Справа № 9101/22888/2011
Суддя: Шлай А.В.
Дата ухвалення: 2014-06-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

03 червня 2014 рокусправа № 2а-8746/09/0470

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Шлай А.В.

суддів: Іванова
С.М. Нагорної Л.М.

за участю секретаря судового
засідання: Кязимової Д.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Управління Держземагентства у м.
Дніпропетровську Дніпропетровської
області на постанову
Дніпропетровського окружного
адміністративного суду від 08 листопада
2010 року у справі № 2а-8746/09/0470 за
адміністративним позовом Управління
Держземагентства у м. Дніпропетровську
Дніпропетровської області до
Дніпропетровської міської ради, треті
особи на стороні позивача -
Дніпропетровська регіональна філія
Державного підприємства «Центр
державного земельного кадастру»,
Головне управління Міндоходів у
Дніпропетровській області, треті особи
на стороні відповідача - Відкрите
акціонерне товариство «Дніпроважмаш»,
Товариство з обмеженою
відповідальністю «Майстер», за участю
прокурора Дніпропетровської області,
про визнання незаконним та скасування
рішення, -

В С Т А Н О В И В:

Управління земельних ресурсів у місті
Дніпропетровську Дніпропетровської
області звернулось до суду з
адміністративним позовом, в якому
просило: - визнати незаконними та
скасувати пункти 1, 2,3 та 5 рішення
Дніпропетровської міської ради № 3/31
від 21.05.2008 року «Про внесення змін до
рішення міської ради від 26.12.2007 року №
5/26 «Про затвердження проекту
«Нормативна грошова оцінка земель м.
Дніпропетровська»; - визнати
протиправними дії Дніпропетровської
міської ради щодо поновлення з 01.07.2008
року рішень міської ради від 22.12.1999
року № 25 «Про грошову оцінку земель м.
Дніпропетровська», від 22.11.2000 року № 2/17
«Про вдосконалення грошової оцінки
земель міста», від 20.02.2002 року № 30/27»Про
внесення уточнень щодо значень
локальних коефіцієнтів проекту
«Коригування грошової оцінки земель
міста»; - визнати такими, що не
відповідають вимогам чинного
законодавства, не можуть
застосовуватись при веденні
Державного земельного кадастру та
використовуватись для розрахунків
плати за землю, перший етап проекту
«Коригування грошової оцінки земель
міста», затверджений рішенням міської
ради від 22.12.1999 року № 25 «Про грошову
оцінку земель м. Дніпропетровська» та
проект Коригування грошової оцінки
земель міста», затверджений рішенням
міської ради від 29.11.2000 року № 2/17 «Про
вдосконалення грошової оцінки земель
міста».

В обґрунтування позову зазначалось
про те, що, прийнявши спірне рішення №
3/31 від 21.05.2008 року, відповідач
протиправно зупинив з 01.07.2008 року дію
рішення міської ради № 5/26 від 26.12.2007
року , яким було затверджено проект
«Нормативна грошова оцінка земель м.
Дніпропетровська» з базовою вартістю 1
кв.м. землі - 237,36 грн. із введенням її в
дію з 01.01.2008 року, та поновив дію рішень
№ 25 від 22.12.1999 року, № 2/17 від 29.11.2000 року
та № 30/27 від 20.02.2002 року, які втратили
чинність 26.12.2007 року на підставі
рішення № 5/26. З поновленням дії
вказаних рішень має бути поновлена
документація з нормативно-грошової
оцінки земель м. Дніпропетровська, яка
на теперішній час не відповідає
вимогам чинного законодавства та не
може застосовуватись при веденні
Державного земельного кадастру. Крім
того, рішення № 5/26 виконано у повному
обсязі, його практичне застосування
забезпечено при веденні Державного
земельного кадастру, а поновлення дії
попередніх рішень призведе до втрат
бюджетів усіх рівнів, оскільки будуть
діяти ставки земельного податку та
орендної плати виходячи з базової
грошової оцінки землі - 125,69 грн. за 1
кв.м. Позивач також зазначав про те, що
спірне рішення прийнято відповідачем
поза межами повноважень, наданих
законом України «Про місцеве
самоврядування в Україні», яким не
передбачено поновлення рішень, які
втратили чинність та фактичне
скасування власних рішень, які були
реалізовані.

Постановою Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 18
липня 2008 року адміністративний позов
задоволено у повному обсязі.

Ухвалою Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 14 травня 2009 року, залишеною без змін
ухвалою Вищого адміністративного суду
України від 07 жовтня 2009 року, постанова
суду скасована, справа направлена на
новий розгляд до суду першої інстанції.
Підставою для скасування судового
рішення була відсутність доказів
опублікування оголошення про
призначене судове засідання, що є
порушенням норм процесуального права -
частин 3, 4 статті 171 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Постановою Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 08
листопада 2010 року у задоволенні
адміністративного позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду, позивач
подав апеляційну скаргу, в якій,
посилаючись на порушення норм
матеріального та процесуального права,
просить скасувати постанову та
ухвалити нове рішення про задоволення
адміністративного позову. На думку
апелянта, суд помилково застосував
статтю 15 Закону України «Про оцінку
землі», якою визначені підстави для
проведення нормативної грошової
оцінки землі, оскільки предметом
позову є рішення № 3/31, яким перенесено
застосування виконаної та введеної в
дію нормативної грошової оцінки землі
м. Дніпропетровська та відновлено дію
нормативної грошової оцінки землі,
термін застосування якої сплинув.
Судом також залишені поза увагою
доводи позивача про те, що Управлінням
Держкомзему у м. Дніпропетровськ для
підготовки та видачі витягів про
нормативну грошову оцінку земельних
ділянок застосовується документація з
нормативної грошової оцінки земель м.
Дніпропетровська, затверджена
рішенням міської ради № 5/26 від 01.01.2008
року. Спірне рішення прийнято
відповідачем з метою зменшення плати
за землю, проте документація з
нормативної грошової оцінки земель
міста Дніпропетровська із розрахунку
237,36 грн. за 1 кв.м., яка була затверджена
рішенням міської ради № 5/26, розроблена
Українським державним
науково-дослідним інститутом
проектування міст «ДНІПРОМІСТО» та
пройшла державну експертизу
землевпорядної документації, тому
застосування іншої нормативної
грошової оцінки землі є незаконним.
Також апелянт зазначив про
помилковість висновків суду про те, що
оскільки рішення № 5/26 є регуляторним
актом, відповідач мав право вносили в
нього зміни, як це передбачено Законом
України «Про засади державної
регуляторної політики у сфері
господарської діяльності».

Судом у відповідності до статті 55
Кодексу адміністративного судочинства
України здійснено процесуальне
правонаступництво апелянта - позивача
по справі Управління Держземагенства у
м. Дніпропетровську Дніпропетровської
області.

У судовому засіданні представники
апелянта підтримали доводи, викладені
в апеляційній скарзі та пояснили суду,
що відповідно до статті 196 Земельного
кодексу грошова оцінка землі є
складовою державного земельного
кадастру, завдання з ведення якого
покладені на Управління
Держземагенства, як територіальний
орган центрального органу виконавчої
влади з питань земельних ресурсів.
Виконання незаконного рішення
відповідача № 3/31 призвело би до
вчинення порушень самим Управлінням
Держземагенства у м. Дніпропетровську
Дніпропетровської області вимог
діючого законодавства. З метою
недопущення дії протиправного рішення,
позивач, як державний орган, звернувся
до суду, оскарживши протиправне
рішення № 3/31.

Представник відповідача апеляційну
скаргу не визнав, просив залишити її
без задоволення та пояснив суду, що
спірним рішенням № 3/31 жодних прав
Управління Держземагенства у м.
Дніпропетровську Дніпропетровської
області не порушено, а обставини,
наведені ним в адміністративному
позові та апеляційній скарзі не є
підставами для скасування судового
рішення та задоволення
адміністративного позову.

Прокурор у судовому засіданні
підтримав апеляційну скаргу та просив
її задовольнити у повному обсязі.

Від третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору на
стороні позивача - Дніпропетровської
регіональної філії Державного
підприємства «Центр державного
земельного кадастру» надійшло
письмове клопотання про розгляд справи
без участі уповноваженого
представника (т. 3 а.с.197).

Третя особа, яка не заявляє самостійних
вимог на предмет спору на стороні
позивача - Головне управління
Міндоходів у Дніпропетровській
області, треті особи, які не заявляють
самостійних вимог на предмет спору на
стороні відповідача - Відкрите
акціонерне товариство «Дніпроважмаш»,
Товариство з обмеженою
відповідальністю «Майстер», належним
чином повідомлені про день, місце і час
розгляду апеляційної скарги, до суду
уповноважених представників не
направили, про причини неприбуття не
повідомили.

Відповідно до частини 4 статті 196
Кодексу адміністративного судочинства
України неприбуття у судове засідання
сторін або інших осіб, які беруть
участь у справі, належним чином
повідомлених про дату, час і місце
апеляційного розгляду, не перешкоджає
судовому розгляду справи.

Колегія суддів, перевіривши законність
та обґрунтованість оскарженого
рішення суду першої інстанції в межах
доводів апеляційної скарги та
пред'явлених позовних вимог, дійшла
висновку про наявність підстав для
часткового задоволення апеляційної
скарги та адміністративного позову,
виходячи з наступного.

Відмовляючи у задоволенні
адміністративного позову, суд першої
інстанції дійшов висновку про
правомірність спірного рішення, яке
було прийнято відповідачем у
відповідності до компетенції,
визначеної частинами 1, 2 статті 11
Закону України «Про засади державної
регуляторної політики у сфері
господарської діяльності».

Колегія суддів не погоджується з
таким висновком.

Як вбачається з матеріалів
справи, 16 грудня 2007 року рішенням сесії
Дніпропетровської міської ради У
скликання № 5/26 затверджений проект
«Нормативна грошова оцінка земель м.
Дніпропетровська» з базовою вартістю 1
кв.м. землі 237,36 грн. станом на 01.01.2007 року
з введенням у дію з 01.01.2008 року (т.1
а.с.24-27). Матеріали проекту надані на
паперових та магнітних носіях до
Центру державного земельного кадастру
при Державному комітеті України та
Управлінню земельних ресурсів міста
Дніпропетровська для використання в
роботі. Пунктом 8 цього рішення визнано
такими, що втратили чинність з 01.01.2008
року рішення міської ради від 22.12.1999
року № 25 «Про грошову оцінку земель м.
Дніпропетровська», від 29.11.2000 року № 2/17
«Про вдосконалення грошової оцінки
земель міста», від 20.02.2002 року № 30/27 «Про
внесення уточнень щодо значень
локальних коефіцієнтів проекту
«Коригування грошової оцінки земель
міста».

Рішенням сесії Дніпропетровської
міської ради У скликання № 3/31 від 21
травня 2008 року внесені зміни до проекту
рішення міської ради № 5/26 від 26.12.2007
року, якими його зміст викладений в
новій редакції, зміст якої полягає у
зупинені дії з 01.07.2008 року рішення
міської ради № 5/26, поновленні з 01.07.2008
року рішень міської ради № 25 від 22.12.1999
року, № 2/17 від 29.11.2000 року, № 30/27 від
20.02.2002 року (т.1 а.с.21-23). Цим же рішенням
внесені зміни до рішення міської ради
№ 5/26, відповідно до яких нормативна
грошова оцінка земель м.
Дніпропетровська з базовою вартістю 1
кв.м. землі 237,36 грн. станом на 01.01.2007 року
вводиться в дію з 01.01.2010 року. З 01.07.2008
року до 01.01.2010 року для розрахунків
плати за землю використовувати рішення
міської ради № 25, № 2/17 та № 30/27.

Спір між сторонами виник з приводу
правомірності прийняття відповідачем
рішення № 3/31 від 21.05.2008 року.

Позивач стверджує, що, по-перше,
оскільки рішення № 5/26 не є
регуляторним актом, його дія не може
бути зупинена в порядку Закону України
«Про засади державної регуляторної
політики у сфері господарської
діяльності»; по-друге, відповідач, як
орган місцевого самоврядування,
прийнявши спірне рішення № 3/31,
перевищив свої повноваження,
передбачені Законом України «Про
місцеве самоврядування в Україні»,
оскільки поновив дію рішень № 25, № 2/17
та № 30/27, які втратили чинність.
Порушення прав Управління
Держземагентства у м. Дніпропетровську
Дніпропетровської області, за захистом
яких останнє звернулось до суду,
полягає, на думку позивача і апелянта, у
неможливості здійснювати свої функції,
як органу з питань земельних ресурсів,
оскільки нормативна грошова оцінка
земель м. Дніпропетровська, що була
затверджена рішенням № 5/26,
використовується при веденні
Державного земельного кадастру як його
складова частина. Крім того,
використання грошової оцінки землі
міста, яка була затверджена ще у 1999-2000
роках, при якій не врахована нова межа
міста Дніпропетровська, що діє з 01.01.2006
року, порушує вимоги чинного
законодавства, призведе до втрати
бюджетів у сіх рівнів, погіршення
інвестиційного клімату та
невиправданого збільшення плати за
землю для промислових підприємств,
оскільки за вимогами статті 7 Закону
України «Про плату за землю»
нарахування плати за землю, грошову
оцінку яких не проведено, будуть
застосовуватись середні ставки
земельного податку.

Доводи відповідача зводяться до того,
що, по-перше, спірним рішенням права
позивача не порушені; по-друге, дія
спірного рішення була зупинена ухвалою
Дніпропетровського окружного
адміністративного суду від 25 червня 2008
року, тому підстави для його скасування
відсутні у зв'язку зі спливом термінів,
що в ньому зазначені.

З метою визначення характеру спірних
правовідносин та застосування
відповідного матеріального закону, що
їх регулює, колегія суддів вважає за
необхідне визначити вид рішення № 5/26,
як правового акту, оскільки спірне
рішення № 3/31 за своїм змістом є таким,
що вносить зміни до рішення № 5/26.

Так, рішенням № 5/26 затверджений проект
нормативної грошової оцінки земель
міста Дніпропетровська, який підлягає
застосуванню при підготовці нових
договорів оренди землі та перегляді
вартості орендної плати в усіх раніше
укладених договорах оренди.

Законом України «Про засади державної
регуляторної політики у сфері
господарської діяльності» органи
виконавчої влади, органи місцевого
самоврядування, а також їх посадові
особи, відносяться до регуляторних
органів. Регуляторним актом визнається
прийнятий уповноваженим регуляторним
органом нормативно-правовий акт, який
або окремі положення якого спрямовані
на правове регулювання господарських
відносин, а також адміністративних
відносин між регуляторними органами
або іншими органами державної влади та
суб'єктами господарювання. Ним
визнається також прийнятий
уповноваженим регуляторним органом
інший офіційний письмовий документ,
який змінює чи скасовує норми права,
застосовується неодноразово та щодо
невизначеного кола осіб і який
спрямований на правове регулювання
господарських відносин, а також
адміністративних відносин між
регуляторними органами та суб'єктами
господарювання, незалежно від того, чи
вважається цей документ,
нормативно-правовим актом.

Аналіз зазначених вище положень Закону
дозволяє колегії суддів дійти
висновку, що рішення № 5/26 за своєю
правовою природою є актом, спрямованим
на правове регулювання
адміністративних відносин між
регуляторним органом та суб'єктом
господарювання. Вказаним актом змінені
норми права, він розрахований на
неодноразове застосування і щодо
невизначеного кола осіб, які є, зокрема,
платниками орендної плати, а відтак,
рішення № 5/26 є регуляторним
(нормативно-правовим) актом.

Спірним рішенням № 3/31 внесені зміни до
регуляторного акту - рішення № 5/26
шляхом зупинення його дії та
поновлення дії актів, що втратили
чинність.

Відповідно до статті 11 Закону України
«Про засади державної регуляторної
політики у сфері господарської
діяльності» перегляд регуляторного
акта здійснюється: на підставі аналізу
звіту про відстеження
результативності цього регуляторного
акта; за ініціативою регуляторного
органу, який прийняв відповідний
регуляторний акт; в інших випадках,
передбачених Конституцією та іншими
законодавчими актами України. У разі
наявності підстав, визначених у
частині першій цієї статті,
регуляторний орган, який прийняв
відповідний акт, а у випадках,
передбачених Конституцією України та
цим Законом, - інший орган може приймати
рішення про зупинення дії
регуляторного акта, визнання його
неконституційним, про скасування чи
про необхідність залишення цього
регуляторного акта без змін або про
необхідність його перегляду.

Отже, регуляторний орган за наведених
вище підстав може як зупиняти дію
регуляторного акту, так і вносити до
нього зміни.

Проте, ні Закон України «Про засади
державної регуляторної політики у
сфері господарської діяльності», ні
Закон України «Про місцеве
самоврядування в Україні» не наділяє
міську раду як орган місцевого
самоврядування та регуляторний орган
правом та повноваженнями поновлювати
дію нормативно-правового акту, який
втратив чинність.

Як зазначив Конституційний Суд України
у своєму Рішенні від 09.02.1999 № 1-рп/99 "У
справі за конституційним зверненням
Національного банку України щодо
офіційного тлумачення положення
частини першої статті 58 Конституції
України (справа про зворотну дію в часі
законів та інших нормативно-правових
актів)", за загальновизнаним принципом
права закони та інші
нормативно-правові акти не мають
зворотної дії в часі. Цей принцип
закріплений у частині першій статті 58
Конституції України, за якою дію
нормативно-правового акта в часі треба
розуміти так, що вона починається з
моменту набрання цим актом чинності і
припиняється з втратою ним чинності,
тобто до події, факту застосовується
той закон або інший
нормативно-правовий акт, під час дії
якого вони настали або мали місце.

Зважаючи на те, що регуляторний акт є
нормативно-правовим актом, його дія
після втрати ним чинності поновлена не
може бути.

Зі змісту спірного рішення № 3/31
вбачається, що метою його прийняття
було поновлення нормативно-правових
актів - рішень № 25, № 2/17 та № 30/27, які
втратили чинність, у зв'язку з чим і
була зупинена дія рішення № 5/26.

При цьому, місцева рада допустила
порушення вимог статті 18 Закону
України "Про оцінку земель" нормативна
грошова оцінка земельних ділянок
проводиться відповідно до державних
стандартів, норм, правил, а також інших
нормативно-правових актів на землях
усіх категорій та форм власності,
розташованих у межах населених пунктів
незалежно від їх цільового призначення
- не рідше ніж один раз на 5-7 років,
юридичними особами, які отримали
ліцензії на проведення робіт із
землеустрою.

За спірним рішенням № 3/31 з 01.07.2008 року
при визначенні розміру плати за землю
застосуванню підлягала нормативна
грошова оцінка земель міста
Дніпропетровська, яка проводилась у
1999-2000 роках, тобто поза межами строку,
визначеного зазначеним вище Законом, і
яка не відповідала реальній оцінці,
розробленої Українським державним
науково-дослідним інститутом
проектування міст «ДНІПРОМІСТО» із
проведенням державної експертизи
землевпорядної документації.

Крім того, введення в дію нормативної
грошової оцінки земель для розрахунків
плати за землю з 01.07.2008 року не
відповідає порядку формування
доходної частини бюджетів.

Так, статтею 27 Бюджетного кодексу
України визначено, що Закони України,
які впливають на показники бюджету і
приймаються після 15 липня року, що
передує плановому, вводяться в дію не
раніше початку бюджетного періоду, що
настає за плановим. Статтею 4 цього ж
Кодексу визначено, що
нормативно-правовими актами, що
регулюють бюджетні відносини в
Україні, є, зокрема, рішення органів
Автономної Республіки Крим, місцевих
державних адміністрацій, органів
місцевого самоврядування. При
здійсненні бюджетного процесу в
Україні положення нормативно-правових
актів застосовуються лише в частині, в
якій вони не суперечать положенням
Конституції України, цього Кодексу та
закону про Державний бюджет України.

Оскільки грошова оцінка земельних
ділянок використовується для
визначення розміру земельного податку,
який вноситься до держбюджету та
формує його доходну частину, введення в
дію нормативної грошової оцінки землів
середині бюджетного року є порушенням
податкового та бюджетного
законодавства України.

З урахуванням наведених обставин
колегія судді дійшла висновку, що п. 1, п.
2, п. 3 та п. 5 рішення Дніпропетровської
міської ради № 3/31 від 21.05.2008 року «Про
внесення змін до рішення міської ради
від 26.12.2007 року № 5/26 «Про затвердження
проекту «Нормативна грошова оцінка
земель м. Дніпропетровська» є
протиправним та таким, що підлягає
скасуванню.

Щодо часу втрати чинності спірного
рішення, колегія суддів вважає за
необхідне зазначити, що статтею 162
Кодексу адміністративного судочинства
України передбачені різні способи
захисту порушеного права - визнання
протиправним рішення суб'єкта владних
повноважень і його скасування, або
визнання рішення нечинним. Так,
визнання протиправним (недійсним,
незаконним) правового акта
індивідуальної дії та його скасування
передбачає втрату таким актом сили з
часу його прийняття. В період дії
нормативно-правового акту, як правило,
настають певні юридичні наслідки для
невизначеного кола суб'єктів, тому його
дія може бути припинена тільки на
майбутнє, тобто з часу набрання
законної сили судовим рішенням.

Як вбачається з матеріалів справи,
спірне рішення № 3/31, яке було прийнято
21.05.2008 року, передбачало використання
для розрахунків плати за землю рішень
№ 25, № 2/17 та № 30/27 - з 01.07.2008 року. Ухвалою
Дніпропетровського окружного
адміністративного суду від 25.06.2008 року
застосовані заходи забезпечення
адміністративного позову шляхом
зупинення дії спірного рішення, тобто
до введення його в дію. Отже, грошова
оцінка землі за рішеннями № 25, № 2/17 та
№ 30/27 так і не була застосована після
прийняття спірного рішення № 3/31, що
підтверджено представниками сторін у
судовому засіданні, і не потягла за
собою жодних юридичних наслідків.

Щодо решти позовних вимог про визнання
протиправними дій Дніпропетровської
міської ради щодо поновлення з 01.07.2008
року рішень міської ради від 22.12.1999
року № 25 «Про грошову оцінку земель м.
Дніпропетровська», від 22.11.2000 року № 2/17
«Про вдосконалення грошової оцінки
земель міста», від 20.02.2002 року № 30/27»Про
внесення уточнень щодо значень
локальних коефіцієнтів проекту
«Коригування грошової оцінки земель
міста», та визнання такими, що не
відповідають вимогам чинного
законодавства, не можуть
застосовуватись при веденні
Державного земельного кадастру та
використовуватись для розрахунків
плати за землю, перший етап проекту
«Коригування грошової оцінки земель
міста», затверджений рішенням міської
ради від 22.12.1999 року № 25 «Про грошову
оцінку земель м. Дніпропетровська» та
проект Коригування грошової оцінки
земель міста», затверджений рішенням
міської ради від 29.11.2000 року № 2/17 «Про
вдосконалення грошової оцінки земель
міста», колегія суддів дійшла висновку
про відмову у їх задоволенні.

Так, дії про поновлення рішень міської
ради № 25, № 2/17 та № 30/27 реалізовані
шляхом прийняття спірного рішення №
3/31, визнання якого протиправним і є
достатнім способом захисту порушених
прав. Крім того, за приписами статті 2
Кодексу адміністративного судочинства
України до адміністративних судів
можуть бути оскаржені будь-які рішення,
дії чи бездіяльність суб'єктів владних
повноважень, крім випадків, коли щодо
таких рішень, дій чи бездіяльності
Конституцією чи законами України
встановлено інший порядок судового
провадження. Визнання проекту таким, що
не відповідає вимогам законодавства,
не є належним способом захисту,
визначеним статтею 162 цього ж Кодексу.

Щодо доводів відповідача про
неналежність позивача, права якого
спірним рішенням не порушені, що є
самостійною підставою для відмови у
задоволенні позову, колегія суддів
зазначає наступне.

Дійсно, звернення до суду є способом
захисту порушених суб'єктивних прав, а
не способом відновлення законності та
правопорядку у публічних
правовідносинах. Проте, позивач
належним чином обґрунтував
необхідність звернення до суду,
оскільки виконання ним функцій з
організації та ведення державного
земельного кадастру має відбуватись у
відповідності до чинного
законодавства України. Виконання
очевидно незаконного рішення
відповідача № 3/31 призвело би до
вчинення порушень самим Управлінням
Держземагенства у м. Дніпропетровську
Дніпропетровської області вимог
діючого законодавства, що і стало
підставою для його оскарження.

За вимогами статті 159 Кодексу
адміністративного судочинства України
судове рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин в адміністративній
справі, підтверджених тими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні

Відповідно до статті 202 Кодексу
адміністративного судочинства України
підставами для скасування постанови
суду першої інстанції та ухвалення
нового рішення є: неповне з'ясування
судом обставин, що мають значення для
справи; недоведеність обставин, що
мають значення для справи, які суд
першої інстанції вважає встановленими;
невідповідність висновків суду
обставинам справи; порушення норм
матеріального або процесуального
права, що призвело до неправильного
вирішення справи.

Зважаючи на те, що судом першої
інстанції допущено попущення
процесуального права, які призвели до
ухвалення незаконного та
необґрунтованого рішення, апеляційна
скарга підлягає задоволенню, оскаржена
постанова - скасуванню із прийняттям
нового рішення про часткове
задоволення адміністративного позову
за наведених вище підстав.

Керуючись статтями 195-196, 198, 202, 207
Кодексу адміністративного судочинства
України,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Управління
Держземагентства у м. Дніпропетровську
Дніпропетровської області -
задовольнити частково.

Постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 08
листопада 2010 року у справі № 2а-8746/09/0470 -
скасувати.

Адміністративний позов Управління
Держземагентства у м. Дніпропетровську
Дніпропетровської області -
задовольнити частково.

Визнати протиправними та скасувати п. 1,
п. 2, п. 3 та п. 5 рішення
Дніпропетровської міської ради № 3/31
від 21.05.2008 року «Про внесення змін до
рішення міської ради від 26.12.2007 року №
5/26 «Про затвердження проекту
«Нормативна грошова оцінка земель м.
Дніпропетровська».

У задоволенні решти позову - відмовити.

Постанова суду набирає законної сили з
моменту її проголошення і може бути
оскаржена у касаційному порядку
протягом двадцяти днів з дня її
складення у повному обсязі шляхом
подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий:
А.В. Шлай

Суддя:
С.М. Іванов

Суддя:
Л.М. Нагорна