Справа № 2а-20099/10/0570
Суддя: Костенко М.І.
Дата ухвалення: 2014-06-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

19 червня 2014 року м. Київ
В/800/2676/14

Вищий адміністративний суд України у
складі: суддя Костенко М.І. - головуючий,
судді Голубєва Г.К., Рибченко А.О.,
Степашко О.І., Федоров М.О.,

розглянувши заяву Маріупольської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Донецькій області (далі -
Маріупольська МДПІ) про перегляд
Верховним Судом України

ухвали Вищого адміністративного суду
України від 07.04.2014

у справі № 2а-20099/10/0570

за позовом відкритого акціонерного
товариства «Металургійний комбінат
«Азовсталь»

до Маріупольська МДПІ

про визнання недійсним рішення,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Донецького окружного
адміністративного суду від 22.12.2010,
залишеною без змін ухвалою Донецького
апеляційного адміністративного суду
від 02.03.2011, позов задоволено частково;
оспорюване рішення про застосування
штрафних (фінансових) санкцій від 19.06.2007
№ визнано недійсним в частині
накладення на позивача 478,75 грн. штрафу;
в решті позову відмовлено.

Ухвалою Вищого адміністративного
суду України від 07.04.2014 зазначені
судові акти попередніх інстанцій
залишено без змін.

Маріупольська МДПІ звернулася із
заявою про перегляд Верховним Судом
України ухвали Вищого
адміністративного суду України від
07.04.2014, в якій просить її скасувати та
повністю відмовити у задоволенні
позову, мотивуючи свої вимоги
неоднаковим застосуванням судом
касаційної інстанції одних і тих самих
норм матеріального права (зокрема,
пункту 1 статті 3 Закону України «Про
застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг»), внаслідок чого ухвалені різні
за змістом судові рішення у подібних
правовідносинах.

В обґрунтування своїх вимог
заявником подано постанову Вищого
адміністративного суду України від
17.03.2014 у справі № 2-а-15084/09/6/0170.

Розглянувши заяву про перегляд
постанови суду касаційної інстанції та
додані до неї матеріали, Вищий
адміністративний суд України не вбачає
підстав для допуску справи до
провадження Верховного Суду України,
враховуючи таке.

Відповідно до статті 237 Кодексу
адміністративного судочинства України
(далі - КАС) заява про перегляд судових
рішень в адміністративних справах може
бути подана виключно з мотивів: 1)
неоднакового застосування судом
(судами) касаційної інстанції одних і
тих самих норм матеріального права, що
потягло ухвалення різних за змістом
судових рішень у подібних
правовідносинах; 2) встановлення
міжнародною судовою установою,
юрисдикція якої визнана Україною,
порушення Україною міжнародних
зобов'язань при вирішенні справи судом.

У пункті 4 постанови пленуму Вищого
адміністративного суду України від
13.12.2010 № 2 «Про судову практику
застосування статей 235-240 Кодексу
адміністративного судочинства
України» передбачено, що ухвалення
різних за змістом судових рішень
матиме місце в разі, коли суд (суди)
касаційної інстанції у розгляді двох
чи більше справ за тотожних предмета
спору, підстав позову та за аналогічних
обставин і однакового
матеріально-правового регулювання
спірних правовідносин дійшов (дійшли)
протилежних висновків щодо заявлених
позовних вимог.

При вирішенні питання допуску
справи до провадження Верховного Суду
України враховується сукупність всіх
наявних складових ознак неоднакового
застосування одних і тих самих норм
матеріального права у подібних
правовідносинах.

Колегія суддів не розцінює як доказ
неоднакового застосування судом
касаційної інстанції одних і тих самих
норм матеріального права у подібних
правовідносинах ухвалу Вищого
адміністративного суду України від
07.04.2014 у справі № 2а-20099/10/0570 та постанову
цього ж суду від 17.03.2014 у справі №
2-а-15084/09/6/0170.

Адже, як вбачається зі змісту
ухвали від 17.04.2014, про перегляд якої
подано заяву, у прийнятті цього рішення
Вищий адміністративний суд України
погодився з висновком попередніх
інстанцій про відсутність у позивача
обов'язку використовувати РРО при
продажу проїзних квитків, які
віднесені до бланків суворої
звітності, з огляду на положення пункту
4 статті 9 Закону України «Про
застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг».

Водночас у постанові від 17.03.2014 у
справі № 2-а-15084/09/6/0170, на яку
посилається заявник, обставин щодо
продажу суб'єктом господарювання
проїзних документів із застосуванням
бланків суворої звітності встановлено
не було; у цій справі об'єктивна сторона
порушення суб'єктом господарювання
вимог пункту 1 статті 3 названого Закону
полягала у продажу ним трьох
абонементів без використання РРО.

Таким чином, зазначені судові
рішення не підтверджують доводів
заявника щодо неоднакового
застосування норм матеріального права
в подібних правовідносинах, а свідчать
про різні обставини справ, за
наслідками оцінки яких суд касаційної
інстанції дійшов різних правових
висновків.

З огляду на викладене відсутні
підстави для допуску даної справи до
провадження Верховного Суду України.

Керуючись статтями 236-240 КАС, Вищий
адміністративний суд України

УХВАЛИВ:

Відмовити Маріупольській
об'єднаній державноїій податковій
інспекції Головного управління
Міндоходів у Донецькій області у
допуску справи № 2а-20099/10/0570 до
провадження Верховного Суду України.

Ухвала не підлягає оскарженню.

Головуючий суддя: М.І. Костенко
судді:Г.К. Голубєва А.О. Рибченко О.І.
Степашко М.О. Федоров