Справа № 825/679/14
Суддя: Карпушова О.В.
Дата ухвалення: 2014-07-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 825/679/14
Головуючий у 1-й інстанції: Смірнова
Суддя-доповідач: Карпушова
У Х В А Л А

Іменем України

03 липня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді: Карпушової
О.В., суддів: Бистрик Г.М., Оксененка О.М.,
секретар судового засідання: Самсонова
М.М., за участю сторін: представники
позивача Аршаниця М.О., Хорошилова С.А.,
представник відповідача Гладченко Н.Л.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Чернігівської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Чернігівській
області на постанову Чернігівського
окружного адміністративного суду від 14
березня 2014 року в адміністративній
справі за позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Чернігівська індустріальна молочна
компанія» до Чернігівської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Чернігівській області про визнання
протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення,-

В С Т А Н О В И В :

20.02.2014 р. Товариство з обмеженою
відповідальністю «Чернігівська
індустріальна молочна компанія» (далі -
ТОВ «Чернігівська індустріальна
молочна компанія») звернулося до суду з
позовом до Чернігівської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Чернігівській області (далі -
Чернігівська ОДПІ) про визнання
протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення від
02.10.2013 № , яким позивачу визначено
податкове зобов'язання з податку на
додану вартість в розмірі 65051,00 грн. за
основним платежем та 16262,75 грн. за
штрафними санкціями.

Позов обґрунтовано тим, що
позивач не є учасником національного
проекту 2013 року «Зерно України» та
галузевих програм «Оліє-жировий
комплекс», «Цукрові буряки»,
«Картоплярство», «Плодові та ягідні
культури», тому, ніяких зобов'язань
позивач по них не брало, в тому числі і
щодо бюджетних коштів, внаслідок чого,
вважає, що висновки податкового органу
щодо дотримання вимог цих проектів та
програм, зокрема внесення міндобрив та
засобів для підживлення і захисту
рослин, що зроблені в акті перевірки, є
необґрунтованими, а податкове
повідомлення-рішення протиправним,
оскільки не ґрунтується на нормі
закону.

Постановою Чернігівського
окружного адміністративного суду від
14.03.2014 р. позовні вимоги задоволено:
визнано протиправним та скасовано
податкове повідомлення-рішення
Чернігівської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Чернігівській
області від 02.10.2013 № .

Суд першої інстанції виходив з
того, що відповідачем не доведено
правомірність прийнятого ним рішення.

Не погодившись з рішенням суду
першої інстанції, відповідач подав
апеляційну скаргу в якій просить
скасувати постанову Чернігівського
окружного адміністративного суду від
14.03.2014 р. як таку, що прийнято з
порушенням норм матеріального права,
та прийняти нову постанову, якою
відмовити у задоволенні позовних
вимог.

Апеляційну скаргу обґрунтовано
тим, що позивач протягом перевіряємого
періоду придбавав мінеральні добрива
та засоби для підживлення і захисту
рослин. Станом на кінець перевіряємого
періоду їх залишки у грошовому виразі
по бухгалтерському рахунку 208
становили 325255,46 грн., а податок на
додану вартість 65051,10 грн. Внаслідок
чого апелянтом зроблено висновок, що
позивачем безпідставно не проведено
коригування складу податкового
кредиту декларації спеціального
режиму оподаткування податком на
додану вартість за червень 2013 року.
Крім того, апелянт зазначив, що
протягом перевіряємого періоду у
відповідності до бухгалтерського
обліку підприємством на площу 19111,1 га
було внесено 14428536 кг мінеральних
добрив та засобів для підживлення і
захисту рослин, а за максимальними
потребами національного проекту 2013
року «Зерно України» та галузевих
програм «Оліє-жировий комплекс»,
Цукрові буряки», «Картоплярство»,
«Плодові та ягідні культури» - 163 кг/га
підприємству необхідно було внести
3115109,3 кг на рік мінеральних добрив та
засобів для підживлення і захисту
рослин, отже, позивачем за перевіряємий
період внесено 14428536 кг, що у 4,6 разів
більше ніж визначено вказаним проектом
та програмами. На підставі вказаного,
апелянт вважає, що позивачем порушено
пп. 209.15.1 п. 209.15 ст. 209 Податкового
кодексу України, що призвело до
завищення залишку від'ємного значення
у червні 2013 року по декларації по
спеціальному режиму оподаткування
податком на додану вартість в сумі 65051,00
грн. та заниження податкового
зобов'язання у червні 2013 року по
декларації, за якою здійснюються
розрахунки з бюджетом, у сумі 65051,00 грн.,
тому оскаржуване податкове
повідомлення-рішення прийняте на
підставі та у відповідності до норм
податкового законодавства.

В судовому засіданні представник
відповідача підтримала доводи
апеляційної скарги, просила її
задовольнити, проти чого заперечували
представники позивача.

Колегія суддів, заслухавши доповідь
судді-доповідача, пояснення
представників сторін, перевіривши
матеріали справи та доводи апеляційної
скарги, вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій
встановлено, що Чернігівською ОДПІ
проведена документальна позапланова
виїзна перевірка ТОВ «Чернігівська
індустріальна молочна компанія» з
питань правильності визначення
податку на додану вартість за період з
01.03.2013 р. по 30.06.2013р., за результатами
якої складено акт від 18.09.2013 №89/22/34832050
(а.с. 9-22 т. 1).

В акті перевірки зазначено, що при
проведенні розрахунку необхідної
кількості мінеральних добрив та
засобів для підживлення і захисту
рослин для ТОВ «Чернігівська
індустріальна молочна компанія» взято
за основу статтю доктора
сільсько-господарських наук Лісового
М.В., керівника лабораторії
математичного моделювання і
управління хімізацією Національного
наукового центру «Інститут
ґрунтознавства та агрохімії ім. О.Н.
Соколовського» Української академії
аграрних наук, який являється
провідною науково-дослідною установою,
напрямками діяльності якої є розробка
теоретичних основ ґрунтознавства,
агрохімії, раціонального використання
ґрунтів, їхньої охорони і відтворення
родючості, технологій застосування
агрохімікатів і меліорантів, «Потреба
мінеральних добрив відповідно до
галузевих програм Харківської
області» в науково-практичному
збірнику «Посібник українського
хлібороба 2013» (а.с. 91-92 т. 3)

Податковий орган в акті перевірки
робить висновок, що оскільки,
відповідно до розрахунку потреб
мінеральних добрив для Національного
проекту 2013 року «Зерно України» та
галузевих програм «Оліє-жировий
комплекс», «Цукрові буряки»,
«Картоплярство», «Плодові та ягідні
культури» максимальними потребами є 163
кг/га, позивач повинен був внести на
обробляємо ним площу земельних ділянок
3115109,3 кг на рік мінеральних добрив та
засобів для підживлення і захисту
рослин, а у перевіряємому періоді
позивачем було внесено 14428536 кг, що у 4,6
разів більше.

Таким чином, податковим органом в акті
перевірки зроблено висновок про
порушення позивачем вимог податкового
законодавства, а саме порушення абзацу
а) пп. 209.15.1 п. 209.15 ст. 209 Податкового
кодексу України, що призвело до:
завищення залишку від'ємного значення
у червні 2013 року по декларації по
спеціальному режиму оподаткування
податком на додану вартість в сумі 65051,00
грн.; заниження податкового
зобов'язання у червні 2013 року по
декларації, за якою здійснюються
розрахунки з бюджетом, у сумі 65051,00 грн.

За висновками акта перевірки
Чернігівською ОДПІ винесено податкове
повідомлення-рішення від 02.10.2013 №
, яким позивачу визначено
податкове зобов'язання з податку на
додану вартість в розмірі 65051,00 грн. за
основним платежем та 16262,75 грн. за
штрафними санкціями (а.с. 23 т. 1).

Вищевказане податкове
повідомлення-рішення було оскаржено
ТОВ «Чернігівська індустріальна
молочна компанія» до Головного
управління Міндоходів у Чернігівській
області, а в подальшому до Міністерства
доходів та зборів України. Рішенням
Міністерства доходів та зборів України
від 11.02.2014 № 2604/16/99-99-10-01-15 (а.с. 26-28 т. 1)
скарга позивача залишилась без
задоволення, а податкове
повідомлення-рішення від 02.10.2013 №
залишено без змін .

Вищенаведені обставини, встановлені
судом першої інстанції, перевірені,
знайшли своє підтвердження при
апеляційному розгляді справи, і не є
спірними.

Відповідно до ст. 195 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд апеляційної інстанції переглядає
судові рішення суду першої інстанції в
межах апеляційної скарги.

Стаття 19 Конституції України
передбачає, що органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Податковий кодекс України регулює
відносини, що виникають у сфері
справляння податків і зборів, зокрема,
вичерпний перелік податків та зборів,
що справляються в Україні, та порядок
їх адміністрування, платників податків
та зборів. їх права та обов'язки,
компетенцію контролюючих органів,
повноваження і обов'язки їх посадових
осіб під час здійснення податкового
контролю, а також відповідальність за
порушення податкового законодавства.

Підпунктом 20.1.4. пункту 20.1 статті 20
Податкового кодексу України органам
державної податкової служби надане
право проводити перевірки платників
податків (крім Національного банку
України) в порядку, встановленому цим
Кодексом. Порядок проведення перевірок
визначений статтями 75-86 Податкового
кодексу України.

Відповідно до п. 138.2 ст. 138 Податкового
кодексу України витрати, які
враховуються для визначення об'єкта
оподаткування, визнаються на підставі
первинних документів, що підтверджують
здійснення платником податку витрат,
обов'язковість ведення і зберігання
яких передбачено правилами ведення
бухгалтерського обліку, та інших
документів, встановлених розділом II
цього Кодексу.

Згідно пункту 138.1 статті 138 Податкового
кодексу України витрати, що
враховуються при обчисленні об'єкта
оподаткування, складаються із: витрат
операційної діяльності, які
визначаються згідно з пунктами 138.4, 138.6 -
138.9, підпунктами 138.10.2 - 138.10.4 пункту 138.10,
пунктом 138.11 цієї статті: інших витрат,
визначених згідно з пунктом 138.5,
підпунктами 138.10.5, 138.10.6 пункту 138.10,
пунктами 138.11, 138.12 цієї статті, пунктом
140.1 статті 140 і статтею 141 цього Кодексу;
крім витрат, визначених у пунктах 138.3
цієї статті та у статті 139 цього
Кодексу.

Відповідно до пункту 138.8 статті 138
Податкового кодексу України
собівартість виготовлених та
реалізованих товарів, виконаних робіт,
наданих послуг складається з витрат,
прямо пов'язаних з виробництвом таких
товарів, виконанням робіт, наданням
послуг, а саме: прямих матеріальних
витрат; прямих витрат на оплату праці;
амортизації виробничих основних
засобів та нематеріальних активів,
безпосередньо пов'язаних з
виробництвом товарів, виконанням
робіт, наданням послуг;
загальновиробничі витрати, які
відносяться на собівартість
виготовлених та реалізованих товарів,
виконаних робіт, наданих послуг
відповідно до положень (стандартів)
бухгалтерського обліку; вартості
придбаних послуг, прямо пов'язаних з
виробництвом товарів, виконанням
робіт, наданням послуг; інших прямих
витрат, у тому числі витрат з придбання
електричної енергії (включаючи
реактивну).

Згідно з підпунктом 139.1.9 пункту 139.1
статті 139 Податкового кодексу України
не включаються до складу витрат
витрати, не підтверджені відповідними
розрахунковими, платіжними та іншими
первинними документами, обов'язковість
ведення і зберігання яких передбачена
правилами ведення бухгалтерського
обліку та нарахування податку.

Згідно з пунктом 44.1 статті 44
Податкового кодексу України для цілей
оподаткування платники податків
зобов'язані вести облік доходів, витрат
та інших показників, пов'язаних з
визначенням об'єктів оподаткування
та/або податкових зобов'язань, на
підставі первинних документів,
регістрів бухгалтерського обліку,
фінансової звітності, інших
документів, пов'язаних з обчисленням і
сплатою податків і зборів, ведення яких
передбачено законодавством. Платникам
податків забороняється формування
показників податкової звітності,
митних декларацій на підставі даних, не
підтверджених документами, що
визначені абзацом першим цього пункту.

Згідно зі статтею 3 Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність Україні» від 16 липня 1999 року N
996-XIV (надалі за текстом Закон № 996) метою
ведення бухгалтерського обліку і
складання фінансової звітності є
надання користувачам для прийняття
рішень повної, правдивої та
неупередженої інформації про
фінансове становище, результати
діяльності та рух грошових коштів
підприємства. Частина 2 даної
статті передбачає, що бухгалтерський
облік є обов'язковим видом обліку, який
ведеться підприємством. Фінансова,
податкова, статистична та інші види
звітності, що використовують грошовий
вимірник, ґрунтуються на даних
бухгалтерського обліку.

Відповідно до статті 1 Закону № 996
документ, який містить відомості про
господарську операцію та підтверджує
її здійснення є первинним документом.

Згідно частини 1 статті 9 Закону № 996
первинні документи, які фіксують факти
здійснення господарських операцій є
підставою для бухгалтерського обліку.
Первинні документи повинні бути
складені під час здійснення
господарської операції, а якщо це
неможливо - безпосередньо після її
закінчення.

В п. 209.15 Податкового кодексу України
наведені терміни, які застосовуються
для цілей ст. 209 цього Кодексу, яка
регламентує спеціальний режим
оподаткування діяльності у сфері
сільського та лісового господарства, а
також рибальства. Зокрема, абз. а) пп.
209.15.1 п. 209.15 ст. 209 Податкового кодексу
України передбачає, що до виробничих
факторів, за рахунок яких сформовано
податковий кредит, відносяться
товари/послуги, які придбаваються
сільськогосподарським підприємством
для їх використання у виробництві
сільськогосподарської продукції, а
також основні фонди, які придбаваються
(споруджуються) з метою їх використання
у виробництві сільськогосподарської
продукції. У разі якщо товари/послуги,
основні фонди, виготовлені та/або
придбані, використовуються
сільськогосподарським підприємством
частково для виготовлення
сільськогосподарських товарів
(послуг), а частково для інших
товарів/послуг, то сума сплаченого
(нарахованого) податкового кредиту
розподіляється виходячи з питомої ваги
вартості сільськогосподарських
товарів/послуг у загальній вартості
усіх товарів/послуг, поставлених за 12
попередніх послідовних звітних
(податкових) періодів. У разі зміни
напряму використання товарів/робіт,
основних фондів платник податку
проводить коригування податкового
кредиту виходячи з вартості придбання
товарів/послуг, балансової (залишкової)
вартості основних фондів, що склалася
станом на початок звітного
(податкового) періоду, протягом якого
здійснено зміну напряму використання.

З матеріалів справи вбачається, що
основними видами діяльності ТОВ
«Чернігівська індустріальна молочна
компанія» є: вирощування зернових
культур (крім рису), бобових культур і
насіння олійних культур, вирощування
інших однорічних і дворічних культур,
розведення великої рогатої худоби
молочних порід, допоміжна діяльність у
рослинництві, оброблення насіння для
відтворення, виробництва м'яса, що
підтверджується довідкою з Єдиного
державного реєстру підприємств та
організацій України (а.с. 29 т. 1).

Позивач обробляє земельні ділянки
площею 19111,1 га та у 2013 році вирощувало
озиму пшеницю, сою, кукурудзу на силос
та кукурудзу на зерно, силос, соняшник,
картоплю, вико-овес на зерно, вико-овес
на зелену масу, тимофіївку, лугові
трави.

Згідно договору від 23.01.2013 № АП-0000023/01 та
додаткових угод, доповнень № 1/01 до
договору від 23.01.2013 № АП-0000023/01, № 02/02 до
договору від 15.02.2013 № 67/02, доповнень №
01/02 до договору від 15.02.2013 № 67/02, позивач
придбало у ТОВ «Агропартнер»
мінеральні добрива та засоби для
підживлення і захисту рослин.

На підтвердження реальності виконання
вищевказаних договорів позивач надав
наступні документи: накладні та
видаткові накладні (а.с. 199-250 т. 2, а.с. 1-28
т. 3); податкові накладні (а.с. 29-35, 37 т. 3);
розрахунок від 29.03.2013 № 384 (а.с. 36 т. 3);
рахунки про оплату (а.с. 38-47 т. 3).

Товар був використаний позивачем в
господарській діяльності, що
підтверджується: реєстр накладних
внутрішньо-складського переміщення за
період березень 2013 року - червень 2013
року (а.с. 46-48 т. 1); накладні (а.с. 49-145 т. 1);
реєстр актів внесення міндобрив на
поля ТОВ «Чернігівська індустріальна
молочна компанія» під урожай 2013 року за
період липень - серпень 2013 року (а.с. 146 т.
1); акти про використання мінеральних,
органічних і бактеріальних добрив та
засобів хімічного захисту рослин (а.с.
147-183, 186-250 т. 1, а.с. 1-151 т. 2); реєстр актів
внесення міндобрив на поля ТОВ
«Чернігівська індустріальна молочна
компанія» під урожай 2013 року за період
березень - червень 2013 року (а.с. 184-185 т. 1);
розрахунок планової потреби в добривах
по культурах на 2013 рік позивача (а.с. 62 т.
3); реєстр накладних
внутрішньо-господарського переміщення
між складами відділків ТОВ
«Чернігівська індустріальна молочна
компанія» за період березень-червень
2013 року (а.с. 63-71 т. 3); оборотно-сальдова
відомість (а.с. 76-85 т. 3).

Умови зберігання мінеральних добрив
підтверджено договором оренди
нежитлового приміщення від 01.02.2011 № 161
(а.с. 86-87 т. 3), актом приймання передачі
складу від 01.02.2011 (а.с. 88 т. 3), додатковою
угодою від 01.06.2011 № 1 до договору оренди
нежитлового приміщення № 161 (а.с. 89 т. 3),
актом приймання-передачі складу від
01.06.2011 (а.с. 90 т. 3).

Згідно бухгалтерського обліку
позивачем у період, який перевірявся,
на площу 19111,1 га внесено 14428536 кг
мінеральних добрив та засобів для
підживлення і захисту рослин.

Розрахунок планової потреби в добривах
по культурах на 2013 рік складений
головним агрономом позивача та
затверджений директором (а.с. 62 т. 3).

Згідно листа Чернігівської філії ДУ
«Держгрунтохорона» № 25-04/589 від 08.10.2013р.
норми мінеральних добрив, які
застосовані позивачем у 2013 році під
сільськогосподарські культури
відповідають потребам
сульськогоспорарських культур під
запланований урожай.

Таким чином, з урахуванням зазначених
обставин, та приймаючи до уваги, що ТОВ
«Чернігівська індустріальна молочна
компанія» не є учасником Національного
проекту 2013 року «Зерно України» та
галузевих програм «Оліє-жировий
комплекс», Цукрові буряки»,
«Картоплярство», «Плодові та ягідні
культури», колегія суддів погоджується
з висновком суду першої інстанції, що
висновки податкового органу щодо
необхідності дотримання позивачем
вимог цих проектів та програм, зокрема
внесення міндобрив та засобів для
підживлення і захисту рослин, є
необґрунтованими.

Апелянтом не спростовано висновок суду
першої інстанції, що позивач не є
учасником Національного проекту 2013
року «Зерно України» та галузевих
програм «Оліє-жировий комплекс»,
Цукрові буряки», «Картоплярство»,
«Плодові та ягідні культури».

Крім того, постановами Кабінету
Міністрів України № 1255 від 08.12.2010 року,
№ 1256 від 08.12.2010 року, Указами Президента
України № 187/2012 від 12.03.2012 року, № 128/2013
від 12.03.2013 року, Дорученнями Президента
України від 22.03.2012 року, які регулюють
діяльності Національного проекту
«Зерно України», не затверджено
розрахунки потреб мінеральних добрив.

Отже, колегія суддів вважає вірним
висновок суду першої інстанції, що
відповідачем не доведено
правомірність прийнятого податкового
повідомлення-рішення за порушення
позивачем пп. 209.15.1 п. 209.15 ст. 209
Податкового кодексу України.

Згідно з частиною 4 статті 70 КАС України
обставини, які за законом повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватися ніякими іншими
засобами доказування, крім випадків,
коли щодо таких обставин не виникає
спору.

Стаття 71 КАС України передбачає, що
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення.

Доводи апелянта не заслуговують уваги,
оскільки не спростовують вірних
висновків суду першої інстанції.

На підставі вищезазначеного, судова
колегія вважає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив постанову з додержанням
норм матеріального і процесуального
права, тому відсутні підстави для
скасування постанови.

Повний текст ухвали виготовлено
08.07.2014р.

Керуючись статтями 195, 196, 198, 200, 205,
211, 212, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Чернігівської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Чернігівській області на
постанову Чернігівського окружного
адміністративного суду від 14 березня
2014 року, залишити без задоволення.

Постанову Чернігівського
окружного адміністративного суду від 14
березня 2014 року в адміністративній
справі за позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Чернігівська індустріальна молочна
компанія» до Чернігівської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Чернігівській області про визнання
протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення,
залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної
інстанції за наслідками перегляду
набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів з дня її
складення у повному обсязі.

Колегія суддів:
О.В. Карпушова

Г.М. Бистрик

О.М. Оксененко

.

Головуючий суддя
Карпушова О.В.

Судді:
Бистрик Г.М.

Оксененко О.М.