Справа № 2а-8925/10/0470
Суддя: Ліпський Д.В.
Дата ухвалення: 2014-06-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"26" червня 2014 р. м. Київ
К/800/3777/14

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

головуючого - судді Ліпського Д.В.,

суддів: Кочана В.М.,

Черпака Ю.К.,

розглянувши в попередньому
судовому засіданні касаційну скаргу
Публічного акціонерного товариства
,,Дніпродзержинська
теплоелектроцентраль" на постанову
Дніпропетровського окружного
адміністративного суду від 17 грудня 2010
року та ухвалу Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 20 червня 2013 року у справі за позовом
Дніпропетровського обласного
відділення Фонду соціального захисту
інвалідів до Відкритого акціонерного
товариства ,,Дніпродзержинська
теплоелектроцентраль" про стягнення
адміністративно-господарських санкцій
та пені, -

В С Т А Н О В И Л А:

У липні 2010 року Дніпропетровське
обласне відділення Фонду соціального
захисту інвалідів звернулося до суду з
позовом до Відкритого акціонерного
товариства ,,Дніпродзержинська
теплоелектроцентраль" про стягнення
адміністративно-господарських санкцій
та пені. Просило стягнути з відповідача
адміністративно-господарські санкції
та пеню за незабезпечення протягом 2009
року зайнятості 6 робочих місць,
призначених для працевлаштування
інвалідів.

Постановою Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 17
грудня 2010 року позовні вимоги
задоволено. Стягнуто з відповідача на
користь Дніпропетровського обласного
відділення Фонду соціального захисту
інвалідів
адміністративно-господарські санкції
у розмірі 179422, 26 грн. Стягнуто з
відповідача на користь
Дніпропетровського обласного
відділення Фонду соціального захисту
інвалідів пеню за порушення термінів
сплати адміністративно-господарських
санкцій у розмірі 5113, 85 грн.

Ухвалою Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 20 червня 2013 року апеляційну скаргу
відповідача залишено без задоволення,
а постанову першої інстанції - без змін.

У касаційній скарзі відповідач, не
погоджуючись з даними рішеннями,
посилаючись на допущені судами першої
та апеляційної інстанції порушення
норм матеріального та процесуального
права, просить їх скасувати та ухвалити
нове судове рішення, яким в задоволенні
позовних вимог відмовити повністю.

Перевіривши доводи касаційної скарги,
правильність застосування судами норм
матеріального та процесуального права,
правової оцінки обставин у справі, у
межах, визначених ст. 220 КАС України,
колегія суддів вважає, що касаційна
скарга підлягає залишенню без
задоволення з наступних підстав.

Статтею 18 Закону України "Про основи
соціальної захищеності інвалідів в
Україні" встановлено, що забезпечення
прав інвалідів на працевлаштування та
оплачувану роботу, в тому числі з
умовою про виконання роботи вдома,
здійснюється шляхом їх
безпосереднього звернення до
підприємств, установ, організацій чи до
державної служби зайнятості.

Підприємства, установи, організації,
фізичні особи, які використовують
найману працю, зобов'язані виділяти та
створювати робочі місця для
працевлаштування інвалідів, у тому
числі спеціальні робочі місця,
створювати для них умови праці з
урахуванням індивідуальних програм
реабілітації і забезпечувати інші
соціально-економічні гарантії,
передбачені чинним законодавством,
надавати державній службі зайнятості
інформацію, необхідну для організації
працевлаштування інвалідів, і
звітувати Фонду соціального захисту
інвалідів про зайнятість та
працевлаштування інвалідів у порядку,
встановленому Кабінетом Міністрів
України.

Згідно зі статтею 18-1 "Про основи
соціальної захищеності інвалідів в
Україні" державна служба зайнятості
здійснює пошук підходящої роботи
відповідно до рекомендацій МСЕК,
наявних у інваліда кваліфікації та
знань, з урахуванням його побажань.

Відповідно до статті 19"Про основи
соціальної захищеності інвалідів в
Україні" для підприємств, установ,
організацій, у тому числі підприємств,
організацій громадських організацій
інвалідів, фізичних осіб, які
використовують найману працю,
установлюється норматив робочих місць
для працевлаштування інвалідів у
розмірі чотирьох відсотків
середньооблікової чисельності штатних
працівників облікового складу за рік, а
якщо працює від 8 до 25 осіб, - у кількості
одного робочого місця.

Підприємства, установи, організації, у
тому числі підприємства, організації
громадських організацій інвалідів,
фізичні особи, в яких за основним
місцем роботи працює 8 і більше осіб,
реєструються у відповідних
відділеннях Фонду соціального захисту
інвалідів за своїм місцезнаходженням і
щороку подають цим відділенням звіт
про зайнятість та працевлаштування
інвалідів.

Керівники підприємств, установ,
організацій, у тому числі підприємств,
організацій громадських організацій
інвалідів, фізичні особи, які
використовують найману працю, у разі
незабезпечення виконання нормативів
робочих місць для працевлаштування
інвалідів, неподання Фонду соціального
захисту інвалідів звіту про зайнятість
та працевлаштування інвалідів несуть
відповідальність у встановленому
законом порядку.

Частина 4 статті 20 Закону України "Про
зайнятість населення" передбачає, що
підприємства, установи і організації
незалежно від форми власності
реєструються у місцевих центрах
зайнятості за їх місцезнаходженням як
платники збору до Фонду
загальнообов'язкового державного
соціального страхування України на
випадок безробіття, щомісяця подають
цим центрам адміністративні дані у
повному обсязі про наявність вільних
робочих місць (вакансій), у тому числі
призначених для працевлаштування
інвалідів.

Форма звітності та інструкції щодо їх
заповнення затверджені наказом
Міністерства праці та соціальної
політики України, зареєстрованим в
Міністерстві юстиції України 21 грудня
2005 року за №1534/11814, й відповідно до
загальних положень Інструкції щодо
заповнення форми звітності №3-ПН "Звіт
про наявність вакансій" підприємства,
установи й організації, їх структурні
підрозділи та філії незалежно від
форми власності та господарювання
повинні за наявності вакансій у
повному обсязі подавати інформацію про
наявність вільних робочих місць
(вакансій) центрам зайнятості за місцем
їх реєстрації як платника страхових
внесків.

Відповідно до статті 20 Закону "Про
основи соціальної захищеності
інвалідів в Україні" підприємства,
установи, організації, у тому числі
підприємства, організації громадських
організацій інвалідів, фізичні особи,
які використовують найману працю, де
середньооблікова чисельність
працюючих інвалідів менша, ніж
установлено нормативом, передбаченим
статтею 19 цього Закону, щороку
сплачують відповідним відділенням
Фонду соціального захисту інвалідів
адміністративно-господарські санкції,
сума яких визначається в розмірі
середньої річної заробітної плати на
відповідному підприємстві, установі,
організації, у тому числі підприємстві,
організації громадських організацій
інвалідів, фізичної особи, яка
використовує найману працю, за кожне
робоче місце, призначене для
працевлаштування інваліда і не зайняте
інвалідом. Порушення термінів сплати
адміністративно-господарських санкцій
тягне за собою нарахування пені. Пеня
обчислюється виходячи з 120 відсотків
річних облікової ставки Національного
банку України, що діяла на момент
сплати, нарахованої на повну суму
недоїмки за весь її строк.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що відповідачем не
вживались належні заходи щодо
працевлаштування інвалідів. Звіти за
формою 3-ПН у січні, лютому, березні і
травні 2009 року про наявність вакансій
до центру зайнятості не подавались, у
звіті за червень 2009 року не заявлені
вакансії для інвалідів, в звітах за
квітень, липень, серпень, вересень 2009
року заявлена 1 вакансія, у звітах за
жовтень, листопад, грудень 2009 року
заявлено 2 вакансії.

Отже, відповідач не вчиняв належних дій
щодо працевлаштування інвалідів.

Враховуючи те, що посилання
відповідача в касаційній скарзі на
порушення судами першої та апеляційної
інстанції норм матеріального та
процесуального права не знайшли свого
підтвердження при розгляді даної
справи, а судами повно та всебічно
перевірені надані сторонами докази,
дана їм належна оцінка у рішеннях, які
належним чином мотивовані і за своїм
змістом та формою відповідають вимогам
матеріального та процесуального
закону, касаційна скарга підлягає
залишенню без задоволення, а судові
рішення - без змін.

Керуючись статтями 220, 220-1, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Касаційну скаргу Публічного
акціонерного товариства
,,Дніпродзержинська
теплоелектроцентраль" залишити без
задоволення, а постанову
Дніпропетровського окружного
адміністративного суду від 17 грудня 2010
року та ухвалу Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 20 червня 2013 року у справі за позовом
Дніпропетровського обласного
відділення Фонду соціального захисту
інвалідів до Відкритого акціонерного
товариства ,,Дніпродзержинська
теплоелектроцентраль" про стягнення
адміністративно-господарських санкцій
та пені - без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
Д.В. Ліпський

Судді
В.М. Кочан

Ю.К. Черпак