Справа № 2а-170/2009
Суддя: Попко Я.С.
Дата ухвалення: 2014-07-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2014 року
Справа №
10587/11/9104

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого судді
Попка Я.С.

суддів
Хобор Р.Б., Сеника Р.П.

розглянувши у порядку письмового
провадження у м. Львові апеляційну
скаргу управління праці та соціального
захисту населення Жидачівської
районної державної адміністрації
Львівської області на постанову
Жидачівського районного суду
Львівської області від 20 серпня 2009 року
у справі за позовом ОСОБА_1 до
управління праці та соціального
захисту населення Жидачівської
районної державної адміністрації
Львівської області про стягнення
допомоги по догляду за дитиною,-

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2009 року позивач - ОСОБА_1
звернулася до суду з позовом до
управління праці та соціального
захисту населення Жидачівської
районної державної адміністрації
Львівської області, в якому просить
стягнути з відповідача недоотриману
нею допомогу по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку в
розмірі 8370,12 грн.; зобов'язати
відповідача виплачувати їй відповідно
до ст. 15 Закону України «Про державну
допомогу сім'ям з дітьми» щомісячну
допомогу по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку у
розмірі, який дорівнює прожитковому
мінімуму для дітей віком до шести років
з наступним підвищенням відповідно до
прожиткового мінімуму на 2009 р.

Постановою Жидачівського районного
суду Львівської області від 20 серпня 2009
року позов задоволено. Визнано
неправомірними дії управління праці та
соціального захисту населення
Жидачівської районної державної
адміністрації щодо нарахування та
виплати ОСОБА_1 у період з 09.07.2007 року по
31.12.2007 року допомоги по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку, виходячи з розміру, встановленому
Законами України «Про Державний бюджет
України на 2007 рік». Зобов'язано
управління праці та соціального
захисту населення Жидачівської
районної державної адміністрації
перерахувати та виплатити ОСОБА_1
грошову допомогу по догляду за дитиною
до досягнення нею трирічного віку за
період з 09.07.2007 року по 31 грудня 2007 року,
з урахуванням проведених виплат. У
задоволенні решти позовних вимог
відмовлено.

Постанова суду першої інстанції
мотивована тим, що позивач мала право
відповідно до ст. 15 Закону України «Про
державну допомогу сім'ям з дітьми» на
отримання щомісячної грошової
допомоги по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку в
розмірі, що обчислюється з урахуванням
встановленого законом прожиткового
мінімуму для дітей віком до 6 років
відповідно до ст. 62 Закону України «Про
державний бюджет України на 2007 рік»,
оскільки Рішенням Конституційного
Суду України № 6-рп/2007 від 9 липня 2007
року визнані неконституційними окремі
положення Закону України «Про
Державний бюджет України на 2007 рік»,
які зменшували розмір оспорюваної
допомоги по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку.

Не погодившись з постановою суду
першої інстанції, вважаючи її такою, що
винесена з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
відповідач оскаржив її, подавши
апеляційну скаргу, в якій просить
скасувати постанову Жидачівського
районного суду Львівської області від
20 серпня 2009 року.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної
скарги апелянт зазначає, що за 2007 рік
допомога по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку ОСОБА_1
призначена та виплачена вірно. Крім
того, що розпорядники бюджетних коштів
беруть бюджетні зобов'язання та
здійснюють відповідні видатки за
загальним фондом бюджету тільки в
межах бюджетних асигнувань,
встановлених кошторисами. При
здійсненні бюджетного процесу в
Україні положення нормативно-правових
актів застосовуються лише в тій
частині, в якій вони не суперечать
положенням Конституції України,
Бюджетного кодексу України, Закону
України «Про державний бюджет України
на 2007 рік».

Суд апеляційної інстанції, у
відповідності до п.п. 1, 2, ч.1 ст. 197 КАС
України, вважає за можливе розглянути
справу в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами. Справу може бути вирішено
на основі наявних у ній доказів.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши повноту встановлення
обставин справи, правильність їх
юридичної оцінки, обговоривши доводи
апеляційної скарги, дослідивши
матеріали справи, суд апеляційної
інстанції прийшов до висновку, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав:

Із змісту ст. 19 Конституції України
вбачається, що правовий порядок в
Україні ґрунтується на засадах,
відповідно до яких ніхто не може бути
примушений робити те, що не передбачено
законодавством. Органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Розглядаючи спір, суд апеляційної
інстанції вважає, що суд першої
інстанції повно і всебічно дослідив і
оцінив обставини по справі, надані
сторонами докази, правильно визначив
юридичну природу спірних
правовідносин і закон, який їх регулює.

Судом встановлено, підтверджено
матеріалами справи, що позивач - ОСОБА_1
є непрацюючою, являється матір'ю
малолітньої дитини - дочки ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується
свідоцтвом про народження від 15.11.2006
року.

Суд апеляційної істанції відзначає, що
що згідно з вимогами ст.ст. 13,14 Закону
України «Про державну допомогу сім'ям з
дітьми», особа, яка фактично здійснює
догляд за дитиною, має право на
допомогу по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку, яка
виплачується щомісяця з дня
призначення допомоги по догляду за
дитиною по день досягнення нею
вказаного віку.

Відповідно до вимог ст.15 Закону України
«Про державну допомогу сім'ям з
дітьми», допомога по догляду за дитиною
до досягнення нею трирічного віку
надається у розмірі, встановленого
законом прожиткового мінімуму для
дітей віком до шести років. Допомога по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку надається на кожну
дитину, незалежно від кількості
народжених (усиновлених, взятих під
опіку) дітей у сім'ї, по догляду за якими
надається допомога.

З матеріалів справи вбачається, що
ОСОБА_1 за липень-грудень 2007 року
отримала щомісячну грошову допомогу по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку в таких розмірах:
липень - 101,16 грн., серпень - 103,41 грн.,
вересень - 104,85 грн., жовтень - 104,85 грн.,
листопад - 107,73 грн., грудень - 110,88 грн., що
стверджується довідкою, виданою
управлінням праці та соціального
захисту населення Жидачівської
районної державної адміністрації
Львівської області.

Рішенням Конституційного суду України
від 09.07.2007 року №6-рп/2007 визнані
неконституційними положення п.14 ст.71
Закону України «Про державний бюджет
України на 2007 рік», якими було зупинено
дію ч.1 ст.15 Закону України «Про
державну допомогу сім'ям з дітьми» щодо
встановлення розміру допомоги по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку. Дане рішення
Конституційного України має
преюдиціальне значення для судів
загальної юрисдикції при розгляді ними
позовів у звязку з правовідносинами,
які виникли внаслідок дії положення
статей зазначених законів, що визнані
неконституційними.

Згідно з вимогам ст.62 Закону України
«Про Державний бюджет України на 2007
рік», розмір прожиткового мінімуму для
дітей віком до 6 років становить: з 1
січня 2007 року - 434 грн., з 1 квітня 2007 року
- 463 грн., з 1 жовтня 2007 року - 470 грн. Отже,
позивачу недоплачена грошова допомога
повинна бути перерахована та виплачена
з врахуванням вимог ст.15 Закону України
«Про державну допомогу сім'ям з дітьми»
за період з 9 липня 2007 року по 31 грудня
2007 року (Рішення Конституційного суду
України від 09.07.2007 року №6-рп/2007).

Відповідно до ст.ст. 99, 100 КАС України
для звернення до адміністративного
суду за захистом прав, свобод та
інтересів особи встановлюється річний
строк, який обчислюється з дня, коли
особа дізналася або повинна була
дізнатися про порушення своїх прав,
свобод та інтересів. Пропущення строку
звернення до адміністративного суду є
підставою для відмови у задоволенні
адміністративного позову за умови,
якщо на цьому наполягає одна зі сторін
(в редакції, яка діяла на момент
виникнення спірних правовідносин).

Із матеріалів справи не вбачається, що
одна зі сторін наполягала на
застосуванні строків звернення до суду
під час судового розгляду справи в суді
першої інстанції.

Крім того, апеляційний суд
погоджується із висновком суду першої
інстанції про необхідність покладення
обов'язку з нарахування і виплати
спірної допомоги саме на управління
праці та соціального захисту населення
Жидачівської районної державної
адміністрації Львівської області в
силу вимог ст. 5 Закону України «Про
державну допомогу сім'ям з дітьми».

Покликання апелянта на відсутність
бюджетного фінансування передбачених
Законом України «Про державну допомогу
сім'ям з дітьми» розмірів щомісячної
допомоги, як на причину невиконання
державою взятих на себе зобов'язань, до
уваги судом апеляційної інстанції не
приймаються, оскільки реалізація
особою права, що пов'язане з отриманням
бюджетних коштів, яке базується на
спеціальних та чинних на час
виникнення спірних правовідносин
нормативно-правових актах
національного законодавства, не може
бути поставлена у залежність від
бюджетних асигнувань (рішення
Європейського суду з прав людини у
справі «Кечко проти України»).

З огляду на положення ст.ст. 21, 105, 162 КАС
України адміністративний позов може
містити вимоги щодо визнання
незаконними рішення, дії чи
бездіяльності відповідача,
зобов'язання вчинити певні дії,
відшкодувати шкоду, заподіяну
незаконними рішеннями, дією чи
бездіяльністю. Встановивши, що
відповідач у справі порушив норми
права, які регулюють спірні
правовідносини, адміністративний суд
повинен визнати такі дії протиправними
і зобов'язати відповідача провести
нарахування та виплату належних
позивачу сум відповідно до закону, а не
ухвалювати рішення про стягнення чи
виплату їх конкретних розмірів.

Достатніх правових підстав чи
застережень щодо неможливості
перерахування та виплат недоплаченої
грошової допомоги ОСОБА_1 відповідно до
ст.15 Закону України «Про державну
допомогу сім'ям з дітьми» за період з 9
липня 2007 року по 31 грудня 2007 року
включно, суд апеляційної інстанції не
вбачає.

Доводи апелянта в іншій частині на
правомірність прийнятої постанови не
впливають та висновків суду не
спростовують.

Згідно ст. 200 КАС України, суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Керуючись ст. 195, п.п. 1, 2, ч.1 ст. 197, 198, 200,
205, 206, 254 КАС України, суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу управління праці та
соціального захисту населення
Жидачівської районної державної
адміністрації Львівської області
залишити без задоволення, а постанову
Жидачівського районного суду
Львівської області від 20 серпня 2009 року
у справі № 2-а-170/09 за позовом ОСОБА_1 до
управління праці та соціального
захисту населення Жидачівської
районної державної адміністрації
Львівської області про стягнення
допомоги по догляду за дитиною - без
змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі та
може бути оскаржена у касаційному
порядку шляхом подачі касаційної
скарги безпосередньо до суду
касаційної інстанції протягом
двадцяти днів з дня набрання нею
законної сили.

Головуючий суддя
Я.С. Попко

Судді
Р.Б. Хобор

Р.П. Сеник