Справа № 825/1367/14
Суддя: Троян Н.М.
Дата ухвалення: 2014-07-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: № 825/1367/14
інстанції: Скалозуб Ю.О.
Суддя-доповідач: Троян Н.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 липня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

головуючого судді
- Троян Н.М.,

суддів
- Бужак Н.П., Твердохліб В.А.,

за участю секретаря
- Костюченка М.Є.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві апеляційну скаргу
Корюківської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Чернігівській
області на постанову Чернігівського
окружного адміністративного суду від 19
травня 2014 року за адміністративним
позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «Астра» до
Корюківської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Чернігівській
області про визнання протиправними та
скасування податкових
повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И Л А:

У квітні 2014 року позивач звернувся до
суду з адміністративним позовом, в
якому просив визнати протиправними та
скасувати податкове
повідомлення-рішення Корюківської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Чернігівській області №
від 16.04.2014 про сплату 50096 грн
податку на прибуток приватних
підприємств та штрафних (фінансових)
санкцій 12 524 грн.

Постановою Чернігівського окружного
адміністративного суду від 19 травня 2014
року адміністративний позов
задоволено.

Відповідач, не погоджуючись із
зазначеною постановою, подав
апеляційну скаргу, в якій, посилаючись
на порушення судом першої інстанції
норм матеріального та процесуального
права, просить суд скасувати постанову
та прийняти нову, якою у задоволенні
позову відмовити.

Перевіривши матеріали справи, доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
задоволенню, а постанова суду першої
інстанції - скасуванню, виходячи з
наступного.

Як свідчать матеріали справи, на
підставі направлення від 07.04.2014 № 104,
наказу Корюківської ОДПІ від 07.04.2014
року № 140 та згідно із п.п. 20.1.4 п. 20.1 ст.20,
п.75.1 ст. 75 та пп. 78.1.1 п.78.1 ст.78
Податкового Кодексу України проведена
документальна позапланова виїзна
перевірка ТОВ "Астра" з питань
отримання вимог податкового та іншого
законодавства при здійсненні
фінансово-господарських
взаємовідносин з ТОВ «Константа
Імпекс», за період з
01.11.2013 по 30.11.2013. В результаті чого,
складено акт перевірки від 09.04.2014 №
165/22/21394227.

Нведеним актом перевірки зафіксовано
допущені позивачем порушення, а саме:
п.44.1, п.44.6 ст.44, пп. 14.1.27 пп.14.1 ст. 14, п. 138.1
ст. 138, пп. 139.1.9 гі.139.1 ст. 139 Податкового
кодексу України, п.2 ст.3 ЗУ «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні», п. 1.2, п. 2.7
Положення "Про документальне
забезпечення записів у
бухгалтерському обліку", затвердженого
наказом Мінфіну України № 88 від 24.05.1995
року ТОВ «Астра» встановлено заниження
суми податку на прибуток на 50096 грн за
податковою декларацією за 2013 року; п.44.1,
п.44.6 ст.44, пп. 14.1.27 пп.14.1 ст.14, п.198.1, п.198.2
п.198.6 ст.198 Податкового кодексу України,
п. 2 ст. 3 ЗУ «Про бухгалтерський облік та
фінансову звітність в Україні», п.1.2,
п.2.7 Положення "Про документальне
забезпечення записів у
бухгалтерському обліку", затвердженого
наказом Мінфіну України № 88 від 24.05.1995
року ТОВ «Астра» занижено суму податку
на додану вартість, що підлягає сплаті
в бюджет за податковою декларацією з
ПДВ за листопад 2013 року на 52733 грн (рядок
25 декларації з податку на додану
вартість).

Керюючись висновками акту перевірки
Корюківською ОДПІ прийнято: податкове
повідомлення-рішення від 16.04.2014 №
, яким збільшено суму грошового
зобов'язання за платежем податок на
прибуток приватних підприємств у
розмірі 62620 грн (у т. ч. за основним
платежем - 50096 грн, за штрафними
(фінансовими) санкціями (штрафами) - 12524
грн); податкове повідомлення-рішення
від 16.04.2014 № , яким збільшено суму
грошового зобов'язання за платежем ПДВ
по вітчизняних товарах (роботах,
послугах) у розмірі 65916 грн 25 коп. (у т. ч.
за основним платежем - 52733 грн, за
штрафними (фінансовими) санкціями
(штрафами) - 13183 грн 25 коп.).

Вважаючи порушенням своїх прав з боку
податкового органу та з метою їх
відновлення ТОВ «Астра» звернулось за
захистом до суду.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції виходив з того, що
матеріалами справи підтверджується
реальне виконання договорів та наявні
податкові накладні, які відповідають
вимогам законодавства, самі договори
невизнані судом недійсними та не
встановлено факт їх нікчемності, а
відтак, оскаржувані податкові
повідомлення-рішення є протиправними
та підлягають скасуванню.

На думку колегії суддів позиція суду
першої інстанції є не вірною з огляду
на наступне.

Згідно з ст. 180 ПК України платником
податку є: 1) будь-яка особа, що
провадить господарську діяльність і
реєструється за своїм добровільним
рішенням як платник податку у порядку,
визначеному статтею 183 цього розділу; 2)
будь-яка особа, що зареєстрована або
підлягає реєстрації як платник
податку; 3) будь-яка особа, що ввозить
товари на митну територію України в
обсягах, які підлягають оподаткуванню,
та на яку покладається
відповідальність за сплату податків у
разі переміщення товарів через митний
кордон України відповідно до Митного
кодексу України.

Згідно зі ст. 185 ПК України об'єктом
оподаткування є операції платників
податку з: а) постачання товарів, місце
постачання яких розташоване на митній
території України, відповідно до
статті 186 цього Кодексу, у тому числі
операції з передачі права власності на
об'єкти застави позичальнику
(кредитору), на товари, що передаються
на умовах товарного кредиту, а також з
передачі об'єкта фінансового лізингу в
користування
лізингоотримувачу/орендарю; б)
постачання послуг, місце постачання
яких розташоване на митній території
України, відповідно до статті 186 цього
Кодексу; в) ввезення товарів (супутніх
послуг) на митну територію України в
митному режимі імпорту або реімпорту
(далі - імпорт); г) вивезення товарів
(супутніх послуг) у митному режимі
експорту або реекспорту (далі -
експорт); ґ) з метою оподаткування цим
податком до експорту також
прирівнюється постачання товарів
(супутніх послуг), які перебувають у
вільному обігу на території України, д)
з метою оподаткування цим податком до
імпорту також прирівнюється
постачання товарів (супутніх послуг)
з-під митного режиму магазину
безмитної торгівлі, митного складу або
спеціальної митної зони, створених
згідно з положеннями глав 35 - 37 Митного
кодексу України, для їх подальшого
вільного обігу на території України; е)
постачання послуг з міжнародних
перевезень пасажирів і багажу та
вантажів залізничним, автомобільним,
морським і річковим та авіаційним
транспортом.

Пунктом 198.2. ст. 198 ПК України
передбачено, що датою виникнення права
платника податку на віднесення сум
податку до податкового кредиту
вважається дата тієї події, що
відбулася раніше; дата списання коштів
з банківського рахунка платника
податку на оплату товарів/послуг або
дата отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною.

Згідно з п. 198.3 ст. 198 ПК України
податковий кредит звітного періоду
визначається виходячи з договірної
(контрактної) вартості товарів/послуг,
але не вище рівня звичайних цін,
визначених відповідно до статті 39
цього Кодексу, та складається з сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 193.1 статті 193
цього Кодексу, протягом такого
звітного періоду у зв'язку з:
придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку; придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Пунктом 201.4 ст. 201 ПК України
передбачено, що податкова накладна
виписується у двох примірниках у день
виникнення податкових зобов'язань
продавця. Оригінал податкової
накладної видається покупцю, копія
залишається у продавця товарів/послуг.

Відповідно до п. 201.10. ст. 201 ПК України
податкова накладна видається
платником податку, який здійснює
операції з постачання товарів/послуг,
на вимогу покупця та є підставою для
нарахування сум податку, що
відносяться до податкового кредиту.

В результаті дослідження матеріалів
справи та наданих позивачем доказів на
спростування висновків суду першої
інстанції, судова колегія вважає за
необхідне вказати на наступне.

Відповідно до інформаційного листа
Вищого адміністративного суду України
№ 742/11/13-11 від 02 червня 2011 року з метою
встановлення факту здійснення
господарської операції, формування
витрат для цілей визначення об'єкта
оподаткування податком на прибуток або
податкового кредиту з податку на
додану вартість належить з'ясовувати,
зокрема, обставини щодо руху активів у
процесі здійснення господарської
операції, установлення спеціальної
податкової правосуб'єктності
учасників господарської операції,
установлення зв'язку між фактом
придбання товарів (послуг),
спорудженням основних фондів, імпортом
товарів (послуг), понесенням інших
витрат і господарською діяльністю
платника податку.

Дослідженню підлягають усі первинні
документи, які належить складати
залежно від певного виду господарської
операції: договори, акти виконаних
робіт, документи про перевезення,
зберігання товарів тощо.

На підтвердження здійснення
господарських операцій з
контрагентами, позивачем надано:
договір, податкові та видаткові
накладні, рахунок-фактура №СФ-0000502,
Товарно-транспортну накладну, акт
приймання нафти або нафтопродуктів по
кількості, накладні на внутрішнє
переміщення, (а.с. 45-57, 118-170).

Крім цього, в судовому засіданні
апеляційної інстанції позивачем не
надано первинних документів ,які б
підтверджували оплату
транспортування поставленого товару.
Посилання представника позивача на ті
обставини, що вартість перевезення
включена до вартості товару, не
підтверджено жодним належним та
допустимим доказом, при цьому в
договорі купівлі продажу
нафтопродуктів (а.с. 53) також не
зазначені умови оплати перевезення
вантажу. З наданих паспорту якості та
сертифікату відповідності(а.с.51-52) не
вбачається що дані документи
підтверджують якість
нафтопродуктів,які поставлялись за
видатковою накладною №РН-0000417 від 18
листопада 2013 року (а.с.47). Про документи
що посвідчують якість нафтопродуктів
партія яких поставлялась відповідно до
товарно-транспортної накладної на
відпуск нафтопродуктів не свідчить
жоден первинний документ наданий до
суду першої інстанції (а.с.48).

Проте, судова колегія вважає за
необхідне звернути уваги на те, що дані
документи, складені у невідповідності
до Положення про документальне
забезпечення записів у
бухгалтерському обліку затвердженого
наказом Наказ Міністерства фінансів
України від 24 травня 1995 року №88, а саме
2.4. згідно якого первинні документи
повинні мати такі обов'язкові
реквізити: найменування підприємства,
установи, від імені яких складений
документ, назва документа (форми), дата
і місце складання, зміст та обсяг
господарської операції, одиниця виміру
господарської операції (у натуральному
та/або вартісному виразі), посади і
прізвища осіб, відповідальних за
здійснення господарської операції і
правильність її оформлення, особистий
чи електронний підпис або інші дані, що
дають змогу ідентифікувати особу, яка
брала участь у здійсненні
господарської операції.

Наведені документи первинної
звітності також суперечать положенням
ст. 9 Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» відповідно до
якої первинні та зведені облікові
документи можуть бути складені на
паперових або машинних носіях і
повинні мати такі обов'язкові
реквізити: назву документа (форми); дату
і місце складання; назву підприємства,
від імені якого складено документ;
зміст та обсяг господарської операції,
одиницю виміру господарської операції;
посади осіб, відповідальних за
здійснення господарської операції і
правильність її оформлення; особистий
підпис або інші дані, що дають змогу
ідентифікувати особу, яка брала участь
у здійсненні господарської операції.

Колегія суддів, акцентує увагу на тому,
що ряд первинних документів, не
відповідають вимогам ні Закону України
«Про бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні», ні Положенню про
документальне забезпечення записів у
бухгалтерському обліку
затвердженого наказом Наказ
Міністерства фінансів України від 24
травня 1995 року №88, зокрема в первинних
документах не зазначено прізвища особи
яка їх склала та її посаду, відсутній
номер та дата довіреності.

За таких обставин, надані позивачем
документи на підтвердження
господарських правовідносин з таким
контрагентом, не є належно оформленими
первинними документами, оскільки не
відповідають встановленим п. 201.1 ст. 201
ПК та частини другої ст. 9 Закону
України від 16.07.1999 №996-XIV «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» вимогам щодо їх
складення і підписання повноважною
особою платника податків, тому не
можуть бути належним документальним
підтвердженням проведення
господарських операцій та підставою
для формування спірних сум валових
витрат і податкового кредиту з ПДВ.

При розгляді даної справи колегією
суддів враховано правову позицію
Верховного Суду України, яка викладена:
в постанові від 21.01.2011 у справі за
позовом ТОВ «СІБ» до ДПІ у Жовтневому
районі м. Луганська про визнання
недійсним податкового
повідомлення-рішення, а саме,
неналежним чином оформлена (підписана
не уповноваженою особою) податкова
накладна не може бути підставою для
нарахування податкового кредиту за
наявності фактів, що ставлять під
сумнів реальність наданої послуги; та в
постанові від 05.03.2012 по справі №21-421а11,
згідно з якою складені і підписані
неповноважними особами податкові
накладні не можуть вважатися належно
оформленими звітними документами, які
посвідчують факт придбання товарів,
робіт чи послуг, а тому віднесення
відображених у них сум ПДВ до
податкового кредиту є безпідставним.

Хоча фактичні обставини справи №21-421а11,
яка переглядалася Верховним Судом
України, стосувалися лише правильності
оформлення податкових накладних, на
підставі яких сформовано спірний
податковий кредит з ПДВ, однак суд
вважає, що з метою однакового
застосування законодавства
застосований Верховним Судом України
підхід є цілком прийнятним. Для
з'ясування правильності оформлення й
інших первинних бухгалтерських
документів, для яких частина друга ст. 9
Закону України від 16.07.1999 №996-XIV «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» встановлює
відповідні обов'язкові вимоги, у т.ч.
щодо їх складення та підписання
відповідними уповноваженими особами.

Відповідно до частини першої ст. 244-2 КАС
України, суди зобов'язані привести свою
судову практику у відповідність з
рішенням Верховного Суду України.

Окрім того, на думку апеляційного суду,
особливу увагу слід звернути на ряд
обставин, що мають значення для
розгляду даної справи, а саме:
відсутність сертифікатів якості
нафтопродуктів; паспорт якості
датований 06.02.2013, тоді як поставка
товару, що супроводжувалась
відповідними первинним документами
датована 18.11.2013; відсутність
залізничної накладної; не можливість
встановлення, щодо якої саме кількості
складений паспорт якості; не
можливість ідентифікувати особу, що
отримала придбаний товар; не надано
документів, що відображають укладення
договірних відносин з нафтобазою чи
існування такої нафтобази у приватній
власності; не можливість з'ясування
оплати поставки товару; відсутні
відомості щодо вантажопідйомності
автомобілів, що здійснювали
перевезення товару.

Отже, надані позивачем документи на
підтвердження господарських
правовідносин з контрагентами не є
належно оформленими первинними
документами, оскільки не відповідають
вимогам щодо їх складення і підписання
повноважною особою платника податків,
тому не можуть бути належним
документальним підтвердженням
проведення господарських операцій та
підставою для формування спірних сум
валових витрат і податкового кредиту з
ПДВ.

Така правова позиція узгоджується з
позицією Верховного Суду України,
викладеною і у постанові від 05.03.2012, у
якій ВС України зазначено, що сама лише
наявність у платника податків
податкових накладних, виписаних від
імені його контрагентів, не є
достатньою підставою для включення сум
ПДВ до податкового кредиту, якщо особи,
від імені яких складено такі документи
заперечують свою участь у створенні та
діяльності цих товариств, зокрема, й у
підписанні будь-яких первинних
документів, отже, виписані від їх імені
податкові накладні не можна вважати
належно оформленими та підписаними
повноважними особами звітними
документами, які посвідчують факт
придбання товарів, робіт чи послуг, а
тому віднесення відображених у них сум
ПДВ до податкового кредиту є
безпідставним.

Констатація позивачем того, що платник
податків не може нести
відповідальність за порушення
податкової дисципліни його
контрагентами, загалом є вірною, але в
даному випадку ця теза не спростовує
допущені саме позивачем порушення
податкового законодавства і не може
звільняти останнього від настання
відповідних юридичних наслідків.

Підсумовуючи вище викладене, суд
апеляційної інстанції приходить до
переконання, що доводи відповідача про
порушення позивачем норм податкового
законодавства, є таким, що відповідає
фактичним обставинам справи. А відтак,
податкові повідомлення-рішення
податкового органу є законними і
підстав для їх скасування відсутні.

Згідно до частини першої ст. 159 Кодексу
адміністративного судочинства
України, судове рішення повинно бути
законним та обґрунтованим.

Відповідно до статті 202 Кодексу
адміністративного судочинства
України, підставами для скасування
постанови або ухвали суду першої
інстанції та ухвалення нового рішення
є: 1) неповне з'ясування судом обставин,
що мають значення для справи; 2)
недоведеність обставин, що мають
значення для справи, які суд першої
інстанції вважає встановленими; 3)
невідповідність висновків суду
обставинам справи; 4) порушення норм
матеріального або процесуального
права, що призвело до неправильного
вирішення справи або питання, а так
само розгляд і вирішення справи
неповноважним судом; участь в
ухваленні постанови судді, якому було
заявлено відвід на підставі обставин,
які викликали сумнів у неупередженості
судді, і заяву про його відвід визнано
судом апеляційної інстанції
обґрунтованою; ухвалення чи підписання
постанови не тим суддею, який розглянув
справу.

Оскільки, судом першої інстанції
порушено норми матеріального та
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи. В
зв'язку з цим виникає необхідність у
задоволені апеляційної скарги та
відповідно у скасуванні постанови
Чернігівського окружного
адміністративного суду від 19 травня 2014
року.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 202, 205, 207,
212, 254 КАС України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Корюківської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Чернігівській області -
задовольнити.

Постанову Чернігівського окружного
адміністративного суду від 19 травня 2014
року - скасувати.

Прийняти нове рішення, яким в
задоволенні позовних вимог Товариства
з обмеженою відповідальністю «Астра»
до Корюківської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Чернігівській
області про визнання протиправними та
скасування податкових
повідомлень-рішень - відмовити.

Постанова набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржена до Вищого адміністративного
суду України в порядку та строки,
передбачені ст.212 КАС України.

Головуючий суддя:
Н.М. Троян

Судді:
Н.П. Бужак,

В.А. Твердохліб

Головуючий суддя

Троян Н.М.

Судді:

Бужак Н.П.

Твердохліб В.А.