Справа № 185/2660/14-а (2а/185/85/14)
Суддя: Юхименко О.В.
Дата ухвалення: 2014-05-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

23 травня 2014 рокусправа № 185/2660/14-а
(2а/185/85/14)

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Юхименка О.В.

суддів: Нагорної Л.М.
Мельника В.В.

розглянувши в порядку письмового
провадження

апеляційну скаргу ОСОБА_1,

на ухвалу Павлоградського
міськрайонного суду

Дніпропетровської області

від 13.03.2014 р.

у справі № 185/2660/14-а
(2а/185/85/14)

за позовом ОСОБА_1,

до відповідача Управління праці
та соціального захисту населення

Павлоградської
міської ради Дніпропетровської
області,

про перерахунок та
стягнення боргу розміру допомоги по
догляду

за дитиною до
досягнення трирічного віку за 2009-2012
роки,

встановив: 11 березня 2014 року ОСОБА_1
звернулась до суду з позовом до
Управління праці та соціального
захисту населення Павлоградської
міської ради Дніпропетровської
області, в якому просила поновити строк
звернення до суду; визнати дії
відповідача по нарахуванню та виплаті
сум допомоги по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку за 2010 -
2012 роки - неправомірними; стягнути з
відповідача суму недоотриманої
допомоги по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку за 2010-
2012 роки.

Ухвалою Павлоградського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 13 березня 2014 року
адміністративний позов ОСОБА_1 до
Управління праці та соціального
захисту населення Павлоградської
міської ради Дніпропетровської
області про перерахунок та стягнення
боргу розміру допомоги по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку за 2009-2012 роки - залишено без
розгляду, у зв'язку з пропуском строку
для звернення до суду.

Не погодившись з ухвалою суду
першої інстанції, ОСОБА_1, Позивач,
подав апеляційну скаргу, в якій просить
скасувати ухвалу Павлоградського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 13 березня 2014 року та
направити справу до суду першої
інстанції для розгляду по суті. Вважає,
що відповідно до Порядку призначення і
виплати державної допомоги сім'ям з
дітьми не передбачено кінцевий термін
звернення за виплатою допомоги, а тому
положення ч.2 ст. 99 КАС України до неї
застосовуватися не можуть. Крім того,
зазначає, що про своє порушене право
вона дізналася лише після отримання
відповіді на свою письмову заяву та
довідки про доходи.

Колегія суддів, проаналізувавши
на підставі фактичних обставин справи
застосування судом першої інстанції
норм матеріального та процесуального
права при винесені оскарженої ухвали,
знаходить апеляційну скаргу такою, що
не підлягає задоволенню.

При винесенні рішення суд першої
інстанції виходив з того, позивачем
пропущено без поважних причин
шестимісячний строк звернення до суду
за захистом порушених прав, свобод та
інтересів, передбачений ст. 99 КАС
України.

Колегія суддів погоджується з
таким висновком суду першої інстанції,
виходячи із наступного.

Як вбачається з матеріалів
справи, адміністративний позов поданий
ОСОБА_1 до суду 11 березня 2014 року, що
підтверджується штампом вхідної
кореспонденції районного суду. При
цьому предметом спору є протиправність
дій Відповідача при призначенні та
виплати допомоги по догляду за дитиною
до досягнення нею трирічного віку, а
саме - на сина, ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1р.н., за 2010- 2012 роки.

Як на час подання цього позову,
так і на момент прийняття судом
оскаржуваної ухвали, відповідно до
частини першої статті 99 КАС України
адміністративний позов може бути
подано в межах строку звернення до
адміністративного суду, встановленого
цим Кодексом або іншими законами.
Частиною другою цієї статті визначено,
що для звернення за захистом прав,
свобод та інтересів особи
встановлюється шестимісячний строк,
який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів.

Згідно статті 100 КАС України,
адміністративний позов, поданий після
закінчення строків, установлених
законом, залишається без розгляду, якщо
суд на підставі позовної заяви та
доданих до неї матеріалів не знайде
підстав для визнання причин пропуску
строку звернення до адміністративного
суду поважними, про що постановляється
ухвала.

Як зазначає позивач у
адміністративному позові, з лютого 2009
року по лютий 2012 року Позивач
перебувала на обліку у Відповідача та
щомісячно отримувала допомогу по
догляду за дитиною.

Та обставина, що Позивач за
впливом двох років після закінчення
строку виплати зазначеної допомоги
вирішила звернутись до відповідача за
роз'ясненням, в яких саме розмірах має
виплачуватися допомога по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку, та отримала відповідь на свої
запитання, не свідчить про те, що саме з
цього часу вона дізналась про своє
порушене право, оскільки з даної
відповіді не слідує, що Відповідач
вказав на допущені ним порушення, а лиш
підтвердив суми щомісячної
отримуваної допомоги по догляду
за дитиною до досягнення трирічного
віку, про що Позивачу було відомо
станом на час щомісячного отримання
допомоги, виплата якої закінчена у
лютому 2012 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 69 КАС України
доказами в адміністративному
судочинстві є будь-які фактичні дані,
на підставі яких суд встановлює
наявність або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
осіб, які беруть участь у справі, та
інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи. Ці дані
встановлюються судом на підставі
пояснень сторін, третіх осіб та їхніх
представників, показань свідків,
письмових і речових доказів, висновків
експертів.

Згідно ч. 1 ст. 71 КАС України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення, крім випадків,
встановлених ст. 72 КАС України.

Всупереч вказаним нормам,
позивачем не було надано жодних
доказів на підтвердження поважності
пропуску нею строку звернення до суду
для захисту своїх порушених прав.
Будь-які об'єктивні чи суб'єктивні
обставини не позбавляли позивача
можливості звернутися до суду, у
визначені законом строки, з
відповідним позовом до відповідача,
якщо позивач вважав, що діями чи
бездіяльністю порушуються його права
та законні інтереси.

За таких обставин, суд першої
інстанції дійшов вірного висновку про
те, що Позивачем пропущено строк
звернення до суду за захистом своїх
порушених прав, свобод та інтересів без
поважних на те причин, оскільки виплати
допомоги по догляду за дитиною до
досягнення трирічного віку є
періодичними, тобто, щомісячними і про
порушені права Позивач дізнавались при
їх отриманні.

Виплата допомоги позивачу
припинена у лютому 2012 року, однак до
суду вона звернулась лише у березні 2014
року.

Таким чином, доводи апеляційної
скарги не спростовують зроблений судом
першої інстанції висновок.

Виходячи з наведеного, колегія
суддів вважає за необхідне, апеляційну
скаргу залишити без задоволення,
ухвалу суду першої інстанції залишити
без змін.

Керуючись ст. 195, 197, п. 1 ч. 1 ст. 199, ст. ст.
200, Кодексу адміністративного
судочинства України,
Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд, -

У Х В А Л И В

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без
задоволення.

Ухвалу Павлоградського міськрайонного
суду Дніпропетровської області від
13.03.2014р. у справі № 185/2660/14-а (2а/185/85/14)
залишити без змін.

Рішення суду апеляційної інстанції за
наслідками перегляду набирає законної
сили через п'ять днів після направлення
їх копій особам, які беруть участь у
справі.

Касаційна скарга на судові рішення
подається протягом двадцяти днів після
набрання законної сили судовим
рішенням.

Головуючий:
О.В. Юхименко

Суддя:
Л.М. Нагорна

Суддя:
В.В. Мельник