Справа № К/9991/9460/11-С
Суддя: Бившева Л.І.
Дата ухвалення: 2014-06-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"11" червня 2014 р. м. Київ
К/9991/9460/11

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

Головуючого Бившевої Л.І.,

суддів: Лосєва А.М., Шипуліної Т.М.,

секретар судового засідання Гончарук
І.Ю.,

за участю:

представника відповідача - Шила М.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні касаційну скаргу
Спеціалізованої державної податкової
інспекції з обслуговування великих
платників податків у місті Харкові
Міжрегіонального головного управління
Міндоходів

на постанову Харківського окружного
адміністративного суду від 10 серпня 2010
року

та ухвалу Харківського апеляційного
адміністративного суду від 20 січня 2011
року

у справі № 2-а-6347/10/2070

за позовом Приватного акціонерного
товариства «Виробниче підприємство
«Твін-Друк»

до Спеціалізованої державної
податкової інспекції по роботі з
великими платниками податків у місті
Харкові (правонаступником якої є
Спеціалізована державна податкова
інспекція з обслуговування великих
платників податків у місті Харкові
Міжрегіонального головного управління
Міндоходів)

про визнання дій протиправними,
зобов'язання вчинення дій, -

В С Т А Н О В И Л А :

Приватне акціонерне товариство
«Виробниче підприємство «Твін-Друк»
(далі - позивач) звернулось до суду з
позовом до Спеціалізованої державної
податкової інспекції по роботі з
великими платниками податків у місті
Харкові (далі - відповідач) про визнання
протиправними дій СДПІ по роботі з ВПП
у м. Харкові щодо зміни призначення
податкових платежів ПАТ «ВП
«Твін-Друк» за період з 14 листопада 2009
року по 30 березня 2010 року в сумі 484171,00
грн.; зобов'язання СДПІ по роботі з ВПП у
м. Харкові здійснити внесення записів в
особову картку платника податку на
додану вартість ПАТ «ВП «Твін-Друк» в
частині коригування податкового
зобов'язання з податку на додану
вартість шляхом його зменшення на суму
726462,00 грн. (в редакції заяви про
доповнення позову від 15 червня 2010 року).

Постановою Харківського окружного
адміністративного суду від 10 серпня 2010
року позов задоволено. Визнано
протиправними дії СДПІ по роботі з ВПП
у м. Харкові щодо зміни призначення
податкових платежів платника податків
ПАТ «ВП «Твін-Друк» за період з 14
листопада 2009 року по 30 березня 2010 року в
сумі 484171,00 грн. Зобов'язано СДПІ по
роботі з ВПП у м. Харкові здійснити
внесення записів в особову картку
платника податку на додану вартість
ПАТ «ВП «Твін-Друк» в частині
коригування податкового зобов'язання з
податку на додану вартість шляхом його
зменшення на суму 726462,00 грн.

Ухвалою Харківського апеляційного
адміністративного суду від 20 січня 2011
року постанову Харківського окружного
адміністративного суду від 10 серпня 2010
року залишено без змін.

В касаційній скарзі СДПІ по роботі з
ВПП у м. Харкові, посилаючись на
порушення судами попередніх інстанцій
норм матеріального та процесуального
права, просить скасувати постанову
Харківського окружного
адміністративного суду від 10 серпня 2010
року та ухвалу Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 20 січня 2011 року і ухвалити нове
судове рішення, яким у задоволенні
позовних вимог відмовити у повному
обсязі.

У запереченні на касаційну скаргу ПАТ
«ВП «Твін-Друк», посилаючись на те, що
постанова Харківського окружного
адміністративного суду від 10 серпня 2010
року та ухвала Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 20 січня 2011 року є законними та
обґрунтованими, а положення касаційної
скарги жодним чином це не спростовують,
просить відмовити в задоволенні
касаційних скарг та залишити без змін
рішення судів попередніх інстанцій.

У відповідності до положень частини 1
статті 55 Кодексу адміністративного
судочинства України здійснено заміну
відповідача - СДПІ по роботі з ВПП у м.
Харкові її правонаступником - СДПІ з
обслуговування ВПП у м. Харкові
Міжрегіонального ГУ Міндоходів, що
підтверджується випискою з Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців серії АВ №
495909 від 04 червня 2013 року.

Заслухавши доповідь судді - доповідача,
перевіривши доводи касаційної скарги
щодо дотримання правильності
застосування судами першої та
апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
правової оцінки обставин у справі,
колегія суддів дійшла висновку, що
касаційна скарга задоволенню не
підлягає з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій
встановлено наступне.

Постановою Харківського окружного
адміністративного суду від 20 січня 2010
року у справі № 2-а-43125/09/2070 за позовом
ЗАТ «ВП «Твін-Друк» до СДПІ по роботі з
ВПП у м. Харкові про визнання дій
протиправними та зобов'язання вчинити
дії позов було задоволено частково.
Визнано протиправними дії СДПІ по
роботі з ВПП у м. Харкові щодо
неприйняття від ЗАТ «ВП «Твін-Друк»
декларації з податку на додану
вартість, що містить коригування
податкового зобов'язання з податку на
додану вартість шляхом його зменшення
на суму 484582,00 грн. та зменшення
податкового кредиту на суму 484582,00 грн.
Зобов'язано СДПІ по роботі з ВПП у м.
Харкові прийняти від ЗАТ «ВП
«Твін-Друк» декларацію з податку на
додану вартість, що містить
корегування податкового зобов'язання з
податку на додану вартість шляхом його
зменшення на суму 484582,00 грн. та
зменшення податкового кредиту на суму
484582 грн., визначених в податковій
декларації за липень 2004 року. Зазначене
судове рішення набрало законної сили 02
березня 2010 року (т.1 арк. справ 6-8).

На виконання вказаного судового
рішення Харківським окружним
адміністративним судом 08 квітня 2010
року був виданий виконавчий лист у
справі № 2-а-43125/09/2070 (т.1 арк. справи 9).

Постановою державного виконавця
Підрозділу примусового виконання
рішень ВДВС ГУ юстиції у Харківській
області від 15 квітня 2010 року було
відкрите виконавче провадження щодо
виконання вищезазначеного виконавчого
листа у справі № 2-а-43125/09/2070 (т.1 арк.
справи 10), а постановою від 07 травня 2010
року було закінчене виконавче
провадження у справі № 2-а-43125/09/2070, у
зв'язку з тим, що СДПІ по роботі з ВПП у
м. Харкові прийняла від ПАТ «ВП
«Твін-Друк» податкову декларацію з
податку на додану вартість за липень 2004
року (т.1 арк. справи 11).

Також, 16 листопада 2009 року СДПІ по
роботі з ВПП у м. Харкові було внесено
до Державного реєстру обтяжень
рухомого майна обтяження на всі активи
ПАТ «ВП «Твін-Друк» у вигляді
податкової застави (т.1 арк. справи 13).

17 грудня 2009 року СДПІ по роботі з ВПП у
м. Харкові було сформовано та надіслано
ПАТ «ВП «Твін-Друк» другу податкову
вимогу № 2/44, в якій повідомлено
позивача про те, що станом на 17 грудня
2009 року сума податкового боргу
товариства за узгодженими податковими
зобов'язаннями за платежем: податок на
додану вартість у розмірі 726819,15 грн., у
тому числі: 484126,29 грн. - основного
платежу, 242291 грн. - штрафних (фінансових
санкцій) 401,86 грн. - пені (т.1 арк. справи
12).

СДПІ по роботі з ВПП у м. Харкові була
проведена документальна невиїзна
перевірка своєчасності сплати ПАТ «ВП
«Твін-Друк» до бюджету узгодженої суми
податку на додану вартість за
результатами судового оскарження в 2009
році, за результатами якої складений
акт від 17 травня 2010 року № 1690/44-016/23454034,
за висновками якого було встановлено
порушення позивачем вимог підпункту
5.3.2 пункту 5.3 статті 5 Закону України
«Про порядок погашення зобов'язань
платників податків перед бюджетами та
державними цільовими фондами», які
полягали у несвоєчасній сплаті
апеляційно узгодженої суми
податкового зобов'язання з податку на
додану вартість у сумі 484171,00 грн.

Зокрема, у акті перевірки було вказано,
що податковий борг у сумі 484171,00 грн.,
нарахований згідно постанови Вищого
адміністративного суду України від 13
жовтня 2009 року у справі № 2а-261/08 (К-24226/08),
був сплачений товариством із затримкою
згідно платіжних доручень № 126 від 16
листопада 2009 року, № 177 від 30 листопада
2009 року, № 301 від 29 грудня 2009 року, № 49
від 29 січня 2010 року, № 207 від 30 березня
2010 року, № 206 від 30 березня 2010 року.

Разом з цим, у період з 30 листопада 2009
року по 30 квітня 2010 року ПАТ «ВП
«Твін-Друк» здійснювало сплату до
бюджету узгоджених податкових
зобов'язань з податку на додану
вартість за період з жовтня 2009 року по
березень 2010 року включно, що
підтверджується графою «призначення
платежу» у платіжних дорученнях (т.1
арк. справи 47-54), у тому числі № 177 від 30
листопада 2009 року, № 301 від 29 грудня 2009
року, № 49 від 29 січня 2010 року, № 207 від 30
березня 2010 року, № 206 від 30 березня 2010
року, які податковий орган зарахував в
рахунок погашення податкового боргу,
виявленого СДПІ по роботі з ВПП у м.
Харкові в процесі проведення
перевірки, оформленої актом від 03
жовтня 2005 року № 587/44-04/66. А згідно
платіжного доручення № 126 від 16
листопада 2009 року позивач сплатив до
бюджету розстрочене податкове
зобов'язання згідно статті 14 Закону
України «Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед
бюджетами та державними цільовими
фондами».

Вказані обставини також найшли своє
підтвердження в пункті 3 акту перевірки
від 17 травня 2010 року № 1690/44-016/23454034.

Суд першої інстанції, задовольняючи
позовні вимоги, з висновками якого
погодився суд апеляційної інстанції, з
посиланням на обставини, встановлені у
постанові Харківського окружного
адміністративного суду від 20 січня 2010
року у справі № 2-а-43125/09/2070, виходив з
того, позивач правомірно відкоригував
податкові зобов'язання та податковий
кредит за липень 2004 року після
ухвалення Вищим адміністративним
судом України постанови від 13 жовтня 2009
року у справі № 2а-261/08 (К-24226/08). Також,
суд виходив з того, що норма пункту 7.7
статті 7 Закону України «Про порядок
погашення зобов'язань платників
податків перед бюджетами та державними
цільовими фондами» не встановлює право
чи обов'язок саме органу державної
податкової служби якимось чином
змінювати податкові зобов'язання, в
рахунок сплати яких платник податків
спрямував кошти

Колегія суддів погоджується з
висновками судів попередніх інстанцій,
з огляду на наступне.

Пунктом 5.1 статті 5 Закону України «Про
порядок погашення зобов'язань
платників податків перед бюджетами та
державними цільовими фондами» (в
редакції, чинній на момент виникнення
спірних правовідносин) визначено, що
податкове зобов'язання, самостійно
визначене платником податків у
податковій декларації, вважається
узгодженим з дня подання такої
податкової декларації. Зазначене
податкове зобов'язання не може бути
оскаржене платником податків в
адміністративному або судовому
порядку. Якщо у майбутніх податкових
періодах (з урахуванням строків
давності, визначених статтею 15 цього
Закону) платник податків самостійно
виявляє помилки у показниках раніше
поданої податкової декларації, такий
платник податків має право надати
уточнюючий розрахунок. Платник
податків має право не подавати такий
розрахунок, якщо такі уточнені
показники зазначаються ним у складі
податкової декларації за будь-який
наступний податковий період, протягом
якого такі помилки були самостійно
виявлені. Форма уточнюючих розрахунків
визначається у порядку, встановленому
для податкових декларацій.

Згідно з підпунктом 5.2.1 пункту 5.2 статті
5 Закону України «Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед
бюджетами та державними цільовими
фондами» (в редакції, чинній на момент
виникнення спірних правовідносин)
податкове зобов'язання платника
податків, нараховане контролюючим
органом відповідно до пунктів 4.2 та 4.3
статті 4 цього Закону, вважається
узгодженим у день отримання платником
податків податкового повідомлення, за
винятком випадків, визначених
підпунктом 5.2.2 цього пункту.

За приписами підпункту 5.2.4 пункту 5.2
статті 5 Закону України «Про порядок
погашення зобов'язань платників
податків перед бюджетами та державними
цільовими фондами» (в редакції, чинній
на момент виникнення спірних
правовідносин) день закінчення
процедури адміністративного
оскарження вважається днем узгодження
податкового зобов'язання платника
податків. При зверненні платника
податків до суду з позовом щодо
визнання недійсним рішення
контролюючого органу податкове
зобов'язання вважається неузгодженим
до розгляду судом справи по суті та
прийняття відповідного рішення.

Як вбачається з матеріалів справи, у
постанові Харківського окружного
адміністративного суду від 20 січня 2010
року у справі № 2-а-43125/09/2070 було
встановлено, що процес
адміністративного оскарження
податкового повідомлення-рішення №
/0 від 10 жовтня 2005 року, прийнятого
на підставі акту перевірки від 03 жовтня
2005 року № 587/44-04/66, закінчився
ухваленням Вищим адміністративним
судом України постанови від 13 жовтня 2009
року у справі № 2а-261/08 (К-24226/08) про
відмову у задоволенні позову про
визнання нечинним цього податкового
повідомлення-рішення.

Вказані висновки слугували підставою
для задоволення позовних вимог ПАТ «ВП
«Твін-Друк» у справі № 2-а-43125/09/2070 про
зобов'язання податкового органу
відкоригувати в карті особового
рахунку з податку на додану варітьсь
показники податкових зобов'язань та
податкового кредиту, визначені у
податковій декларації за липень 2004
року, з урахуванням висновків суду,
викладених у постанові Вищого
адміністративного суду України від 13
жовтня 2009 року у справі № 2а-261/08 (К-24226/08).

Відповідно до частини 1 статті 72
Кодексу адміністративного судочинства
України обставини, встановлені судовим
рішенням в адміністративній, цивільній
або господарській справі, що набрало
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

З огляду на викладене, колегія суддів
погоджується з висновками судів
попередніх інстанцій, що можливість
уточнити показники за липень 2004 року
виникла у позивача після набрання
законної сили постановою Харківського
окружного адміністративного суду від
20 січня 2010 року у справі № 2-а-43125/09/2070 в
порядку виконання рішення суду, яке
набрало законної сили, після відкриття
виконавчого провадження.

Пунктом 7.7 статті 7 Закону України «Про
порядок погашення зобов'язань
платників податків перед бюджетами та
державними цільовими фондами» (в
редакції, чинній на момент виникнення
спірних правовідносин) визначений
принцип рівності бюджетних інтересів.
Установлено, що податковий борг
погашається попередньо погашенню
податкових зобов'язань, які не є
податковим боргом, у порядку
календарної черговості його
виникнення, а в разі одночасного його
виникнення за різними податками,
зборами (обов'язковими платежами) - у
рівних пропорціях.

Підпунктом 7.1.1 пункту 7.1 статті 7 Закону
України «Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед
бюджетами та державними цільовими
фондами» (в редакції, чинній на момент
виникнення спірних правовідносин)
встановлено, що джерелами самостійної
сплати податкових зобов'язань або
податкового боргу платника податку є
будь-які власні кошти такого платника
податку. Отже, грошовий платіж є єдиною
формою сплати податкових зобов'язань і
погашення податкового боргу.

Згідно з пунктом 6 статті 7 Закону
України «Про Національний банк
України» (в редакції, чинній на момент
виникнення спірних правовідносин)
Національний банк України визначає
систему, порядок і форми платежів.

Відповідно до пункту 1.7 Інструкції про
безготівкові розрахунки в Україні в
національній валюті, затвердженої
постановою Правління Національного
банку України від 21 січня 2004 року № 22 (в
редакції, чинній на момент виникнення
спірних правовідносин), кошти з
рахунків клієнтів банки списують лише
за дорученнями власників цих рахунків
(включаючи договірне списання коштів
згідно з главою 6 цієї Інструкції) або
на підставі платіжних вимог стягувачів
у разі примусового списання коштів
згідно з главою 5 цієї Інструкції. При
цьому згідно з пунктом 3.8 зазначеної
Інструкції реквізит «Призначення
платежу» платіжного доручення
заповнюється платником так, щоб
надавати повну інформацію про платіж
та документи, на підставі яких
здійснюється перерахування коштів
отримувачу. Повноту інформації
визначає платник з урахуванням вимог
законодавства України. Платник
відповідає за дані, що зазначені в
реквізиті платіжного доручення
«Призначення платежу». Банк перевіряє
заповнення цього реквізиту на
відповідність установленим вимогам
лише за зовнішніми ознаками.

Колегія суддів відзначає, що право
визначати призначення платежу
відповідно до чинного законодавства
України належить виключно платнику.

Відповідно до частини другої статті 19
Конституції України органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Законом України «Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед
бюджетами та державними цільовими
фондами» (в редакції на момент
виникнення спірних правовідносин),
який є спеціальним законом з питань
оподаткування і установлює порядок
погашення зобов'язань юридичних або
фізичних осіб перед бюджетами та
державними цільовими фондами з
податків і зборів (обов'язкових
платежів), нарахування і сплати пені та
штрафних санкцій, що застосовуються до
платників податків, визначено
вичерпний перелік заходів, які
вживаються контролюючим органом з
метою погашення платниками податків
податкового боргу. Серед таких заходів
немає зміни призначення платежу,
самостійно визначеного платником
податків.

Таким чином, у разі недотримання
платником податків порядку погашення
податкового боргу та виконання
податкових зобов'язань, передбаченого
пунктом 7.7 статті 7 Закону України «Про
порядок погашення зобов'язань
платників податків перед бюджетами та
державними цільовими фондами» (в
редакції на момент виникнення спірних
правовідносин), податковий орган не
наділений правом чи обов'язком
змінювати призначення платежу,
визначене платником податків.

З огляду на викладене, суди попередніх
інстанцій дійшли обґрунтованого
висновку, з яким погоджується суд
касаційної інстанції, про
неправомірність зміни податковим
органом призначення платежу,
визначеного у платіжних дорученнях за
період з 14 листопада 2009 року по 30
березня 2010 року у сумі 484171,00 грн.

Доводи касаційної скарги
вищевикладеного не спростовують.

Відповідно до частини 1 статті 224
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

Враховуючи вищевикладене, касаційна
скарга СДПІ з обслуговування ВПП у м.
Харкові Міжрегіонального ГУ
Міндоходів підлягає залишенню без
задоволення, а постанова Харківського
окружного адміністративного суду від
10 серпня 2010 року та ухвала Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 20 січня 2011 року підлягають
залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 55, 160, 167, 210, 220, 221, 223, 224,
230, 231, ч. 5 ст. 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу Спеціалізованої
державної податкової інспекції з
обслуговування великих платників
податків у місті Харкові
Міжрегіонального головного управління
Міндоходів залишити без задоволення, а
постанову Харківського окружного
адміністративного суду від 10 серпня 2010
року та ухвалу Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 20 січня 2011 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути переглянута
Верховним Судом України з підстав, у
строк та у порядку, визначеному
статтями 237, 238, 2391 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий: _____________________
Л.І. Бившева

Судді:
_____________________ А.М. Лосєв

_____________________ Т.М. Шипуліна