Справа № 522/10234/14-а
Суддя: Шенцева О. П.
Дата ухвалення: 2014-07-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження №2-а/522/762/14
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 липня 2014 року Приморський районний
суд м. Одеси, у складі

головуючого судді Шенцевої О.П.,

при секретарі - Соболевої О.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Одесі адміністративну
справу за адміністративним позовом
приватного акціонерного товариства
«Футбольний клуб «Чорноморець» про
визнання протиправним та скасування
пп. 3.17 п.б) розділу ІІІ Розпорядження
Приморської районної адміністрації
Одеської міської ради від 07.10.2008р. за
№1570.

ВСТАНОВИВ:

ПАТ «Футбольний клуб
«Чорноморець» (надалі АТ «ФК
«Чорноморець») звернулось до
Приморського районного суду м. Одеси з
адміністративним позовом до
Приморської районної адміністрації
Одеської міської ради, ОСОБА_1, ОСОБА_2,
ОСОБА_3 за участю третіх осіб, які не
заявляють самостійних вимог на предмет
спору на стороні відповідача: Одеська
міська рада, Виконавчий комітет
Одеської міської ради, Приморський РВ
м. Одеса Головного управління ДМС
України в Одеській області про
визнання протиправним та скасування
пп. 3.17 п.б) розділу ІІІ Розпорядження
Приморської районної адміністрації
Одеської міської ради від 07.10.2008р. за
№1570 «Про взяття на квартирний облік та
надання житлової площі громадянам».

Відповідач ОСОБА_1 зазначений
позов АТ «ФК «Чорноморець» не визнає,
виклавши свою позицію у запереченнях
від 01.07.2014р. Також, ОСОБА_1 просить суд
залишити позов без розгляду на
підставі пропуску строку звернення до
суду.

Відповідачі: Приморська районна
адміністрація Одеської міської ради,
ОСОБА_2, ОСОБА_2 у судове засідання не
з'явилися, сповіщалися належним чином,
причини неявки суду не повідомили.

Представники третіх осіб без
самостійних вимог на стороні
відповідача - Одеська міська рада,
виконавчий комітет Одеської міської
ради, Приморського районного відділу в
м. Одеса Головного управління
Державної міграційної служби України в
Одеській області в засідання не
з'явилися, сповіщалися належним чином,
причини неявки суду не повідомили.

Суд, вислухавши пояснення та доводи
сторін, представника позивача,
дослідивши матеріали справи, вважає
поновити АТ «ФК «Чорноморець» строк
звернення до суду та адміністративний
позов АТ «ФК «Чорноморець» підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідно до
рішення Приморського районного суду м.
Одеси від 06.04.2014р. по справі №2-0-103/06 був
встановлений юридичний факт
проживання ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_1 з
січня 1993 року.

Судом встановлено, що відповідно до
заочного рішення від 17.09.2008р. по справі
№2-8191/2008, Приморський районний суд м.
Одеси зобов'язує Приморську району
адміністрацію Одеської міської ради
укласти із ОСОБА_1 договір найму
житлового приміщення розташованого за
адресою: АДРЕСА_1 та зобов'язує
Приморський РВ СМУ ГУМВС України в
Одеській області зареєструвати ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2,
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 за адресою:
АДРЕСА_1. При цьому зазначене заочне
рішення суду повністю ґрунтується на
фактах і обставинах встановлені
рішенням Приморського районного суду
м. Одеси від 06.04.2014р. по справі №2-0-103/06.

Протоколом громадської організації по
житловим питанням від 07.10.2008р. вирішено
укласти договір найму з ОСОБА_1 на
квартиру АДРЕСА_1.

Судом встановлено, що у
вищезазначеному протоколі у графі
пропозиції громадської комісії, де
зазначена відповідачка - ОСОБА_1
посилання на заочне рішення
Приморського районного суду м. Одеси
від 17.09.2008р. по справі №2-8191/2008 не має, та
відсутні будь-які інші посилання,
наприклад, перебування відповідачів на
квартирному обліку, порядку
черговості, права на першочергове
отримання ними жилого приміщення.

Підпунктом 3.17 п.б) розділу ІІІ
Розпорядження Приморської районної
адміністрації Одеської міської ради
від 07.10.2008р. №1570 «Про взяття на
квартирний облік та надання житлової
площі громадянам» вирішено укласти
договір найму житлового приміщення з
гр. ОСОБА_1, на квартиру АДРЕСА_1 та
видати особовий рахунок на склад
родини 3 особи (вона, чоловік - ОСОБА_2,
син - ОСОБА_3.).

Судом встановлено, що зазначене
розпорядження винесено на підставі
заяви ОСОБА_1, але ні як не на підставі
заочного рішення Приморського
районного суду м. Одеси від 17.09.2008р. по
справі №2-8191/2008, як стверджує
відповідач ОСОБА_1

Рішенням виконавчого комітету
Одеської міської ради від 15.01.2004р. за №40
«Про заходи щодо здійснення
комплексної реконструкції кварталів у
межах вул. Пантелеймонівської, вул.
Преображенської, вул. М. Арнаутської,
вул. Катерининської». Згідно цього
рішення забудовником кварталів
визначений АТ «ФК «Чорноморець».

Судом встановлено, що в пункті 4 рішення
зазначено про звернення до Одеського
міського управління УМВС України в
Одеській області щодо припинення
реєстрації та про заборону КП «ОМБТІ та
РОН», Приморській районній
адміністрації Одеської міської ради
проводити реєстрацію громадян у жилих
будинках, які розташовані у кварталі
реконструкції. Технічний паспорт на
квартиру АДРЕСА_1 містить позначку, що
ця квартира знаходиться у зоні
реконструкції у відповідності до
рішення виконкому Одеської міської
ради №40 від 15.01.2004р.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу
України, між АТ «ФК «Чорноморець» та
виконавчим комітетом Одеської міської
ради виникло зобов'язання, відповідно
до якого виконкомом Одеської міської
ради АТ «ФК «Чорноморець» були надані
права замовника щодо комплексної
реконструкції вказаних вище кварталів
і покладені обов'язки майнового
характеру.

Судом встановлено, що рішенням
Виконкому Приморської районної Ради
народних депутатів від 15.12.1978 року за
№653 «Про затвердження списків
аварійних і старих будинків і квартир»
був визнаний будинок по АДРЕСА_1 -
аварійним, що вже мав на той час - 80,95%
фізичного зносу, на підставі рішення
Приморського райвиконкому №92 від
07.02.1975 року та рішенням виконавчого
комітету Одеської міської ради від
26.09.1994р. №1029 «Про затвердження списків
на відселення з аварійних будинків
міста», був затверджений поіменний
список мешканців будинку АДРЕСА_1 на
відселення.

АТ «ФК «Чорноморець» стверджує, що
підставою для звернення останнього до
суду було те, що при розгляді у
Одеському апеляційному
адміністративному суді по справі
№2а-438/10/1522 та при ознайомлені з
матеріалами даної справи (20.01.2014р.), з
яких АТ «ФК «Чорноморець» стало відомо,
що ОСОБА_1 працювала двірником тільки з
01.07.2005р. по серпень 2007р. КП ДЄЗ
«Арнаутське», правонаступником якого є
КП «ЖКС «Фонтанський».

Зазначені факти підтверджуються
доказами: відповідями управління
Пенсійного фонду України в
Приморському районі м. Одеси від
06.11.2013р. за №17629/4 та Державної
податкової інспекції у Приморському
районі м. Одеси Головного управління
Міндоходів в Одеській області від
20.12.2013 за №22274/9/15-53-17-20 щодо відрахування
експлуатаційними організаціями в яких
вона начеб то працювала двірником,
податків та страхових внесків.

Ці відповіді з документами доданими до
них свідчать про те, що ОСОБА_1 взагалі
не працювала двірником у МЕП-52,
оскільки будь-яких відрахувань
підприємство не здійснювало. Крім того,
зазначені відповіді підтверджують
тільки те, що ОСОБА_1 прийнята була на
роботу двірником у КП ДЕЗ
«Арнаутський» (правонаступник КП «ЖКС
«Фонтанський») у липні 2005 року, але ні
як у 1992 році.

Отже, АТ «ФК «Чорноморець» стверджує,
що тільки у 2014 році були йому надані
документи, які надали змогу звернутися
до Апеляційного суду Одеської області
з апеляційною скаргою на рішення
Приморського районного суду м. Одеси
від 06.04.2006р. за цивільною справою за
№2-0-103/2006.

У листі Приморської районної
адміністрації Одеської міської ради
від 20.02.2014р. №01-11/347 адресоване
директору юридичного департаменту
Одеської міської ради, зазначено, що
підставою для відкриття особистого
рахунку на ім'я ОСОБА_1 було рішення
Приморського суду м. Одеси від 06.04.2006р.
(справа №2-0-103/2006).

АТ «ФК «Чорноморець» вважає, що
визнаючи факт проживання з січня 1993
року Приморський районний суд м. Одеси,
зробив помилковий висновок щодо
підстав набуття ОСОБА_1 права
проживання у службовому приміщенні,
рішення Приморського районного суду м.
Одеси від 06.04.20006р. ґрунтується на
спірних доказах та на свідченнях осіб,
які навіть не проживали у будинку
АДРЕСА_1 та записи у трудовій книжці
НОМЕР_1 ОСОБА_1 не підтверджують факт її
оформлення на роботу у МЕП - 52 на посаду
двірника.

В якості доказу АТ «ФК «Чорноморець»
надав суду копію ухвали Апеляційного
суду Одеської області про поновлення
АТ «ФК «Чорноморець» строк на
оскарження рішення Приморського
районного суду м. Одеси від 06.04.2006р. за
цивільною справою окремого
провадження за №2-0-103/2006 та відкриття
апеляційного провадження.

21.03.2014 року Апеляційний суд Одеської
області апеляційну скаргу АТ «ФК
«Чорноморець» задовольнив повністю,
рішення Приморського районного суду м.
Одеси від 06.04.2006р. по цивільній справі
№2-0-103/06 в якому задоволена заява ОСОБА_1
про встановлення юридичного факту
проживання - скасовано, ухвалено нове
рішення в якому у задоволенні заяви
ОСОБА_1 про встановлення юридичного
факту проживання ОСОБА_1 та членів її
сім'ї: її чоловіка ОСОБА_2 та сина ОСОБА_3
у кв. 12 (яке є службовим приміщенням) по
АДРЕСА_1 з січня 1993 року - відмовлено.

Зазначене рішення апеляційного суду
набрало законної сили з моменту
проголошення.

Судом встановлено, що апеляційним
судом було встановлено те, що ОСОБА_1
без будь-яких на то правових підстав
самовільно зайняла службове
приміщення за адресою АДРЕСА_1 та
зазначений будинок є сугубо аварійним.

Згідно до ч. 1 ст. 72 КАС України,
обставини, встановлені судовим
рішенням у адміністративній, цивільній
або господарській справі, що набрало
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Суд вважає встановленими наступні
факти і обставини, що не потребують
доказування при розгляді цієї справи,
оскільки вони вже були встановлені
рішенням Апеляційного суду Одеської
області від 21.03.2014р.

Отже, АТ «ФК «Чорноморець» зазначає, що
вищевказані факти, стали відомі тільки
під час розгляду у Одеському
апеляційному адміністративному суді
по справі №2а-438/10/1522 і розгляду
Апеляційного суду Одеської області по
справі №22-ц/785/2814/14 (1-а інстанція
№2-0-103/06) та послужили підставою
звернутися до суду за захистом свої
прав та інтересів.

Розглянувши зазначене клопотання
представника АТ «ФК «Чорноморець» суд
задовольняє його на підставі
наступного.

Статтею 55 Конституції України, права і
свободи людини і громадянина
захищаються судом. Кожен має право
будь-якими не забороненими законом
засобами захищати свої права і свободи
від порушень і протиправних посягань.
За положеннями ст. 124 Конституції
України юрисдикція судів поширюється
на всі правовідносини, що виникають у
державі.

Частина 1 ст. 16 ЦК України, установлює,
що кожна особа має право звернутися до
суду за захистом свого особистого
немайнового або майнового права та
інтересу, а в ч. 2 цієї статті визначено
способи здійснення захисту цивільних
справ та інтересів судом.

Відповідно до вимог ст.6 КАС України,
кожному гарантується право на захист
його прав, свобод та інтересів
незалежним і неупередженим судом.
Ніхто не може бути позбавлений права на
розгляд його справи в
адміністративному суді, до підсудності
якого вона віднесена цим кодексом.
Ніхто не може бути позбавлений права на
участь у розгляді своєї справи в
адміністративному суді будь-якої
інстанції.

Офіційне тлумачення поняття
«інтересу», який підлягає захисту,
надано в Рішенні Конституційного Суду
України від 1 грудня 2004 року N 1-10/2004, яким
визначено, що охоронюваний законом
інтерес треба розуміти як прагнення до
користування конкретним матеріальним
та/або нематеріальним благом, як
зумовлений загальним змістом
об'єктивного і прямо не
опосередкований у суб'єктивному праві
простий легітимний дозвіл, що є
самостійним об'єктом судового захисту
та інших засобів правової охорони для
задоволення індивідуальних і
колективних потреб, які не суперечать
Конституції і законам України,
суспільним інтересам, справедливості,
добросовісності та іншим
загально-правовим засадам.

Пункт 3.5 Рішення Конституційного Суду
України від 01.12.2004р. №1-10/2004, передбачає,
що цивільний кодекс України (частина
друга статті 16) встановлює способи
захисту інтересів, зокрема: визнання
правочину недійсним; припинення дії,
яка порушує право; відновлення
становища, яке існувало до порушення;
примусове виконання обов'язку в натурі;
зміна правовідношення; припинення
правовідношення; відшкодування
збитків та інші способи відшкодування
майнової шкоди; відшкодування
моральної (немайнової) шкоди; визнання
незаконними рішення, дій чи
бездіяльності органу державної влади,
органу влади Автономної Республіки
Крим або органу місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб. Такий перелік способів
захисту інтересів у Цивільному кодексі
України не є вичерпним, оскільки ця
стаття вміщує ще й припис про те, що "суд
може захистити цивільне право або
інтерес іншим способом, що
встановлений договором або законом".

Системний аналіз, який провів
Конституційний Суд України, свідчить,
що поняття "охоронюваний законом
інтерес" у всіх випадках вживання його
у законах України у логічно-смисловому
зв'язку з поняттям "права" має один і той
же зміст (п. 3.6 Рішення Конституційного
Суду України від 1 грудня 2004 року N
1-10/2004).

Відповідно до вимог ст.99 КАС України,
адміністративний позов може бути
подано в межах строку звернення до
адміністративного суду, встановленого
цим Кодексом або іншими законами. Для
звернення до адміністративного суду за
захистом прав, свобод та інтересів
особи встановлюється шестимісячний
строк, який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів.

Відповідно до статті 100 КАС
України, адміністративний позов,
поданий після закінчення строків,
установлених законом, залишається без
розгляду, якщо суд на підставі позовної
заяви та доданих до неї матеріалів не
знайде підстав для визнання причин
пропуску строку звернення до
адміністративного суду поважними, про
що постановляється ухвала. Позовна
заява може бути залишена без розгляду
як на стадії вирішення питання про
відкриття провадження в
адміністративній справі без
проведення судового засідання, так і в
ході підготовчого провадження чи
судового розгляду справи.

При цьому, якщо на стадії
відкриття провадження питання про
застосування наслідків пропуску
строку звернення до суду не
вирішувалося, воно може бути вирішено
судом під час підготовчого провадження
або під час судового розгляду справи з
власної ініціативи або за клопотанням
осіб, які беруть участь у справі. При
цьому наявність ухвали суду, якою
визнано поважними причини пропуску
строку звернення до суду не
перешкоджає суду повернутися до цього
питання і вирішити по іншому (науково -
практичний коментар до ст.100 КАС
України).

На підставі викладеного, суд вважає, що
клопотання представника АТ «ФК
«Чорноморець» про поновлення строку на
звернення до суду підлягає
задоволенню, та зазначені причини щодо
пропущення строку на звернення до суду
є поважними.

Щодо вимог АТ «ФК «Чорноморець» про
визнання протиправним та скасування
пп. 3.17 п.б) розділу ІІІ Розпорядження
Приморської районної адміністрації
Одеської міської ради від 07.10.2008р. за
№1570 суд зазначає наступне.

Вказане Розпорядження Приморської
райадміністрації Одеської міської
ради ґрунтується на п.п. 13, 14, 37, 38, 44
«Правил обліку громадян, потребуючих
поліпшення житлових умов та надання їм
житлових приміщень в Україні»,
затверджених постановою Ради
Міністрів УРСР і Укрпрофради від 11
грудня 1984 року N 470 (далі - Правила) та
протоколі громадської організації по
житловим питанням від 07.10.2008р.

Правила обліку громадян, потребуючих
поліпшення житлових умов та надання їм
житлових приміщень в Україні,
регулюють облік громадян, які
потребують поліпшення житлових умов, і
надання їм у безстрокове користування
жилих приміщень у будинках державного
і громадського житлового фонду,
призначених для постійного проживання
(п.1. Правил).

П.13 і п.14 Правил розділу ІІ, який регулює
питання щодо Квартирного обліку та в
якому передбачено, що на квартирний
облік беруться громадяни, які
потребують поліпшення житлових умов з
відповідним переліком юридичних
фактів, з якими закон пов'язує осіб
потребуючих поліпшення житлових умов
(п.13 Правил). Пункт 14 Правил, зазначає
особи та періоди, що потребують
поліпшення житлових умов.

Пункти 37, 38, 44 Правил відносяться до
розділу ІІІ, який регулює питання щодо
Розподілу та надання житлових
приміщень.

Так, п. 37 Правил, передбачає, що жилі
приміщення надаються тільки
громадянам, які перебувають на
квартирному обліку, крім випадків,
передбачених законодавством Союзу РСР,
Житловим кодексом УРСР, цими Правилами
та іншими актами законодавства
Української РСР, а також випадків
надання жилих приміщень за рішенням
Ради Міністрів СРСР і Ради Міністрів
УРСР. Жилі приміщення громадянам
надаються за місцем перебування їх на
квартирному обліку, за винятком
випадків надання жилих приміщень
підприємствами, установами,
організаціями, що не ведуть квартирний
облік, своїм працівникам, які
перебувають на обліку в виконавчому
комітеті Ради народних депутатів за
місцем проживання.

Пунктом 38 Правил передбачено, що
громадянам, які перебувають на
квартирному обліку, жилі приміщення
надаються в порядку черговості.
Порядок визначення черговості надання
громадянам жилих приміщень
встановлюється законодавством Союзу
РСР, Житловим кодексом УРСР, цими
Правилами та іншими актами
законодавства Української РСР.
Черговість надання жилих приміщень
визначається за часом взяття на облік
(включення до списків осіб, які
користуються правом першочергового
одержання жилих приміщень).

З огляду на зазначені вище норми
законодавства, вбачається, що надання
житла громадянам здійснюється за
місцем перебування їх на квартирному
обліку, тобто установами, які поставили
особу (громадянина) на квартирний
облік.

П. 44 Правил визначає коло осіб, які
користуються правом першочергового
надання жилих приміщень.

Отже, суд погоджується з думкою АТ «ФК
«Чорноморець», що Приморська
райадміністрація Одеської міської
ради у своєму Розпорядженні
користується нормами Правил, які не
регулюють питання щодо укладання
договору найму житлового приміщення та
підставою щодо укладання договору
найму житлового приміщення зазначена:
заява але ні як рішення суду. При цьому,
як вище було встановлено судом в
протоколі громадської організації по
житловим питанням від 07.10.2008р.
посилання на заочне рішення
Приморського районного суду м. Одеси
від 17.09.2008р. по справі №2-8191/2008 не має, та
відсутні будь-які інші посилання,
наприклад, перебування відповідачів на
квартирному обліку, порядку
черговості, права на першочергове
отримання жилого приміщення.

Як вище було встановлено судом,
Апеляційним судом Одеської області
21.03.2014 року по справі №22-ц/785/2814/14
встановлено те, що ОСОБА_1 без будь-яких
на то правових підстав самовільно
зайняла службове приміщення за адресою
АДРЕСА_1 та зазначений будинок є сугубо
аварійним.

Аварійними є жилі будинки, які
непридатні для проживання відповідно
до законодавства.

Згідно до ч. 1 ст. 72 КАС України,
обставини, встановлені судовим
рішенням у адміністративній, цивільній
або господарській справі, що набрало
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Суд вважає встановленими наступні
факти і обставини, що не потребують
доказування при розгляді цієї справи,
оскільки вони вже були встановлені
рішенням Апеляційного суду Одеської
області від 21.03.2014р.

Відповідно до п.51 Правил, жиле
приміщення, що надається громадянам
для проживання, має бути
благоустроєним стосовно до умов даного
населеного пункту, відповідати
встановленим санітарним і технічним
вимогам.

Згідно з ч. 2 ст. 121 ЖК України, службові
жилі приміщення надаються за рішенням
адміністрації підприємства, установи,
організації, правління колгоспу,
органу управління іншої кооперативної
та іншої громадської організації.

На підставі рішення про надання
службового жилого приміщення
виконавчий комітет районної, міської,
районної в місті Ради народних
депутатів видає громадянинові
спеціальний ордер, який є єдиною
підставою для вселення у надане
службове жиле приміщення (ч. 1 ст. 122 ЖК
України).

П.10 Положення про порядок надання
службових жилих приміщень і
користування ними в Українській РСР
затверджений Постановою РКМУ РСР від
04.02.1988р. №37 «Про службові жилі
приміщення» (зі змінами та
доповненнями), службове жиле
приміщення має бути благоустроєним
стосовно до умов даного населеного
пункту та ст. 50 Житлового кодексу
Української РСР, жиле приміщення, що
надається громадянам для проживання,
має бути благоустроєним відповідно до
умов даного населеного пункту та
відповідати санітарним і технічним
вимогам, при якому не допускається
заселення квартири різними сім'ями чи
різними одинокими особами

Розпорядження винесене у відношенні
квартири АДРЕСА_1 в м. Одесі у протиріч
вимог п. 4 рішення виконавчого комітету
Одеської міської ради від 15.01.2004р. №40
«Про заходи щодо здійснення
комплексної реконструкції кварталів у
межах вул. Пантелеймонівської, вул.
Преображенської, вул. М.Арнаутської,
вул. Катериненської».

Суд критично ставиться до того, що
технічний паспорт цієї квартири
наданої ОСОБА_1 та акт від 25.12.2008р. за №32
дільниці №12 КП ЖКС «Фонтанський» є
належними доказами щодо відповідності
санітарним і технічним вимогам
квартири, оскільки будинок визнаний
аварійним ще з 1978 року. Крім того,
технічний паспорт має розбіжність у
характеристиках квартири, які
зазначені у Договорі найму, так в
останньому зазначено, що квартира має
газопостачання, хоча в технічному
паспорті газопостачання відсутнє.

Згідно зі ст. 71 КАС України, кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 72
цього Кодексу. В адміністративних
справах про протиправність рішень, дій
чи бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Отже, позивачем були доведені ті
обставини на підставі яких він
постався, як на підставу своїх вимог.

Утім, заперечення відповідача - ОСОБА_1
щодо законності винесення
оспорюваного Розпорядження
Приморської райадміністрації не
беруться до уваги судом, оскільки вони
не підтверджені відповідними доказами.

Відповідно до ст. 19 Конституції
України, правовий порядок в Україні
ґрунтується на засадах, відповідно до
яких ніхто не може бути примушений
робити те, що не передбачено
законодавством.

Відповідно до ст. 6 КАС України, кожна
особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до адміністративного суду, якщо вважає,
що рішенням, дією чи бездіяльністю
суб'єкта владних повноважень порушені
її права, свободи або інтереси. Ніхто не
може бути позбавлений права на розгляд
його справи в адміністративному суді,
до підсудності якого вона віднесена
цим Кодексом.

Органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України. Оцінюючи
правомірність дій та рішень органів
владних повноважень, суд повинен
керуватися критеріями, закріпленими у
ст.2 КАС України, які певною мірою
відображають принципи
адміністративної процедури,
встановлюючи при цьому чи прийняті
(вчинені) ним рішення (дії): на підставі,
у межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України; з використанням повноваження
з метою, з якою це повноваження надано;
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії);
безсторонньо (неупереджено);
добросовісно; розсудливо; з
дотриманням принципу рівності перед
законом, запобігаючи несправедливій
дискримінації; пропорційно, зокрема з
дотриманням необхідного балансу між
будь-якими несприятливими наслідками
для прав, свобод та інтересів особи і
цілями, на досягнення яких спрямоване
це рішення (дія); з урахуванням права
особи на участь у процесі прийняття
рішення; своєчасно, тобто протягом
розумного строку.

Стаття 159 КАС України, зазначає, що
судове рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин в адміністративній
справі, підтверджених тими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

Незалежність суддів є основною
передумовою їх об'єктивності та
неупередженості. Рішення в судовій
справі має ґрунтуватися на всебічному,
повному й об'єктивному дослідженні
всіх обставин справи, під час якого не
може надаватися перевага правовій
позиції будь-якого учасника судового
процесу, в тому числі прокурорів,
захисників, представників юридичних чи
фізичних осіб (п. 2 постанови Пленуму ВС
України від 13.06.2007 р. N 8 "Про
незалежність судової влади").

Керуючись ст.ст. 55, 19, 124 Конституції
України, ст.ст. 11, 12, 15, 16, 525 ЦК України,
ст.ст. 6-12, 17, 86, 99, 100, 158-163, 167 Кодексу
адміністративного судочинства України
, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Поновити АТ «ФК
«Чорноморець» строк на звернення до
адміністративного суду з
адміністративним позовом до
Приморської районної адміністрації
Одеської міської ради, ОСОБА_1, ОСОБА_2,
ОСОБА_3 за участю третіх осіб, які не
заявляють самостійних вимог на предмет
спору на стороні відповідача: Одеська
міська рада, Виконавчий комітет
Одеської міської ради, Приморський РВ
м. Одеса Головного управління ДМС
України в Одеській області про
визнання протиправним та скасування
пп. 3.17 п.б) розділу ІІІ Розпорядження
Приморської районної адміністрації
Одеської міської ради від 07.10.2008р. за
№1570 «Про взяття на квартирний облік та
надання житлової площі громадянам».

Визнати протиправним та
скасувати пп. 3.17 п.б) розділу ІІІ
Розпорядження Приморської районної
адміністрації Одеської міської ради
від 07.10.2008р. за №1570 «Про взяття на
квартирний облік та надання житлової
площі громадянам».

Постанова може бути
оскаржена до Одеського апеляційного
адміністративного суду, через
Приморський районний суд м. Одеси,
шляхом подачі апеляційної скарги на
рішення суду протягом десяти днів з дня
його проголошення.

Суддя
07.07.2014