Справа № 872/10042/13
Суддя: Шлай А.В.
Дата ухвалення: 2014-03-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

04 березня 2014 рокусправа № 804/3171/13-а

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Шлай А.В.

суддів: Іванова
С.М. Чабаненко С.В.

за участю секретаря судового
засідання: Кязимової Д.В.

апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства "Свемон -
Дніпро"

на постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 26
квітня 2013 року у справі № 804/3171/13-а

за позовом Публічного акціонерного
товариства "Свемон - Дніпро"

до Державної податкової інспекції в
Бабушкінському районі м.
Дніпропетровська Дніпропетровської
області Державної податкової служби

про визнання протиправним та
скасування податкового
повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство
"Свемон-Дніпро" звернулось до суду з
адміністративним позовом в якому
просило визнати протиправним та
скасувати податкове
повідомлення-рішення Державної
податкової інспекції у Бабушкінському
районі м. Дніпропетровська
Дніпропетровської області Державної
податкової служби № від 26.09.2012
року щодо стягнення грошового
зобов'язання в розмірі 153 466, 25 грн. (за
основним платежем - 122 773, 00 грн. та за
штрафними санкціями - 30 693, 25 грн.). В
обґрунтування заявлених вимог позивач
зазначив, що висновки податкового
органу про те, що правочини, укладені
Публічним акціонерним товариством
"Свемон-Дніпро" з
підприємством-контрагентом
Товариством з обмеженою
відповідальністю "Мег Строй", є
нікчемними, тобто такими, що укладені
без наміру здійснення реальних
господарський операцій, не
відповідають фактичним обставинам
справи та є лише припущенням особи, що
проводила перевірку.

Постановою Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 26
квітня 2013 року у задоволенні
адміністративного позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої
інстанції, позивач звернувся з
апеляційною скаргою, в якій,
посилаючись на порушення норм
матеріального та процесуального права,
просив скасувати оскаржувану
постанову та ухвалити нове рішення про
задоволення адміністративного позову.
На думку апелянта, суд першої інстанції
дійшов помилкового висновку про
правомірність спірних податкових
повідомлень-рішень, не врахувавши
доводи позивача щодо підтвердження
належними та допустимими доказами
фактичне виконання господарських
договорів.

Сторони, належним чином повідомлений
про день, місце і час розгляду
апеляційної скарги, доказом чого є
повідомлення про вручення
рекомендованого поштового
відправлення, у судове засідання не
прибули, про причини неприбуття не
повідомили.

Відповідно до частини 4 статті 196
Кодексу адміністративного судочинства
України неприбуття у судове засідання
сторін або інших осіб, які беруть
участь у справі, належним чином
повідомлених про дату, час і місце
апеляційного розгляду, не перешкоджає
судовому розгляду справи.

У відповідності до статті 41 Кодексу
адміністративного судочинства України
у разі неявки у судове засідання всіх
осіб, які беруть участь у справі, чи
якщо відповідно до положень цього
Кодексу розгляд справи здійснюється за
відсутності осіб, які беруть участь у
справі, фіксування судового засідання
за допомогою звукозаписувального
технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, перевіривши законність
та обґрунтованість рішення суду в
межах доводів апеляційної скарги,
дійшла висновку про відсутність
підстав для її задоволення, виходячи з
наступного.

Як встановлено судом першої інстанції
на підставі письмових доказів, що
містяться в матеріалах справи,
Публічне акціонерне товариство
"Свемон-Дніпро" з 09.02.1996 року
зареєстроване як юридична особа та
взято на податковий облік Державній
податковій інспекції у Бабушкінському
районі м. Дніпропетровська
Дніпропетровської області Державної
податкової служби як платник податку
на додану вартість. 22.08.2012 року
Державною податковою інспекцією у
Бабушкінському районі м.
Дніпропетровська Дніпропетровської
області Державної податкової служби
проведено позапланову невиїзну
перевірку фінансово-господарської
діяльності з питань дотримання вимог
податкового законодавства України з
податку на додану вартість ПАТ
"Свемон-Дніпро" під час здійснення
взаємовідносин з ТОВ "Мег Строй", за
період липень 2011 року, за результатами
якої складено акт № 1709/224 (а.с.49). Згідно
висновків Акту перевірки встановлено
наступні порушення: нереальність
здійснення господарських відносин із
контрагентами, їх вид, обсяг, якість та
розрахунки, а саме, встановлено
відсутність об'єктів оподаткування та
неможливість реального здійснення
платником податків операцій ВАТ
"Свемон-Дніпро" - по ланцюгу з
постачальником ТОВ "Мег Строй" за
липень 2011 року; в порушення п.187.1 ст.187,
п.198.2, п.198.3, п.198.6 ст.198, п.201.1 ст.201
Податкового кодексу України, в
результаті чого занижено податок на
додану вартість на загальну суму 122 773,49
грн., у тому числі по періодах. На
підставі акту перевірки 26.09.2012 року
Державною податковою інспекцією у
Бабушкінському районі м.
Дніпропетровська Дніпропетровської
області Державної податкової служби
винесено податкове
повідомлення-рішення форми «Р» за №
, яким позивачу збільшено суму
грошового зобов'язання з податку на
додану вартість в сумі 153 466, 25 грн. (за
основним платежем - 122 773, 00 грн. та за
штрафними санкціями - 30 693, 25 грн.)
(а.с.81-82).

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог, суд першої інстанції виходив з
відсутності підстав для їх
задоволення.

Колегія суддів погоджується з такими
висновками суду першої інстанції та
вважає за необхідне зазначити
наступне.

Відповідно до пункту 198.3 статті 198
Податкового кодексу України
встановлює, що податковий кредит
звітного періоду визначається
виходячи з договірної (контрактної)
вартості товарів/послуг, але не вище
рівня звичайних цін, визначених
відповідно до статті 39 цього Кодексу,
та складається з сум податків,
нарахованих (сплачених) платником
податку за ставкою, встановленою
пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу,
протягом такого звітного періоду у
зв'язку з: придбанням або
виготовленням товарів (у тому числі при
їх імпорті) та послуг з метою їх
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку; придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Право на нарахування податкового
кредиту виникає незалежно від того, чи
такі товари/послуги та основні фонди
почали використовуватися в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку протягом звітного податкового
періоду, а також від того, чи здійснював
платник податку оподатковувані
операції протягом такого звітного
податкового періоду.

У відповідності до пункту 198.6 статті 198
Податкового кодексу України, не
відносяться до податкового кредиту
суми податку, сплаченого (нарахованого)
у зв'язку з придбанням товарів/послуг,
не підтверджені податковими
накладними або оформлені з порушенням
вимог чи не підтверджені митними
деклараціями (іншими подібними
документами згідно з пунктом 201.11
статті 201 цього Кодексу).

Згідно з пункту 44.1 статті 44 Податкового
кодексу України, для цілей
оподаткування платники податків
зобов'язані вести облік доходів, витрат
та інших показників, пов'язаних з
визначенням об'єктів оподаткування
та/або податкових зобов'язань, на
підставі первинних документів,
регістрів бухгалтерського обліку,
фінансової звітності, інших
документів, пов'язаних з обчисленням і
сплатою податків і зборів, ведення яких
передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється
формування показників податкової
звітності, митних декларацій на
підставі даних, не підтверджених
документами, що визначені абзацом
першим цього пункту.

Правилами перевезень вантажів
автомобільним транспортом в Україні,
затверджених наказом Міністерства
транспорту України № 363 від 14.10.1997року
та зареєстрованих у Міністерстві
юстиції Україні 20.02.1998 за № 128/2568,
встановлено, що комплектом юридичних
документів, на підставі яких
здійснюють облік, приймання,
передавання, перевезення, здавання
вантажу та взаємні розрахунки між
учасниками транспортного процесу, є
транспортна документація, а єдиним для
всіх учасників транспортного процесу
юридичним документом, призначеним для
списання товарно-матеріальних
цінностей, обліку шляхом їх
переміщення, оприбуткування,
складського, оперативного та
бухгалтерського обліку, а також для
розрахунків за перевезення вантажу та
обліку виконаної роботи, є
товарно-транспортна накладна, яка
відноситься до первинних документів,
на основі яких ведеться бухгалтерський
облік.

Виходячи з положень розділу 11 «Правил
оформлення документів на перевезення»
слідує, що товарно-транспортна
виписується у кількості не менше
чотирьох екземплярів, другий екземпляр
якої в обов'язковому порядку
передається вантажоодержувачу.

Статтею 1 Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» визначено, що
первинний документ - документ, який
містить відомості про господарську
операцію та підтверджує її здійснення.
Господарська операція - дія або подія,
яка викликає зміни в структурі активів
та зобов'язань, власному капіталі
підприємства.

Згідно з частиною 2 статті 9 цього
Закону, первинні та зведені облікові
документи можуть бути складені на
паперових або машинних носіях і
повинні мати такі обов'язкові
реквізити: назву документа (форми); дату
і місце складання; назву підприємства,
від імені якого складено документ;
зміст та обсяг господарської операції,
одиницю виміру господарської операції;
посади осіб, відповідальних за
здійснення господарської операції і
правильність її оформлення; особистий
підпис або інші дані, що дають змогу
ідентифікувати особу, яка брала участь
у здійсненні господарської операції.

Фактичне виконання послуг зазначений
документ може підтверджувати у
бухгалтерському обліку за умови
виконання наведених вище умов.

В той же час, згідно пункту 138.2 статті 138
Податкового кодексу України, витрати,
які враховуються для визначення
об'єкта оподаткування, визнаються на
підставі первинних документів, що
підтверджують здійснення платником
податку витрат, обов'язковість ведення
і зберігання яких передбачено
правилами ведення бухгалтерського
обліку, та інших документів,
встановлених розділом II цього Кодексу.

Положеннями підпункту 139.1.9 пункту 139.1
статті 139 Податкового кодексу України
визначено, що не включаються до складу
витрат витрати, не підтверджені
відповідними розрахунковими,
платіжними та іншими первинними
документами, обов'язковість ведення і
зберігання яких передбачена правилами
ведення бухгалтерського обліку та
нарахування податку.

Таким чином, будь-які документи мають
силу первинних документів, лише в разі
фактичного здійснення платником
податків господарської операції і,
якщо ж фактичного здійснення
господарської операції не було,
відповідні документи не можуть
вважатися первинними документами для
цілей ведення податкового обліку,
навіть за наявності всіх формальних
реквізитів таких документів, що
передбачені чинним законодавством.

Отже надані позивачем копії договорів
будівельного підряду, до суду першої
інстанції не підтверджують факту
виконання обумовлених договорами
робіт, не дають змоги встановити та
ідентифікувати, що придбані у ТОВ "Мег
Строй" будівельні матеріали були
використані у діяльності позивача.

В частині висновків акта перевірки
щодо заниження податку на додану
вартість, відповідно до пункту 198.3
статті 198 Податкового кодексу України
встановлює, що податковий кредит
звітного періоду визначається
виходячи з договірної (контрактної)
вартості товарів/послуг, але не вище
рівня звичайних цін, визначених
відповідно до статті 39, цього Кодексу
та складається з сум податків,
нарахованих (сплачених) платником
податку за ставкою, встановленою
пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу,
протягом такого звітного періоду у
зв'язку з: придбанням або виготовленням
товарів (у тому числі при їх імпорті) та
послуг з метою їх подальшого
використання в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності платника податку;
придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Відповідно до пункту 198.6 статті 198
вищевказаного кодексу, не відносяться
до податкового кредиту суми податку,
сплаченого (нарахованого) у зв'язку з
придбанням товарів (послуг), не
підтверджені податковими накладними
або оформлені з порушенням вимог чи не
підтверджені митними деклараціями
(іншими подібними документами, згідно з
пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу).

З аналізу зазначених норм вбачається,
що визначальним фактором для
формування податкового кредиту
платником податку на додану вартість, є
відповідність податкової накладної
порядку її заповнення та подальше
використання придбаних товарів
(основних фондів) в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності платника податку.

Як вбачається з обставин справи,
позивач в податкових деклараціях з
податку на додану вартість за
відповідні періоди в складі
податкового кредиту відобразив суми
податку на додану вартість на підставі
податкових накладних, виписаних ТОВ
"Мег Строй", у зв'язку з придбанням
товарів.

враховуються для визначення об'єкта
оподаткування, визнаються на підставі
первинних документів, що підтверджують
здійснення платником податку витрат,
обов'язковість ведення і зберігання
яких передбачено правилами ведення
бухгалтерського обліку, та інших
документів, встановлених розділом II
цього Кодексу.

Положеннями підпункту 139.1.9 пункту 139.1
статті 139 Податкового кодексу України
визначено, що не включаються до складу
витрат витрати, не підтверджені
відповідними розрахунковими,
платіжними та іншими первинними
документами, обов'язковість ведення і
зберігання яких передбачена правилами
ведення бухгалтерського обліку та
нарахування податку.

Враховуючи те, що у позивача
обов'язково повинні бути
товарно-транспортні накладні та акти
приймання - передачі товару, податкові
та видаткові ордери, відповідні
довіреності, шляхові листі, документи,
що посвідчують зберігання товару, тощо.
Наявність наданого представником
позивача доказу, копії документів на
транспортні засоби, що є в наявності у
позивача, само по собі не підтверджує
факт транспортування товару. А відтак,
у зв'язку з відсутністю належних
доказів реального отримання товару з
огляду на відсутність доказів його
перевезення, зберігання та приймання,
колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції щодо
неправомірності включення позивачем
до складу податкового кредиту суми у
розмірі 153 466, 25 грн.

Відповідно до статті 200 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову суду - без змін, якщо визнає,
що суд першої інстанції правильно
встановив обставини справи та ухвалив
судове рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Зважаючи на те, що судом першої
інстанції при ухваленні оскарженого
рішення не допущено порушень норм
матеріального і процесуального права,
а викладені в ньому висновки
відповідають обставинам справи,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає залишенню без
задоволення, постанова суду першої
інстанції - без змін.

Керуючись статтями 195-196, 198, 200, 205, 206
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства "Свемон -
Дніпро" - залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від
26 квітня 2013 року у справі № 804/3171/13-а -
залишити без змін.

Ухвала Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
набирає законної сили з моменту її
проголошення і може бути оскаржена у
касаційному порядку протягом двадцяти
днів з дня складення її тексту у
повному обсязі шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий:
А.В. Шлай

Суддя:
С.М. Іванов

Суддя:
С.В. Чабаненко