Справа № 2а-4484/12/2670
Суддя: Мойсюк М.І.
Дата ухвалення: 2014-06-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

25 червня 2014 року м.
Київ В/800/2787/14

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

Мойсюка М.І., Амєліна С.Є.,
Пасічник С.C.,

Черпака Ю.К., Штульман І.В.,

розглянувши заяву Головного
управління Міндоходів у м. Києві про
допуск до провадження Верховного Суду
України справи за адміністративним
позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «Авітон Агро» до
Державної податкової служби України та
Державної податкової служби у м. Києві
про визнання дій протиправними, для
перегляду ухвали Вищого
адміністративного суду України від 24
квітня 2014 року, -

в с т а н о в и л а:

В червні 2014 року Головне управління
Міндоходів у м. Києві звернулось до
суду із заявою про перегляд Верховним
Судом України ухвали Вищого
адміністративного суду України від 24
квітня 2014 року в порядку статей 236 - 239-1
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Перевіривши матеріали заяви колегія
суддів Вищого адміністративного суду
України вважає, що така не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Відповідно вимог статті 237 Кодексу
адміністративного судочинства
України, заява про перегляд судових
рішень в адміністративних справах може
бути подана з мотивів неоднакового
застосування судом (судами) касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права, що потягло
ухвалення різних за змістом судових
рішень у подібних правовідносинах.

Зі змісту зазначеної норми вбачається,
що заява про перегляд з указаних
мотивів може бути подана за наявності
неоднакового застосування одних і тих
самих норм матеріального права та
ухвалення різних за змістом судових
рішень у спірних питаннях, які виникли
у подібних правовідносинах.

Під неоднаковим застосуванням одних і
тих самих норм матеріального права
необхідно розуміти різне тлумачення
змісту і сутності правових норм, на
підставі якого зроблено висновок про
різний зміст суб'єктивних прав і
обов'язків учасників відповідних
правовідносин, у тому числі про
наявність та обсяг прав і/або
обов'язків осіб, які беруть участь у
справі, а також різне визначення
предмета регулювання правових норм,
зокрема застосування різних правових
норм для регулювання одних і тих самих
відносин або поширення дії норми на
певні правовідносини в одних випадках
і незастосування цієї самої норми до
аналогічних відносин в інших випадках,
тобто різне застосування закону, який
не підлягав застосуванню або різне
застосування правил аналогії права чи
закону в подібних правовідносинах.

Подібність правовідносин означає,
тотожність суб'єктного складу
учасників відносин, об'єкта та предмета
правового регулювання, а також умов
застосування правових норм (зокрема,
часу, місця, підстав виникнення,
припинення та зміни відповідних
правовідносин), при цьому зміст
правовідносин з метою з'ясування їх
подібності в різних рішеннях суду
(судів) касаційної інстанції
визначається обставинами кожної
конкретної справи.

Ухвалення різних за змістом судових
рішень має місце в разі, коли суд (суди)
касаційної інстанції у розгляді двох
чи більше справ за тотожних предмета
спору, підстав позову та за аналогічних
обставин і однакового
матеріально-правового регулювання
спірних правовідносин дійшов (дійшли)
протилежних висновків щодо заявлених
позовних вимог.

Ухвалою Вищого адміністративного суду
України від 24 квітня 2014 року, про
перегляд якої подано заяву, залишено
без змін постанову Окружного
адміністративного суду м. Києва від 23
травня 2012 року та ухвалу Київського
апеляційного адміністративного суду
від 16 серпня 2012 року, якими позов
задоволено.

Як вбачається зі змісту вищезазначених
судових рішень, спірні правовідносини
виникли у сфері здійснення та
забезпечення права кожного на доступ
до інформації, що знаходиться у
володінні суб'єктів владних
повноважень, інших розпорядників
публічної інформації, та інформації, що
становить суспільний інтерес.

Вирішуючи спір по суті позовних вимог,
суди першої та апеляційної інстанцій, з
якими погодилась колегія суду
касаційної інстанції, дійшли висновку
про задоволення позовних вимог,
застосувавши при цьому норми Закону
України «Про доступ до публічної
інформації».

В заяві про допуск заявник посилається
на інше рішення суду касаційної
інстанції, зокрема, постанову Вищого
господарського суду України від 2
серпня 2005 року (справа № 3/64), якою
касаційний суд скасував рішення судів
попередніх інстанцій та направив
справу на новий розгляд.

При цьому, при вирішення справи по суті
позовних вимог суди застосували норми
Законів України «Про оподаткування
прибутку підприємств» та «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні».

Таким чином, в ухвалі суду, про перегляд
якої подано заяву та в постанові,
доданої скаржником на підтвердження
неоднакового застосування судом
(судами) касаційної інстанції одних і
тих самих норм матеріального права, що
потягло ухвалення різних за змістом
судових рішень у подібних
правовідносинах, застосовані норми
різних Законів України у різних за
об'єктом та предметом правового
регулювання правовідносинах.

З огляду на викладене, дослідивши
матеріали заяви та зміст наданих
судових рішень, на підтвердження
неоднакового застосування судом
(судами) касаційної інстанції одних і
тих самих норм матеріального права, що
потягло ухвалення різних за змістом
судових рішень у подібних
правовідносинах, колегія суддів дійшла
висновку, що ухвала Вищого
адміністративного суду України від 28
січня 2014 року, не може свідчити про
наявність підстав для допуску справи
до провадження Верховного Суду України
і перегляду зазначеного судового
рішення з мотивів, визначених пунктом 1
частини 1 статті 237 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Враховуючи те, що оскаржується рішення
суду касаційної інстанції, з якого не
вбачається неоднакового застосування
норм матеріального права, що призвело
до ухвалення різних за змістом судових
рішень у подібних правовідносинах, і
виходячи з вимог статті 237 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів не вбачає
підстав для допуску справи до
провадження Верховного Суду України
для перегляду зазначеного судового
рішення.

Керуючись статтями 237, 240 Кодексу
адміністративного судочинства України
колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Відмовити Головному управлінню
Міндоходів у м. Києві у допуску до
провадження Верховного Суду України
адміністративної справи за позовом
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Авітон Агро» до
Державної податкової служби України та
Державної податкової служби у м. Києві
про визнання дій протиправними, для
перегляду ухвали Вищого
адміністративного суду України від 24
квітня 2014 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:
М.І. Мойсюк

С.Є. Амєлін

С.C. Пасічник

Ю.К. Черпак

І.В. Штульман