Справа № 2а-6615/11/2670
Суддя: Бутенко В.І.
Дата ухвалення: 2014-06-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

12 червня 2014 року м. Київ
В/800/2232/14

Вищий адміністративний суд України в
складі колегії суддів:

Бутенка В.І (доповідач),

Білуги С.В.,

Весельської Т.Ф.,

Головчук С.В.,

Юрченка В.В.,

розглянувши заяву ОСОБА_6 про перегляд
Верховним Судом України ухвали Вищого
адміністративного суду України від 20
лютого 2014 року у справі за позовом
ОСОБА_6 до Міністерства внутрішніх
справ України про визнання недійсним
рішення,-

в с т а н о в и в :

Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
24 травня 2011 року даний позов
задоволено.

Визнано недійсним та скасовано рішення
Міністерства внутрішніх справ України
від 28.04.2011 року №6/1/3-В-657 і зобов'язано
відповідача визнати позивача
учасником бойових дій та видати
посвідчення учасника бойових дій
установленого зразка.

Постановою Київського апеляційного
адміністративного суду від 16 лютого 2012
року, яку залишено без змін ухвалою
Вищого адміністративного суду України
від 20 лютого 2014 року, рішення суду
першої інстанції скасовано і прийнято
нову постанову про відмову у
задоволенні позову.

У заяві про перегляд Верховним Судом
України ухвали Вищого
адміністративного суду України від 20
лютого 2014 року позивач просить
скасувати вказану ухвалу, посилаючись
не неоднакове застосування судом
касаційної інстанції норм
матеріального права.

Зокрема, заявник посилається на ухвалу
Вищого адміністративного суду України
від 11 травня 2011 року у іншій справі
№К/9991/9681/11, якою залишено без змін
рішення судів першої та апеляційної
інстанцій про задоволення аналогічних
позовних вимог.

Вивчивши заяву ОСОБА_6 та додані до неї
матеріали, колегія суддів Вищого
адміністративного суду України вважає,
що у даному випадку наявні підстави для
допуску справи до провадження
Верховного Суду України.

Відповідно до статті 237 Кодексу
адміністративного судочинства
України, підставами для перегляду
можуть бути виключно:

неоднакове застосування судом (судами)
касаційної інстанції одних і тих самих
норм матеріального права, що потягло
ухвалення різних за змістом судових
рішень у подібних правовідносинах;

встановлення міжнародною судовою
установою, юрисдикція якої визнана
Україною, порушення з боку України
міжнародних зобов'язань при вирішенні
справи судом.

Як вбачається з тексту ухвали Вищого
адміністративного суду України від 20
лютого 2014 року, про перегляд якої
просить заявник, суд касаційної
інстанції залишив без змін рішення
суду апеляційної інстанції про відмову
в задоволенні позову.

При цьому суд касаційної інстанції
дійшов висновку, що оскільки
відповідно до постанови Кабінету
Міністрів України від 08 лютого 1994 року
№63 «Про організаційні заходи щодо
застосування Закону України «Про
статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту», якою затвержено
перелік держав, яким надавалась
допомога за участю
військовослужбовців Радянської Армії,
Військово-Морського Флоту, Комітету
державної безпеки та осіб, рядового,
начальницького складу і
військовослужбовців Міністерства
внутрішніх справ, військовослужбовців
Збройних Сил Служби безпеки, Служби
зовнішньої розвідки, інших військових
формувань, осіб рядового та
начальницького складу органів
внутрішніх справ колишнього Союзу РСР
і періодів бойових дій та їх територій,
Азербайджанська РСРС, Вірменська РСР
та Молдаська РСР в зазначеному
переліку відсутні, а тому відповідач
правомірно відмовив позивачу у
визнанні його учасником бойових дій.

Разом з тим, в долученому до заяви про
перегляд Верховним Судом України
іншого рішення, а саме, ухвали Вищого
адміністративного суду України від 11
травня 2011 року у справі №К/9991/9681/11,
вбачається, що суд касаційної
інстанції висловив протилежну позицію,
згідно якої погодився з рішеннями
судів попередніх інстанцій про
задоволення позову і зазначив що під
визначенням «інші країни» після 1979
року, яке міститься в постанові
Кабінету Міністрів України №63, слід
розуміти і колишній Союз РСР.

Таким чином, суд касаційної інстанції у
зазначених рішеннях на підставі
застосування одних й тих самих норм
матеріального права дійшов
протилежних висновків.

У зв'язку з наведеним колегія суддів
Вищого адміністративного суду України
вважає, що справа за позовом ОСОБА_6 до
Міністерства внутрішніх справ України
про визнання недійсним рішення має
бути допущена до перегляду Верховним
Судом України, оскільки наявні
підстави, передбачені пунктом 1 статті
237 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Керуючись статтями 235-240 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд,

у х в а л и в :

Допустити до провадження Верховного
Суду України справу за позовом ОСОБА_6
до Міністерства внутрішніх справ
України про визнання недійсним
рішення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

С у д д і : В.І. Бутенко

С.В.Білуга

Т.Ф.Весельська

С.В.Головчук

В.В.Юрченко