Справа № 872/14214/13
Суддя: Шлай А.В.
Дата ухвалення: 2014-06-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

03 червня 2014 рокусправа № 804/10541/13-а

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Шлай А.В.

суддів: Іванова
С.М. Чабаненко С.В.

за участю секретаря судового
засідання: Кязимової Д.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Дніпропетровського обласного
відділення Фонду соціального захисту
інвалідів на постанову
Дніпропетровського окружного
адміністративного суду від 05 вересня
2013 р. у справі № 804/10541/13-а за позовом
Дніпропетровського обласного
відділення Фонду соціального захисту
інвалідів до Товариства з обмеженою
відповідальністю "Терни-СервісМонтаж"
про стягнення
адміністративно-господарських
санкцій,-

В С Т А Н О В И В:

Дніпропетровське обласне відділення
Фонду соціального захисту інвалідів
звернулось до суду з адміністративним
позовом, в якому просило стягнути з
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Терни-СервісМонтаж"
адміністративно-господарські санкції
в сумі 50030,76 грн. та пеню в сумі 10,01 грн. В
обґрунтування заявлених вимог позивач
зазначив, що в порушення вимог частини
першої статті 19 Закону України "Про
основи соціальної захищеності
інвалідів в Україні" відповідачем не
забезпечено норматив робочих місць для
працевлаштування інвалідів в
кількості 3-х осіб.

Постановою Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 05
вересня 2013 року у справі № 804/10541/13-а у
задоволенні адміністративного позову
Дніпропетровського обласного
відділення Фонду соціального захисту
інвалідів відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої
інстанції, позивач звернувся з
апеляційною скаргою, в якій,
посилаючись на порушення норм
матеріального та процесуального права,
просив скасувати оскаржувану
постанову та ухвалити нове рішення про
задоволення адміністративного позову.
Апелянт зазначає, що відповідно до
звіту відповідача за 2012 рік ним не
виконано норматив з працевлаштування
інвалідів, у кількості трьох чоловік.

Товариство з обмеженою
відповідальністю "Терни-СервісМонтаж"
у письмових запереченнях на апеляційну
скаргу просило оскаржувану постанову
залишити без змін як законну та
обґрунтовану.

Позивач, належним чином повідомлений
про день, місце і час розгляду
апеляційної скарги, доказом чого є
повідомлення про вручення
рекомендованого поштового
відправлення, у судове засідання не
прибув, про причини неприбуття не
повідомив.

Відповідно до частини 4 статті 196
Кодексу адміністративного судочинства
України неприбуття у судове засідання
сторін або інших осіб, які беруть
участь у справі, належним чином
повідомлених про дату, час і місце
апеляційного розгляду, не перешкоджає
судовому розгляду справи.

Колегія суддів, перевіривши законність
та обґрунтованість рішення суду в
межах доводів апеляційної скарги,
дійшла висновку про відсутність
підстав для її задоволення, виходячи з
наступного.

Як встановлено судом першої інстанції
на підставі письмових доказів, що
містяться в матеріалах справи, на
протязі 2012 року в Товаристві з
обмеженою відповідальністю
"Терни-СервісМонтаж" кількість
працівників складала 364 осіб, з них 12
інвалідів, як зазначено у звіті про
зайнятість та працевлаштування
інвалідів за 2012 рік форми №10 ПІ. Згідно
копій звітів про наявність вакансій за
формою №3-ПН відповідач протягом 2012
року звітував до Тернівського
районного центру зайнятості, а саме
подавав звіти за формою№3-ПН за
квітень, травень, липень, серпень,
жовтень із заповненням графи 15, що
містяться в матеріалах справи.
Протягом 2012 року центром зайнятості до
підприємства на працевлаштування було
направлено 5 осіб, від запропонованої
роботи відмовились 4 особи. Відмов у
працевлаштуванні направлених ТРЦЗ
інвалідів не було. Підприємство
систематично подавало до Тернівського
районного центру зайнятості звіти про
наявність вакансій робочих місць для
працевлаштування інвалідів. Крім того,
інформація про наявність вакансій для
інвалідів розміщувалась на
інформаційному порталі державної
служби зайнятості «Труд» призначеному
для оперативного підбору роботи для
працівників.

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог, суд першої інстанції виходив з
відсутності підстав для їх
задоволення.

Колегія суддів погоджується з такими
висновками суду першої інстанції та
вважає за необхідне зазначити
наступне.

Відповідно до статті 17 Закону України
"Про основи соціальної захищеності
інвалідів в Україні" з метою реалізації
творчих і виробничих здібностей
інвалідів та з урахуванням
індивідуальних програм реабілітації
їм забезпечується право працювати на
підприємствах, в установах,
організаціях, а також займатися
підприємницькою та іншою трудовою
діяльністю, яка не заборонена законом.
Підприємства, установи і організації
за рахунок коштів Фонду соціального
захисту інвалідів або за рішенням
місцевої ради за рахунок власних
коштів, у разі необхідності, створюють
спеціальні робочі місця для
працевлаштування інвалідів,
здійснюючи для цього адаптацію
основного і додаткового обладнання,
технічного оснащення і пристосування
тощо з урахуванням обмежених
можливостей інваліда. Відмова в
укладенні трудового договору або в
просуванні по службі, звільнення за
ініціативою адміністрації,
переведення інваліда на іншу роботу
без його згоди з мотивів інвалідності
не допускається, за винятком випадків,
коли за висновком медико-соціальної
експертизи стан його здоров'я
перешкоджає виконанню професійних
обов'язків, загрожує здоров'ю і безпеці
праці інших осіб, або продовження
трудової діяльності чи зміна її
характеру та обсягу загрожує
погіршенню здоров'я інвалідів.

Статтею 18 Закону України "Про основи
соціальної захищеності інвалідів в
Україні" передбачено, що забезпечення
прав інвалідів на працевлаштування та
оплачувану роботу, в тому числі з
умовою про виконання роботи вдома,
здійснюється шляхом їх
безпосереднього звернення до
підприємств, установ, організацій чи до
державної служби зайнятості. Підбір
робочого місця здійснюється переважно
на підприємстві, де настала
інвалідність, з урахуванням побажань
інваліда, наявних у нього професійних
навичок і знань, а також рекомендацій
медико-соціальної експертизи.
Підприємства, установи, організації,
фізичні особи, які використовують
найману працю, зобов'язані виділяти та
створювати робочі місця для
працевлаштування інвалідів, у тому
числі спеціальні робочі місця,
створювати для них умови праці з
урахуванням індивідуальних програм
реабілітації і забезпечувати інші
соціально-економічні гарантії,
передбачені чинним законодавством,
надавати державній службі зайнятості
інформацію, необхідну для організації
працевлаштування інвалідів, і
звітувати Фонду соціального захисту
інвалідів про зайнятість та
працевлаштування інвалідів у порядку,
встановленому Кабінетом Міністрів
України.

Відповідно до частини третьої пункту 2
Порядку подання підприємствами,
установами, організаціями та фізичними
особами, що використовують найману
працю, звітів про зайнятість і
працевлаштування інвалідів та
інформації, необхідної для організації
їх працевлаштування, затверджену
постановою Кабінету Міністрів України
від 31 січня 2007 року № 70, інформацію про
наявність вільних робочих місць
(вакантних посад) для працевлаштування
інвалідів роботодавці подають центру
зайнятості за місцем їх реєстрації як
платників страхових внесків на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття за формою, затвердженою
Мінпраці за погодженням з
Держкомстатом.

Як встановлено статтею 19 Закону
України "Про основи соціальної
захищеності інвалідів в Україні" для
підприємств, установ, організацій,
фізичних осіб, які використовують
найману працю, встановлюється норматив
робочих місць для працевлаштування
інвалідів у розмірі чотирьох відсотків
середньооблікової чисельності штатних
працівників облікового складу за рік, а
якщо працює від 8 до 25 осіб, - у кількості
одного робочого місця. Підприємства,
установи, організації, у тому числі
підприємства, організації громадських
організацій інвалідів, фізичні особи,
які використовують найману працю,
самостійно розраховують кількість
робочих місць для працевлаштування
інвалідів відповідно до нормативу,
встановленого частиною першої цієї
статті, і забезпечують
працевлаштування інвалідів.

Зі звіту про зайнятість та
працевлаштування інвалідів за 2012 рік
форми № 10-ПІ слідує, що його
середньооблікова кількість штатних
працівників облікового складу у 2012
році фактично складала 364 особи, з них
середньооблікова кількість штатних
працівників, яким відповідно до
чинного законодавства встановлена
інвалідність, - 12 осіб; на робочих
місцях, створених відповідно до вимог
статті 19 Закону України "Про основи
соціальної захищеності інвалідів в
Україні" у 2012 році повинні працювати 15
інвалідів - штатних працівників (а.с.4).

Статтею 20 вказаного Закону
передбачено, що підприємства, установи,
організації, які використовують
найману працю, де середньооблікова
чисельність працюючих інвалідів менша,
ніж установлено нормативом,
передбаченим статтею 19 Закону,
щороку до 15 квітня року, що настає за
роком, в якому відбулося порушення
нормативу місць для працевлаштування
інвалідів, сплачують відповідним
відділенням Фонду соціального захисту
інвалідів
адміністративно-господарські санкції,
сума яких визначається в розмірі
середньої річної заробітної плати на
відповідному підприємстві, установі,
організації, яка використовує найману
працю, за кожне робоче місце,
призначене для працевлаштування
інваліда і не зайняте інвалідом. Згідно
з Порядком сплати підприємствами,
установами, організаціями та фізичними
особами, що використовують найману
працю, суми
адміністративно-господарських санкцій
та пені за невиконання нормативу
робочих місць для працевлаштування
інвалідів, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 31 січня
2007 року № 70, порушення строків сплати
суми адміністративно-господарських
санкцій тягне за собою нарахування
пені у розмірі 120 відсотків річних
облікової ставки Національного банку
за кожний календарний день
прострочення.

Відповідно до розрахунку позивача
заборгованість відповідача становить
всього 50040,77 грн., з них власне
адміністративно-господарські санкції -
50030,76 грн., а пеня за період з 16 по 16
квітня 2013 року - 10,01 грн. (а.с.5).

Колегія суддів погоджується з
висновками суду першої інстанції про
те, що для притягнення підприємства до
відповідальності за невиконання
приписів статті 19 цього Закону слід
встановити, окрім іншого, наявність
фактів спрямування центрами
зайнятості інвалідів до роботодавців
та випадки безпосереднього звернення
інвалідів до роботодавців з питань
працевлаштування, а також причини
непрацевлаштування роботодавцями
інвалідів. Таких доказів позивач не
надавав.

Відповідно до цих звітів за квітень,
травень, липень, серпень, жовтень 2012
року заявлялися вакансії для
інвалідів, зокрема, на посади сторожа,
підсобного робітника, інших. Дані
обставини свідчать про готовність
відповідача працевлаштувати на
робітничі професії громадян з
обмеженими можливостями. Деякі робочі
місця залишались вакантними у зв'язку
із ненаправленням уповноваженими
органами (ТРЦЗ) для працевлаштування
інвалідів у відповідній кількості.
Відповідач вживав і інші заходи,
спрямовані на працевлаштування
інвалідів, а саме інформацію про
наявність вакансій для інвалідів
розміщував на інформаційному порталі
державної служби зайнятості «Труд»
призначеному для оперативного підбору
роботи для працівників. Відтак,
відповідачем не порушені вимоги
законодавства щодо працевлаштування
та захисту прав інвалідів.

Відповідно до статті 200 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову суду - без змін, якщо визнає,
що суд першої інстанції правильно
встановив обставини справи та ухвалив
судове рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Зважаючи на те, що судом першої
інстанції при ухваленні оскарженого
рішення не допущено порушень норм
матеріального і процесуального права,
а викладені в ньому висновки
відповідають обставинам справи,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає залишенню без
задоволення, постанова суду першої
інстанції - без змін.

Керуючись статтями 195-196, 198, 200, 205, 206
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Дніпропетровського
обласного відділення Фонду
соціального захисту інвалідів -
залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 05
вересня 2013 р. у справі № 804/10541/13-а -
залишити без змін.

Ухвала Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
набирає законної сили з моменту її
проголошення і може бути оскаржена у
касаційному порядку протягом двадцяти
днів з дня складення її тексту у
повному обсязі шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий:
А.В. Шлай

Суддя:
С.М. Іванов

Суддя:
С.В. Чабаненко