Справа № 805/5591/14
Суддя: Компанієць І.Д.
Дата ухвалення: 2014-07-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Лазарєв В.В.
Суддя-доповідач - Компанієць І.Д.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 липня 2014 року
справа №805/5591/14

приміщення суду за адресою:83017, м.
Донецьк, бул. Шевченка, 26

Донецький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

судді-доповідача Компанієць І.Д.,
суддів Шальєвої В.А., Васильєвої І.А.,

секретар судового засідання Іллінов
О.Є.,

за участю представника відповідача
Горожанкіна В.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та
професійного захворювання України в
Амвросіївському районі Донецької
області на постанову Донецького
окружного адміністративного суду від 10
червня 2014 року по адміністративній
справі № 805/5591/14 за позовом Управління
Пенсійного фонду України в
Амвросіївському районі Донецької
області до Відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійного
захворювання України у
Амвросіївському районі Донецької
області про стягнення заборгованості
по виплаті пенсій по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання та пенсії у зв'язку з
втратою годувальника, який помер
внаслідок випадку на виробництві або
професійного захворювання за період з
01 грудня 2013 року по 01 квітня 2014 року у
розмірі 1172,24 грн.,-

ВСТАНОВИВ:

До Донецького окружного
адміністративного суду із позовом
звернулось УПФУ в Амвросіївському
районі Донецької області до Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійного
захворювання України в
Амвросіївському районі Донецької
області про стягнення заборгованості
по відшкодуванню пенсій за період з 01
грудня 2013 року по 01 квітня 2014 року у
розмірі 1172,24 грн.

В обґрунтування позову зазначив, що
відповідно до ст. 21 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності", органи виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків,
повинні відшкодовувати органам
Пенсійного фонду пенсії, сплачені
особам, яким призначено пенсії по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсії у
зв'язку з втратою годувальника, який
помер внаслідок випадку на виробництві
або професійного захворювання.
Відповідач відмовився від
відшкодування витрат по особовим
справам потерпілим, яким виплачено
пенсії по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсії у
зв'язку з втратою годувальника, який
помер внаслідок випадку на виробництві
або професійного захворювання, за
період 01 грудня 2013 року по 01 квітня 2014
року оскільки, пенсіонери ОСОБА_4
ОСОБА_5, ОСОБА_6, отримали каліцтво на
території СРСР.

Постановою Донецького окружного
адміністративного суду від 10 червня 2014
року позов задоволено.

Стягнуто з відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійного
захворювання України в
Амвросіївському районі Донецької
області на користь Управління
Пенсійного фонду України в
Амвросіївському районі Донецької
області витрати які пов'язані з
виплатою пенсій по особових справах
потерпілих, яким виплачено по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсії у
зв'язку з втратою годувальника, який
помер наслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, за період з 01 грудня 2013
року по 01 квітня 2014 року, у розмірі 1172
грн. 24 коп.

Відповідач, не погодившись з судовим
рішенням, подав апеляційну скаргу, в
якій, посилаючись на порушення судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права, просив скасувати
постанову суду першої інстанції,
постановити нову, якою відмовити у
задоволенні позовних вимог у повному
обсязі.

В обґрунтування зазначив, що у зв'язку з
відсутністю у Фонді особових справ
осіб, які отримали каліцтво за межами
України, відділення не має правових
підстав для здійснення відшкодувань
Пенсійному фонду витрат, пов'язаних з
виплатою пенсій по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві.

Також, зазначає, що позивачем не взято
до уваги ст. 3 Угоди про гарантії прав
громадян держав-учасниць
Співдружності Незалежних держав в
галузі пенсійного забезпечення від
13.03.1992р., де вказано, що усі витрати,
пов'язані зі здійсненням пенсійного
забезпечення несе держава, яка надає
таке забезпечення. В той час як ст. 15
Закону № 1105 передбачено, що Фонд - це
некомерційна, самоврядна організація,
тобто, не є органом держави і не
відповідає за зобов'язаннями держави.

Колегія суддів, заслухавши
суддю-доповідача, пояснення
представника відповідача, який
підтримав апеляційну скаргу,
перевіривши матеріали справи,
дослідивши правильність застосування
судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Відділенням виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та
професійного захворювання України в
Амвросіївському районі Донецької
області не були враховані витрати на
виплату та доставку пенсій по
інвалідності внаслідок трудового
каліцтва отриманого у країнах СНД по
пенсіонерам ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 за
період з 01 грудня 2013 року по 01 квітня 2014
року, у розмірі 1172,24 грн. (1154,24 грн. -
основний розмір пенсії, 18,00 грн. -
поштовий збір).

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України,
обставини, встановлені судовим
рішенням в адміністративній, цивільній
або господарській справі, що набрало
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи, або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Постановою Донецького окружного
адміністративного суду по справ №
805/11028/13-а, яка залишена без змін ухвалою
Донецького апеляційного
адміністративного суду від 19.09.2013 року
встановлено наступні обставини.

Так, вказаним рішенням, встановлено, що
відповідачем не відшкодовані акти про
нещасний випадок на виробництві у
відношенні ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6:

- акт від 11 грудня 1985 року про нещасний
випадок на виробництві, виданий у
зв'язку з отриманим трудовим каліцтвом
внаслідок нещасного випадку на
виробництві, який стався 11 грудня 1985
року на підприємстві
"Райсільгосптехніка" (М-Курган,
Ростовська область) стосовно ОСОБА_5.
Пенсія фізичною особою отримується
згідно з довідкою МСЕК № 144057;

- акт від 09 листопада 1988 року про
нещасний випадок на виробництві,
виданий у зв'язку з отриманим трудовим
каліцтвом внаслідок нещасного випадку
на виробництві, який стався 05 листопада
1988 року на підприємстві "Завод коробок
швидкостей виробничого об'єднання "ГАЗ"
(м. Горький). Пенсія фізичною особою
отримується згідно з довідкою МСЕК №
054308;

- акт від 03 жовтня 1981 року про нещасний
випадок на виробництві, виданий у
зв'язку з отриманим трудовим каліцтвом
внаслідок нещасного випадку на
виробництві, який стався 02 жовтня 1981
року на підприємстві
"Матвєєво-Сарганське СМУ
Ростоблколхозстрой" (м. Матвєєв-Сарган).
Пенсія фізичною особою отримується
згідно з довідкою ВТЕК № 027055.

Відповідно до п.3 розділу XI (Прикінцеві
положення) Закону України № 1105
відшкодування шкоди, медична,
професійна та соціальна реабілітація
провадяться Фондом соціального
страхування від нещасних випадків
також зазначеним у статті 8 цього
Закону особам, які потерпіли до
набрання ним чинності та мали право на
зазначені страхові виплати і соціальні
послуги.

За змістом ч.2 ст.2 зазначеного Закону
особи, право яких на отримання
відшкодування шкоди раніше було
встановлено згідно із законодавством
СРСР або законодавством України про
відшкодування шкоди, заподіяної
працівникам внаслідок травмування на
виробництві або професійного
захворювання, пов'язаних з виконанням
ними трудових обов'язків, мають право
на забезпечення по страхуванню від
нещасного випадку відповідно до цього
Закону.

При цьому, право на таке забезпечення,
яке встановлено в Україні, не залежить
від того, у якій з колишніх республік
СРСР стався нещасний випадок на
виробництві із застрахованою особою
або виникло професійне захворювання,
пов'язане з виконанням нею трудових
обов'язків.

Відповідно до п.п."а" ст.27 Закону України
"Про пенсійне забезпечення"
встановлено, що громадянам України -
переселенцям з інших держав, які не
працювали в Україні, пенсії по
інвалідності внаслідок трудового
каліцтва або професійного
захворювання призначаються незалежно
від стажу роботи.

На підставі абз.3 п.3 розділу XI Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності" вся
заборгованість потерпілим на
виробництві та членам їх сімей, яким до
набрання чинності цим Законом
підприємства, установи та організації
не відшкодували матеріальної і
моральної (немайнової) шкоди,
заподіяної ушкодженням здоров'я,
виплачується цими підприємствами,
установами і організаціями, а в разі їх
ліквідації без правонаступника -
Фондом соціального страхування від
нещасних випадків.

Таким чином, за змістом наведеної норми
обов'язок Фонду соціального
страхування від нещасних випадків
відшкодувати потерпілим на
виробництві та членам їх сімей
матеріальну і моральну (немайнову)
шкоду, заподіяну ушкодженням здоров'я,
не залежить від того, чи сплачували
Фонду страхові платежі підприємства,
що ліквідувалися та на яких було
ушкоджено здоров`я потерпілого.

Згідно до абзацу 7 вищенаведеного
пункту, Фонд соціального страхування
від нещасних випадків є
правонаступником державного,
галузевих та регіональних фондів
охорони праці, передбачених статтею 21
Закону України "Про охорону праці", які
ліквідуються.

Статтею 2 Угоди про взаємне визнання
прав на відшкодування шкоди, завданої
працівникам каліцтвом, професійним
захворюванням або іншим ушкодженням
здоров'я, пов'язані з виконанням ними
трудових обов'язків, підписаної 09
вересня 1994 року між частиною держав
колишнього СРСР передбачено, що
відшкодування шкоди, завданої
працівнику внаслідок трудового
каліцтва, іншого ушкодження здоров'я (у
тому числі при настанні втрати
працездатності в результаті нещасного
випадку на виробництві, пов'язаного з
виконанням працівниками трудових
обов'язків, після переїзду потерпілого
на територію іншої Сторони), смерті
здійснюється роботодавцем Сторони,
законодавство якої поширювалось на
працівника в момент одержання
каліцтва, іншого ушкодження здоров'я,
смерті.

Роботодавець, відповідальний за
завдання шкоди, здійснює її
відшкодування відповідно до свого
національного законодавства.

Тобто, ця норма регулює інші відносини,
а не ті, які є предметом спору у цій
справі та пов'язані з відшкодуванням
витрат ПФУ, понесених у зв'язку з
виплатою пенсій особам, які стали
інвалідами внаслідок нещасного
випадку на виробництві на території
інших республік СРСР до проголошення
Україною незалежності.

На підставі ст.1 Угоди про гарантії прав
громадян держав-учасниць
Співдружності Незалежних Держав у
сфері пенсійного забезпечення від 13
березня 1992 року, пенсійне забезпечення
громадян держав-учасниць даної Угоди
та членів їх сімей здійснюється за
законодавством держави, на території
якої вони проживають.

За приписами ст.3 цієї Угоди всі
витрати, пов'язані зі здійсненням
пенсійного забезпечення за даною
Угодою, несе держава, яка надає
забезпечення.

Тобто взаємні розрахунки між державами
можуть проводитися лише на підставі
двосторонніх договорів.

Таким чином страховиком, який має
виплачувати пенсію по інвалідності
особі, яка стала інвалідом від
нещасного випадку на виробництві на
території колишніх республік СРСР, а в
разі виплати такої органами Пенсійного
фонду України - відшкодувати
останньому витрати повинен Фонд
соціального страхування від нещасних
випадків.

Аналогічна правова позиція викладена в
Постанові Верховного Суду України від
21 листопада 2011 року № 21-361а11.

Відповідно до ч.1 ст244-2 КАС України
рішення Верховного Суду України,
прийняте за результатами розгляду
заяви про перегляд судового рішення з
мотивів неоднакового застосування
судом (судами) касаційної інстанції
одних і тих самих норм матеріального
права у подібних правовідносинах, є
обов'язковим для всіх суб'єктів владних
повноважень, які застосовують у своїй
діяльності нормативно-правовий акт, що
містить зазначені норми права, та для
всіх судів України. Суди зобов'язані
привести свою судову практику у
відповідність з рішенням Верховного
Суду України.

За таких обставин, відповідач повинен
відшкодувати витрати Управління
Пенсійного фонду України в
Амвросіївському районі Донецької
області з виплати пенсій по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсії у
зв'язку з втратою годувальника, який
помер внаслідок випадку на виробництві
або професійного захворювання за
період з 01 грудня 2013 року по 01 квітня 2014
року у розмірі 1172,24 грн.

На підставі викладеного судова колегія
прийшла до висновку, що судом першої
інстанції правильно встановлені
обставини справи, постанова прийнята з
дотриманням норм матеріального та
процесуального права, доводи
апеляційних скарг не спростовують
висновків суду першої інстанції, тому
підстав для їх задоволення та
скасування постанови суду не
вбачається.

Керуючись статтями 24, 195, 196, 198, 200, 205, 206,
211, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійного
захворювання України у
Амвросіївському районі Донецької
області на постанову Донецького
окружного адміністративного суду від 10
червня 2014 року по адміністративній
справі № 805/5591/14 - залишити без
задоволення.

Постанову Донецького окружного
адміністративного суду від 10 червня 2014
року по адміністративній справі №
805/5591/14 - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції
набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів з дня складання
у повному обсязі.

У повному обсязі ухвала складена 09
липня 2014 року.

Суддя-доповідач І.Д. Компанієць

Судді
В.А. Шальєва

І.А.Васильєва