Справа № 146/335/14-а
Суддя: Драчук Т. О.
Дата ухвалення: 2014-07-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 146/335/14-а
Головуючий у 1-й інстанції: Пилипчук О.В.
Суддя-доповідач: Драчук Т. О.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 липня 2014 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого-судді: Драчук Т. О.

суддів: Загороднюка А.Г. Боровицького
О. А.

при секретарі: Майданюк Я.Л.

за участю представників сторін:

представника позивача - ОСОБА_2

представника відповідача - Житар Д.О.

третіх осіб - ОСОБА_4, ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_6 на
постанову Томашпільського районного
суду Вінницької області від 13 травня 2014
року у справі за адміністративним
позовом ОСОБА_6 до Ямпільської міської
ради про визнання протиправним та
скасування рішення , -

В С Т А Н О В И В :

21.11.2013 року позивач - ОСОБА_6 звернувся
доТомашпільського районного суду
Вінницької області з адміністративним
позовом до Ямпільської міської ради
про визнання протиправним та
скасування рішення.

Постановою Томашпільського районного
суду Вінницької області від 13.05.2014 року
в задоволенні адміністративного
позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої
інстанції, позивач звернувся з
апеляційною скаргою, в якій просить
скасувати постанову Томашпільського
районного суду Вінницької області від
13.05.2014 року та прийняти нове рішення,
яким задоволити позовні вимоги.

В судовому засіданні представник
позивача підтримав доводи апеляційної
скарги, представник відповідача, в свою
чергу, заперечив проти апеляційної
скарги та просив залишити рішення суду
першої інстанції без змін.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши доводи апеляційної скарги
наявними в матеріалах справи
письмовими доказами, колегія суддів
вважає, що в задоволенні апеляційної
скарги необхідно відмовити з наступних
підстав.

Як досліджено з матеріалів справи та
встановлено судом першої інстанції,
10.03.1995 року позивач отримав у спадок
житловий будинок з надвірними
будівлями, що розташований на
земельній ділянці площею 0,1055 га за
адресою АДРЕСА_1.

В 2009 році позивач звернувся до
Ямпільської міської ради із заявою про
надання дозволу на приватизацію
земельної ділянки, на що йому було
видано рішення № 1620 від 18.09.2009 року, на
підставі якого йому було надано дозвіл
на виготовлення технічної
документації із землеустрою, що
посвідчують право власності на
земельну ділянку площею 0,70 га. по
АДРЕСА_1.

В грудні 2011 року позивач повторно
звернувся із заявою до Ямпільської
міської ради про невідповідність
прийнятого рішення № 1620 від 18.09.2009 року,
в зв'язку з тим, що земельна ділянка, яка
перейшла йому у спадок становить 0,1055
га.

7.06.2012 року позивач звернувся до
Ямпільської міської ради із заявою про
наділення йому земельної ділянки
площею 0,0350 га для ведення садівництва
за адресою АДРЕСА_1, на що йому 21.12.2012
року рішенням Ямпільської міської ради
№ 1107 відмовлено в наданні дозволу на
виготовлення технічної документації.

На думку позивача такі дії Ямпільської
міської ради є протиправними, при цьому
позивач вказує на те, що постановою
Ямпільського районного суду
Вінницької області від 11.07.2013 року було
скасовано рішення Ямпільської міської
ради № 1107 та зобов'язано міську раду
розглянути заяву ОСОБА_6 про передачу
земельної ділянки.

За результатом розгляду справи, суд
першої інстанції, керуючись
положеннями Земельного кодексу
України, прийшов до висновку про
відсутність підстав для задоволення
позовних вимог.

Даючи правову оцінку спірним
правовідносинам, що виникли між
сторонами та висновкам суду першої
інстанції, колегія суддів враховує
наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 116 Земельного
кодексу України (далі - Кодекс)
громадяни та юридичні особи набувають
права власності та права користування
земельними ділянками із земель
державної або комунальної власності за
рішенням органів виконавчої влади або
органів місцевого самоврядування в
межах їх повноважень, визначених цим
Кодексом або за результатами аукціону.

Статтею 118 Кодексу передбачено, що
громадянин, зацікавлений у
приватизації земельної ділянки, яка
перебуває у його користуванні, подає
заяву до відповідного органу
виконавчої влади або органу місцевого
самоврядування, який передає земельні
ділянки державної чи комунальної
власності у власність відповідно до
повноважень, визначених статтею 122
цього Кодексу. У разі якщо земельна
ділянка державної власності
розташована за межами населених
пунктів і не входить до складу певного
району, заява подається до Ради
міністрів Автономної Республіки Крим.

Громадяни, зацікавлені в одержанні
безоплатно у власність земельної
ділянки із земель державної або
комунальної власності для ведення
фермерського господарства, ведення
особистого селянського господарства,
ведення садівництва, будівництва та
обслуговування жилого будинку,
господарських будівель і споруд
(присадибної ділянки), індивідуального
дачного будівництва, будівництва
індивідуальних гаражів у межах норм
безоплатної приватизації, подають
клопотання до відповідного органу
виконавчої влади або органу місцевого
самоврядування, який передає земельні
ділянки державної чи комунальної
власності у власність відповідно до
повноважень, визначених статтею 122
цього Кодексу. У клопотанні
зазначаються цільове призначення
земельної ділянки та її орієнтовні
розміри. До клопотання додаються
графічні матеріали, на яких зазначено
бажане місце розташування земельної
ділянки, погодження землекористувача
(у разі вилучення земельної ділянки, що
перебуває у користуванні інших осіб) та
документи, що підтверджують досвід
роботи у сільському господарстві або
наявність освіти, здобутої в аграрному
навчальному закладі (у разі надання
земельної ділянки для ведення
фермерського господарства). У разі якщо
земельна ділянка державної власності
розташована за межами населених
пунктів і не входить до складу певного
району, заява подається до Ради
міністрів Автономної Республіки Крим.
Верховній Раді Автономної Республіки
Крим, Раді міністрів Автономної
Республіки Крим, органам виконавчої
влади або органам місцевого
самоврядування, які передають земельні
ділянки державної чи комунальної
власності у власність відповідно до
повноважень, визначених статтею 122
цього Кодексу, забороняється вимагати
додаткові матеріали та документи, не
передбачені цією статтею.

Проте, відповідно до матеріалів справи,
позивач з клопотанням щодо надання
дозволу на розроблення проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки у власність з відповідними
графічними матеріалами на земельну
ділянку площею 0,0355 га. до Ямпільської
міської ради не звертався.

Таким чином, відсутність технічної
документації унеможливило розгляд та
задоволення заяви позивача про
наділення йому земельної ділянки
площею 0,0350 га.

Окрім цього, в судовому засіданні
встановлено та не спростовано
апелянтом те, що спірна земельна
ділянка належить до дороги загального
користування (заїзд).

Зокрема, згідно генерального плану
міста Ямпіль від 09.07.1987 року заїзд по
АДРЕСА_1 до домоволодінь 41,43,45 значиться
як житлова вулиця.

Відповідно до п. а ч. 4 ст. 83 Земельного
кодексу України до земель комунальної
власності, які не можуть передаватись у
приватну власність, належать землі
загального користування населених
пунктів (майдани, вулиці, проїзди,
шляхи, набережні, пляжі, парки, сквери,
бульвари, кладовища, місця
знешкодження та утилізації відходів
тощо).

Аналізуючи вище викладене, суд першої
інстанції зробив вірний висновок про
те, що оскільки спірна земельна ділянка
належить до земель комунальної
власності, відповідно до ст.83
Земельного кодексу України вона не
може передаватись у приватну
власність.

Таким чином, зважаючи на відсутність
технічної документації та розміщення
спірної земельної ділянки на території
житлової вулиці рішення Ямпільської
міської ради № 1424 від 24.09.2013 року є
обгрунтованим та таким, що відповідає
чинному законодавству.

Відповідно до ст. 19 Конституції України
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно з ч. 3ст. 2 КАС України у справах
щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); безсторонньо
(неупереджено); добросовісно;
розсудливо; з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
всім формам дискримінації;
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення;
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Таким чином, колегія суддів приходить
до висновку про те, що відповідач діяв
на підставі та в межах закону.

З урахуванням вищевикладених норм
чинного законодавства, що регулюють
спірні правовідносини сторін, та
встановлених обставин даної справи,
колегія суддів дійшла висновку про
безпідставність заявлених позивачем
вимог, які обгрунтовано залишені судом
першої інстанції без задоволення.

Апелянтом не надано достатніх доказів
в підтвердження доводів апеляційної
скарги, у зв'язку з чим остання
задоволенню не підлягає.

Відповідно до ч.1 ст.200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду -без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального та
процесуального права.

З огляду на викладене колегія суддів
вважає, що суд першої інстанції при
ухваленні оскаржуваного рішення
правильно встановив фактичні
обставини справи, дослідив наявні
докази, надав їм належну оцінку, та
прийняв законне і обґрунтоване
рішення, з дотриманням норм
матеріального і процесуального права,
а тому підстави для задоволення вимог
апеляційної скарги відсутні.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206,
212, 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6, - залишити
без задоволення, а постанову
Томашпільського районного суду
Вінницької області від 13 травня 2014
року, - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили в
порядку та в строки, передбачені ст. ст.
212, 254 КАС України.

Головуючий
Драчук Т. О.

Судді
Загороднюк А.Г.

Боровицький О. А.