Справа № 754/21670/13-а
Суддя: Міщук М.С.
Дата ухвалення: 2014-07-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
Головуючий у 1-й інстанції: Шевчука О.П.
Суддя-доповідач: Міщук М.С.
ПОСТАНОВА

Іменем України

09 липня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді суддів:
при секретарі Міщука М.С. Вівдиченко
Т.Р., Гром Л.М. Коток А.О.розглянувши у
відкритому судовому засіданні
апеляційну скаргу фізичної
особи-підприємця ОСОБА_5 на постанову
Деснянського районного суду м. Києва у
справі за позовом фізичної
особи-підприємця ОСОБА_5 до Управління
Пенсійного фонду України в
Деснянському районі м. Києва про
скасування рішення про накладення
штрафних санкцій, -

ВСТАНОВИВ:

09 грудня 2013 року фізична
особа-підприємець ОСОБА_5 (далі
Підприємець або позивач) звернувся до
Деснянського районного суду м. Києва із
позовом до Управління Пенсійного фонду
України в Деснянському районі м. Києва
(далі Управління або відповідач), у
якому просив: визнати незаконними та
скасувати рішення відповідача №238, 239,
240, 241, 242 та 243 від 28.11.2013 року.

Постановою Деснянського районного
суду м. Києва від 27.02.2014 року у
задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі про скасування
постанови Підприємець посилається на
те, що Законом України «Про збір та
облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» від 08.07.2010 року
частину 9 статті 106 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне пенсійне страхування», на
яку посилається в своїх рішеннях
відповідач, скасовано. Крім того,
апелянт зазначає, що ним було сплачені
всі страхові внески до Пенсійного
фонду, пеня та штрафні санкції до
позивача за цей період не
застосовувались.

Відповідно до частини 1 статті 41
Кодексу адміністративного судочинства
України, у разі неявки у судове
засідання всіх осіб, які беруть участь
у справі, чи якщо відповідно до
положень цього Кодексу розгляд справи
здійснюється за відсутності осіб, які
беруть участь у справі (у тому числі при
розгляді справи в порядку письмового
провадження), фіксування судового
засідання за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснюється.

Оскільки, будучи належним чином
повідомлені про час та місце судового
засідання позивач та відповідач в
судове засідання не з'явились,
фіксування звукозаписувального засобу
при розгляді справи не здійснювалось.

Перевіривши за матеріалами справи
наведені у скарзі доводи колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга
підлягає задоволенню виходячи з
наступного.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивач був зареєстрований, як фізична
особа-підприємець в УПФУ Деснянського
району м. Києва.

Рішеннями № 238, 239, 240, 241, 242, 243 про
застосування штрафних санкцій за
неподання, несвоєчасне подання,
подання не за встановленою формою
звітності у відділ персоніфікованого
обліку, інформаційних систем та мереж
від 28.11.2013 року Начальником Управління
до позивача застосовано штрафні
санкції у вигляді 170 грн. за кожним
рішенням (а.с. 4, 6, 8, 10, 12,14).

Рішення прийняті на підставі Актів за
№ 238, 239, 240, 241, 242, 243 від 28.11.2013 року, якими
встановлено, що позивач несвоєчасно
подав звіти по персоніфікованому
обліку за 2004-2009 роки (а.с. 5, 7, 9, 11, 13,15).

Відмовляючи у задоволенні позову суд
першої інстанції виходив з того, що
відповідач нарахував штрафні санкції в
межах строку дії норми Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування», що
встановлювала таку санкцію та право
відповідача, а тому дії Управління є
правомірними.

Колегія суддів не погоджується з таким
висновком суду першої інстанції.

Згідно із пунктом 4 частини 2 статті 17
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» № 1058-IV від 09.07.2013
року (далі Закон № 1058-IV) страхувальник
зобов'язаний подавати звітність
територіальним органам Пенсійного
фонду у строки, в порядку та за формою,
встановленими Пенсійним фондом.

Відповідно до підпункту 1 пункту 1.3.
Порядку формування та подання органам
Пенсійного фонду України відомостей
про застраховану особу, що
використовуються в системі
загальнообов'язкового державного
пенсійного страхування, затвердженого
постановою Пенсійного фонду України №
7-6 від 10.06.2004 року, звітність
страхувальників до системи
персоніфікованого обліку подається у
такому порядку та в такі строки:
страхувальник один раз на рік до 1
квітня поточного року згідно із
затвердженим графіком подає до
територіального органу Пенсійного
фонду за місцем реєстрації комплект
документів первинної звітності до
системи персоніфікованого обліку
відомостей про застрахованих осіб за
попередній рік.

Згідно пункту 5 частини 9 статті 106
Закону № 1058-ІV за неподання,
несвоєчасне подання, подання не за
встановленою формою або подання
недостовірних відомостей, що
використовуються в системі
персоніфікованого обліку та іншої
звітності, передбаченої
законодавством, до територіальних
органів Пенсійного фонду накладається
штраф у розмірі 10 відсотків суми
страхових внесків, які були сплачені
або підлягали сплаті за відповідний
звітний період, за кожний повний або
неповний місяць затримки подання
відомостей, звітності, але не менше
десяти неоподатковуваних мінімумів
доходів громадян, а в разі повторного
протягом року такого порушення - у
розмірі 20 відсотків зазначених сум та
не менше 20 неоподатковуваних мінімумів
доходів громадян.

Однак, дана норма втратила чинність з 01
січня 2011 року згідно із Законом України
«Про збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» від 08.07.2010 року
№ 2464-VI (далі Закон №2464-VI).

Тобто, стаття 106 Закону №1058-ІV станом на
дату прийняття Управлінням
оскаржуваних рішень не діяла.

Відповідно до абзацу п'ятого пункту 7
Прикінцевих та Перехідних положень
Закону №2464-VІ, що набрав чинності з 1
січня 2011 року, стягнення
заборгованості зі сплати страхових
внесків за діючими видами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування та сум
штрафних санкцій, нарахованих та/або не
сплачених у період до 1 січня 2011 року, в
тому числі страхових внесків, строк
сплати яких на 1 січня 2011 року не настав,
здійснюється фондами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування відповідно до
законодавства, що діяло на момент
виникнення такої заборгованості або
застосування штрафних санкцій. -

Згідно із статтею 58 Конституції
України закони та інші
нормативно-правові акти не мають
зворотної дії в часі, крім випадків,
коли вони пом'якшують або скасовують
відповідальність особи.

Враховуючи наведене вище, колегія
суддів вважає, що Управлінням
протиправно винесло оскаржувані
рішення про застосування до позивача
фінансових санкцій за несвоєчасне
подання звітності до органів
Пенсійного фонду України за 2004-2009 роки
на підставі пункту 5 частини дев'ятої
статті 106 Закону № 1058-IV, оскільки
зазначена норма Закону втратила
чинність з 1 січня 2011 року згідно із
Законом № 2464-VІ і не діяла на дату
прийняття відповідачем оскаржуваних
рішень.

Таким чином, доводи апеляційної скарги
спростовують висновки суду першої
інстанції, зроблені з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
у зв'язку із чим колегія суддів вважає
за необхідне апеляційну скаргу
задовольнити.

Керуючись статтями 41, 160, 195, 196, 198, 202, 205,
207 КАС України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу фізичної
особи-підприємця ОСОБА_5 задовольнити.

Постанову Деснянського районного суду
м. Києва від 27.02.2014 року скасувати та
прийняти нову постанову, якою позовні
вимоги задовольнити.

Визнати недійсними та скасувати
рішення Управління Пенсійного фонду
України в Деснянському районі м. Києва
№238, 239, 240, 241, 242 та 243 від 28.11.2013 року.

Постанова набирає законної сили з
моменту її проголошення та може бути
оскаржена протягом двадцяти днів
шляхом подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий суддя

Судді:

Головуючий суддя

Міщук М.С.

Судді:

Бєлова Л.В.

Гром Л.М.