Справа № 822/2079/14
Суддя: Данилюк У.Т.
Дата ухвалення: 2014-07-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 822/2079/14
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 липня 2014 року м.
ХмельницькийХмельницький окружний
адміністративний суд

в складі:головуючого-суддіДанилюк У.Т.
при секретаріГорячій Д.Л. за
участі:позивача, представників
сторінрозглянувши у відкритому
судовому засіданні в залі суду
адміністративну справу за позовом
ОСОБА_3 до Державної податкової
інспекції у м. Хмельницькому Головного
управління Міндоходів у Хмельницькій
області, третя особа Публічне
акціонерне товариство "Райффайзен банк
Аваль" в особі Хмельницької обласної
дирекції про скасування податкового
повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИВ:

29 травня 2014 року позивач звернулась в
суд з позовом до Державної податкової
інспекції у м. Хмельницькому Головного
управління Міндоходів у Хмельницькій
області, в якому просить скасувати
податкове повідомлення-рішення від
04.12.2013 року №.

В обґрунтування позовних вимог вказує,
що таке податкове повідомлення -
рішення прийняте з порушенням норм
законодавства та підлягає скасуванню,
оскільки позивач не отримував жодних
повідомлень від ХОД АТ "Райфайзен банк
Аваль" про анулювання заборгованості в
сумі 91131,71 грн. Крім того, не маючи
можливості для погашення
заборгованості по кредиту вона
повернула автомобіль, який купувала в
кредит, для реалізації на торгах для
погашення боргу, а непогашений залишок
продовжує виплачувати. На
підтвердження зазначеного вказує на
лист банку про існуючу заборгованість.

Позивач та її представник позивача в
судовому засіданні позовні вимоги
підтримали з вказаних в позовній заяві
підстав. Додатково зазначили, що
анульована пеня за несвоєчасне
повернення кредитних коштів не є
доходом позивача.

Представник відповідача в задоволенні
позову просила відмовити. Відмітила,
зокрема, що повідомленням від 02.10.2012
року, наданим ХОД АТ "Райфайзен банк
Аваль", було зобов'язано ОСОБА_3
відобразити анульовану заборгованість
в сумі 91131,71 грн. в річній податковій
декларації та самостійно сплатити суму
податку на доходи фізичних осіб. Однак
позивач декларацію про доходи не
подавала. При цьому вона отримала дохід
у вигляді додаткового блага
(анульованої заборгованості) та
зобов'язана була задекларувати його в
річній податковій декларації і
сплатити податкове зобов'язання в сумі
15277,79 грн. до 1.08.2013 року.

Представник третьої особи в
задоволенні позовних вимог просила
відмовити, оскільки позивач під
розписку була повідомлена про
анульовану заборгованість та
зобов'язана була сплатити податок з
отриманих доходів.

Заслухавши пояснення позивача,
представників сторін, дослідивши
матеріали справи, суд приходить до
висновку, що позовні вимоги підлягають
задоволенню, враховуючи наступне.

Судом встановлено, що посадовою особою
відповідача була проведена
документальна позапланова невиїзна
перевірка щодо своєчасності,
достовірності, повноти нарахування та
сплати належних сум податків до
бюджету ОСОБА_3 за період з 01.01.2012 року
по 31.12.2012 рік. За результатами даної
перевірки складено акт
№22-25-17-02/4668/НОМЕР_1 від 21.11.2013 року.

Зазначеним актом встановлено
порушення п.179.7 ст.179 Податкового
кодексу України, внаслідок чого
позивачем занижено податкове
зобов'язання по податку на доходи
фізичних осіб в сумі 15277,79 грн.

Такий висновок базується на тому, що
фізична особа ОСОБА_3 отримала дохід у
вигляді анульованої заборгованості в
сумі 91131,71 грн. та зобов'язана була
задекларувати його в річній податковій
декларації про майновий стан і доходи і
сплатити податкове зобов'язання в сумі
15277,79 грн.

На підставі вищенаведеного акта
перевірки відповідачем прийнято
податкове повідомлення-рішення
№/2810 від 04.12.2013 року, яким ОСОБА_3
збільшено суму грошового зобов'язання
за платежем: податок на доходи фізичних
осіб, що сплачується фізичними особами
за результатами річного декларування в
сумі 19097,24 грн., в тому числі за основним
платежем в сумі 15277,79 грн. та за
штрафними (фінансовими) санкціями
(штрафами) в сумі 3819,45 грн.

Судом встановлено, що між позивачем та
Публічним акціонерним товариством
"Райффайзен банк "Аваль" було укладено
кредитний договір №014/2184/73/1044 від 05.07.2007
року, відповідно до якого кредитор
надає позичальнику кредит у вигляді не
відновлювальної кредитної з лімітом
11900 доларів США.

Листом від 02.10.2012 року банком було
повідомлено позивача про анулювання
(прощення) заборгованості за кредитним
договором від 05.07.2007 року за пенею в
розмірі 91131,71 грн. В листі також було
відмічено, що вказана сума
анульованого боргу буде включена
банком до податкового розрахунку
доходу, нарахованого на користь
позивача як позичальника, за
підсумками звітного періоду, в якому
боргове зобов'язання було анульовано.
При цьому відмічено обов'язок сплати
податку на доходи фізичних осіб з
доходу у вигляді анульованого
боргового зобов'язання та відображення
суми отриманого доходу у річній
податковій декларації.

В матеріалах справи також міститься
лист АТ "Райффайзен банк Аваль" від
02.12.2012 року про отримання позивачем
такого повідомлення 02.10.2012 року.

Крім того, листом ПАТ "Райффайзен банк
Аваль" від 22.11.2013 року, надісланим на
адресу позивача, вказується на наявну
заборгованість за кредитним договором
та пропонується, що у разі погашення
мінімальної суми заборгованості в
розмірі 80% від заборгованості за
кредитом та процентами - частина боргу
в розмірі 20% заборгованості за кредитом
та процентами, а також 100%
заборгованості за пенею буде прощена
банком.

Позивач до ДПІ у м.Хмельницькому
податкову декларацію про майновий стан
і доходи за 2012 рік не подавала.

Суд звертає увагу на те, що відповідно
до п.164.1 ст.164 Податкового кодексу
України (далі - ПК України), базою
оподаткування доходів фізичних осіб є
загальний оподатковуваний дохід, з
урахуванням особливостей, визначених
цим розділом. Загальний
оподатковуваний дохід - будь-який
дохід, який підлягає оподаткуванню,
нарахований (виплачений, наданий) на
користь платника податку протягом
звітного податкового періоду.

Загальний місячний оподатковуваний
дохід складається із суми
оподатковуваних доходів, нарахованих
(виплачених, наданих) протягом такого
звітного податкового місяця (пп.164.1.2
.164.1 ст.164 ПК України).

Види доходів, які включаються до
загального місячного (річного)
оподатковуваного доходу платника
податку, визначені п.164.2 ст.164 ПК
України.

Так, відповідно до п.п."д" п.п.164.2.17 п.164.2
ст.164 ПК України до загального
місячного (річного) оподатковуваного
доходу платника податку включається
дохід, отриманий платником податку як
додаткове благо (крім випадків,
передбачених статтею 165 цього Кодексу)
у вигляді суми боргу платника податку,
анульованого (прощеного) кредитором за
його самостійним рішенням, не
пов'язаним з процедурою банкрутства, до
закінчення строку позовної давності.
Якщо кредитор повідомляє платника
податку - боржника рекомендованим
листом з повідомленням про вручення
або шляхом укладення відповідного
договору, або шляхом надання
повідомлення боржнику під підпис
особисто про анулювання (прощеного)
боргу та включає суму анульованого
(прощеного) боргу до податкового
розрахунку суми доходу, нарахованого
(сплаченого) на користь платників
податку, за підсумками звітного
періоду, у якому такий борг було
анульовано (прощеного), такий боржник
самостійно сплачує податок з таких
доходів та відображає їх у річній
податковій декларації.

Згідно з п.п.14.1.47, 14.1.56 п.14.1 ст.14 ПК
України, додаткові блага - кошти,
матеріальні чи нематеріальні цінності,
послуги, інші види доходу, що
виплачуються (надаються) платнику
податку податковим агентом, якщо такий
дохід не є заробітною платою та не
пов'язаний з виконанням обов'язків
трудового найму або не є винагородою за
цивільно-правовими договорами
(угодами), укладеними з таким платником
податку (крім випадків, прямо
передбачених нормами розділу IV цього
Кодексу).

При цьому, відповідно до пп.14.1.54 п.14.1
ст.14 ПК України дохід з джерелом їх
походження з України - будь-який дохід,
отриманий резидентами або
нерезидентами, у тому числі від
будь-яких видів їх діяльності на
території України (включаючи виплату
(нарахування) винагороди іноземними
роботодавцями), її континентальному
шельфі, у виключній (морській)
економічній зоні, у тому числі, але не
виключно, доходи у вигляді:

а) процентів, дивідендів, роялті та
будь-яких інших пасивних
(інвестиційних) доходів, сплачених
резидентами України; б) доходів від
надання резидентам або нерезидентам в
оренду (користування) майна,
розташованого в Україні, включаючи
рухомий склад транспорту, приписаного
до розташованих в Україні портів; в)
доходів від продажу рухомого та
нерухомого майна, доходів від
відчуження корпоративних прав, цінних
паперів, у тому числі акцій українських
емітентів; г) доходів, отриманих у
вигляді внесків та премій на
страхування і перестрахування ризиків
на території України; ґ) доходів
страховиків - резидентів від
страхування ризиків страхувальників -
резидентів за межами України; д) інших
доходів від діяльності, у тому числі
пов'язаних з повною або частковою
переуступкою прав та обов'язків за
угодами про розподіл продукції на
митній території України або на
територіях, що перебувають під
контролем контролюючих органів (у
зонах митного контролю, на
спеціалізованих ліцензійних митних
складах тощо); е) спадщини, подарунків,
виграшів, призів; є) заробітної плати,
інших виплат та винагород, виплачених
відповідно до умов трудового та
цивільно-правового договору; ж) доходів
від зайняття підприємницькою та
незалежною професійною діяльністю.

Згідно з пп.14.1.56 п.14.1 ст.14 ПК України
доходи - загальна сума доходу платника
податку від усіх видів діяльності,
отриманого (нарахованого) протягом
звітного періоду в грошовій,
матеріальній або нематеріальній
формах.

Таким чином, згідно ПК України
визначальною ознакою доходу платника
податку, як об'єкта та бази
оподаткування податком з доходу
фізичних осіб, в тому числі у вигляді
додаткового блага, є фактичне
отримання такого доходу платником
податку в грошовій, матеріальній або
нематеріальній формі.

Однак суд вважає, що анульована
(прощена) позивачу банком пеня в
розмірі 91131,71 грн., нарахована протягом
певного часу дії договору, не є доходом,
отриманим як додаткове благо.

Так, згідно п.п."д" п.п.164.2.17 п.164.2 ст.164 ПК
України до загального місячного
(річного) оподатковуваного доходу
платника податку включається дохід,
отриманий платником податку як
додаткове благо, крім випадків,
передбачених статтею 165 цього Кодексу.

Відповідно до п.п.165.1.49 п.165.1 ст.165 ПК
України до загального місячного
(річного) оподатковуваного доходу
платника податку не включаються інші
доходи, які згідно з цим Кодексом не
включаються до складу загального
місячного (річного) оподатковуваного
доходу.

При цьому до загального місячного
(річного) оподатковуваного доходу
платника податку включається дохід у
вигляді неустойки (штрафів, пені),
відшкодування матеріальної або
немайнової (моральної) шкоди, крім
відсотків, отриманих від боржника
внаслідок прострочення виконання ним
договірного зобов'язання (п.п.164.2.14 п.164.2
ст.164 ПК України).

Отже, відсотки, нараховані боржнику
внаслідок прострочення виконання ним
договірного зобов'язання, не
включаються до загального місячного
(річного) оподатковуваного доходу
платника податку.

При цьому, згідно з ч.3 ст.549 ЦК України
пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ст.509 Цивільного кодексу
України зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.

Згідно з ч.1 ст.546 ЦК України виконання
зобов'язання може забезпечуватися
неустойкою, порукою, гарантією,
заставою, притриманням, завдатком.

Статтею 605 Цивільного кодексу України
встановлено, що зобов'язання
припиняється внаслідок звільнення
(прощення боргу) кредитором боржника
від його обов'язків, якщо це не порушує
прав третіх осіб щодо майна кредитора.

Отже, відносини, що виникли між банком
та його клієнтом з питань надання
кредиту, є цивільно-правовими
відносинами, які регулюються актами
цивільного законодавства України,
зокрема нормами ЦК України. При цьому
нарахування пені є лише засобом
забезпечення виконання зобов'язання
перед банком, яке позивачу анульовано
не було. Матеріалами справи
підтверджується, що внаслідок
невиконання умов договору банком було
продовжено нарахування пені (станом на
22.11.2013 року нарахування такої склало
8338,93 доларів США згідно листа банку від
22.11.2013 року).

Прощена позивачу пеня не є його доходом
та додатковим благом, оскільки, якщо
сума кредиту надається безпосередньо
позичальнику, то неустойка (в т.ч. пеня)
ним не отримується, а банк вправі як
стягувати її, так і не стягувати.

Отже, прощення пені (неустойки) у
вигляді відсотків за несвоєчасне
виконання грошового зобов'язання
регулюється між сторонами зобов'язання
в межах договірних правовідносин
цивільним законодавством.

На підставі наведеного суд вважає, що
пеня за несвоєчасне виконання
грошового зобов'язання, нарахована
банком відповідно до умов договору та
анульована за його рішенням, не є
доходом платника податків в розумінні
ПК України, який підлягає
оподаткуванню згідно абз. "д" пп. 164.2.17
п.164.2 ст.164 ПК України.

Отже, визначення податковим органом в
спірному податковому
повідомленні-рішенні суми грошового
зобов'язання по податку з доходів
фізичних осіб в розмірі 19097,24 грн., в т.ч.
за основним платежем в сумі 15277,79 грн. та
штрафними санкціями в сумі 3819,45 грн., є
безпідставним, тому воно є
протиправним та підлягає скасуванню.

Згідно з ч.1-2 ст. 71 КАС України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення; в адміністративних
справах про протиправність рішень, дій
чи бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Отже, суд приходить до висновку, що
суб'єкт владних повноважень, який
заперечує проти позову, не довів
правомірності оскаржуваного
податкового повідомлення - рішення,
тому позовні вимоги підлягають
задоволенню.

Керуючись ст.ст. 11, 71, 86, 94, 158-163, 254 КАС
України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення-рішення
державної податкової інспекції у м.
Хмельницькому Головного управління
Міндоходів у Хмельницькій області від
04 грудня 2013 року № /2810.

Постанова суду може бути
оскаржена до Вінницького апеляційного
адміністративного суду через
Хмельницький окружний
адміністративний суд протягом десяти
днів з дня її отримання.

Постанова набирає законної сили в
порядку статті 254 КАС України.

Повний текст постанови виготовлено 08
липня 2014 року

Суддя/підпис/У.Т. Данилюк"Згідно з
оригіналом" Суддя У.Т. Данилюк