Справа № 805/5795/14
Суддя: Тарасенко І.М.
Дата ухвалення: 2014-06-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний
суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 червня 2014 р.
Справа №805/5795/14

приміщення суду за адресою: 83052,
м.Донецьк, вул. 50-ої Гвардійської
дивізії, 17

час прийняття постанови: 13 год. 35
хв.

Донецький окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді
Тарасенка І.М.

за участю:

секретаря судового засідання
Кусти Ю.Ф.,

представника позивача
Вакарчук К.А., діє за довіреністю

представників відповідача
Морозова О.В., діє за довіреністю

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду за адресою : 83052,
місто Донецьк, вул. 50-ї Гвардійської
дивізії, буд. 17 адміністративну справу
за позовом Донецького обласного
відділення Фонду соціального захисту
інвалідів до Публічного акціонерного
товариства «Орендне підприємство
«Шахта Жданівська» про стягнення
адміністративно-господарських санкцій
та пені за невиконання нормативу
робочих місць для працевлаштування
інвалідів у сумі 2 069 071, 44 грн., -

В С Т А Н О
В И В:

Донецьке обласне відділення Фонду
соціального захисту інвалідів
звернулось до Донецького окружного
адміністративного суду з позовною
заявою до Публічного акціонерного
товариства «Орендне підприємство
«Шахта Жданівська» про стягнення
адміністративно-господарських санкцій
та пені за невиконання нормативу
робочих місць для працевлаштування
інвалідів у сумі 2 069 071, 44 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначив, що відповідач у порушення
вимог Закону України «Про основи
соціальної захищеності інвалідів в
Україні» і Постанови Кабінету
Міністрів України «Про реалізацію
статей 19 і 20 Закону України «Про основи
соціальної захищеності інвалідів в
Україні» від 31.01.2007 року № 70 не виконав
нормативи по створенню 26-ти робочих
місяць по працевлаштуванню інвалідів.
Згідно звіту про зайнятість та
працевлаштування інвалідів за 2013 рік,
складеного відповідачем,
середньооблікова чисельність штатних
працівників облікового складу
становила 2 482 осіб, тобто на
підприємстві повинно бути
працевлаштовано 99 інвалідів.

Отже, відповідач мав сплатити
адміністративно-господарські санкції
за невиконання нормативу робочих
місць, призначених для
працевлаштування інвалідів у 2013 році у
розмірі середньої річної заробітної
плати на підприємстві. Згідно
розрахунку, сума
адміністративно-господарських санкцій
за невиконання відповідачем нормативу
робочих місць, призначених для
працевлаштування інвалідів у 2013 році
становить у розмірі 2 056 731, 04 грн.
Оскільки відповідачем суму
адміністративно-господарських санкцій
не сплачено, йому станом на 05 травня 2014
року була нарахована пеня у розмірі 12
340, 40 грн.

Таким чином, позивач просив стягнути з
відповідача
адміністративно-господарські санкції
та пеню за невиконання нормативу
робочих місць призначених для
працевлаштування інвалідів у
загальному розмірі 2 069 071, 44 грн.

Представник позивача в судовому
засіданні підтримала позовні вимоги та
наполягала на їх задоволені повному
обсязі, надала пояснення аналогічні
тим, що викладені в позовній заяві.

Представник відповідача у судовому
засіданні заперечував проти
задоволення позовних вимог, надав суду
письмові заперечення, відповідно до
яких зазначив, що Публічне акціонерне
товариство «Орендне підприємство
«Шахта Жданівська» було зареєстровано
в обласному Фонду соціального захисту
інвалідів та щорічно подає відповідні
звіти. Впродовж 2013 року відповідачем
надавалась до Державної служби
зайнятості інформація про попит на
робочу силу (вакансії для інвалідів) за
формою №3-ПН.

Крім того, відповідно до звіту про
зайнятість і працевлаштування
інвалідів за 2013 рік було
працевлаштовано 73 інваліда з 99.

Також, на думку представника
відповідача, з урахуванням статті 18
Закону України «Про основи соціальної
захищеності інвалідів в Україні»
відповідач не зобов'язаний здійснювати
пошук інвалідів для працевлаштування
на вакантні посади.

На підставі вищезазначеного просив суд
відмовити у повному обсязі.

Заслухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали справи, суд
дійшов висновку, що позовні вимоги є
обґрунтованими та підлягають
задоволенню, виходячи з наступного.

Фонд соціального захисту інвалідів
(далі - Фонд) є бюджетною установою,
діяльність якої спрямовується,
координується та контролюється
Державною службою з питань інвалідів
та ветеранів. Бюджетна установа Фонд є
правонаступником Фонду соціального
захисту інвалідів як урядового органу,
що визначено п.п.1-2 Положення про Фонд
соціального захисту інвалідів,
затвердженого наказом Міністерства
соціальної політики України від 14
квітня 2011 року № 129 (далі - Положення) (із
наступними змінами та доповненнями).

Відповідно до п. 4 Положення основними
завданнями Фонду є реалізація в межах
своєї компетенції заходів щодо
забезпечення зайнятості та
працевлаштування інвалідів; виконання
програм щодо соціального захисту
інвалідів.

Для реалізації покладених на Фонд
завдань за погодженням з Міністерством
соціальної політики України та
Державною службою з питань інвалідів
та ветеранів України утворюються
територіальні відділення Фонду в
Автономній Республіці Крим, областях,
містах Києві та Севастополі, що
передбачено п.12 Положення.

Згідно з ч.ч. 9-10 ст. 20 Закону України
«Про основи соціальної захищеності
інвалідів в Україні» від 21 березня 1991 №
875-ХІІ (далі - Закон № 875-ХІІ), спори, що
виникають із правовідносин за статтями
19, 20 цього Закону, вирішуються Фондом
соціального захисту інвалідів або в
судовому порядку. Фонд соціального
захисту інвалідів, його відділення
мають право захищати свої права та
законні інтереси, у тому числі в суді.

Відповідно до ст. 7 Закону № 875-ХІІ,
законодавство про соціальну
захищеність інвалідів в Україні
складається з цього Закону та інших
актів законодавства, що видаються
відповідно до нього.

Так, згідно ст. 17 Закону № 875-ХІІ, з метою
реалізації творчих і виробничих
здібностей інвалідів та з урахуванням
індивідуальних програм реабілітації
їм забезпечується право працювати на
підприємствах, в установах,
організаціях, а також займатися
підприємницькою та іншою трудовою
діяльністю, яка не заборонена законом.

Статтею 19 Закон № 875-ХІІ встановлено, що
для підприємств, установ, організацій,
у тому числі підприємств, організацій
громадських організацій інвалідів,
фізичних осіб, які використовують
найману працю, установлюється норматив
робочих місць для працевлаштування
інвалідів у розмірі чотирьох відсотків
середньооблікової чисельності штатних
працівників облікового складу за рік, а
якщо працює від 8 до 25 осіб, - у кількості
одного робочого місця.

Підприємства, установи, організації, у
тому числі підприємства, організації
громадських організацій інвалідів,
фізичні особи, які використовують
найману працю, самостійно розраховують
кількість робочих місць для
працевлаштування інвалідів відповідно
до нормативу, встановленого частиною
першою цієї статті, і забезпечують
працевлаштування інвалідів. При
розрахунках кількість робочих місць
округлюється до цілого значення.

Як вбачаться зі звіту відповідача про
зайнятість та працевлаштування
інвалідів за 2013 рік (а.с. 8), який наданий
до Донецького обласного відділення
Фонду соціального захисту інвалідів,
середньооблікова кількість штатних
працівників облікового складу
становить 2 482 осіб; кількість інвалідів
- штатних працівників, які повинні
працювати на робочих місцях, створених
відповідно до вимог статті 19 Закону
України «Про основи соціальної
захищеності інвалідів в Україні»
визначена у звіті становить 99 осіб,
середньооблікова кількість штатних
працівників, яким відповідно до
чинного законодавства встановлена
інвалідність складає 73 інваліда.

Відповідно до ст. 20 Закон № 875-ХІІ
підприємства, установи, організації, у
тому числі підприємства, організації
громадських організацій інвалідів,
фізичні особи, які використовують
найману працю, де середньооблікова
чисельність працюючих інвалідів менша,
ніж установлено нормативом,
передбаченим статтею 19 цього Закону,
щороку сплачують відповідним
відділенням Фонду соціального захисту
інвалідів
адміністративно-господарські санкції,
сума яких визначається в розмірі
середньої річної заробітної плати на
відповідному підприємстві, установі,
організації, у тому числі підприємстві,
організації громадських організацій
інвалідів, фізичної особи, яка
використовує найману працю, за кожне
робоче місце, призначене для
працевлаштування інваліда і не зайняте
інвалідом. Для підприємств, установ,
організацій, у тому числі підприємств,
організацій громадських організацій
інвалідів, фізичних осіб, на яких
працює від 8 до 15 осіб, розмір
адміністративно-господарських санкцій
за робоче місце, призначене для
працевлаштування інваліда і не зайняте
інвалідом, визначається в розмірі
половини середньої річної заробітної
плати на відповідному підприємстві, в
установі, організації, у тому числі
підприємстві, організації громадських
організацій інвалідів, у фізичної
особи, яка використовує найману працю.
Положення цієї частини не поширюється
на підприємства, установи і
організації, що повністю утримуються
за рахунок коштів державного або
місцевих бюджетів.

Також, суд зазначає, що відповідно до п.
4 ч. 3 ст. 50 Закону України «Про
зайнятість населення» від 1 січня 2013
року № 5067-17 роботодавці зобов'язані
своєчасно та в повному обсязі у
порядку, затвердженому центральним
органом виконавчої влади, що реалізує
державну політику у сфері зайнятості
населення та трудової міграції, за
погодженням з центральним органом
виконавчої влади із забезпечення
реалізації державної політики у галузі
статистики, подавати територіальним
органам центрального органу
виконавчої влади, що реалізує державну
політику у сфері зайнятості населення
та трудової міграції, інформацію про:
попит на робочу силу (вакансії).

Відповідно до Інструкції щодо
заповнення форми звітності № 3-ПН "Звіт
про наявність вакансій", затвердженої
Наказом Міністерства праці та
соціальної політики України від 19.12.2005
року №420 (яка діяла до 12.07.2013 року) та
Порядком подання форми звітності № 3-ПН
"Інформація про попит на робочу силу
(вакансії)", затвердженого Наказом
соціальної політики України від 31.05.2013
року № 316 (яка набрала чинності 12.07.2013
року) у формі звітності № 3-ПН окрім
характеристики вакантного місця та
вимог до претендента на вакансію, також
зазначаються додаткові вимоги, а саме:
наводяться дані про можливість
працевлаштування на вільне робоче
місце (вакантну посаду) особи, що
належить до окремої категорії
громадян, які потребують соціального
захисту і не здатні на рівних умовах
конкурувати на ринку праці, у рахунок
річної броні, установленої місцевими
державними адміністраціями,
виконавчими органами відповідних рад
за поданням центрів зайнятості, Закону
України «Про зайнятість населення», а
також інвалідів, пенсіонерів,
студентів та інших.

Так, з матеріалів справи вбачається, що
відповідачем до Жданівського міського
центру зайнятості були надані звіти №
3-ПН про наявність вакансій на які
можливо працевлаштування інвалідів -
29.01.2013 року - вакантне місце на посаду
охоронця; 18.02.2013 року - вакантне місце на
посаду бухгалтер; 28.02.3013 року - вакантне
місце на посаду рамника; 24.05.2013 року -
вакантне місце на посаду електрослюсар
(слюсар) черговий та з ремонту
устаткування; 29.05.2013 року - вакантне
місце на посаду охоронця; 31.05.2013 року -
вакантне місце на посаду диспетчера
автомобільного транспорту; 05.06.2013 року -
вакантне місце на посаду буфетника;
30.07.2013 року - вакантне місце на посаду
електрослюсар (слюсар) черговий та з
ремонту устаткування, 13.08.2013 року -
вакантне місце на посаду охоронця (а.с.
45-54).

Проте, в порушення Інструкції щодо
заповнення форми звітності № 3-ПН "Звіт
про наявність вакансій" та Порядку
подання форми звітності № 3-ПН
"Інформація про попит на робочу силу
(вакансії)" у звітах не були заповнені
графи, щодо вакантних місць для
працевлаштування саме інвалідів.

Крім того, з відповіді Донецького
обласного центру зайнятості від 30.05.2014
року № 07/2055, наданого на лист
Донецького обласного відділення Фонду
соціального захисту інвалідів від
23.04.2014 року № 03-19/614 вбачається, що
згідно даних міських та районних
центрів зайнятості ПАТ «Орендне
підприємство «Шахта Жданівська» було
відмовлено у прийомі на роботу особам
з інвалідністю без пояснень.

Зазначеним підприємством відмовлено у
прийомі на посади:

- охоронника - відмовлено 2 особам,
яким згідно індивідуальної програми
реабілітації інваліда рекомендована
легка фізична праці, праця без
психоемоційних навантажень та
примусового положення тулуба;

- водія автотранспортних засобів -
відмовлено 1 особі, якій згідно
індивідуальної програми реабілітації
інваліда рекомендована легка фізична
праця без підйому вантажів, без
вимушеного положення тіла (а.с. 55-56 ).

В судовому засіданні представником
відповідача не спростовано факту
відмови у прийомі на роботу особам з
інвалідністю.

Таким чином, оскільки підприємством у
відповідності до викладених приписів
законодавства не було надано до центру
зайнятості відповідних звітів про
виконання нормативу по створенню 99-ти
робочих місць по працевлаштуванню
інвалідів, відповідач згідно до вимог
ст. 20 Закону № 875-ХІІ мав сплатити
позивачеві
адміністративно-господарські санкції,
сума яких визначається в розмірі
середньої річної заробітної плати на
підприємстві за кожне робоче місце,
призначене для працевлаштування
інваліда і не зайняте інвалідом.

Відповідно до п. 2 Порядку сплати
підприємствами, установами,
організаціями та фізичними особами, що
використовують найману працю, суми
адміністративно-господарських санкцій
та пені за невиконання нормативу
робочих місць для працевлаштування
інвалідів (далі - Порядок),
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 31 січня 2007р. № 70,
обчислення суми
адміністративно-господарських санкцій
проводиться роботодавцями самостійно
згідно з порядком заповнення звіту про
зайнятість і працевлаштування
інвалідів, затвердженим Мінпраці за
погодженням з Держкомстатом.

Так, відповідно до вимог ст.ст. 19, 20
Закону № 875-ХІІ позивачем нарахована
відповідачу сума
адміністративно-господарських санкцій
до сплати у розмірі 2 056 731, 04 грн., що
підтверджується розрахунком суми
адміністративно-господарських санкцій
за нестворені робі місця для
забезпечення працевлаштування
інвалідів, доданим позивачем до
позовної заяви (а.с. 6).

Відповідачем у встановлений ст. 20
Законом № 875-ХІІ строк (до 15 квітня року,
наступного за роком, в якому відбулося
порушення нормативу) не були сплачені
адміністративно-господарські санкції
у розмірі 2 056 731, 04 грн., що дає підстави
для нарахування пені відповідно до ст.
20 вищезазначеного Закону і п. 4 Порядку,
яка обчислюється виходячи з 120
відсотків річних облікової ставки
Національного банку за кожний
календарний день прострочення.

Отже, станом на 05 травня 2013 року розмір
нарахованої пені становить 12 340, 40 грн.,
що підтверджується розрахунком суми
пені за заборгованість по сплаті
адміністративно-господарських санкцій
за нестворені робі місця для
забезпечення працевлаштування
інвалідів, також доданим позивачем до
позовної заяви (а.с. 7).

З урахуванням того, що відповідач
самостійно та у встановлені строки не
сплатив суму
адміністративно-господарських
санкцій, суд дійшов висновку, що з
Публічного акціонерного товариства
«Орендне підприємство «Шахта
Жданівська» на користь Державного
бюджету України підлягає стягненню
сума адміністративно-господарських
санкцій та пені за невиконання
нормативу робочих місць для
працевлаштування інвалідів у
загальному розмірі 2 069 071, 44 грн.

Отже, відповідачем в судовому
засіданні не надано суду належних
доказів щодо надання до центру
зайнятості відповідних звітів про
наявність вільних робочих місць
(вакансій) для працевлаштування
інвалідів, а також не спростував факту
відмови у прийомі на роботу особам з
інвалідністю.

У відповідності до ст.ст. 71, 86 КАС
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, суд оцінює
докази, які є у справі, за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні.

Таким чином, суд дійшов висновку про
задоволення позовних вимог Донецького
обласного відділення Фонду
соціального захисту інвалідів до
Публічного акціонерного товариства
«Орендне підприємство «Шахта
Жданівська» про стягнення
адміністративно-господарських санкцій
та пені за невиконання нормативу
робочих місць для працевлаштування
інвалідів у сумі 2 069 071, 44 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 8, 9, 10, 11, 112, 159, 160, 161, 162, 163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд,

П О С
Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Донецького
обласного відділення Фонду
соціального страхування захисту
інвалідів до Публічного акціонерного
товариства «Орендне підприємство
«Шахта Жданівська» про стягнення
адміністративно-господарських санкцій
та пені за невиконання нормативу
робочих місць для працевлаштування
інвалідів у сумі 2 069 071, 44 грн. -
задовольнити.

Стягнути з Публічного акціонерного
товариства «Орендне підприємство
«Шахта Жданівська» на користь
Державного бюджету України
адміністративно-господарські санкції
за невиконання нормативу робочих
місць, призначених для
працевлаштування інвалідів у 2013 році у
сумі 2 056 731, 04 грн. та пені у сумі 12 340, 40
грн., разом - 2 069 071, 44 грн. на р/р 0001 в
ГУ ДКСУ у Донецькій області, ЄДРПОУ ГУ
ДКСУ 38033949, МФО 834016, код платежу 50070000,
ЄДРПОУ Фонду (стягувача) 13492430.

Постанова виготовлена у нарадчій
кімнаті та проголошена її вступна та
резолютивна частини у судовому
засіданні 24 червня 2014 року.

Повний текст постанови складений 27
червня 2014 року.

Апеляційна скарга подається до
Донецького апеляційного
адміністративного суду через
Донецький окружний адміністративний
суд з одночасним надісланням
апеляційної скарги особою, яка її подає
до Донецького апеляційного
адміністративного суду. Апеляційна
скарга на постанову суду першої
інстанції подається протягом десяти
днів з дня її проголошення. У разі
складання постанови в повному обсязі
відповідно до статті 160 Кодексу
адміністративного судочинства
України, а також прийняття постанови у
письмовому провадженні апеляційна
скарга подається протягом десяти днів
з дня отримання копії постанови.

Суддя
Тарасенко І.М.