Справа № 872/3041/13
Суддя: Уханенко С.А.
Дата ухвалення: 2013-12-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

10 грудня 2013 рокусправа № 2а/0470/12363/12

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Уханенка С.А.

суддів:
Богданенка І.Ю. Дадим Ю.М.

за участю секретаря судового
засідання: Сколишева О.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Дніпропетровську
апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у Бабушкінському
районі м. Дніпропетровська
Дніпропетровської області Державної
податкової служби України на постанову
Дніпропетровського окружного
адміністративного суду від 11 грудня 2012
р. по справі за позовом приватного
підприємства "Науково-виробниче
підприємство" Центросталь" до
Державної податкової інспекції у
Бабушкінському районі м.
Дніпропетровська Дніпропетровської
області Державної податкової служби
України про визнання протиправним та
скасування податкового
повідомлення-рішення , -

ВСТАНОВИВ:

В жовтні 2012 року позивач звернувся з
позовом до суду, в якому просив визнати
протиправним та скасувати податкове
повідомлення-рішення № від 20.09.2012
року, яким підприємству зменшено суму
бюджетного відшкодування з податку на
додану вартість на суму 570687 грн. та
застосовано штрафну санкцію в розмірі
270156 грн.

Постановою Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 11
грудня 2012 року позовні вимоги
задоволенні. Визнано протиправним та
скасовано податкове
повідомлення-рішення Державної
податкової інспекції у Бабушкінському
районі м. Дніпропетровська
Дніпропетровської області Державної
податкової служби від 20.09.2012 року
№ про зменшення суми бюджетного
відшкодування податку на додану
вартість на суму 570687,00 грн. та
застосування до приватного
підприємства "Науково-виробниче
підприємство "Центросталь" штрафних
(фінансових) санкцій на суму 270156,00 грн.

Не погодившись з постановою суду,
відповідач звернувся з апеляційною
скаргою, в якій, посилаючись на
порушення судом першої інстанції норм
матеріального права, просить скасувати
оскаржувану постанову та ухвалити нове
рішення про відмову в задоволенні
позовних вимог.

В ході розгляду справи у зв'язку з
реорганізацією відповідача судом
апеляційної інстанції було допущено
процесуальне правонаступництво
Державної податкової інспекції у
Бабушкінському районі м.
Дніпропетровська Дніпропетровської
області Державної податкової служби
України на Державну податкову
інспекцію у Бабушкінському районі
Головного управління Міндоходів у
Дніпропетровській області.

Перевіривши законність та
обґрунтованість постанови суду,
дослідивши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, суд апеляційної
інстанції вважає, що апеляційна скарга
не підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Судом першої інстанції встановлено та
матеріалами справи підтверджено, що
посадовими особами ДПІ у
Бабушкінському районі м.
Дніпропетровська Дніпропетровської
області ДПС проведено документальну
позапланову виїзну перевірку
правомірності нарахування ПП НВП
"Центросталь" бюджетного відшкодування
податку на додану вартість на рахунок
платника у банку за квітень-травень,
листопад 2010 року, серпень-вересень 2011
року, березень-квітень, червень 2012 року,
за результатами якої складений акт №
2348/152/34884423 від 14.09.2012 року.

На підставі акту перевірки
відповідачем прийнято податкове
повідомлення-рішення № від 20.09.2012
року про зменшення суми бюджетного
відшкодування податку на додану
вартість на суму 570 687,00 грн. та
застосовано штрафні (фінансові)
санкції на суму 270 156,00 грн.

Задовольняючи позовні вимоги суд
першої інстанції виходив з того, що ПП
НВП "Центросталь" правомірно
сформовано податковий кредит по
операціях придбання товарів, послуг,
які в наступному були використані в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Такі висновки суду першої інстанції
відповідають обставинам справи та
нормам матеріального права, що
регулюють спірні відносини.

Так, актом перевірки встановлено
порушення ч.2 ст.228 Цивільного кодексу
України, п.198.1, п.198.3 ст.198 Податкового
кодексу України, п.200.1, п.200.3, п.200.4 ст.200
Податкового кодексу України, пп.4.6 п.4
розділу V, п.13 розділу ІІІ Порядку
заповнення і подання податкової
звітності з податку на додану вартість,
затвердженого наказом ДПА України від
25.01.2011 року №41, в результаті чого ПП НВП
"Центросталь" завищено суму бюджетного
відшкодування з ПДВ в декларації за
квітень 2010 року у сумі 55885 гривень, за
травень 2010 року у сумі 50884 гривень, за
листопад 2010 року у сумі 93525 гривень, за
серпень 2011 року у сумі 36001 гривень, за
вересень 2011 року у сумі 51 776 гривень, за
березень 2012 року у сумі 14392 гривень, за
квітень 2012 року у сумі 30374 гривень, за
червень 2012 року у сумі 237850,00 гривень.

Вказані висновки податкового органу
ґрунтуються на тому, що позивачем
сформовано «сумнівний» податковий
кредит за рахунок включення сум ПДВ з
придбання товарів, надання послуг
постачальників, що мають
багатоступеневий ланцюг постачання, до
складу якого входять постачальники,
які відсутні за юридичною адресою,
приховують фактичне місцезнаходження,
не подають податкової та іншої
звітності до контролюючих органів, не
сплачують податків, документально не
підтверджують факт транспортування
сировини, ТМЦ, витрат на їх зберігання,
за матеріалами перевірок є постійними
в ланцюгах поставок, працюють в одному
сегменті ринку, в результаті чого ПП
НВП "Центросталь" в податковому обліку
здійснено нікчемні правочини.
Безпідставне формування податкового
кредиту призвело до завищення суми
бюджетного відшкодування.

Висновок податкового органу про
нікчемність правочинів позивача з
його контрагентами ґрунтувався на
тому, що ці договори суперечать
моральним засадам суспільства, а також
порушують публічний порядок,
спрямовані на заволодіння майном
держави, дохідної частини бюджету,
оскільки неможливо встановити сплату
податку на додану вартість по всьому
ланцюгу постачання.

Суд першої інстанції обґрунтовано
вказав на безпідставність такого
висновку з огляду на наступне.

Відповідно до п.198.1. ст.198 Податкового
кодексу України право на віднесення
сум податку до податкового кредиту
виникає у разі здійснення операцій,
зокрема, з придбання або виготовлення
товарів (у тому числі в разі їх ввезення
на митну територію України) та послуг.

Відповідно до пунктів 198.2, 198.3. ст.198
Податкового кодексу України
податковий кредит звітного періоду
визначається виходячи з договірної
(контрактної) вартості товарів/послуг,
але не вище рівня звичайних цін,
визначених відповідно до статті 39
цього Кодексу, та складається з сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 93.1 статті 193 цього
Кодексу, протягом такого звітного
періоду у зв'язку з придбанням або
виготовленням товарів (у тому числі при
їх імпорті) та послуг з метою їх
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку. Датою виникнення права
платника податку на віднесення сум
податку до податкового кредиту
вважається дата тієї події, що
відбулася раніше; дата списання коштів
з банківського рахунка платника
податку на оплату товарів/послуг; дата
отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною.

Відповідно до п. 201.10. ст. 201 ПК України
податкова накладна видається
платником податку, який здійснює
операції з постачання товарів/послуг,
на вимогу покупця та є підставою для
нарахування сум податку, що
відносяться до податкового кредиту.

Податковим органом в ході перевірки не
встановлена невідповідність первинних
документів вимогам законодавства та не
встановлено порушення позивачем
правил бухгалтерського та податкового
обліку.

Відповідно до положень ст. 228 ЦК
України, в редакції від 02.12.2010 року,
правочин вважається таким, що порушує
публічний порядок, якщо він був
спрямований на порушення
конституційних прав і свобод людини і
громадянина, знищення, пошкодження
майна фізичної або юридичної особи,
держави, Автономної Республіки Крим,
територіальної громади, незаконне
заволодіння ним. Оскільки такий
правочин укладається з метою, яка
завідомо суперечить інтересам держави
і суспільства повинен бути наявним
суб'єктивний намір сторін (чи однієї
сторони) порушувати вимоги закону, а
тому для визнання правочину нікчемним
необхідно встановити вину сторін (чи
однієї з них) у формі умислу при
укладанні угоди.

Між тим, податковий орган не зазначив
які ж обставини свідчать про наявність
такого умислу як з боку позивача, так і
з боку його контрагентів при укладанні
угод.

Таким чином, з огляду на правомірність
формування позивачем податкового
кредиту безпідставним є висновок
податкового органу про завищення
бюджетного відшкодування податку на
додану вартість.

Вирішуючи питання про розмір суми
правової допомоги, що належить до
судових витрат та підлягає розподілу
під час вирішення спору, суд першої
інстанції не вірно розрахував час,
витрачений на надання правової
допомоги, який за підрахунком суду
апеляційної інстанції складає 1 год. 25
хв., та з розміру мінімальної
заробітної плати 1134 грн. сума
компенсації за надання правової
допомоги складає 1606 грн. 50 коп.

За таких обставин суд апеляційної
інстанції дійшов висновку, що судом
першої інстанції було повно
встановлені обставини справи та надана
правильна юридична оцінка
правовідносинам між позивачем та його
контрагентами, у зв'язку з чим підстави
для задоволення апеляційної скарги
відсутні, а постанова суду підлягає
скасуванню в частині присудження з
Державного бюджету України на користь
позивача витрат на правову допомогу з
прийняттям нової постанови в цій
частині.

Керуючись ст. ст. 198, 202, 205, 207 КАС
України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у Бабушкінському
районі Головного управління
Міндоходів у Дніпропетровській
області - залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 11
грудня 2012 р. - скасувати в частині
присудження з Державного бюджету
України на користь приватного
підприємства "Науково-виробниче
підприємство" Центросталь" () витрат на правову допомогу в
розмірі 3000 (три тисячі) гривень 00
копійок.

Присудити з Державного бюджету України
на користь приватного підприємства
"Науково-виробниче підприємство"
Центросталь" () витрати
на правову допомогу в розмірі 1606,50 грн.
(одна тисяча шістсот шість гривен
п'ятдесят копійок).

В решті постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 11
грудня 2012 р. залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з
моменту її проголошення, але може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів з моменту її
виготовлення в повному обсязі.

В повному обсязі постанова виготовлена
27.06.2014 року.

Головуючий:
С.А. Уханенко

Суддя:
І.Ю. Богданенко

Суддя:
Ю.М. Дадим