Справа № 826/6827/14
Суддя: Гарник К.Ю.
Дата ухвалення: 2014-06-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

13 червня 2014 року № 826/6827/14

Окружний адміністративний суд міста
Києва у складі колегії суддів:
головуючого судді Гарника К.Ю., суддів
Маруліної Л.О., Шрамко Ю.Т., розглянувши
у письмовому провадженні
адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1 до
Пенсійного фонду України
Управління Пенсійного фонду України в
Голосіївському районі м. Києва про
зобов'язання вчинити дії В С Т А Н О В И
В:

ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач)
звернулась до Окружного
адміністративного суду міста Києва з
адміністративним позовом до
Пенсійного фонду України (далі по
тексту - відповідач-1), Управління
Пенсійного фонду України в
Голосіївському районі міста Києва
(далі по тексту - відповідач-2) в якому, з
урахуванням уточнень, просить суд:
зобов'язати Пенсійний фонд України в
особі Управління Пенсійного фонду
України в Голосіївському районі м.
Києва здійснити перерахунок
щомісячного довічного грошового
утримання судді у відставці ОСОБА_1,
починаючи з 01.09.2013 року у відповідності
до Довідки Вищого господарського суду
України від 02 вересня 2013 року № 09.01-28/425,
відповідно до ч.3 ст. 138 Закону України
«Про судоустрій та статус суддів» (в
редакції до змін, внесених Законом N3668),
з урахуванням індексації та підстав
для перерахунку, передбачених абз. 1 ч.2
ст. 42 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» від 9 липня 2003 року № 1058-IV,
і здійснити відповідні виплати.

Ухвалою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
23 травня 2014 року відкрито провадження в
адміністративній справі № 826/6827/14,
закінчено підготовче провадження та
призначено до розгляду у судовому
засіданні на 04 червня 2014 року.

У судовому засіданні 04 червня 2014
року представник позивача підтримав
адміністративний позов, просив суд
задовольнити його.

Представник Пенсійного фонду
України у судове засідання 04 червня 2014
року не з'явився, хоча про дату, час та
місце судового засідання був
повідомлений належним чином.

Представник відповідача-2
заперечив проти адміністративного
позову, з посиланням на
безпідставність позовних вимог просив
суд відмовити у їх задоволенні.

Враховуючи неявку представника
відповідача-1, належним чином
повідомленого про дату, час та місце
судового засідання, керуючись
приписами частини 4 статті 122 та частини
6 статті 128 Кодексу адміністративного
судочинства України, надавши
можливість присутнім учасникам
судового розгляду у повній мірі
реалізувати свої процесуальні права,
та враховуючи відсутність потреби
заслухати свідка чи експерта, суд
завершив розгляд справи в порядку
письмового провадження.

Після розгляду адміністративного
позову та доданих до нього матеріалів,
всебічного і повного встановлення всіх
фактичних обставин, на яких
ґрунтується позов, об'єктивної оцінки
доказів, що мають юридичне значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, колегія суддів зазначає наступне.

Постановою Верховної ради
України від 02 грудня 2010 року № 2762-VІ
ОСОБА_1 звільнено з посади судді Вищого
господарського суду України у зв'язку з
поданням заяви про відставку.

Згідно з Законом України «Про
судоустрій та статус суддів» позивачу
встановлено та виплачується щомісячне
довічне грошове утримання у розмірі 14
878 грн.

02 вересня 2013 року, позивачем отримано
довідку з Вищого господарського суду
України про те, що сума для перерахунку
щомісячного довічного грошового
утримання становить 22 022,40 грн. станом
на 03 червня 2013 року.

У відповідь на звернення позивача від 04
вересня 2013 року про перерахування
розміру щомісячного довічного
грошового утримання судді у відставці,
листом Управління Пенсійного фонду
України в Голосіївському районі міста
Києва позивачу відмовлено у здійсненні
перерахунку розміру щомісячного
довічного грошового утримання з
посиланням на Закон України
«судоустрій та статус суддів».

На думку позивача така відмова
відповідача суперечить чинному
законодавству України, порушує
конституційні права як громадянина
України так і суддів у відставці.

Відповідно до ч. 4 ст. 43 Закону
України «Про статус суддів» (чинній на
момент виходу позивача у відставку)
судді у відставці, який має стаж роботи
на посаді судді не менше 20 років,
виплачується за його вибором пенсія
або звільнене від сплати податку
щомісячне довічне грошове утримання в
розмірі 80 відсотків заробітної плати
працюючого на відповідній посаді
судді. За кожний повний рік роботи
понад 20 років на посаді судді розмір
щомісячного довічного грошового
утримання збільшується на два відсотки
заробітку, але не більше ніж до 90
відсотків заробітку судді без
обмеження граничного розміру
щомісячного довічного грошового
утримання.

Аналогічна норма була закріплена і в
частині третій статті 138 Закону України
«Про судоустрій і статус суддів» (у
редакції Закону України від 07.07.2010 року
№2453-VI), який набрав чинності з 30 липня
2010 року.

Разом з тим, Законом України від 08.07.2011
року №3668-VI «Про заходи щодо
законодавчого забезпечення
реформування пенсійної системи», який
набрав чинності з 1 жовтня 2011 року,
частину третю і п'яту статті 138 Закону
України «Про судоустрій і статус
суддів» викладено в новій редакції,
згідно з якою щомісячне довічне
грошове утримання виплачується судді у
розмірі 80 відсотків грошового
утримання судді, з якого було сплачено
єдиний внесок на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування, а до 1
січня 2011 року - страхові внески на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування, який працює на
відповідній посаді (частина третя
статті 138 Закону). Максимальний розмір
щомісячного довічного грошового
утримання суддів у відставці (з
урахуванням надбавок, підвищень,
додаткової пенсії, цільової грошової
допомоги, пенсії за особливі заслуги
перед Україною, індексації та інших
доплат до пенсії, встановлених
законодавством, крім доплати до
надбавок окремим категоріям осіб, які
мають особливі заслуги перед
Батьківщиною) не може перевищувати
десяти прожиткових мінімумів,
установлених для осіб, які втратили
працездатність (частина п'ята статті 138
Закону).

Таким чином, право судді у відставці на
перерахунок щомісячного довічного
грошового утримання залежно від
розміру грошового утримання судді,
який працює на відповідній посаді,
передбачено ч. 3 ст. 138 Закону України
«Про судоустрій і статус суддів».

Перерахунок щомісячного довічного
грошового утримання, призначеного до
01.10.2011 року, проводиться в разі зміни
грошового утримання працюючого судді
за умови, якщо довічне грошове
утримання, яке отримує суддя у
відставці, є меншим за максимальний
розмір, передбачений ч. 5 ст. 138 Закону
України «Про судоустрій і статус
суддів» (в редакції Закону України «Про
заходи щодо законодавчого
забезпечення реформування пенсійної
системи» від 08.07.2011 року №3668-VI), і
визначається в розмірі 80% грошового
утримання працюючого судді з
урахуванням встановленої законом
граничної межі (не більше десяти
прожиткових мінімумів, установлених
для осіб, які втратили працездатність).

Проте, Рішенням Конституційного Суду
України від 03.06.2013 року №3-рп/2013
положення частини третьої, першого,
другого, третього речення частини
п'ятої статті 138 Закону України «Про
судоустрій і статус суддів» від 7 липня
2010 року №2453-VI у редакції Закону України
«Про заходи щодо законодавчого
забезпечення реформування пенсійної
системи» від 8 липня 2011 року №3668-VI
визнано такими, що не відповідають
Конституції України (є
неконституційними).

Конституційний Суду України в цьому
рішення також встановив і порядок його
виконання наступним чином:

- ч. 3 ст.138 Закону №2453 у редакції Закону
№3668, яка суперечить Конституції
України, не підлягає застосуванню як
така, що втратила чинність з дня
ухвалення Конституційним Судом
України цього Рішення. Натомість
підлягає застосуванню ч. 3 ст. 138 Закону
№2453 в редакції до змін, внесених
Законом №3668, а саме: «Щомісячне довічне
грошове утримання виплачується судді у
розмірі 80 відсотків грошового
утримання судді, який працює на
відповідній посаді. За кожний повний
рік роботи на посаді судді понад 20
років розмір щомісячного довічного
грошового утримання збільшується на
два відсотки заробітку, але не більше
ніж 90 відсотків заробітної плати судді,
без обмеження граничного розміру
щомісячного довічного грошового
утримання»;

- перше, друге, трете речення ч. 5 ст. 138
Закону №2453 у редакції Закону №3668, що
суперечать Конституції України, не
підлягають застосуванню як такі, що
втратили чинність з дня ухвалення
Конституційним Судом України цього
Рішення. Проте підлягають застосуванню
перше речення ч.5 ст.138 Закону №2453 в
редакції до змін, внесених Законом №3668,
а саме: «Пенсія або щомісячне довічне
грошове утримання судді виплачується
незалежно від заробітку (прибутку),
одержуваного суддею після виходу у
відставку», та четверте речення ч.5 ст.138
Закону №2453 зі змінами, внесеними
Законом №3668, а саме: «Довічне грошове
утримання суддям виплачується
органами Пенсійного фонду України за
рахунок коштів Державного бюджету
України».

В пункті 3 резолютивної частини рішення
Конституційного Суду України від 03.06.2013
року №3-рп/2013 зазначено, що «положення
Закону України «Про судоустрій і
статус суддів» від 07.07.2010 року №2453-VI у
редакції Закону України «Про заходи
щодо законодавчого забезпечення
реформування пенсійної системи» від
08.07.2011 року №3668-VI та Закону України «Про
заходи щодо законодавчого
забезпечення реформування пенсійної
системи» від 08.07.2011 року №3668-VI,
втрачають чинність з дня ухвалення
Конституційним Судом України рішення
про їх неконституційність».

На підставі вищевикладеного,
обчислення щомісячного довічного
утримання суддів у відставці повинно
здійснюватися у відсотковому
відношенні до розміру грошового
утримання працюючих судців, а тому, у
разі зміни розміру грошового утримання
суддів що працюють на відповідній
посаді, органи Пенсійного фонду
здійснюють відповідний перерахунок
раніше призначеного грошового
утримання судці у відставці.

Відповідно до статті 22 Конституції
України конституційні права і свобода
гарантуються і не можуть бути
скасовані. При прийнятті нових законів
або внесенні змін до чинних законів не
допускається звуження змісту та обсягу
існуючих прав і свобод. А згідно з п. 14 ч.
1 ст. 92 Конституції України статус
суддів визначається виключно законами
України. Матеріальне та
соціально-побутове забезпечення, в
тому числі, і пенсія судців, є
елементами статусу судді.

Таким чином, за підсумовуючим
аналізом наведених правових норм, суд
дійшов висновку, що дії УПФУ в
Дарницькому районі м. Києва щодо
відмови позивачу здійсненні
перерахунку щомісячного довічного
грошового утримання судді є
протиправним, а тому порушують права і
законні інтереси останньої, які мають
бути поновлені шляхом зобов'язання
Пенсійного фонду України в особі
Управління Пенсійного фонду України в
Голосіївському районі м. Києва
здійснити перерахунок щомісячного
довічного грошового утримання судді у
відставці ОСОБА_1, починаючи з 01.09.2013
року у відповідності до Довідки Вищого
господарського суду України від 02
вересня 2013 року № 09.01-28/425, відповідно до
ч.3 ст. 138 Закону України «Про судоустрій
та статус суддів» (в редакції до змін,
внесених Законом N3668), з урахуванням
індексації та підстав для перерахунку,
передбачених абз. 1 ч.2 ст. 42 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» від 9
липня 2003 року № 1058-IV, і здійснити
відповідні виплати.

Аналогічна позиція викладена в
ухвалі Київського апеляційного
адміністративного суду від 18 лютого 2014
року у справі № 753/17476/13.

Відповідно до частини другої статті 19
Конституції України органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Згідно з частиною першою статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

На думку Окружного адміністративного
суду міста Києва, відповідачем не
доведено правомірність дій з
урахуванням вимог, встановлених
частиною другою статті 19 Конституції
України та частиною третьою статті 2
Кодексу адміністративного судочинства
України, а тому, виходячи з системного
аналізу положень законодавства
України та доказів, наявних у
матеріалах справи, адміністративний
позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню.

Враховуючи викладене, керуючись
статтями 69, 70, 71, 128, 158 - 163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1
задовольнити.

2. Зобов'язати Пенсійний фонд України в
особі Управління Пенсійного фонду
України в Голосіївському районі м.
Києва здійснити перерахунок
щомісячного довічного грошового
утримання судді у відставці ОСОБА_1,
починаючи з 01 вересня 2013 року
у відповідності до Довідки Вищого
господарського суду України від 02
вересня 2013 року № 09.01-28/425, відповідно до
ч.3 ст. 138 Закону України «Про судоустрій
та статус суддів» (в редакції до змін,
внесених Законом N3668), з урахуванням
індексації та підстав для перерахунку,
передбачених абз. 1 ч.2 ст. 42 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» від 9
липня 2003 року № 1058-IV, і здійснити
відповідні виплати.

Постанова набирає законної сили
відповідно до статті 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Постанова може бути оскаржена до суду
апеляційної інстанції за правилами,
встановленими статтями 185-187 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий суддя
К.Ю. Гарник

Судді
Л.О. Маруліна

Ю.Т. Шрамко