Справа № 2а-1970/64/12
Суддя: Судова-Хомюк Н.М.
Дата ухвалення: 2014-06-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2014 року
Справа №
38534/12/9104

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі колегії
суддів:

головуючого судді
Судової-Хомюк Н.М.,

суддів
Гуляка В.В., Коваля Р.Й.

за участі секретаря судового засідання
Малетич М.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Львові апеляційну скаргу
Відкритого акціонерного товариства
«Тернопільське об'єднання «Текстерно»
на постанову Тернопільського
окружного адміністративного суду від
24.01.2012 року у справі №2а-1970/64/12 за
позовом Відкритого акціонерного
товариства «Тернопільське об'єднання
«Текстерно» до Управління Пенсійного
фонду України про скасування вимоги
про сплату боргу,-

В С Т А Н О
В И В:

До Тернопільського окружного
адміністративного суду звернулось
Відкрите акціонерне товариство
«Тернопільське об'єднання «Текстерно»
з адміністративним позовом до
Управління Пенсійного фонду України в
місті Тернополі про скасування вимоги
про сплату боргу № Ю1639 від 07 грудня 2011
року в сумі 8852887,47 гривень та рішення
про залишення вимоги про сплату
недоїмки без змін, а заяви
страхувальника без задоволення № 28025/11
від 23 грудня 2011 року.

На підтвердження позовних вимог
покликається на те, що заборгованість
по страхових внесках у сумі 2 315 570,27 грн.
за період липень-грудень 2008 р., у сумі 3104
377,53 грн. за період січень-грудень 2010
року стягнена за судовими рішеннями у
справах, які набрали законної сили та
перебувають на виконанні у органах
державної виконавчої служби. А тому, ці
суми не повинні бути включеними в
вимогу, в іншому випадку, така вимога
підлягає відкликанню. Подальше
нарахування та виставлення у вимозі
розміру фінансових санкцій суперечить
ст. 11 Закону України «Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом», оскільки
ухвалою Господарського суду в
Тернопільській області від 11 червня 2003
року порушено провадження у справі
№1/294 про визнання банкрутом ВАТ
«Текстерно» та введено мораторій на
задоволення вимог кредиторів.

Постановою Тернопільського окружного
адміністративного суду від 24.01.2012 року
в позові Відкритого акціонерного
товариства «Тернопільське об'єднання
«Текстерно» до Управління Пенсійного
фонду України в місті Тернополі про
скасування вимоги про сплату боргу №
Ю1639 від 07 грудня 2011 року в сумі 8852887,47
гривень та рішення про залишення
вимоги про сплату недоїмки без змін, а
заяви страхувальника без задоволення
№ 28025/11 від 23 грудня 2011 р. було
відмовлено.

З висновками суду першої інстанції не
погодився апелянт - Відкрите
акціонерне товариство «Тернопільське
об'єднання «Текстерно», який просить у
апеляційній скарзі скасувати
постанову суду першої інстанції з
підстав порушення норм матеріального
права. Вказані висновки обумовлені тим,
що при винесенні спірної вимоги
відповідач керувався ч.1-9 ст.106 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» №1058-ІV
від 09.07.2003 року. Пп.6 п.7 Розділу VІІІ
Прикінцевих та Перехідних положень
Закону України «Про збір та облік
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування»
визначено, що стягнення
заборгованості із сплати страхових
внесків за діючими видами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування та сум
штрафних санкцій, нарахованих та/або не
сплачених у період до 1 січня 2011 року, в
тому числі страхових внесків, строк
сплати яких на 1 січня 2011 року не настав,
здійснюється фондами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування відповідно до
законодавства, що діяло на момент
виникнення такої заборгованості або
застосування штрафних санкцій. А до
набрання чинності Законом України «Про
збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» діяли норми ч.1-9
ст.106 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», які відповідно до обз.2
п.12 Розділу VІІІ Прикінцевих та
Перехідних положень Закону України
«Про збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» виключені на
підставі Закону України від 08.07.2010 року.

Сторони в судове засідання
апеляційного суду не з'явились, що не
перешкоджає розгляду справи за їх
відсутності. В силу вимог ч.1ст.41 КАС
України у разі неявки у судове
засідання всіх осіб, які беруть участь
у справі, фіксування судового
засідання за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснюється.

Заслухавши думку судді головуючого та
з'ясувавши обставини справи на предмет
відповідності тій інформації, що
міститься в апеляційній скарзі,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга не підлягає до задоволення з
наступних підстав.

Відповідно до п. 1 ст. 4 Закону України
«Про збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» (далі - Закон),
позивач - є платником єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування та згідно з п. 1
ч. 2 ст. 6 Закону, зобов'язаний своєчасно
та в повному обсязі нараховувати,
обчислювати і сплачувати єдиний
внесок.

Судом встановлено, що станом на 01.12.2011
року у ВАТ «ТО «Текстерно» існував
борг по страховим внескам у сумі 8852667,47
грн., і дана заборгованість була
включена у вимогу №Ю1639 від 07.12.2011р.

Управління Пенсійного фонду України в
м. Тернополі прийняло рішення № 28025/11
від 23.12.11 року, яким залишив вимогу про
сплату боргу за №Ю 1639 від 07.12.11р. без
змін, а заяву без задоволення.

Пунктом 1 ст.25 Закону України «Про збір
та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» визначає, що
рішення, прийняті органами Пенсійного
фонду з питань, що належать до їх
компетенції відповідно до цього
Закону, є обов'язковими до виконання
платниками єдиного внеску, посадовими
особами і застрахованими особами.

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог, суд першої інстанції
покликається на частину 5 пункту 7
розділу VIII Закону України «Про збір та
облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» якою
встановлено, що стягнення
заборгованості із сплати страхових
внесків за діючими видами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування та сум
штрафних санкцій, нарахованих та/або не
сплачених у період до 1 січня 2011 року, в
тому числі страхових внесків, строк
сплати яких на 1 січня 2011 року не настав,
здійснюється фондами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування відповідно до
законодавства, що діяло на момент
виникнення такої заборгованості або
застосування штрафних санкцій.
Погашення заборгованості з
використанням коштів, що надходять у
рахунок сплати єдиного внеску,
забороняється.

Частиною 6 вказаного пункту зазначено,
що на період до повного стягнення
заборгованості із сплати страхових
внесків за діючими видами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування та сум
штрафних санкцій, нарахованих та/або не
сплачених у період до 1 січня 2011 року, в
тому числі нарахованих внесків, строк
сплати яких на 1 січня 2011 року не настав,
та відповідних штрафних санкцій за
фондами загальнообов'язкового
державного соціального страхування
зберігаються повноваження щодо
контролю за правильністю нарахування,
своєчасністю сплати страхових внесків,
застосування фінансових санкцій, якими
вони були наділені до набрання
чинності цим Законом.

Колегія суддів вважає правильним та
обґрунтованим висновок суду першої
інстанції про те, що відповідно до ч. 4
ст. 12 Закону України «Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом», мораторій на
задоволення вимог кредиторів
вводиться одночасно з порушенням
провадження у справі про банкрутство,
про що зазначається в ухвалі
господарського суду. Протягом дії
мораторію на задоволення вимог
кредиторів: забороняється стягнення на
підставі виконавчих документів та
інших документів, за якими
здійснюється стягнення відповідно до
законодавства; не нараховується
неустойка (штраф, пеня), не
застосовуються інші санкції за
невиконання чи неналежне виконання
грошових зобов'язань і зобов'язань щодо
сплати страхових внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування та інші види
загальнообов'язкового державного
соціального страхування, податків і
зборів (обов'язкових платежів).

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції про те,
що процедура мораторію не зупиняє
виконання боржником грошових
зобов'язань щодо сплати податків,
зборів (обов'язкових платежів), які
виникли після введення мораторію і їх
виконання для ВАТ «ТО «Текстерно» є
обов'язковими .

Щодо твердження апелянта про
неможливість застосування ч.1-9 ст.106
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», які відповідно до обз.2
п.12 Розділу VІІІ Прикінцевих та
Перехідних положень Закону України
«Про збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» виключені на
підставі Закону України від 08.07.2010 року,
колегія суддів зазначає наступне.

Так, з 01 січня 2011 року набрав чинності
Закон України «Про збір та облік
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування».

Пунктом 11 Прикінцевих та перехідних
положень вказаного Закону внесені
зміни в Закон України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», а саме: виключено частини
1-9 статті 106.

Абзацом 5 пункту 7 Прикінцевих та
перехідних положень Закону
встановлено, що стягнення
заборгованості із сплати страхових
внесків за діючими видами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування та сум
штрафних санкцій, нарахованих та/або не
сплачених у період до 1 січня 2011 року, в
тому числі страхових внесків, строк
сплати яких на 1 січня 2011 року не настав,
здійснюється фондами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування відповідно до
законодавства, що діяло на момент
виникнення такої заборгованості або
застосування штрафних санкцій.
Погашення заборгованості з
використанням коштів, що надходять у
рахунок сплати єдиного внеску,
забороняється.

Пункт 7 Прикінцевих та перехідних
положень Закону України «Про збір та
облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» передбачає вчинення
органами Пенсійного фонду стягнення
заборгованості із сплати страхових
внесків та штрафних санкцій відповідно
до законодавства, що діяло на момент їх
виникнення, тобто в порядку статті 106
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування».

Відповідно до ст. 200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, суд першої
інстанції правильно і повно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права,
доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків рішення суду, а
тому підстав для скасування постанови
колегія суддів не вбачає і вважає, що
апеляційну скаргу на неї слід залишити
без задоволення.

Керуючись, ст.41 ст.ст. 195, 197 п.1 ч.1 ст.198,
ст. 200, 205, 206, 254 КАС України, суд,-

У Х В А Л И
В:

Апеляційну скаргу Відкритого
акціонерного товариства
«Тернопільське об'єднання «Текстерно»
залишити без задоволення, а постанову
Тернопільського окружного
адміністративного суду від 24.01.2012 року
у справі № 2а-1970/64/12- без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення
та може бути оскаржена протягом
двадцяти днів шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя
Н.М. Судова-Хомюк

Судді
В.В. Гуляк

Р.Й. Коваль