Справа № 820/8198/14
Суддя: Рєзнікова С.С.
Дата ухвалення: 2014-07-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 липня 2014 р.Справа № 820/8198/14Колегія
суддів Харківського апеляційного
адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Рєзнікової С.С.

Суддів: Бегунца А.О. , Старостіна В.В.

розглянувши в порядку письмового
провадження у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Харківського обласного
відділення Фонду соціального захисту
інвалідів на постанову Харківського
окружного адміністративного суду від
28.05.2014р. по справі № 820/8198/14

за позовом Харківського обласного
відділення Фонду соціального захисту
інвалідів

до Товариства з обмеженою
відповідальністю "Фабрика меблів
Біс-М"

про стягнення санкцій,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, Харківське обласне відділення
Фонду соціального захисту інвалідів,
звернувся до Харківського окружного
адміністративного суду з
адміністративним позовом, в якому
просив суд:

- стягнути з відповідача на його
користь адміністративно - господарські
санкції за незайняті робочі місця,
призначені для працевлаштування
інвалідів, в сумі 29510,42 грн.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що
відповідачем не виконано норматив
робочих місць з працевлаштування
інвалідів у кількості 2 осіб, за що до
відповідача, повинно бути застосовано
адміністративно-господарські санкції
в сумі 29510,42 грн., з урахуванням
середньорічної заробітної плати
штатного працівника за 2013 рік в сумі
14755,21 грн.

Постановою Харківського окружного
адміністративного суду від 28.05.14 року у
задоволенні адміністративного позову
Харківського обласного відділення
Фонду соціального захисту інвалідів до
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Фабрика меблів
Біс-М" про стягнення санкцій
відмовлено.

Позивач, не погодившись з постановою
суду першої інстанції, подав
апеляційну скаргу, в якій просив
скасувати вказану постанову та
прийняти нову, якою задовольнити
позовні вимоги.

В обґрунтування вимог апеляційної
скарги позивач посилається на
порушення судом першої інстанції при
прийнятті рішення норм матеріального
та процесуального права, що призвело до
неправильного, на його думку, вирішення
спору судом першої інстанції.

У відповідності до ч. 1 ст. 197 КАС
України, колегія суддів вважає за
можливе розглянути справу у порядку
письмового провадження за наявними у
справі доказами.

Колегія суддів, заслухавши
суддю-доповідача, перевіривши доводи
апеляційної скарги, рішення суду
першої інстанції, дослідивши матеріали
справи, вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд
першої інстанції виходив з того, що що
відповідачем у 2013 році здійснювались
дії, направлені на виконання
встановленого законом нормативу щодо
створення робочих місць для
працевлаштування інвалідів, заходи
щодо повідомлення органів, які
здійснюють працевлаштування
інвалідів, а саме органів державної
служби зайнятості.

Колегія суддів погоджується з таким
висновком суду першої інстанції, з
огляду на наступне.

Відповідно до форми 10-ПІ "Звіту про
зайнятість та працевлаштування
інвалідів" за 2013 рік, середньооблікова
кількість штатних працівників
облікового складу Товариства з
обмеженою відповідальністю "Фабрика
меблів Біс-М" становила 96 осіб.

Постановою Кабінету Міністрів України
від 31.01.2007 року № 70 затверджено подання
підприємствам, установами,
організаціями та фізичними особами, що
використовують найману працю, звітів
про зайнятість і працевлаштування
інвалідів та інформації, необхідної
для організації їх працевлаштування
(далі - Порядок). Відповідно до цього
Порядку, звіт про зайнятість і
працевлаштування інвалідів
роботодавці подають (надсилають
рекомендованим листом) щороку до 1
березня відділенням Фонду соціального
захисту інвалідів, в яких вони
зареєстровані, за формою №10-ПІ "Звіт
про зайнятість та працевлаштування
інвалідів", затвердженою наказом
Міністерства праці та соціальної
політики України від 10.02.2007 року № 42.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 19 Закону
України "Про основи соціальної
захищеності інвалідів в Україні", для
підприємств, установ, організацій, у
тому числі підприємств, організацій
громадських організацій інвалідів,
фізичних осіб, які використовують
найману працю, установлюється норматив
робочих місць для працевлаштування
інвалідів у розмірі чотирьох відсотків
середньооблікової чисельності штатних
працівників облікового складу за рік, а
якщо працює від 8 до 25 осіб, - у кількості
одного робочого місця. Підприємства,
установи, організації, у тому числі
підприємства, організації громадських
організацій інвалідів, фізичні особи,
які використовують найману працю,
самостійно розраховують кількість
робочих місць для працевлаштування
інвалідів відповідно до нормативу,
встановленого частиною першою цієї
статті, і забезпечують
працевлаштування інвалідів. При
розрахунках кількість робочих місць
округлюється до цілого значення.

Виходячи з вищезазначеного, на
підприємстві відповідача у 2013 році
норматив для працевлаштування
інвалідів складав 4 робочих місця, що не
заперечується відповідачем.

Як вбачається із даних, наданих
відповідачем у звіті, середньооблікова
кількість штатних працівників, яким
відповідно до чинного законодавства
встановлена інвалідність, становила 2
особи.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 20 Закону
України "Про основи соціальної
захищеності інвалідів в Україні",
підприємства, установи, організації, у
тому числі підприємства, організації
громадських організацій інвалідів,
фізичні особи, які використовують
найману працю, де середньооблікова
чисельність працюючих інвалідів менша,
ніж установлено нормативом,
передбаченим статтею 19 цього Закону,
щороку сплачують відповідним
відділенням Фонду соціального захисту
інвалідів
адміністративно-господарські санкції,
сума яких визначається в розмірі
середньої річної заробітної плати на
відповідному підприємстві, установі,
організації, у тому числі підприємстві,
організації громадських організацій
інвалідів, фізичної особи, яка
використовує найману працю, за кожне
робоче місце, призначене для
працевлаштування інваліда і не зайняте
інвалідом.

Відповідно до ч. 3 ст. 18 Закону України
"Про основи соціальної захищеності
інвалідів в Україні", підприємства,
установи, організації, фізичні особи,
які використовують найману працю,
зобов'язані виділяти та створювати
робочі місця для працевлаштування
інвалідів, у тому числі спеціальні
робочі місця, створювати для них умови
праці з урахуванням індивідуальних
програм реабілітації і забезпечувати
інші соціально-економічні гарантії,
передбачені чинним законодавством,
надавати державній службі зайнятості
інформацію, необхідну для організації
працевлаштування інвалідів, і
звітувати Фонду соціального захисту
інвалідів про зайнятість та
працевлаштування інвалідів у порядку,
встановленому Кабінетом Міністрів
України.

Згідно ст. 18-1 Закону України "Про основи
соціальної захищеності інвалідів в
Україні", державна служба зайнятості
здійснює пошук підходящої роботи
відповідно до рекомендацій МСЕК,
наявних у інваліда кваліфікації та
знань, з урахуванням його побажань.

Згідно з ч. 4 ст. 20 Закону України "Про
зайнятість населення", що була чинною
на момент подання відповідачем
звітності, підприємства, установи і
організації незалежно від форми
власності реєструються у місцевих
центрах зайнятості за їх
місцезнаходженням як платники збору до
Фонду загальнообов'язкового
державного соціального страхування
України на випадок безробіття,
щомісяця подають цим центрам
адміністративні дані у повному обсязі
про наявність вільних робочих місць
(вакансій), у тому числі призначених для
працевлаштування інвалідів та про
працівників, які працюють неповний
робочий день (тиждень), якщо це не
передбачено трудовим договором, або не
працюють у зв'язку з простоєм
виробництва з не залежних від них
причин, і в десятиденний строк - про
всіх прийнятих працівників у порядку,
встановленому законодавством.
Несвоєчасна реєстрація або відмова від
неї, порушення порядку подання
адміністративних даних тягне за собою
відповідальність, передбачену законом.

Відповідно до пункту 4 частини третьої
статті 50 Закону України "Про зайнятість
населення", роботодавці зобов'язані
своєчасно та в повному обсязі у
порядку, затвердженому центральним
органом виконавчої влади, що реалізує
державну політику у сфері зайнятості
населення та трудової міграції, за
погодженням з центральним органом
виконавчої влади із забезпечення
реалізації державної політики у галузі
статистики, подавати територіальним
органам центрального органу
виконавчої влади, що реалізує державну
політику у сфері зайнятості населення
та трудової міграції, інформацію про
попит на робочу силу (вакансії).

З матеріалів справи вбачається, що
відповідач протягом 2013 року щомісяця
подавав відповідну статистичну
звітність по формі № 3-ПН "Звіт про
наявність вакансій" та "Інформація про
попит на робочу силу (вакансії)" до
відповідного центру зайнятості, що
підтверджується копіями вказаних
звітів приєднаних до матеріалів
справи.

Доказів неприйняття вказаних звітів
центром зайнятості не надано.

Крім того, як вбачається з матеріалів
справи, на підприємстві протягом 2013
року фактично працювало 5 осіб - ОСОБА_1
(прийнятий на роботу - 21.08.2013 року,
звільнений за власним бажанням 23.09.2013
року), ОСОБА_2 (прийнята на роботу - 01.03.2013
року), ОСОБА_3 (прийнятий на роботу -
08.08.2012 року, звільнений за власним
бажанням 16.01.2013 року), ОСОБА_4 (прийнятий
на роботу - 08.06.2011 року), ОСОБА_5
(прийнятий на роботу - 17.04.2006 року,
інвалідність оформив лише 05.11.2013 року),
яким встановлено відповідні групи
інвалідності, що наказами про
прийняття інвалідів на роботу,
довідками МСЕК про встановлення групи
інвалідності, копії яких приєднані до
матеріалів справи.

Враховуючи викладене, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції про те, що підстави для
накладення на нього
адміністративно-господарських санкцій
у розмірі 29510,42 грн. за 2 незайняті
робочі місця, що призначено для
працевлаштування інвалідів у 2013 році
відсутні, оскільки відповідач виконав
встановлений законом норматив щодо
створення робочих місць для
працевлаштування інвалідів,
інформував центр зайнятості по формі №
3-ПН, доказів відмови відповідачем
працевлаштувати інвалідів не надано.

Суд першої інстанції належним чином
оцінив надані докази і на підставі
встановленого, обґрунтовано відмовив у
задоволенні адміністративного позову.

Відповідно до ст. 159 КАС України, судове
рішення повинно бути законним та
обґрунтованим.

Колегія суддів вважає, що постанова
суду першої інстанції від 28.05.14 р.
відповідає вимогам ст. 159 КАС України, а
тому відсутні підстави для її
скасування та задоволення апеляційних
вимог позивача.

Відповідно до ч. 1 ст. 200 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд апеляційної інстанції
залишає апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову або ухвалу
суду - без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія
суддів, погоджуючись з висновками суду
першої інстанції, вважає, що суд дійшов
вичерпних юридичних висновків щодо
встановлення фактичних обставин
справи і правильно застосував до
спірних правовідносин сторін норми
матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених
вище підстав, висновків суду не
спростовують.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 197, п.1 ч.1
ст.198, ч.1 ст. 200, п.1 ч.1 ст. 205, 206, 209, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Харківського
обласного відділення Фонду
соціального захисту інвалідів
залишити без задоволення.

Постанову Харківського окружного
адміністративного суду від 28.05.2014р. по
справі № 820/8198/14 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили.

Головуючий суддя (підпис)Рєзнікова
С.С.Судді(підпис) (підпис) Бегунц А.О.
Старостін В.В.