Справа № 824/944/14-а
Суддя: Гонтарук В. М.
Дата ухвалення: 2014-07-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 824/944/14-а
Головуючий у 1-й інстанції: Маренич І.В.
Суддя-доповідач: Гонтарук В. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2014 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого-судді: Гонтарука В. М.

суддів: Білої Л.М. Матохнюка Д.Б.

секретар судового засідання:
Сокольвак Ю.В.

за участю:

позивача: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в режимі відеоконференції
апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову
Чернівецького окружного
адміністративного суду від 15 квітня 2014
року у справі за адміністративним
позовом ОСОБА_2 до Управління
міністерства внутрішніх справ України
в Хмельницькій області про визнання
протиправними дій , -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду першої
інстанції з адміністративним позовом
до Управління міністерства внутрішніх
справ України в Хмельницькій області
про визнання протиправними дій.

Постановою Чернівецького окружного
адміністративного суду від 15 квітня 2014
року в задоволенні адміністративного
позову відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду
першої інстанції, позивач подав
апеляційну скаргу, в якій просить суд
скасувати постанову суду першої
інстанції та ухвалити нове рішення,
яким позовні вимоги задовольнити в
повному обсязі, посилаючись при цьому
на неповне з'ясування обставин, які
мають значення для справи та порушення
норм матеріального права, що призвело
до неправильного вирішення спору.

Ухвалою від 16 червня 2014 року відкрито
апеляційне провадження та призначено
до розгляду на 01 липня 2014 року.

26 червня 2014 року до суду апеляційної
інстанції надійшло клопотання ОСОБА_2
про проведення судового засідання в
режимі відеоконференції в
Чернівецькому окружному
адміністративному суді.

Ухвалою Вінницького апеляційного
адміністративного суду від 01 липня 2014
року дане клопотання задоволено та
призначено судове засідання з розгляду
апеляційної скарги на 08 липня 2014 року в
режимі відеоконференції.

Позивач в судовому засіданні 08 липня 2014
року апеляційну скаргу підтримав у
повному обсязі, просив вимоги, що в ній
викладені, задовольнити.

Відповідач в судове засідання не
з'явився. Про дату, час та місце
розгляду справи повідомлений належним
чином.

Представник відповідача у своїх
запереченнях від 27 червня 2014 року,
просив суд розгляд справи провести без
його участі.

Відповідно до ч.4 ст.196 КАС України
неприбуття у судове засідання сторін
або інших осіб, які беруть участь у
справі, належним чином повідомлених
про дату, час і місце апеляційного
розгляду, не перешкоджає судовому
розгляду справи.

За таких обставин, а також враховуючи,
що судом участь відповідача в судовому
засіданні не визнавалась обов'язковою,
колегія суддів прийшла до висновку
щодо можливості апеляційного розгляду
справи без його участі.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційну скаргу необхідно
залишити без задоволення, а постанову
суду першої інстанції - без змін, з
наступних підстав.

Як встановлено з матеріалів справи, 11
грудня 2013 року позивач звернувся до
прокурора Хмельницької області з
листом провести перевірку законності
наказу УМВС України в Хмельницькій
області № 1093 та з'ясувати причини
замовчування та приховування
протиправних дій 09 березня 2012 року
працівниками Чемеровецького РВ УМВС
Хмельницької області.

16 грудня 2013 року дане звернення
прокуратурою Хмельницької області
було направлено в Міністерство
внутрішніх справ України, яке
переслало його помилково в УМВС
України в Чернівецькій області.

31 грудня 2013 року УМВС України в
Чернівецькій області направило
звернення позивача для розгляду в УМВС
України в Хмельницькій області за
належністю, яке в свою чергу 20 січня 2014
року за №12/Т-1 надало відповідь на
звернення позивача від 11 грудня 2013
року.

Вважаючи дії та бездіяльність
відповідача протиправними, звернувся
до суду з даним адміністративним
позовом.

Відмовляючи у задоволенні
адміністративного позову, суд першої
інстанції виходив з того, що відповідач
надаючи відповідь на звернення
позивача діяв в межах повноважень та у
відповідності до діючого
законодавства.

Колегія суддів апеляційної інстанції
погоджується з даним рішенням суду
першої інстанції та надаючи правову
оцінку правовідносинам що виникли,
зазначає наступне.

Так, відповідно до частини 2 статті 19
Конституції України, органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Частиною 3 статті 2 КАС України
визначено, що у справах щодо оскарження
рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів
владних повноважень адміністративні
суди перевіряють, чи прийняті (вчинені)
вони: 1) на підставі, у межах повноважень
та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України; 2) з
використанням повноваження з метою, з
якою це повноваження надано; 3)
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії);4)
безсторонньо (неупереджено); 5)
добросовісно; 6) розсудливо; 7) з
дотриманням принципу рівності перед
законом, запобігаючи несправедливій
дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з
дотриманням необхідного балансу між
будь-якими несприятливими наслідками
для прав, свобод та інтересів особи і
цілями, на досягнення яких спрямоване
це рішення (дія); 9) з урахуванням права
особи на участь у процесі прийняття
рішення; 10) своєчасно, тобто протягом
розумного строку.

Згідно ст. 1 Закону України «Про
звернення громадян» громадяни України
мають право звернутися до органів
державної влади, місцевого
самоврядування, об'єднань громадян,
підприємств, установ, організацій
незалежно від форм власності, засобів
масової інформації, посадових осіб
відповідно до їх функціональних
обов'язків із зауваженнями, скаргами та
пропозиціями, що стосуються їх
статутної діяльності, заявою або
клопотанням щодо реалізації своїх
соціально-економічних, політичних та
особистих прав і законних інтересів та
скаргою про їх порушення.

Згідно ст. 19 Закону України «Про
звернення громадян» органи державної
влади і місцевого самоврядування,
підприємства, установи, організації
незалежно від форм власності,
об'єднання громадян, засоби масової
інформації, їх керівники та інші
посадові особи в межах своїх
повноважень зобов'язані: об'єктивно,
всебічно і вчасно перевіряти заяви чи
скарги; у разі прийняття рішення про
обмеження доступу громадянина до
відповідної інформації при розгляді
заяви чи скарги скласти про це
мотивовану постанову; на прохання
громадянина запрошувати його на
засідання відповідного органу, що
розглядає його заяву чи скаргу;
відміняти або змінювати оскаржувані
рішення у випадках, передбачених
законодавством України, якщо вони не
відповідають закону або іншим
нормативним актам, невідкладно вживати
заходів до припинення неправомірних
дій, виявляти, усувати причини та умови,
які сприяли порушенням; забезпечувати
поновлення порушених прав, реальне
виконання прийнятих у зв'язку з заявою
чи скаргою рішень; письмово
повідомляти громадянина про
результати перевірки заяви чи скарги і
суть прийнятого рішення; вживати
заходів щодо відшкодування у
встановленому законом порядку
матеріальних збитків, якщо їх було
завдано громадянину в результаті
ущемлення його прав чи законних
інтересів, вирішувати питання про
відповідальність осіб, з вини яких було
допущено порушення, а також на прохання
громадянина не пізніш як у місячний
термін довести прийняте рішення до
відома органу місцевого
самоврядування, трудового колективу чи
об'єднання громадян за місцем
проживання громадянина; у разі
визнання заяви чи скарги
необгрунтованою роз'яснити порядок
оскарження прийнятого за нею рішення;
не допускати безпідставної передачі
розгляду заяв чи скарг іншим органам;
особисто організовувати та перевіряти
стан розгляду заяв чи скарг громадян,
вживати заходів до усунення причин, що
їх породжують, систематично
аналізувати та інформувати населення
про хід цієї роботи.

У разі необхідності та за наявності
можливостей розгляд звернень громадян
покладається на посадову особу чи
підрозділ службового апарату,
спеціально уповноважені здійснювати
цю роботу, в межах бюджетних
асигнувань. Це положення не відміняє
вимоги частини дев'ятої цієї статті.

Згідно п. 7 Положення про Міністерство
внутрішніх справ України
затвердженого Указом Президента
України від 06.04.2011 №383/2011 МВС України
здійснює свої повноваження
безпосередньо та через утворені в
установленому порядку головні
управління, управління МВС України в
Автономній Республіці Крим, областях,
містах Києві та Севастополі, на
транспорті, районні, районні в містах,
міські управління (відділи), лінійні
управління (відділи).

Відповідно до пп. 78 п.4. вказаного
положення Міністерство внутрішніх
справ України відповідно до покладених
на нього завдань організовує розгляд
звернень громадян з питань, пов'язаних
з діяльністю МВС України, підприємств,
установ та організацій, що належать до
сфери його управління, а також стосовно
актів, які ним видаються.

Як встановлено судом першої інстанції
та перевірено при апеляційному
розгляді справи Міністерство
внутрішніх справ України в межах своїх
повноважень, направило скаргу до
підпорядкованого територіального
органу, організувавши тим самим
належний розгляд вказаного звернення.

УМВС України в Хмельницькій області в
межах своєї компетенції розглянуло
скаргу позивача та 20.01.2014 року за
вихідним №12/Т-1 направило останньому
відповідь.

Таким чином, суд першої інстанції
дійшов до правильного висновку, що УМВС
України в Хмельницькій області діяло в
межах наданих йому повноважень та
вчинено всіх передбачених законом дій
стосовно розгляду звернення ОСОБА_2 від
11 грудня 2013 року, відповідно до вимог
Конституції України та Закону України
«Про звернення громадян».

Відповідно до ч.1 ст.71 КАС України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких грунтуються її вимоги та
заперечення, крім випадків,
встановлених ст. 72 цього Кодексу

При цьому за змістом ч.1 ст. 70 КАС
України належними є докази, які містять
інформацію щодо предмету доказування.

Окрім того, відповідно до ч. 1 ст. 69 КАС
України доказами в адміністративному
судочинстві є будь-які фактичні дані,
на підставі яких суд встановлює
наявність або відсутність обставин,
обгрунтовує вимоги і заперечення осіб,
які беруть участь у справі, та ніші
обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи. Ці дані
встановлюються судом на підставі
пояснень сторні, третіх осіб та їхніх
представників, покзань свідків,
письмових і речових доказів, висновків
експертів.

Таким чином, під час розгляду справи,
відповідачем, як суб'єктом владних
повноважень доведено належним чином
правомірність своїх дій та рішень.

Отже, колегія суддів вважає, що доводи
апеляційної скарги позивача не
ґрунтуються на вимогах законодавства
та не спростовують висновків суду
першої інстанції

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 198 , ст. 200 КАС України,
суд апеляційної інстанції залишає
скаргу без задоволення, а постанову
суду -без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Підсумовуючи вищевикладене, колегія
суддів вважає, що суд першої інстанції
ухвалив оскаржуване рішення
відповідно до норм матеріального права
при дотриманні норм процесуального
права, а тому підстави для його
скасування або зміни відсутні.

Керуючись ст.ст. 122, 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205,
206, 212, 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, - залишити
без задоволення, а постанову
Чернівецького окружного
адміністративного суду від 15 квітня 2014
року, - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржена в касаційному порядку
згідно ст. 212 КАС України.

Ухвала суду складена в повному обсязі
10 липня 2014 року .

Головуючий
Гонтарук В. М.

Судді
Біла Л.М.

Матохнюк Д.Б.