Справа № 2а-7763/11/1270
Суддя: Степашко О.І.
Дата ухвалення: 2014-06-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 червня 2014 року
м. Київ К/9991/10317/12

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

Головуючого
Степашка О.І.

Суддів
Островича С.Е.

Федорова М.О.

розглянувши у попередньому судовому
засіданні касаційну скаргу Ленінської
міжрайонної державної податкової
інспекції у м. Луганську

на постанову Луганського окружного
адміністративного суду від 27.09.2011

та ухвалу Донецького апеляційного
адміністративного суду від 09.12.2011

у справі № 2а-7763/11/1270

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «Юрторгпак»

до Ленінської міжрайонної
державної податкової інспекції у м.
Луганську

про визнання
неправомірним та скасування рішення та
зобов'язання вчинити
певні дії

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю «Юрторгпак» (далі по
тексту - позивач, ТОВ «Юрторгпак»)
звернулося до суду з позовом до
Ленінської міжрайонної державної
податкової інспекції у м. Луганську
(далі по тексту - відповідач, Ленінська
МДПІ у м. Луганську) про визнання
неправомірним та скасування рішення та
зобов'язання вчинити певні дії.

Постановою Луганського окружного
адміністративного суду від 27.09.2011, яка
залишена без змін ухвалою Донецького
апеляційного адміністративного суду
від 09.12.2011, позов задоволено

В касаційній скарзі відповідач просить
скасувати рішення судів першої та
апеляційної інстанцій і прийняти нове
рішення, яким в задоволенні позову
відмовити, посилаючись на порушення
судами норм матеріального та
процесуального права.

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України вважає,
що касаційна скарга не підлягає
задоволенню з таких підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій
встановлено, що позивачем 21.07.2011 до
відповідача були надіслані поштою (з
повідомленням про вручення та з описом
вкладення) податкові декларації з
податку на додану вартість за лютий,
березень, квітень, та травень 2011 року.

Наведені декларації не були визнані
відповідачем як податкова звітність,
про що направлено повідомлення від
22.07.2011 №31000/28-517.

Задовольняючи позовні вимоги суди
попередніх інстанцій виходили з
наступного, з чим погоджується суд
касаційної інстанції.

У п. 49.8 ст. 49 Податкового кодексу
України встановлено, що прийняття
податкової декларації є обов'язком
органу державної податкової служби.
Під час прийняття податкової
декларації уповноважена посадова
особа органу державної податкової
служби, в якому перебуває на обліку
платник податків, зобов'язана
перевірити наявність та достовірність
заповнення всіх обов'язкових
реквізитів, передбачених п. 48.3 та п. 48.4
ст. 48 цього Кодексу. Інші показники,
зазначені в податковій декларації
платника податків, до її прийняття
перевірці не підлягають.

Згідно до п. 49.9 наведеної норми за умови
дотримання платником податків вимог
цієї статті посадова особа органу
державної податкової служби, в якому
перебуває на обліку платник податків,
зобов'язана зареєструвати податкову
декларацію платника датою її
фактичного отримання органом
державної податкової служби.

Відмова посадової особи органу
державної податкової служби прийняти
податкову декларацію з будь-яких
причин, не визначених цією статтею, у
тому числі висунення будь-яких не
визначених цією статтею передумов щодо
такого прийняття (включаючи зміну
показників такої податкової
декларації, зменшення або скасування
від'ємного значення об'єктів
оподаткування, сум бюджетних
відшкодувань, незаконного збільшення
податкових зобов'язань тощо)
забороняється (п. 49.10 ст. 49 Податкового
кодексу України).

За приписами п. 49.11 ст. 49 Податкового
Кодексу України у разі подання
платником податків до органу державної
податкової служби податкової
декларації, заповненої з порушенням
вимог п. п. 48.3 та 48.4 ст. 48 цього Кодексу,
такий орган державної податкової
служби зобов'язаний надати такому
платнику податків письмове
повідомлення про відмову у прийнятті
його податкової декларації із
зазначенням причин такої відмови.

Відповідачем не було встановлено
порушень позивачем вимог п. п. 48.3 та 48.4
ст. 48 Податкового Кодексу при складанні
декларацій з податку на додану
вартість за лютий, березень, квітень, та
травень 2011 року.

Підставою для невизнання спірних
податкових декларацій як податкової
звітності зазначено подання
декларацій з ПДВ від осіб, реєстрацію
платником податку на додану вартість
яких анульовано.

З матеріалів справи вбачається, що
рішенням №301 від 15.06.2011 було анульовано
реєстрацію позивача в якості платника
податку на додану вартість.

За приписами п. 184.6 ст. 184 Податкового
кодексу України у разі анулювання
реєстрації особи як платника податку
останнім звітним (податковим) періодом
є період, який розпочинається від дня,
що настає за останнім днем
попереднього податкового періоду, та
закінчується днем анулювання
реєстрації.

Враховуючи, що позивачем було подано
декларації з податку на додану
вартість за лютий, березень, квітень, та
травень 2011 року, тобто за період, коли
він був зареєстрований в якості
платника податку на додану вартість,
колегія суддів погоджується з
висновками судів попередніх інстанцій
про те, що відповідачем безпідставно
було відмовлено у їх прийнятті.

За таких обставин та з урахуванням
вимог ч. 3 ст. 2, ч. 2 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суди дійшли обґрунтованого
висновку щодо наявності підстав для
задоволення позовних вимог.

Враховуючи викладене, Вищий
адміністративний суд України дійшов
висновку про те, що судами першої та
апеляційної інстанцій належним чином
з'ясовані обставини справи та надано їм
правильну юридичну оцінку. Порушень
норм матеріального та процесуального
права, які могли б призвести до зміни чи
скасування рішень судів першої та
апеляційної інстанцій не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 220-1, 223, 224, 230 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Ленінської
міжрайонної державної податкової
інспекції у м. Луганську відхилити.

Постанову Луганського окружного
адміністративного суду від 27.09.2011 та
ухвалу Донецького апеляційного
адміністративного суду від 09.12.2011
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
постановлення та може бути переглянута
Верховним Судом України у випадках,
встановлених Кодексом
адміністративного судочинства
України.

Головуючий(підпис)О.І. Степашко
Судді(підпис)С.Е. Острович (підпис)М.О.
Федоров