Справа № 2а-2392/10/2270
Суддя: Клюба В.В.
Дата ухвалення: 2014-06-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2014 р.
Справа № 9104/31718/10

Львівський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючого судді
Клюби В. В.

суддів:
Кухтея Р. В., Яворського І. О.

розглянувши в порядку письмового
провадження у м. Львові апеляційну
скаргу Хмельницької міжрайонної
державної податкової інспекції у
Хмельницькій області на постанову
Хмельницького окружного
адміністративного суду від 06 травня 2010
року по справі №2а - 2392/10/2270 за
адміністративним позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю «Торгово -
промислове підприємство «Універсал»
до Хмельницької міжрайонної державної
податкової інспекції у Хмельницькій
області про визнання рішення недійсним
та скасування рішення про застосування
штрафних санкцій, -

УСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю «Торгово - промислове
підприємство «Універсал» звернулося
до Хмельницького окружного
адміністративного суду з
адміністративним позовом до
Хмельницької міжрайонної державної
податкової інспекції у Хмельницькій
області і просило визнати недійсним
рішення відповідача від 15 березня 2010
року №/703 про застосування
штрафних (фінансових) санкцій в сумі 43
542 гривні 90 коп..

Позовні вимоги мотивовані тим, що
оспорюване рішення прийняте на
підставі протиправних висновків
відповідача щодо недотримання
позивачем вимог ст. 2 Закону України
«Про порядок здійснення розрахунків в
іноземній валюті», які стосуються
порушення позивачем 180 - денного
терміну надходження імпортної
продукції по зовнішньоекономічних
контрактах від 30 вересня 2008 року №30/09
та від 16 вересня 2006 року за №16/09. При
цьому позивач зазначає, що датою
імпорту товару є не дата оформлення
вантажної митної декларації, а дата
фактичного перетину митного кордону
України, яка вказується на
товаросупровідних документах в момент
фактичного переміщення товару через
митний кордон України. Тому вважає, що
товар за зовнішньоекономічними
контрактами надійшов у межах 180 -
денного строку. Також позивач
посилається на рішення
адміністративних судів в аналогічних
справах.

Відповідач подав заперечення на
адміністративний позов, згідно змісту
яких позивачем порушено вимоги ст. 2
Закону України «Про порядок здійснення
розрахунків в іноземній валюті», так як
імпортна продукція не надійшла у межах
180 - денного терміну за
зовнішньоекономічними контрактами з
урахуванням дати завершення
оформлення вантажно - митної
декларації. Тому вважає рішення від 15
березня 2010 року №/703 про
застосування штрафних (фінансових)
санкцій в сумі 43 542 гривні 90 коп.
правомірним.

Постановою Хмельницького окружного
адміністративного суду від 06 травня 2010
року позовні вимоги ТзОВ «Торгово -
промислове підприємство «Універсал»
задоволено частково: скасовано рішення
Хмельницької міжрайонної державної
податкової інспекції Хмельницької
області про застосування штрафних
(фінансових) санкцій від 15 березня 2010
року №/703 в частині застосування
штрафних санкцій в сумі 43 177 гривень 30
коп.. В задоволенні решти позовних
вимог відмовлено.

З таким судовим рішенням суду першої
інстанції не погодився відповідач і в
порядку апеляційного оскарження подав
до Львівського апеляційного
адміністративного суду на вказану
постанову апеляційну скаргу, в якій
просить скасувати постанову суду
першої інстанції у частині прийнятого
рішення про задоволення позовних вимог
та прийняти нову постанову про відмову
в задоволенні позовних вимог повністю.

Окрім цього, обґрунтовуючи доводи
апеляційної скарги, посилається на ті
обставини, що в ході проведеної
перевірки виявлено здійснення
позивачем попередньої оплати за товар
згідно контракту від 30 вересня 2008 року
№30/09 і граничний термін надходження
товару становив відповідно 02 травня 2009
року та 13 вересня 2009 року. Крім цього
позивачем було здійснено попередню
оплату за зовнішньоекономічним
контрактом №16/09 від 16 вересня 2006 року і
граничні терміни надходження товару
становили відповідно 15 липня 2009 року та
18 липня 2009 року. Проте, позивачем
вантажні митні декларації на товар
оформлено поза межами 180 - денного
строку. Тому вважає, що позивачем
порушено вимоги ст. 2 Закону України
«Про порядок здійснення розрахунків в
іноземній валюті», так як датою імпорту
є дата завершення оформлення
вантажної митної декларації.

Сторони в судове засідання
представників не направили, хоча
належним чином та у встановленому
законом порядку були повідомлені про
дату, час і місце судового засідання.

При цьому, від сторін відсутні
клопотання про розгляд справи за
участі їх представників.

У зв'язку з цим та у відповідності до ст.
197 Кодексу адміністративного
судочинства України, справу розглянуто
в порядку письмового провадження за
наявними у справі матеріалами.

Вислухавши суддю - доповідача,
дослідивши наявні в справі матеріали
та докази, перевіривши доводи
апеляційної скарги у їх сукупності,
правильність правової оцінки судом
першої інстанції обставин справи та
застосування норм матеріального і
процесуального права, колегія суддів
апеляційного суду приходить до
висновку, що апеляційна скарга до
задоволення не підлягає з наступних
підстав.

Постановляючи оскаржуване судове
рішення та умотивовуючи свої висновки,
суд першої інстанції виходив з того, що
момент перетину товаром митного
кордону України не залежить від
необхідності здійснення всіх процедур
митного оформлення товару, завершення
яких дає право на їх подальше
використання власником. В даному
випадку визначальним є початковий
момент перебування товару під митним
контролем - момент фізичного перетину
товаром митного кордону України,
оскільки перебування товару під митним
контролем неможливо без його
фактичного ввозу на територію України,
підставою для якого в режимі імпорту є
наявність вантажно -
товаросупровідного документа.

Отже, вантажна митна декларації,
оформлена у звичайному режимі, не є
єдиним документом, яким
підтверджується факт і дата фактичного
переміщення товару через митний кордон
України, як на тому наполягає
відповідач.

Разом з цим, як зазначив суд першої
інстанції, попередньо оплачений
позивачем товар (вишивки на
принтованій сітці у вигляді стрічки) на
суму 78 654 гривні 65 коп. (10 214,89 долара США)
надійшов відповідно до тимчасової
вантажної митної декларації типу ІМ 40
ТД №400000001/9/003289 від 07 травня 2009 року, яка
засвідчує факт і дату фактичного
надходження вказаного товару на митну
територію України. Тобто, імпортована
продукція, попередньо оплачена
платіжним дорученням від 31 жовтня 2008
року №1, надійшла з порушенням
визначеного 180 - денного терміну на 5
днів (з 03.05.2009 року по 07.05.2009 року). Тому,
рішення про застосування штрафних
(фінансових) санкцій від 15 березня 2010
року №/703 в частині штрафних
санкцій в сумі 365 гривень 56 коп.
прийняте відповідачем правомірно.

Колегія суддів апеляційного суду
погоджується із таким судовим рішенням
суду першої інстанції з огляду на
наступне.

Як було встановлено судом та
підтверджується матеріалами справи,
позивач - товариство з обмеженою
відповідальністю «Торгово - промислове
підприємство «Універсал», 14 травня 1997
року зареєстроване Хмельницькою
районною державною адміністрацією за
№333 та 22 травня 1997 року взяте на
податковий облік, як платник податків
Хмельницькою міжрайонною державною
податковою інспекцією.

30 вересня 2008 року позивачем укладено
зовнішньоекономічний контракт за №30/09
з компанією «Royal Universal Co, LTD» (Таїланд), на
виконання якого позивачем здійснено
попередню оплату вартості товару в
сумі 3 165 доларів США згідно платіжного
доручення в іноземній валюті від 31
жовтня 2008 року №1 (проведено банком 03
листопада 2008 року) і в сумі 7 100,61 долара
США згідно платіжного доручення в
іноземній валюті від 16 березня 2009 року.

Граничний термін надходження товару,
попередньо оплаченого вказаними
платіжними дорученнями згідно з
вимогами ст. 2 Закону України «Про
здійснення розрахунків в іноземній
валюті», становить відповідно 02 травня
2009 року і 13 вересня 2009 року.

Попередньо оплачений позивачем товар
(вишивки на принтованій сітці у вигляді
стрічки) надійшов відповідно до
тимчасової ВМД типу ІМ 40 ТД №400000001/9/003289
від 07 травня 2009 року на суму 78 654 гривні
65 коп. (10 214,89 долара США).

Товар, оплачений платіжним дорученням
від 16 березня 2009 року, надійшов
своєчасно, в межах 180 - денного терміну,
згідно тимчасовою ВМД типу ІМ - 40 ТД
№400000001/9/003289 від 07 травня 2009 року,
специфікацією до контракту від 30
вересня 2008 року, інвойсом від 21 березня
2009 року.

Також, 16 вересня 2006 року позивачем
укладено зовнішньоекономічний
контракт №16/09 з фірмою «Drink International SpA»
(Італія), яка здійснила поставку товару,
оформленого ВМД типу ІМ - 40 ТД за
№400000001/8/012021 від 06 грудня 2008 року на суму
205 088 гривень 15 коп. (22 076,02 Євро) та ВМД
типу ІМ - 40 ТД за №400000001/8/012020 від 06
грудня 2008 року на суму 147 558 гривень 26
коп. (15 883,41 Євро).

Вантажно - митні декларації типу ІМ - 40
на вказаний товар оформлені 05 серпня 2009
року за №400000001/9/006301 на суму 205 088 гривень
15 коп. та 08 вересня 2009 року за
№400000001/9/007650 на суму 147 558 гривень 26 коп..

За отриманий товар позивач здійснив
оплату його вартості в сумі 16 000 Євро
згідно платіжного доручення в
іноземній валюті від 16 січня 2009 №344 і в
сумі 21 959, 43 Євро згідно платіжного
доручення в іноземній валюті від 19
січня 2009 року №345. У платіжних
дорученнях вказано призначення
платежу: «попередня оплата».

Фактичне переміщення товару через
митний кордон України засвідчується
відміткою пункту пропуску митного
органу, проставленими на інвойсах та ZMR
на транспортні перевезення і
підтверджується: ВМД типу ІМ - 40 ТД
№400000001/8/012021 від 06 грудня 2008 року і
№400000001/8/012020 від 06 грудня 2008 року;
специфікаціями до контракту, інвойсами
№№748 і 749 від 21 жовтня 2008 року; CMR №0673053 і
№0095425; копіями платіжних доручень від 16
січня 2009 року №344 і від 19 січня 2009 року
№345.

Тобто, судом встановлено, що за
зовнішньоекономічним контрактом №16/09
від 16 вересня 2006 року, укладеного з
фірма «Drink International SpA» (Італія), оплата за
товар відбувалася після його отримання
на підставі тимчасових вантажно -
митних декларацій.

Відповідачем із 25 по 27 лютого 2010 року
проведено невиїзну перевірку з питань
дотримання позивачем вимог валютного
законодавства, за результатами якої 02
березня 2010 року складено акт перевірки
№453/220/23841050.

Згідно викладених в акті перевірки
висновків, в ході її проведення
виявлено порушення позивачем вимог ст.
2 Закону України «Про порядок
здійснення розрахунків в іноземній
валюті» щодо надходження імпортної
продукції в межах 180 - денного терміну
по зовнішньоекономічних контрактах
від 30 вересня 2008 року №30/09, укладеного з
компанією «Royal Universal Co, LTD» (Таїланд), і
№16/09 від 16 вересня 2006 року, укладеного з
фірмою «Drink International SpA» (Італія).

На підставі висновків перевірки 15
березня 2010 року відповідачем прийняте
рішення за №/703, яким до позивача
застосовано штрафні (фінансові)
санкції в сумі 43 542 гривні 90 коп..

Даючи правову оцінку оскаржуваному
судовому рішенню та доводам особи, яка
подала апеляційну скаргу, колегія
суддів апеляційного суду звертає увагу
на таке.

У відповідності до ст. 1 Закону України
«Про зовнішньоекономічну діяльність»
імпорт (імпорт товарів) це купівля (у
тому числі з оплатою в негрошовій
формі) українськими суб'єктами
зовнішньоекономічної діяльності в
іноземних суб'єктів господарської
діяльності товарів з ввезенням або без
ввезення цих товарів на територію
України, включаючи купівлю товарів,
призначених для власного споживання
установами та організаціями України,
розташованими за її межами. Моментом
здійснення імпорту є момент перетину
товаром митного кордону України або
переходу права власності на зазначений
товар, що експортується чи
імпортується, від продавця до покупця.

Відповідно до ст. 1 Митного кодексу
України переміщення через митний
кордон (момент перетину кордону)
визначається як ввезення на митну
територію України (фізичний перетин
митного кордону України) товарів та
інших предметів.

Також, згідно вимог ст. ст. 40, 44 Митного
кодексу України усі товари і
транспортні засоби, що переміщуються
через митний кордон України,
підлягають митному контролю. Товари, що
переміщуються через митний кордон
України, разом з їх упаковкою та
маркуванням, транспортні засоби, якими
вони переміщуються через митний
кордон, а також документи на ці товари
та транспортні засоби пред'являються
для контролю митними органами у
незмінному стані в пунктах пропуску
через митний кордон України та в інших
місцях митної території України,
встановлених митними органами для
здійснення митного контролю та
оформлення, не пізніше ніж через три
години після прибуття зазначених
товарів і транспортних засобів у пункт
пропуску або таке місце. Встановлений
цією статтею строк, як виняток, може
збільшуватися у порядку та на умовах,
визначених Кабінетом Міністрів
України.

Згідно з вимогами ст. ст. 70, 71 Митного
кодексу України метою митного
оформлення є засвідчення відомостей,
одержаних під час митного контролю
товарів і транспортних засобів, що
переміщуються через митний кордон
України, та оформлення результатів
такого контролю, а також статистичного
обліку ввезення на митну територію
України, вивезення за її межі і
транзиту через її територію товарів і
транспортних засобів. Митне оформлення
здійснюється в місцях розташування
відповідних підрозділів митних
органів протягом часу, що його
встановлюють митні органи за
погодженням з органами, уповноваженими
здійснювати інші види контролю
відповідно до ст. 27 даного Закону.

В свою чергу згідно із ст. ст. 72, 85
Митного кодексу України митне
оформлення розпочинається після
подання митному органу митної
декларації, а також усіх необхідних для
здійснення митного контролю та
оформлення документів, відомостей щодо
товарів і транспортних засобів, які
підлягають митному оформленню. Митна
декларація подається митному органу,
який здійснює митне оформлення,
протягом 10 днів з дати доставлення
товарів і транспортних засобів у
митний орган призначення.

Постановою Кабінету Міністрів України
від 09 червня 1997 року за №574 затверджено
Положення про вантажну митну
декларацію, згідно якого вантажна
митна декларація є заявою, що містить
відомості про товари та інші предмети й
мету їх переміщення через митний
кордон України або про зміну митного
режиму щодо цих товарів та інших
предметів, а також інформацію, потрібну
для здійснення митного контролю,
митного оформлення, митної статистики,
нарахування митних платежів, прийняття
якої митницею для оформлення є
процедурою попередньої перевірки
відомостей, зазначених у ВМД, щодо
відповідності до вимог, визначених у
цьому Положенні, та наданих документів.

Тобто, колегія суддів апеляційного
суду вважає, що суд першої інстанції
прийшов до обґрунтованого висновку, що
момент перетину товаром митного
кордону України не залежить від
необхідності здійснення всіх процедур
митного оформлення даного товару,
завершення яких дає право на їх
подальше використання власником, і
визначальним є початковий момент
перебування товару під митним
контролем - момент фізичного перетину
товаром митного кордону України. Тому,
вантажна митна декларації, оформлена у
звичайному режимі, не є єдиним
документом, яким підтверджується факт
і дата фактичного переміщення товару
через митний кордон України, як на тому
наполягає відповідач.

Крім цього, згідно з п. п. 1.3 - 1.4 Порядку
застосування тимчасової та неповної
декларацій відповідно до митного
режиму імпорту (при випуску у вільний
обіг), затвердженого наказом Державної
митної служби України від 30 грудня 2003
року №932 тимчасова декларація
оформлюється на партію або частину
партії товарів (якщо інша частина цієї
партії товарів може бути оформлена у
відповідний митний режим у повному
обсязі) відповідно до Положення про
вантажну митну декларацію,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 09 червня 1997 року
№574. У відповідності до п.4.7 цього ж
Порядку застосування тимчасової та
неповної декларацій зняття тимчасової
декларації з контролю в пункті митного
контролю та ЄАІС Держмитслужби України
здійснюється на підставі оформленої
ВМД, у графі 40 якої зазначається номер
відповідної тимчасової або неповної
декларації.

Наявність на вантажній митній
декларації типу ІМ - 40 штампу «під
митним контролем» за умови
попереднього оформлення тимчасової
ВМД, свідчить про дату зняття
тимчасової декларації з контролю в
пункті митного контролю та оформлення
ВМД типу ІМ-40, а не про дату фактичного
перетину товаром митного кордону
України .

У відповідності до ст. 2 Закону України
«Про порядок здійснення розрахунків в
іноземній валюті» імпортні операції
резидентів, які здійснюються на умовах
відстрочення поставки, в разі, коли
таке відстрочення перевищує 180
календарних днів з моменту здійснення
авансового платежу або виставлення
векселя на користь постачальника
продукції (робіт, послуг), що
імпортується, потребують висновку
центрального органу виконавчої влади з
питань економічної політики.

Згідно ст. 4 Закону України «Про
порядок здійснення розрахунків в
іноземній валюті» порушення
резидентами термінів, передбачених,
зокрема статтею 2 цього Закону, тягне за
собою стягнення пені за кожний день
прострочення у розмірі 0,3 відсотка суми
неодержаної виручки (митної вартості
недопоставленої продукції) в іноземній
валюті, перерахованої у грошову
одиницю України за валютним курсом
Національного банку України на день
виникнення заборгованості.

Так як, імпортна продукція по
зовнішньоекономічному контракту №30/09
укладеному позивачем 30 вересня 2008 року
з компанією «Royal Universal Co, LTD» (Таїланд)
надійшла з порушенням встановленого
законом 180 - денного терміну на п'ять
днів, а саме: із 03 по 07 травня 2009 року,
рішення про застосування штрафних
(фінансових) санкцій від 15 березня 2010
року №/703 в частині штрафних
санкцій у розмірі 365 гривень 56 коп. є
правомірним.

Разом з тим, за іншими фактами
надходження товару не встановлено
порушення визначеного законом 180 -
денного терміну поставки товару, а тому
колегія суддів вважає, що рішення про
застосування штрафних (фінансових)
санкцій від 15 березня 2010 року №/703
в частині штрафних санкцій в сумі 43 177
гривень 30 коп. є протиправним.

З урахуванням встановлених судом
фактичних обставин справи та доказів,
представлених сторонами на
підтвердження обставин, якими вони
обґрунтовують свої вимоги та
заперечення проти позову, виходячи з
положень вищезазначених нормативно -
правових актів, колегія суддів
апеляційного суду вважає, що висновок
суду щодо позовних вимог позивача є
законним та обґрунтованим.

При цьому, доводи апеляційної скарги і
посилання відповідача на невиконання
позивачем вимог при проведенні
розрахунків за зовнішньоекономічними
контрактами не враховуються колегією
суддів апеляційного суду у своїх
висновках, так як вказані доводи не
узгоджуються з положеннями нормативно
- правових актів, що регулюють
правовідносини у сфері
зовнішньоекономічної діяльності.

Колегія суддів апеляційного суду
акцентує увагу також і на тому, що
відповідно до частини 2 статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

В свою чергу відповідач не надав суду
належних та допустимих доказів, які б
підтверджували правомірність
прийнятого ним рішення у відповідній
частині, а також які підтверджують
доводи апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 159 Кодексу
адміністративного судочинства України
судове рішення повинно бути законним і
обґрунтованим, тобто ухваленим
відповідно до норм матеріального права
з дотриманням процесуальних норм, та на
підставі повно і всебічно з'ясованих
обставин справи.

Згідно ст. 200 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд апеляційної
інстанції залишає апеляційну скаргу
без задоволення, а судове рішення - без
змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Виходячи із змісту вищевказаних статей
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів апеляційного
суду вважає, що доводи апеляційної
скарги не дають підстав для висновку
про неповне з'ясування судом першої
інстанції обставин справи,
невідповідність висновків суду першої
інстанції фактичним обставинам справи,
а також про порушення судом норм
матеріального та процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи.

Тому підстав для скасування постанови
суду першої інстанції і відповідно - до
задоволення апеляційної скарги
апеляційний суд не вбачає.

Керуючись ст. ст. 159, 195, 197, 198, 200, 205, 206, 211,
254 Кодексу адміністративного
судочинства України, апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Хмельницької
міжрайонної державної податкової
інспекції у Хмельницькій області
залишити без задоволення, а постанову
Хмельницького окружного
адміністративного суду від 06 травня 2010
року по справі №2а - 2392/10/2270 за
адміністративним позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю «Торгово -
промислового підприємства «Універсал»
до Хмельницької міжрайонної державної
податкової інспекції у Хмельницькій
області про визнання рішення недійсним
та скасування рішення про застосування
штрафних санкцій - без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення особам,
які беруть участь у справі, копії
ухвали і може бути оскаржена в
касаційному порядку протягом двадцяти
днів з дня набрання законної сили
безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Головуючий суддя
В. В. Клюба

Судді:
Р. В. Кухтей

І. О. Яворський