Справа № 2-а-5569/11/2206
Суддя: Граб Л.С.
Дата ухвалення: 2014-06-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 2-а-5569/11/2206
Головуючий у 1-й інстанції: Кучерява А.В.
Суддя-доповідач: Граб Л.С.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 червня 2014 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

Головуючий суддя: Граб Л.С.

судді: Біла Л.М. Боровицький О. А.

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
управління соціального захисту
населення Дунаєвецької районної
державної адміністрації Хмельницької
області на постанову Дунаєвського
районного суду Хмельницької області
від 17 серпня 2011 року у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_2 до
управління соціального захисту
населення Дунаєвецької районної
державної адміністрації Хмельницької
області про перерахунок пенсії,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся в суд з позовом до
управління праці та соціального
захисту населення Дунаєвецької
районної державної адміністрації
Хмельницької області про визнання дій
неправомірними та зобов'язання вчинити
дії.

Постановою суду першої інстанції від 17
серпня 2011 року позов задоволено.

Не погодившись з постановою суду,
відповідач подав апеляційну скаргу, в
якій просив скасувати постанову та
відмовити в задоволенні позовних вимог
посилаючись при цьому на неповне
з'ясування обставин, які мають значення
для справи та порушення норм
матеріального права, що призвело до
неправильного вирішення спору.

Згідно зі ст.ст.183-2, 197 КАС України суд
апеляційної інстанції розглядає
справу в порядку письмового
провадження.

Колегія суддів, заслухавши
суддю-доповідача, перевіривши юридичну
оцінку обставин справи та повноту їх
встановлення, дослідивши правильність
застосування судом першої інстанції
норм матеріального та процесуального
права в межах доводів апеляційної
скарги, вважає, що вона підлягає
частковому задоволенню із наступних
підстав.

Як встановлено судом першої інстанції
та підтверджується доказами, наявними
в матеріалах справи позивач являється
учасником ліквідації наслідків аварії
на Чорнобильській АЕС.

Відповідно до витягу із акту огляду у
МСЕК позивачу встановлена І група
інвалідності, як учаснику ліквідації
наслідків аварії на Чорнобильській
АЕС.

Відповідно до ч.1 ст.48 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» (в
редакції Закону N 230/96-ВР від 06.06.96 (далі
Закон N 230/96-ВР)) одноразова компенсація
учасникам ліквідації наслідків аварії
на Чорнобильській АЕС, які стали
інвалідами внаслідок Чорнобильської
катастрофи, та сім'ям, які втратили
годувальника із числа осіб, віднесених
до учасників ліквідації наслідків
аварії на Чорнобильській АЕС та
смерть яких пов'язана з
Чорнобильською катастрофою,
виплачується в таких розмірах:
інвалідам I групи - 60 мінімальних
заробітних плат; інвалідам II групи -
45 мінімальних заробітних плат;
інвалідам III групи - 30 мінімальних
заробітних плат; дітям-інвалідам - 10
мінімальних заробітних плат; сім'ям,
які втратили годувальника, - 60
мінімальних заробітних плат; батькам
померлого - 30 мінімальних заробітних
плат.

Відповідно до ч.4 ст.48 Закону N 230/96-ВР
щрічна допомога на оздоровлення
виплачується в таких розмірах:
інвалідам I і II групи - п'ять мінімальних
заробітних плат; інвалідам III групи,
дітям-інвалідам - чотири мінімальні
заробітні плати; учасникам ліквідації
наслідків аварії на Чорнобильській АЕС
2 категорії - п'ять мінімальних
заробітних плат; учасникам ліквідації
наслідків аварії на Чорнобильській АЕС
3 категорії - три мінімальні заробітні
плати; кожній дитині, яка втратила
внаслідок Чорнобильської катастрофи
одного з батьків, - три мінімальні
заробітні плати; евакуйованим із зони
відчуження у 1986 році, включаючи дітей, -
три мінімальні заробітні плати.

Виплата здійснюється з мінімальної
заробітної плати, яка склалася на
момент встановлення інвалідності
чи втрати годувальника.

Пунктом 30 статті 71 Закону України від 19
грудня 2006 року № 489-V «Про Державний
бюджет України на 2007 рік дію названої
норми в частині визначення розміру
виплат щорічної разової грошової
допомоги на оздоровлення зупинено на
2007 рік.

Рішенням Конституційного Суду України
від 09 липня 2007 року №6-рп/2007 визнано
такими, що не відповідають Конституції
України (є неконституційними), зокрема,
положення пункту 30 статті 71 Закону
України «Про Державний бюджет України
на 2007 рік».

Відповідно до частини другої статті 152
Конституції України закони, інші
правові акти або їх окремі положення,
що визнані неконституційними,
втрачають чинність з дня ухвалення
Конституційним Судом України рішення
про їх неконституційність.

Враховуючи викладене, положення статті
48 Закону України «Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи»у попередній редакції
поновили свою дію у 2007 році - з 09 липня
2007 року.

Відповідно до розділу ІІ Закону
України «Про Державний бюджет України
на 2008 рік та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України»внесено
зміни, зокрема, до статті 48 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської
катастрофи»та статтю 48 викладено в
такій редакції: "Одноразова
компенсація учасникам ліквідації
наслідків аварії на Чорнобильській
АЕС, які стали інвалідами внаслідок
Чорнобильської катастрофи, та сім'ям,
які втратили годувальника із числа
осіб, віднесених до учасників
ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС та смерть яких
пов'язана з Чорнобильською
катастрофою, щорічна допомога на
оздоровлення виплачується в порядку та
розмірах, встановлених Кабінетом
Міністрів України".

Постановою Кабінету Міністрів України
«Про щорічну допомогу на оздоровлення
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи»від 12 липня
2005 року №562 установлено, що розмір
допомоги учасникам ліквідації
наслідків аварії на Чорнобильській АЕС
І категорії становить 120 грн.

Рішенням Конституційного Суду України
від 22 травня 2008 року (справа щодо
предмета та змісту закону про
Державний бюджет України), зокрема,
визнано таким, що не відповідають
Конституції України (є
неконституційним) положення пункту 28
розділу II «Внесення змін до деяких
законодавчих актів України»Закону
України «Про Державний бюджет України
на 2008 рік та про внесення змін до
деяких законодавчих актів України»,
якими було внесено зміни до Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Відповідно до частини 2 статті 152
Конституції України закони, інші
правові акти або їх окремі положення,
що визнані неконституційними,
втрачають чинність з дня ухвалення
Конституційним Судом України рішення
про їх неконституційність.

На підставі викладеного колегія суддів
зауважує, що в період з 01 січня по 21
травня 2008 року положення статті 48 Закон
України «Про Державний бюджет України
на 2008 рік» у їх редакції були чинними
та підлягали виконанню.

Таким чином, з 22 травня 2008 року розмір
щорічної допомоги на оздоровлення
учасникам ліквідації наслідків аварії
на Чорнобильській АЕС І категорії
становить п'ять мінімальних заробітних
плат.

Враховуючи те, що у 2009-2010 роках дія
статті 48 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» не припинялась та не
скасовувалась, розмір щорічної
допомоги на оздоровлення повинен
виплачуватись відповідно до вимог
вказаної статті, що вірно визначено
судом першої інстанції.

Що стосується виплати одноразової
компенсації позивачу, як учаснику
ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС, який став
інвалідом внаслідок Чорнобильської
катастрофи колегія суддів зазначає
наступне.

Відповідно до приписів ч. 5 ст. 48 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
встановлено, що виплати, зазначені в
цій статті, провадяться протягом
одного місяця з дня встановлення
інвалідності чи смерті потерпілого.

Суд першої інстанцій прийшов до
вірного висновку, що при вирішенні
спірних правовідносин застосуванню
підлягає положення статті 48 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»,
а не Постанови Кабінету Міністрів
України, які істотно звужують обсяг
встановлених законом прав.

Виходячи із загальних засад
пріоритетності законів над
підзаконними нормативними актами при
вирішенні даного спору, застосуванню
підлягає саме стаття 48 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи»та розмір
мінімальної заробітної плати,
встановлений Законом України про
Державний бюджет на відповідний рік, а
не постанова Кабінету Міністрів
України «Про компенсаційні виплати
особам, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» від 26.07.1996
№ 836.

Як видно із довідки відповідача від
19.04.2011 року № 340 позивач з 2006 року по 2010
рік, тобто до встановлення І групи
інвалідності, отримував щорічну
допомогу на оздоровлення, як учасник
ліквідації аварії на ЧАЕС, а тому у
відповідача взагалі не було підстав
виплачувати позивачу в цей період
щорічну допомогу на оздоровлення в
розмірі п"яти мінімальних заробітніх
плат.

Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 99 КАС
України (в редакції, що діяла до 30 липня
2010 року) для звернення до
адміністративного суду за захистом
прав, свобод та інтересів особи
встановлювався річний строк, який, якщо
не встановлено інше, обчислюється з
дня, коли особа дізналася або повинна
була дізнатися про порушення своїх
прав, свобод чи інтересів.

З огляду на те, що положення, які
встановлюють строки звернення до
адміністративного суду, є нормами
матеріального права, а також
враховуючи, що за змістом ч. 1 ст. 58
Конституції України закони та інші
нормативно-правові акти не мають
зворотної дії в часі, крім випадків,
коли вони пом'якшують або скасовують
відповідальність особи, колегія суддів
доходить висновку, що до спірних
правовідносин підлягає застосуванню
той строк звернення до суду, який був
встановлений на час їх виникнення
(вчинення оскаржуваних дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень).

Відповідно до статті 100 КАС України
адміністративний позов, поданий після
закінчення строків, установлених
законом, залишається без розгляду, якщо
суд за заявою особи, яка його подала, не
знайде підстав для поновлення строку,
про що постановляється ухвала.

Як встановлено із матеріалів справи
позивачу встановлена І група
інвалідності 26.02.2009 року. Відповідно до
приписів ч.5 ст.48 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» одноразова
компенсація виплачується протягом
одного місяця з дня встановлення
інвалідності, а тому перебіг строку
звернення до суду в позивача
починається з 26.03.2009 року, однак він
подав позов 02 серпня 2011 року, тобто поза
межами строку звернення до суду.

Що стосується виплати щорічної
допомоги на оздоровлення за 2010 рік то
як вбачається із наданої суду
апеляційної інстанції довідки
відповідача, то вона була виплачена
позивачу в червні 2010 року, а тому
колегія суддів приходить до висновку
про дотримання ним річного строку
звернення до адміністративного суду,
встановленого ст. 99 КАС України на
момент виникнення спірних
правовідносин, в цій частині позовних
вимог.

В силу п. 3 ч. 1 ст. 198 КАС України, за
наслідками розгляду апеляційної
скарги на постанову суду першої
інстанції має право скасувати її та
прийняти нову постанову суду.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 202 КАС
України підставами для скасування
постанови або ухвали суду першої
інстанції та ухвалення нового
рішення є порушення норм матеріального
або процесуального права, що призвело
до неправильного вирішення справи або
питання

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів вважає, що постанова суду першої
інстанції не відповідає нормам
матеріального права, доводи
апеляційної скарги частково
спростовують висновки суду першої
інстанції, викладені у зазначеній
постанові, у зв'язку з чим є підстави
для її скасування та прийняття нової
постанови про часткове задоволення
позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 183-2, 195, 196, 198, 202, 205,
207, 254 КАС України , суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу управління
соціального захисту населення
Дунаєвецької районної державної
адміністрації Хмельницької області
задовольнити повністю.

Постанову Дунаєвського районного суду
Хмельницької області від 17 серпня 2011
року у справі за адміністративним
позовом ОСОБА_2 до управління
соціального захисту населення
Дунаєвецької районної державної
адміністрації Хмельницької області
про перерахунок пенсії, - скасувати.

Прийняти нову постанову, якою позов
задовольнити частково.

Позовні вимоги в частині щодо
нарахування та виплати ОСОБА_2 щорічної
допомоги на оздоровлення із розрахунку
законодавчо встановленої суми 5
мінімальних заробітних плат за період
з 2006 року по 2009 рік та виплати
одноразової компенсації, як учаснику
ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС, який став
інвалідом, - залишити без розгляду.

Визнати дії управління соціального
захисту населення Дунаєвецької
районної державної адміністрації
Хмельницької області щодо невиплати
ОСОБА_2 щорічної допомоги на
оздоровлення та одноразової
компенсації як інваліду 1-ої групи
Чорнобильської катастрофи відповідно
до ст.48 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» неправомірними.

Зобов"язати управління соціального
захисту населення Дунаєвецької
районної державної адміністрації
Хмельницької області провести ОСОБА_2
виплату суми недоплаченої щорічної
допомоги на оздоровлення та виплати
одноразової компенсації як інваліду І
групи Чорнобильської катастрофи
відповідно до ст.48 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» за 2010 рік, з
урахуванням виплачених сум.

Відповідно до ч. 10 ст. 183-2 КАС України у
разі оскарження в апеляційному порядку
постанови, прийнятої у скороченому
провадженні, судове рішення
апеляційної інстанції є остаточним та
оскарженню не підлягає.

Головуючий
Граб Л.С.

Судді
Боровицький О. А.

Біла Л.М.