Справа № 804/12018/13-а
Суддя: Лукманова О.М.
Дата ухвалення: 2014-06-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

Колегія суддів Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у складі: головуючого судді: Лукманової О.М.

суддів: Божко Л.А. Прокопчук Т.С.

при секретарі: Сонник А.В.

в с т а н о в и л а:

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30.10.2013 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

З постановою суду першої інстанції не погодилось ПАТ «ДМК ім.Ф.Е.Дзержинського» та подало апеляційну скаргу, в якій просило скасувати постанову та прийняти нову, якою задовольнити позовні вимоги. Свої вимоги обґрунтувало тим, що судом не враховано те, що ним при митному оформленні 13.06.2013 року товару зі змістом феросиліцію 65% за зовнішньоекономічним контрактом у ВМД №110010000/2013/003880 було визначено митну вартість за основним методом - ціною контракту та надано всі відомості, що підтверджували числові значення складових митної вартості товару та відомості щодо ціни, що підлягає сплаті за ці товари, документи, надані декларантом не містили в собі розбіжності та не мали наявних ознак підробки. Після одержання картки відмови та рішення про коригування митної вартості, позивач змушений був 14.06.2013 року подати нову ВМД №110010000/2013/0033932 з коригованою ціною товару, за другорядним методом визначення митної вартості 2г - резервним методом, після чого товар був випущений у вільний обіг під гарантійні зобов’язання позивача. При заповненні ВМД з коригованою ціною 1.6098 EUR/кг у зв’язку зі збільшенням загальної ціни товару позивачу додатково нараховано 20% ввізного мита – грошові кошти на суму 862257,48 грн. 05.08.2013 року позивач надав додаткові документи: свідоцтво про страхування №10077980/32 від 29.05.2013 року, рахунок на перевезення (залізничними вагонами) №0115-014 від 23.04.2013 року, рахунок на перевезення (залізничними вагонами) №0115-015 від 23.04.2013 року, висновок ДП «Укрпромзовнішекспертиза» №2470 від 07.06.2013 року, розрахунок собівартості №020/0559-13 від 14.06.2013 року, договір обов’язкового страхування небезпечних вантажів №126466 від 08.06.2013 року, однак, митниця не скасувала своє рішення. Апелянт вказував, що у березні-травні 2013 року феросиліцій 65% від того ж виробника фірми «Jugohrom Ferroalloys Dooel Jegunovce», Македонія, за одним маршрутом порт Бургас – порт Октябрськ отримало підприємство ПАТ «Алчевський меткомбінат», при митному оформленні митна вартість товару була визначена 1,038,81 EUR за одну тону, що підтверджується ВМД №702020001/2013/0022595 від 25.03.2013 року за основним методом визначення митної вартості – 2(а).

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що заявлена позивачем до митного контролю митна вартість значною мірою занижена від вартості подібних товарів, які визначені органом доходів і зборів під час митного оформлення за іншими угодами та суперечила даним, які містяться в базі даних ЄАІС ДМСУ.

При митному контролі митним органом виявлено розбіжності у вагових показниках товару, пояснення яким позивач не надав.

Під час здійснення митного контролю, Дніпропетровською митницею було запропоновано ПАТ «ДМК ім. Ф.Е.Дзержинського» надати додаткові документи, а саме: банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; якщо здійснювалось страхування – страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування; виписку з бухгалтерської документації; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями та /або інформацію біржових організацій про вартість товару або сировини. Згідно запису декларанта, останній відмовився надати вказані документи.

14.06.2013 року позивач надав нову ВМД №110010000/2013/0033932 з коригованою ціною товару, за другорядним методом визначення митної вартості 2 (г) - резервним методом, після чого товар був випущений у вільний обіг під гарантійні зобов’язання позивача.

05.08.2013 року ПАТ «ДМК ім.Ф.Е.Дзержинського» своїм листом за №062Д/869 надало митниці додаткові документи, а саме: свідоцтво про страхування №10077980/32 від 29.05.2013 року; рахунок на перевезення (залізним вагонами) №0115-014 від 23.04.2013 року; рахунок на перевезення (залізничними вагонами) №0115-015 від 23.04.2013 року; висновок «Укрпромзовнішекспертиза» від 07.06.2013 року №2470; розрахунок собівартості №020/0559-13 від 14.06.2013 року; договір обов’язкового страхування небезпечних вантажів №126466 від 08.06.2013 року.

12.08.2013 року за №17-11-2/2013 року Дніпропетровська митниця надала відповідь, якою поінформувала позивача про відсутність підстав для визначення декларантом митної вартості та скасування рішення про коригування митної вартості від 14.06.2013 року №110010000/2013/600229/2. Миниця вказала, що відповідно до характеру постачання та маршруту транспортування вантажу (перевезення з Македонії вантажівками до морського порту Бургас з подальшим навантаженням на морське судно, подальшим перевантаженням на залізничні вагони та транспортуванням до м. Дніпродзержинська) відсутні документи щодо складових митної вартості по перевантаженню, зберіганню продукції на складах морського порту до кордону України; відсутні страхові документи відповідно п.2.8 ст.53 МК України та документи, що містять відомості про вартість страхування оцінюваних товарів вздовж всього маршруту транспортування (у додатково наданому документі Договору про обов’язкове страхування від 08.06.2013 року №126466 зазначена територія покриття – Україна); копії митних декларацій країни відправлення заповнені іноземною мовою, надані без перекладу та не містять ознак, що дають змогу ідентифікувати їх з імпортованою партією товару.

Відповідно до Угоди про застосування статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року, за митними органами зберігається право перевіряти інформацію імпортерів щодо визначення митної вартості, з точки зору її повноти і правильності (стаття 17 та додаток III, параграф 6 Угоди). Відповідно до статті VII ГАТТ оцінка ввезеного товару для митних цілей повинна ґрунтуватися на дійсній вартості ввезеного товару або вартості аналогічного товару.

Відповідно до ст. 49, 52, 53, 54, 55 МК України митною вартістю товарів є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Декларант, який заявляє митну вартість товару, зобов'язаний подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об'єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню. У випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п'ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування. У разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини. Контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу. За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу. Рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів. Орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, зокрема у разі неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідно до ст. 57 МК України передбачено, що митна вартість товарів, які ввозяться на митну територію України, здійснюється шляхом застосування таких методів: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний. Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Якщо основний метод не може бути використаний, застосовується послідовно кожний із перелічених у частині першій цієї статті методів. При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу. Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи.

Аналізуючи докази у справі та законодавство, що регулює спірні правовідносини, колегія суддів вважає, що позивач занизив митну вартість товару – феросиліцію 65% при митному оформленні 13.06.2013 року. У матеріалах справи є два розрахунки собівартості товару, який поставлявся за контрактом №13-0473-12 від 19.02.2013 року, зроблених продавцем - фірмою «JUGOHROM FERROALLOYS DOOEL Jegunovce», Республіка Македонія: від 29.05.2013 року №020/0542-13, де вартість феросиліцію 65% складає на умовах поставки DAP – Україна – 1007 євро/т та розрахунок від 14.06.2013 року №020/0559-13, де вартість феросиліцію 65% на умовах поставки DAP –станція Правда Придніпровська залізниця, м. Дніпродзержинськ, Україна – 1026 євро/т. У даних розрахунках не вказані витрати на страхування товару. Обидва розрахунки позивач надавав митниці. Колегія суддів звертає увагу на те, що феросиліцій 65%, який поставлявся позивачем 14.06.2013 року за своїми хімічними характеристиками різниться від феросиліцію 65%, який був поставлений за ВМД №702020001/2013/0022595 від 25.03.2013 року за основним методом визначення митної вартості – 2(а), де митна вартість була визначена 1,038,81 EUR/т. Колегія враховує, що на момент здійснення митного контролю, у митниці була відсутня інформація про вартість операції з ідентичними або подібними (аналогічними) товарами, а лише була наявна інформація про митну вартість товару за двома митними деклараціями: МД №700130000/2013/2238 від 14.02.2013 року та МД №700130000/2013/2239 від 14.02.2013 року – 1,6098 EUR/кг. Враховуючи відмінність в об’ємах товарів за МД , а також відсутність документально підтвердженої інформації для здійснення коригування, митниця, на думку колегії суддів обґрунтовано застосувала другорядний метод визначення митної вартості товару – 2(г). – резервний.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, постанову суду першої інстанції слід залишити без змін, як таку, що прийнята з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись п.1 ч.1 ст.198, ст.200,205,206 КАС України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Дніпровський металургійний комбінат ім. Ф.Е. Дзержинського» – залишити без задоволення.

Ухвала Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів.

Головуючий: О.М. Лукманова

Суддя: Л.А. Божко

Суддя: Т.С. Прокопчук