Справа № 2а-1502/10/2670
Суддя: Пилипчук Н.Г.
Дата ухвалення: 2014-06-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"16" червня 2014 р. м. Київ
К/9991/12362/11

Вищий адміністративний суд України в
складі колегії суддів:

головуючого судді Пилипчук Н.Г.

суддів Лосєва А.М.

Цвіркуна Ю.І.

розглянувши у порядку письмового
провадження

касаційну скаргу Відкритого
акціонерного товариства «Фармак»

на постанову Київського апеляційного
адміністративного суду від 22.02.2011

у справі № 2а-1502/10/2670

за позовом Відкритого акціонерного
товариства «Фармак»

до Спеціалізованої державної
податкової інспекції у місті Києві по
роботі з великими платниками податків

про скасування податкових
повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИВ:

Постановою Окружного
адміністративного суду м.Києва від
27.04.2010 позовні вимоги задоволено
повністю. Скасовано податкове
повідомлення-рішення СДПІ по роботі з
ВПП від 12.08.2009 № /0, від 30.09.2009 №
/1, від 03.12.2009 № /2, від 05.02.2010 №
/3 про визначення податкового
зобов'язання в сумі 133780,25 грн., в т.ч.
127409,76 грн. основного платежу та 6370,49 грн.
штрафних (фінансових) санкцій.

Постановою Київського апеляційного
адміністративного суду від 22.02.2011
постанову суду першої інстанції
скасовано. У задоволенні позову
відмовлено.

ВАТ «Фармак» подало касаційну скаргу, в
якій просить скасувати постанову суду
апеляційної інстанції та залишити в
силі постанову суду першої інстанції,
посилаючись на порушення судом
апеляційної інстанції норм
матеріального права: ст. 14 Закону
України «Про систему оподаткування»
від 25.06.1991 № 1251-ХІІ, ст. 7 Закону України
«Про плату за землю» від 03.07.1992 № 2535-ХІІ.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
дослідивши доводи касаційної скарги,
матеріали справи, перевіривши
правильність застосування судами норм
матеріального та процесуального права,
правової оцінки обставин у справі, суд
касаційної інстанції дійшов висновку,
що касаційна скарга підлягає
задоволенню.

Судами попередніх інстанцій
встановлено такі обставини.

Підставою для визначення позивачеві за
податковим повідомленням-рішенням від
12.08.2009 № /0 та за складеними
внаслідок оскарження первісного
податковими повідомленнями-рішеннями
від 30.09.2009 № /1, від 03.12.2009 № /2,
від 05.02.2010 № /3 податкового
зобов'язання в сумі 133780,25 грн., в т.ч.
127409,76 грн. основного платежу та 6370,49 грн.
штрафних (фінансових) санкцій,
слугували висновки камеральної
перевірки, викладені в акті від 31.07.2009 №
295/40-30/00481198, про те, що розмір
податкового зобов'язання із земельного
податку, зазначеного позивачем у
податковому розрахунку за 2009 рік, є
заниженим за період січень-червень 2009
року на 127409,43 грн., оскільки при його
обчисленні позивач не врахував ставку
3%, запроваджену п. 2 Рішення Київської
міської Ради від 25.12.2008 № 944/944 «Про
врегулювання питання користування
земельними ділянками в місті Києві».

Суд першої інстанції, задовольняючи
позов, виходив з того, що згідно з ч. 1 ст.
7 Закону України «Про плату за землю»
ставки земельного податку із земель,
грошову оцінку яких встановлено,
встановлюються у розмірі одного
відсотка від їх грошової оцінки, за
винятком земельних ділянок, зазначених
у частинах п'ятій - десятій цієї статті
та частині другій статті 6 цього Закону.
Тому, податковим органом безпідставно
застосовано при обчисленні розміру
земельного податку визначену у Рішенні
Київської міської Ради «Про
врегулювання питання користування
земельними ділянками в місті Києві»
від 25.12.2008 № 944/944 ставку.

Скасовуючи постанову суду першої
інстанції, суд апеляційної інстанції
виходив з того, що рішення Київської
міської Ради «Про врегулювання питання
користування земельними ділянками в
місті Києві» від 25.12.2008 № 944/944 прийнято
в межах визначеної у п.п. 23 та 35 ст. 26
Закону України «Про місцеве
самоврядування в Україні» від 21.05.1997 №
280/97-ВР компетенції і відповідно до ст.
144 Конституції України є обов'язковим
для виконання на відповідній
території.

Суд касаційної інстанції не може
погодитися з висновком суду
апеляційної інстанції про
необхідність відмови в задоволенні
позову і вважає за правильне
погодитися з висновком суду першої
інстанції про необхідність
задоволення позову.

При цьому виходить з того, що
розрахунок податковим органом розміру
земельного податку, здійснений на
підставі п. 2 вказаного рішення
Київської міської ради «Про
врегулювання питання користування
земельними ділянками в місті Києві», не
може бути визнано обґрунтованим,
оскільки постановою Шевченківського
районного суду м. Києва від 27.09.2010,
залишеною без змін ухвалою Київського
апеляційного адміністративного суду
від 31.03.2011, визнано незаконним і
нечинним з моменту прийняття пункт 2
рішення Київської міської ради II сесії
VI скликання від 25.12.2008 № 944/944 «Про
врегулювання питання користування
земельними ділянками в місті Києві».
Ухвалою Вищого адміністративного суду
України від 22.09.2011 №К/9991/23210/11 зазначені
судові рішення залишені без змін.

Враховуючи наведене, касаційна скарга
підлягає задоволенню, постанова суду
апеляційної інстанції - скасуванню із
залишенням в силі постанови суду
першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 220, 222, 223, 225, 232
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд касаційної інстанції, -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Відкритого
акціонерного товариства «Фармак»
задовольнити. Постанову Київського
апеляційного адміністративного суду
від 22.02.2011 скасувати та залишити в силі
постанову Окружного адміністративного
суду м.Києва від 27.04.2010.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, та
може бути переглянута Верховним Судом
України з підстав, передбачених
статтею 237 Кодексу адміністративного
судочинства України, за заявою, поданою
через Вищий адміністративний суд
України в порядку, встановленому
статтями 236-2391 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий суддя Н.Г.
Пилипчук

Судді
А.М. Лосєв

Ю.І. Цвіркун