10.2003
року, у зв'язку з відсутністю
відомостей про оплату праці, що
свідчать про недоведеність повної
зайнятості на зазначених роботах.

26 березня 2014 року позивач звернулась до
УПФУ з заявою про призначення їй пенсії
за віком на пільгових умовах
відповідно до п. «д» ст. 13 Закону №
1788-ХП.

Рішенням відповідача 1, викладеним у
формі листа від 04 квітня 2014 року № 14/П-02,
в задоволені заяви ОСОБА_1 відмовлено.
Прийняте рішення обґрунтовано наявним
рішенням відповідача 2 від 27 лютого 2014
року і відсутністю у позивача
необхідного спеціального стажу - 20
років.

Колегія суддів звертає увагу на те, що
із позовної заяви ОСОБА_1 та інших
матеріалів справи вбачається, що
питання виконання встановлених норм
обслуговування ВРХ під час праці в
колгоспі ім. Фрунзе, КСП ім. Фрунзе, СК
«Малютинський» позивачкою не
висвітлювалися а ні при звернення до
відповідачів 1 та 2, а ні при зверненні
до суду з даним позовом.

Колегія суддів зазначає, що на час
подання позивачкою заяви про
призначення їй пенсії на пільгових у
мовах за віком Кабінет Міністрів
України не визначив порядок
встановлення норм обслуговування,
виконання яких повинно враховуватися
при призначенні дояркам пенсії за
віком на пільгових умовах відповідно
до п. «д» ст. 13 Закону № 1788-ХП.

Оскільки такий порядок не визначений
Кабінетом Міністрів України, тому до
даного часу в Україні не затверджені
типові міжгалузеві і галузеві (відомчі)
норми обслуговування, які повинні
застосовуватися при призначенні
пенсії дояркам на пільгових умовах, а
також використовуватися як підстава
для встановлення норми обслуговування
з врахуванням організаційно-технічних
умов обслуговування великої рогатої
худоби в конкретному господарстві.

Колегія суддів вважає, що за таких
обставин в господарствах мали бути
встановлені відповідні норми
обслуговування на підставі типових
норм, затверджених в установленому
порядку до набрання чинності Законом №
1788-ХП.

Запровадження, заміна і перегляд таких
норм має відбуватися з дотриманням
вимог, встановлених ст.ст. 85-89 КЗпП
України.

Типові норми обслуговування великої
рогатої худоби, що призначені для
застосування на державних
сільськогосподарських підприємствах,
незалежно від їх відомчого
підпорядкування, а також для колгоспів,
були затверджені Державним комітетом
Ради Міністрів СРСР з праці та
соціальних питань і Секретаріатом
Всесоюзної Центральної Ради
Професійних Спілок Постановою N 89/10-11
від 23 березня 1978 року.

Відповідно до Роз'яснення Міністерства
соціального забезпечення України від 20
січня 1992 року № 6 «Про порядок
призначення пенсій на пільгових умовах
жінкам, які працюють доярками
(операторами машинного доїння),
свинарками-операторами в колгоспах,
радгоспах, інших підприємствах
сільського господарства» під нормою
обслуговування розуміється кількість
голів корів або свиней, закріплених за
робітницею, яких вона зобов'язана
обслужити протягом встановленого
робочого дня (зміни) у визначених
організаційно-технічних умовах. При
призначенні зазначеним робітницям
пенсій на пільгових умовах
враховується виконання норм
обслуговування, встановлених на рівні
не нижче технічно обґрунтованих норм.

До технічно обґрунтованих норм
відносяться: типові міжгалузеві і
галузеві (відомчі) норми
обслуговування, затверджені в
установленому порядку; норми
обслуговування, встановлені на
підставі типових міжгалузевих і
галузевих (відомчих) нормативів часу на
окремі роботи (операції) з врахуванням
організаційно-технічних умов
обслуговування великої рогатої худоби
і свиней в цьому господарстві.

У такому ж порядку враховуються норми
обслуговування при колективному,
орендному підряді та інших колективних
формах організації та оплати праці, а
також в допоміжних сільських
господарствах, які не мають
самостійного балансу і знаходяться у
складі промислових, будівельних,
транспортних та інших підприємствах і
організацій.

При зверненні робітниці щодо
призначення пенсії на пільгових умовах
адміністрація (правління) господарства
подає в органи Пенсійного фонду
довідку про стаж роботи дояркою
(оператором машинного доїння),
свинаркою-оператором і про виконання
встановлених норм обслуговування.

Виконання встановлених норм
обслуговування за період, починаючи з
1992 року, підтверджується даними
первинного обліку.

Такими первинними документами, що
підтверджують факт встановлення та
виконання норм обслуговування можуть
бути: колективний договір, положення
про оплату праці, наряди обліку об'єму
виконаних робіт, табель обліку
відпрацьованого часу, відомості
нарахування заробітної плати, тощо.

У відповідності до ч. 2 ст. 56 Закону №
1788-ХП при обчисленні стажу роботи в
колгоспі за період після 1965 року, якщо
член колгоспу не виконував без
поважних причин встановленого
мінімуму трудової участі в
громадському господарстві,
враховується час роботи за фактичною
тривалістю.

Згідно до п. 5 Постанови Ради Міністрів
СРСР від 21 квітня 1975 року № 310 «Про
трудові книжки колгоспників» у
трудовій книжці колгоспника
вказується прийнятий в колгоспі річний
мінімум трудової участі в громадському
господарстві, його виконання.

Приписами п. 29 Інструкції про ведення
трудових книжок колгоспників від 12
серпня 1975 року, визначено, що у трудовій
книжці колгоспника в розділі «Трудова
участь в громадському господарстві»
щорічно вноситься запис про прийняте в
колгоспі річному мінімумі трудової
участі колгоспників у суспільному
господарстві та його фактичне
виконання колгоспником за даний рік і,
крім того, робиться запис про
невиконання встановленого річного
мінімуму участі у громадському
господарстві із зазначенням, є причина
поважною або неповажною (тимчасова
непрацездатність, відпустка по
вагітності та пологах, прогули та ін.)
Записуються також номер і дата рішення
загальних зборів колгоспників (зборів
уповноважених) або правління колгоспу,
що визнали поважною або неповажної цю
причину.

Колегія суддів зазначає, що
результатом суспільного виробництва є
суспільний продукт. Суспільний
продукти, це синтезоване поняття і до
його складу входять різноманітні
матеріальні й нематеріальні блага та
послуги, які створюються в різних
галузях виробництва. Він являє собою
всю суму матеріальних і духовних благ,
створених суспільством за певний
проміжок часу, як правило, за рік.

Відтак, колегія суддів не погоджується
із висновком суду першої інстанції про
те, що позивач ОСОБА_1, працюючи у період
часу з 1991 року по 1998 рік дояркою і,
виконуючи річний мінімум трудової
участі в господарстві, фактично
виконувала встановлені норми
обслуговування ВРХ, оскільки жодних
доказів, які би стосувалися питань
виконання позивачем ОСОБА_1
встановлених норм обслуговування ВРХ,
судам не надані та судом не досліджені.

При цьому, колегія суддів звертає увагу
на те, що відповідно до записів в
трудовій книжці колгоспника за 1980, 1981,
1982, 1984, 1985, 1986, 1987 та 2003 року (а.с. 4-9), а
також записів за зазначені роки в
особовій картці ОСОБА_1 (а.с. 49, за
винятком 2003 року) кількість
відпрацьованих нею людино-днів за рік
не відповідало встановленому мінімуму
трудоднів або людино-днів.

Отже, навіть, якщо припустити
правильність алгоритму розрахунку
спеціального (пільгового) стажу
позивача ОСОБА_1, відповідно до якого
кількість відпрацьованих людино-днів
за рік, яка дорівнює установленому
мінімуму трудоднів (або людино-днів) за
рік, є безумовним свідченням виконання
позивачем ОСОБА_1 за даний рік
встановлених норм обслуговування ВРХ,
необхідний стаж набрати неможливо.

Постановою Пирятинського районного
суду Полтавської області від 06 травня
2014 року встановлено, що до спеціального
(пільгового) стажу роботи позивача
ОСОБА_1 відповідачі повинні зарахувати
період її праці з 01.01.1991 року по 31.12.1998
року, відповідно, в КСП «ім. Фрунзе»,
сільськогосподарському кооперативі
«Малютинський», тобто 8 років. Дана
обставина, виходячи із положень п. «д»
ст. 13 Закону № 1788-ХП, не дає права
позивачу на призначення державної
пенсії за віком на пільгових умовах.

Відповідно до п.п. 1, 4 ч. 1 ст. 202 КАС
України підставами для скасування
постанови суду першої інстанції та
ухвалення нового рішення є: неповне
з'ясування судом обставин, що мають
значення для справи, порушення норм
матеріального права, що призвело до
неправильного вирішення справи.

Таким чином, колегія суддів приходить
до висновку про необхідність
скасування постанови Пирятинського
районного суду Полтавської області від
06 травня 2014 року в частині, якою
задоволені позовні вимоги ОСОБА_1 та
встановлений юридичний факт наявності
у ОСОБА_1 спеціального стажу роботи -
періоду роботи позивача з 01 січня 1991
року по 31 грудня 1998 року на посадах
доярки, при наявності якого, відповідно
до п. «д» ст. 13 Закону № 1788-ХП, позивачка
має право на пільгове пенсійне
забезпечення. Оскільки доказів
наявності такого стажу позивач судам
першої та апеляційної інстанцій не
надала, колегія суддів приймає нове
судове рішення про відмову в
задоволені позовних вимог ОСОБА_1 в цій
частині.

З урахуванням наведеного, колегія
суддів не вбачає підстав для
задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про
зобов'язання відповідача 1 призначити з
03 березня 2014 року їй пенсію за віком на
пільгових умовах відповідно до п. «д»
ст. 13 Закону № 1788-ХП. Таким чином,
колегія суддів приймає рішення про
скасування постанови Пирятинського
районного суду Полтавської області від
06 травня 2014 року в тій частині, якою
судом були задоволені зазначені
позовні вимоги ОСОБА_1 з прийняттям
нового судового рішення про відмову в
їх задоволенні.

Пунктом 2 ч. 1 ст. 201 КАС України
визначено, що підставами для зміни
постанови суду першої інстанції є
вирішення не всіх позовних вимог.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 201 КАС України,
колегія суддів приходить до висновку
про необхідність зміни постанови
Пирятинського районного суду
Полтавської області від 06 травня 2014
року шляхом доповнення судового
рішення визначенням про відмову в
задоволені позовних вимог ОСОБА_1 про
зобов'язання відповідачів здійснити
перерахунок її пільгового стажу та про
зобов'язання відповідача 2 призначити
їй пенсію з 02 березня 2014 року.

Частиною 1 ст. 44 Закону № 1058-IV визначено,
що заява про призначення (перерахунок)
пенсії та необхідні документи
подаються до територіального органу
Пенсійного фонду або до уповноваженого
ним органу чи уповноваженій особі в
порядку, визначеному правлінням
Пенсійного фонду за погодженням із
центральним органом виконавчої влади,
що забезпечує формування державної
політики у сферах трудових відносин,
соціального захисту населення,
особисто або через представника, який
діє на підставі виданої йому
довіреності, посвідченої нотаріально.

Відтак, у відповідача 2 відсутні
повноваження щодо прийняття рішення
про призначення пенсії за віком
позивачу.

Виходячи із змісту правовідносин, що
склались між позивачкою та
відповідачами, останні не мають
повноважень щодо здійснення
перерахунку спеціального (пільгового)
стажу роботи позивача. В даному
випадку, пенсійні органи мають
повноваження зарахувати або відмови в
зарахуванні певних періодів роботи
позивача до спеціального (пільгового)
стажу.

Також колегія суддів зазначає, що
позивачем заявлена вимога про визнання
нечинним рішення відповідача 2 від 18
березня 2014 року, яке є індивідуальним
актам. Водночас, такий спосіб захисту
(вимога про визнання акта нечинним), як
випливає з аналізу статей 105, 162, 171 КАС
України, може стосуватися лише
випадків оскарження
нормативно-правових актів. Встановлені
ж ст.ст. 105, 162 КАС України способи
захисту порушеного права не є
вичерпними. Разом з тим, деякі із
встановлених способів захисту
порушеного права носять обмежений
характер і не можуть бути застосовані
при виникненні будь-якого спору у сфері
публічних правовідносин. Так, вимога
про визнання нечинним акта може
стосуватися лише нормативно-правового
акта, а про визнання протиправним -
індивідуального акта.

Заявлена в такій спосіб вимога судом
першої інстанції не вирішена, у зв'язку
з чим колегія суддів приходить до
висновку про необхідність зміни
постанови Пирятинського районного
суду Полтавської області від 06 травня
2014 року, а саме, доповнення судового
рішення визначенням про відмову в
задоволені позовних вимоги ОСОБА_1 про
визнання нечинним рішення відповідача
2 від 18 березня 2014 року № 59 в частині
відмови у підтверджені періодів
роботи: з 01 червня 1989 року по 30 червня 1989
року, з 01 вересня 1989 року по 30 вересня 1989
року, з 01 січня 1991 року по 31 грудня 1989
року.

В прядку, визначеному п. 2 ч. 1 ст. 201 КАС
України колегія суддів приходить до
висновку про необхідність зміни
постанови Пирятинського районного
суду Полтавської області від 06 травня
2014 року шляхом доповнення визначенням
про відмову в задоволені позовних
вимог ОСОБА_1 про визнання нечинним
рішення відповідача 1 від 04 квітня 2014
року № 14/П-02 про відмову в призначенні
пенсії за віком на пільгових умовах
відповідно до п. «д» ст. 13 Закону
України від 05 листопада 1991 року № 1788-ХП.

З урахуванням наведеного, в прядку,
визначеному п. 2 ч. 1 ст. 201 КАС України
колегія суддів приходить до висновку
про необхідність зміни постанови
Пирятинського районного суду
Полтавської області від 06 травня 2014
року шляхом доповнення визначенням про
відмову в задоволені позовних вимог
ОСОБА_1 про скасування п. 2 рішення
комісії при Головному управлінні
Пенсійного фонду України у Полтавській
області від 18 березня 2014 року № 59 у
частині відмови у підтвердженні
періоду роботи ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1,
періодів роботи, передбачених п. «д» ст.
13 Закону України «Про пенсійне
забезпечення», а саме: з 01 червня 1989
року по 30 червня 1989 року, з 01 вересня 1989
року по 30 вересня 1989 року.

Погоджуючись із загальним висновком
суду першої інстанції про
обґрунтованість позовних вимог ОСОБА_1
про скасування рішень відповідачів 1 та
2, колегія суддів виходить з того, що
пунктом 9 ч. 3 ст. 2 КАС України
передбачено, що у справах щодо
оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дій).

Так, відповідачами судам першої та
апеляційної інстанції не надано
доказів стосовно здійснення допомоги
позивачу у зборі необхідних документів
для підтвердження спеціального
(пільгового стажу) роботи. Такий
обов'язок визначений п. 12 Порядку
підтвердження періодів роботи, що
зараховуються до трудового стажу для
призначення пенсії на пільгових умовах
або за вислугу років, затвердженого
постановою Пенсійного фонду України
від 10.11.2006 року № 18-1.

Як вбачається з рішення відповідача 2,
підставою для його прийняття
послугувала відсутність відомостей
про оплату праці ОСОБА_1 за період часу:
з 01.04.1980 року по 30.06.1980 року, з 01.04.1981 року
по 30.04.1981 року, з 01.06.1981 року по 30.11.1981
року, з 01.01.1982 року по 28.02.1982 року, з 01.06.1982
року по 30.06.1982 року, з 01.08.1982 року по
30.09.1982 року, з 01.05.1984 року по 31.05.1984 року, з
01.07.1984 року по 30.11.1984 року, з 01.01.1985 року
по 31.01.1985 року, з 01.03.1985 року по 30.11.1985
року, з 01.01.1986 року по 30.04.1987 року, з 01.06.1989
року по 30.06.1989 року, з 01.09.1989 року по
30.09.1989 року, з 01.01.1991 року по 31.12.1998 року, з
01.09.2003 року по 31.10.2003 року, що, на думку
відповідача, свідчить про
недоведеність повної занятості на
зазначених роботах.

При цьому мотивувальна частина
рішення, в якій зазначено, що
відповідно до трудової книжки від
05.03.1981 року працювала в колгоспі ім.
Фрунзе дояркою з 1980 року по 30.04.2004 року,
щороку виконувала встановлений
мінімум трудоднів, крім - з 1980 року по 1982
рік, 1984 рік, 1985 рік, 1987 рік, 2003 рік, в 1986
році, 2004 році встановлений та
відпрацьований мінімум не зазначено,
суперечить резолютивній частині цього
рішення (п. 2).

Крім того, із зазначеного рішення не
вбачається, яким чином відповідач
співвідносить факт повної або неповної
зайнятості позивача на роботах дояркою
з фактом необхідності виконання нею
встановлених норм обслуговування ВРХ.

З огляду на викладене, колегія суддів
вважає, що рішення відповідача 2 є
необґрунтованим, що, в свою чергу,
зобов'язує цього відповідача повторно
розглянути звернення позивача з
дотриманням критеріїв, передбачених ч.
3 ст. 2 КАС України.

Як встановлено судом, в основу
рішення відповідача 1 покладене
рішення відповідача 2, колегія суддів
приходить до висновку про необхідність
скасування рішення цього відповідача,
оскільки підставою для його прийняття
послугувало протиправне рішення, а
відтак, зазначене рішення також не
відповідає вимогам закону.

Крім того, колегія суддів
зазначає, що із змісту рішення УПФУ в
Пирятинському районі Полтавської
області не можливо зробити остаточний
висновок, чи зараховується пенсійним
органом до спеціального (пільгового)
стажу ОСОБА_1 періоди її праці дояркою в
ВАТ «Повстин» та ТОВ «Агрофірма
«Пирятин».

Інші доводи апеляційних скарг
висновків колегії суддів не
спростовують.

В порядку, передбаченому ст. 41, ч. 4 ст. 196
Кодексу адміністративного судочинства
України, розгляд справи відбувся за
відсутності осіб, які беруть участь у
справі, фіксування судового засідання
за допомогою звукозаписувального
технічного засобу не здійснювалося.

На підставі наведеного, керуючись
ст.ст. 41 ч. 1, 185, 195, 196, 198 ч. 1 п. 2,3, 201 ч. 1 п. 2,
202 ч. 1 п. 1,4, 207, 254 Кодексу
адміністративного судочинства,
колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційні скарги Управління
Пенсійного фонду України в
Пирятинському районі Полтавської
області, Головного управління
Пенсійного фонду України в Полтавській
області задовольнити частково.

Постанову Пирятинського районного
суду Полтавської області від 06 травня
2014 року - скасувати в частині, якою
задоволенні позовні вимоги ОСОБА_1 про:

- підтвердження ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1,
стажу роботи на посаді доярки в період
з 01 січня 1991 по 31 грудня 1998 року, що дає
право на пенсію за віком на пільгових
умовах відповідно до п. «д» ч. 1 ст. 13
Закону України «Про пенсі
забезпечення»;

- зобов'язання Управління Пенсійного
фонду України у Пирятинському районі
Полтавської області з 03 березня 2014 року
призначити ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1,
ідентифікаційний номер НОМЕР_1 пенсію
за віком на пільгових умовах,
відповідно до п. «д» ч. 1 ст. 13 Закону
України «Про пенсійне забезпечення», -
з прийняттям нового судового рішення
про відмову в задоволенні даних
позовних вимог.

Постанову Пирятинського районного
суду Полтавської області від 06 травня
2014 року - змінити, доповнивши її
визначенням про відмову в задоволені
позовних вимог ОСОБА_1 про:

- скасування п. 2 рішення комісії при
Головному управлінні Пенсійного фонду
України у Полтавській області від 18
березня 2014 року № 59 у частині відмови у
підтвердженні періоду роботи ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1, періодів роботи,
передбачених п. «д» ст. 13 Закону України
«Про пенсійне забезпечення», а саме: з 01
червня 1989 року по 30 червня 1989 року, з 01
вересня 1989 року по 30 вересня 1989 року;

- визнання нечинним п. 2 рішення комісії
при Головному управлінні Пенсійного
фонду України у Полтавській області
від 18 березня 2014 року № 59 у частині
відмови у підтвердженні періоду роботи
ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, періодів роботи,
передбачених п. «д» ст. 13 Закону України
«Про пенсійне забезпечення», а саме: з 01
червня 1989 року по 30 червня 1989 року, з 01
вересня 1989 року по 30 вересня 1989 року; з 01
січня 1991 року по 31 грудня 1998 року;

- визнання нечинним рішення Управління
Пенсійного фонду України в
Пирятинському районі Полтавської
області від 04 квітня 2014 року № 14/П-02 про
відмову у призначенні ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1, пенсії за віком на
пільгових умовах, відповідно до п. «д»
ст. 13 Закону України «Про пенсійне
забезпечення»;

- зобов'язання Управління Пенсійного
фонду України в Пирятинському районі
Полтавської області та Головного
управління Пенсійного фонду України в
Полтавській області здійснити
перерахунок пільгового стажу ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1, та про зобов'язання
Головного управління Пенсійного фонду
України в Полтавській області
призначити їй пенсію з 02 березня 2014
року.

В іншій частині постанову
Пирятинського районного суду
Полтавської області від 06 травня 2014
року залишити без змін.

Постанова Харківського апеляційного
адміністративного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення та може бути оскаржена у
касаційному порядку протягом двадцяти
днів з дня складання постанови у
повному обсязі шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя
(підпис) Л.В.
Мельнікова

Судді
(підпис) Н.С.
Бартош

(підпис) Л.О.
Донець

Повний текст постанови
виготовлений та підписаний 07 липня 2014
року.