Справа № 2а-4518/10/2170
Суддя: Цвіркун Ю.І.
Дата ухвалення: 2014-06-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 червня 2014 року
м. Київ К/800/52318/13

Вищий адміністративний суд України у
складі суддів:

головуючого - Цвіркуна Ю.І.
(суддя-доповідач), Пилипчук Н.Г.,
Федорова М.О.,

розглянувши у попередньому судовому
засіданні адміністративну справу

за касаційною скаргою ОСОБА_4

на постанову Херсонського окружного
адміністративного суду від 04.10.2010 року

та ухвалу Одеського апеляційного
адміністративного суду від 18.04.2011 року

у справі № 2-а-4518/10/2170

за позовом Державної податкової
інспекції у м. Херсоні

до ОСОБА_4

про стягнення фінансових санкцій,

встановив:

Державна податкова інспекція у м.
Херсоні звернулась до суду з
адміністративним позовом до ОСОБА_4 про
стягнення фінансових санкцій.

Постановою Херсонського окружного
адміністративного суду від 04.10.2010 року,
залишеною без змін ухвалою Одеського
апеляційного адміністративного суду
від 18.04.2011 року, позов задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_4 фінансові санкції
всього в сумі 4 463, 50 грн. до державного
бюджету.

Не погоджуючись із рішеннями судів
першої та апеляційної інстанцій,
відповідач звернувся до Вищого
адміністративного суду України з
касаційною скаргою, в якій просить
рішення судів попередніх інстанцій
скасувати, справу направити на новий
розгляд до суду першої інстанції,
посилаючись на порушення судами норм
матеріального та процесуального права.

Заперечення на касаційну скаргу не
надходили, що не перешкоджає її
розгляду по суті.

Судами першої та апеляційної інстанцій
встановлено, що за результатами
перевірки господарської одиниці, що
належить позивачу, з питань дотримання
суб'єктами господарювання порядку
проведення розрахунків за товари
(послуги), вимог з регулювання обігу
готівки, наявності торгових патентів
та ліцензій, позивачем складено акт від
23.03.2010 року № 430/21/03/23/НОМЕР_1, яким
встановлено порушення п. 1, п. 6, п. 10, п. 12
ст. 3 Закону України «Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг».

На підставі акта перевірки позивачем
прийнято рішення про застосування
штрафних санкцій від 06.04.2010 року №
7, яким на підставі п. 1, п. 3, п. 5 ст.
17, ст. 20, ст. 21 Закону України «Про
застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг» до відповідача застосовано
суму штрафних санкцій у розмірі 4 463, 50
грн.

Задовольняючи позов, суди попередніх
інстанцій дійшли висновку, що
податковий орган діяв в межах своєї
компетенції та у порядку встановленому
законодавством України.

Розділом II Закону України «Про
державну податкову службу в Україні»
передбачено функції органів державної
податкової служби.

Відповідно до пункту 2 ст. 11 Закону
України «Про державну податкову службу
в Україні» органи державної податкової
служби у випадках, в межах компетенції
та у порядку, встановлених законами
України, мають право здійснювати
контроль, зокрема, за додержанням
порядку проведення готівкових
розрахунків за товари (послуги) у
встановленому законом порядку.

Згідно із ст. 15 Закону України «Про
застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг» контроль за додержанням
суб'єктами підприємницької діяльності
порядку проведення розрахунків за
товари (послуги), інших вимог цього
Закону здійснюють органи державної
податкової служби України шляхом
проведення планових або позапланових
перевірок згідно із законодавством
України.

Розділом V Закону України «Про
застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг» передбачена відповідальність
за порушення вимог цього Закону.

Статтею 17 вказаного Закону
передбачено, що за порушення вимог
цього Закону до суб'єктів
підприємницької діяльності, які
здійснюють розрахункові операції за
товари (послуги), за рішенням
відповідних органів державної
податкової служби України
застосовуються фінансові санкції.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про
застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг» фінансова санкція - грошова
сума, що стягується за порушення вимог
цього Закону з суб'єктів
підприємницької діяльності за місцем
їх реєстрації до відповідного
місцевого бюджету.

Статтею 25 вказаного Закону
передбачено, що суми фінансових
санкцій, які визначені статтями 17 - 24
цього Закону, підлягають перерахуванню
суб'єктами підприємницької діяльності
до відповідного місцевого бюджету за
місцем їх реєстрації в десятиденний
термін з дня прийняття органами
державної податкової служби України
рішення про застосування таких
фінансових санкцій.

Згідно наявної в матеріалах справи
копії повідомлення про вручення
поштового відправлення, рішення про
застосування штрафних санкцій від
06.04.2010 року № 7 отримано
відповідачем 23.04.2010 року особисто.

На момент звернення податковим органом
до суду, сума штрафних санкцій, які
застосовано до відповідача згідно із
рішенням від 06.04.2010 року № 7,
відповідачем не сплачена.

За таких обставин, суди попередніх
інстанцій дійшли вірного висновку щодо
наявності підстав для задоволення
позовних вимог.

Посилання скаржника на те, що суди
попередніх інстанцій не виконали свого
обов'язку щодо повного, всебічного та
об'єктивного з'ясування усіх обставин у
справі судом касаційної інстанції
відхиляються.

Отримавши рішення про застосування
штрафних санкцій від 06.04.2010 року №
7, ОСОБА_4 мав право звернутися до
суду з позовом про скасування
вказаного рішення, однак таким правом
він не скористався.

В матеріалах справи відсутні докази, що
ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом про
скасування рішення про застосування
штрафних санкцій від 06.04.2010 року №
7.

За таких обставин підстави для
задоволення касаційної скарги
відсутні.

Доводи, викладені в касаційній скарзі,
не спростовують висновків судів
попередніх інстанцій та встановлених
обставин справи.

З урахуванням викладеного, є підстави
вважати, що судами першої та
апеляційної інстанцій ухвалено
законні і обґрунтовані рішення, які
постановлені з дотриманням норм
матеріального і процесуального права,
підстав для їх скасування не
вбачається.

Стаття 220 Кодексу адміністративного
судочинства України визначає межі
перегляду судом касаційної інстанції.

Відповідно до частини третьої статті
220-1 Кодексу адміністративного
судочинства України суд касаційної
інстанції відхиляє касаційну скаргу і
залишає рішення без змін, якщо відсутні
підстави для скасування судового
рішення.

Разом з тим, у зв'язку із закінченням
касаційного провадження підлягає
поновленню виконання постанови
Херсонського окружного
адміністративного суду від 04.10.2010 року
та ухвали Одеського апеляційного
адміністративного суду від 18.04.2011 року
у справі № 2-а-4518/10/2170, яке зупинене
ухвалою судді Вищого
адміністративного суду України від
05.11.2013 року до закінчення касаційного
провадження.

Керуючись ст.ст. 220, 221-1, 223, 230 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд

ухвалив:

Касаційну скаргу ОСОБА_4
відхилити.

Постанову Херсонського окружного
адміністративного суду від 04.10.2010 року
та ухвалу Одеського апеляційного
адміністративного суду від 18.04.2011 року
у справі № 2-а-4518/10/2170 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили у порядку
та строки, передбачені статтею 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, та на неї може бути подана
заява про перегляд судових рішень
Верховним Судом України з підстав та в
порядку, передбачених статтями 236-239-1
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Головуючий
Ю.І.Цвіркун

Судді
Н.Г.Пилипчук

М.О.Федоров