Справа № К/9991/25987/11-С
Суддя: Бившева Л.І.
Дата ухвалення: 2014-06-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"11" червня 2014 р. м. Київ
К/9991/25987/11

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

Головуючого Бившевої Л.І.,

суддів: Лосєва А.М. Шипуліної Т.М.,

розглянувши у попередньому судовому
засіданні касаційну скаргу скарги
фізичної особи - підприємця ОСОБА_1

на постанову Київського окружного
адміністративного суду від 10 березня
2010 року

та ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 22 лютого 2011
року

у справі № 2а-889/10/1070 (№2-а-7484/09/1070)

за позовом фізичної особи - підприємця
ОСОБА_1

до Білоцерківської об'єднаної
державної податкової інспекції
Київської області

про визнання нечинним рішення про
застосування штрафних (фінансових)
санкцій, -

В С Т А Н О В И Л А :

Фізична особа - підприємець ОСОБА_1
(далі - позивач) звернувся до суду з
позовом до Білоцерківської об'єднаної
державної податкової інспекції
Київської області (далі - відповідач)
про визнання нечинним рішення про
застосування штрафних (фінансових)
санкцій № 3445/000056220/1854/НОМЕР_1 від 19
грудня 2008 року.

Постановою Київського окружного
адміністративного суду від 10 березня
2010 року у задоволенні позову
відмовлено.

Ухвалою Київського апеляційного
адміністративного суду від 22 лютого 2011
року постанову Київського окружного
адміністративного суду від 10 березня
2010 року залишено без змін.

В касаційній скарзі фізична особа -
підприємець ОСОБА_1, посилаючись на
порушення судами першої та апеляційної
інстанції норм матеріального та
процесуального права, просить
скасувати постанову Київського
окружного адміністративного суду від 10
березня 2010 року та ухвалу Київського
апеляційного адміністративного суду
від 22 лютого 2011 року і направити справу
на новий розгляд до суду першої
інстанції.

Заслухавши доповідь судді - доповідача,
перевіривши доводи касаційної скарги
щодо дотримання правильності
застосування судами першої та
апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
правової оцінки обставин у справі,
колегія суддів, враховуючи межі
касаційної скарги, дійшла висновку, що
касаційна скарга задоволенню не
підлягає, з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій
встановлено наступне.

Білоцерківська ОДПІ Київської області
провела планову виїзну документальну
перевірку фізичної особи - підприємця
ОСОБА_1 з питань дотримання вимог
податкового, валютного та іншого
законодавства за період з 01 липня 2007
року по 30 вересня 2008 року, за
результатами якої був складений акт
від 12 грудня 2008 року № 2892/171/217/НОМЕР_1.

В акті перевірки було встановлено
порушення позивачем вимог статті 2
Закону України «Про порядок здійснення
розрахунків в іноземній валюті», яке
полягало у порушенні встановлених
законодавством термінів надходження
імпортного товару вартістю 157000,00 Євро
за договором купівлі-продажу № 12/07 від
21 грудня 2007 року, укладеним між фірмою
Veit Dennert KG (Німеччина) (продавцем) та
позивачем (покупцем).

Зокрема, в акті перевірки було вказано,
що позивач перерахував на рахунок
нерезидента валютні кошти у сумі 160000,00
Євро, а саме: 31 січня 2008 року - 60000,00
(граничний термін надходження - 29 липня
2008 року), 20 лютого 2008 року - 50000,00 Євро
(граничний термін надходження - 18
серпня 2008 року), 29 лютого 2008 року - 50000,00
Євро (граничний термін надходження - 27
серпня 2008 року). Разом з цим, згідно
наданих до перевірки документів,
станом на 30 вересня 2008 року за
вищевказаним контрактом в режимі
«Імпорт» було оформлено товар лише на
суму 3000,00 грн., станом на 30 вересня 2008
року по даному контракту обліковується
дебіторська заборгованість у сумі
157000,00 Євро. Також, у акті перевірки було
вказано, що листом від 09 вересня 2008 року
за № 0396 фізична особа - підприємець
ОСОБА_1 звернувся до Міністерства
економіки України щодо видачі висновку
про продовження строків розрахунків за
імпортною зовнішньоекономічною
операцією, проте не отримав такого
висновку.

19 грудня 2008 року Білоцерківська ОДПІ
Київської області на підставі
вказаного акта перевірки прийняла
рішення № 3445/000056220/1854/НОМЕР_1, яким
згідно зі статтею 4 Закону України «Про
порядок здійснення розрахунків в
іноземній валюті» застосувала до
фізичної особи - підприємця ОСОБА_1
штрафні (фінансові) санкції у сумі 164395,00
грн.

Суд першої інстанції, відмовляючи у
задоволенні позовних вимог, з
висновками якого погодився суд
апеляційної інстанції, виходив з того,
що позивачем не було надано
документального підтвердження фактів
здійснення імпортних операцій з
поставки товарів, за контрактом у
законодавчо передбачені строки.

Колегія суддів погоджується з такими
висновками судів першої та апеляційної
інстанцій, з огляду на наступне.

Відповідно до частини 1 статті 2 Закону
України «Про порядок здійснення
розрахунків в іноземній валюті» (в
редакції, чинній на момент виникнення
спірних правовідносин) імпортні
операції резидентів, які здійснюються
на умовах відстрочення поставки, в
разі, коли таке відстрочення перевищує
180 календарних днів з моменту
здійснення авансового платежу або
виставлення векселя на користь
постачальника продукції (робіт,
послуг), що імпортується, потребують
висновку центрального органу
виконавчої влади з питань економічної
політики.

Статтею 5 Закону України «Про порядок
здійснення розрахунків в іноземній
валюті» (в редакції на момент
виникнення спірних правовідносин)
передбачено, що порушення резидентами
строків, передбачених статтями 1 і 2
цього Закону, тягне за собою стягнення
пені за кожний день прострочення у
розмірі 0,3 відсотка від суми
неодержаної виручки (вартості
недопоставленого товару) в іноземній
валюті, перерахованої у грошову
одиницю України за валютним курсом
Національного банку України на день
виникнення заборгованості. Загальний
розмір нарахованої пені не може
перевищувати суми неодержаної виручки
(вартості недопоставленого товару). У
разі прийняття до розгляду судом,
Міжнародним комерційним арбітражним
судом чи Морською арбітражною комісією
при Торгово-промисловій палаті України
позовної заяви резидента про стягнення
з нерезидента заборгованості, яка
виникла внаслідок недотримання
нерезидентом строків, передбачених
експортно-імпортними контрактами,
строки, передбачені статтями 1 і 2 цього
Закону, зупиняються і пеня за їх
порушення в цей період не сплачується.
У разі прийняття судом рішення про
відмову в позові повністю або частково
або припинення (закриття) провадження у
справі чи залишення позову без
розгляду строки, передбачені статтями 1
і 2 цього Закону, поновлюються і пеня за
їх порушення сплачується за кожний
день прострочення, включаючи період, на
який ці строки було зупинено. У разі
прийняття судом рішення про
задоволення позову пеня за порушення
строків, передбачених статтями 1 і 2
цього Закону, не сплачується з дати
прийняття позову до розгляду судом.
Державні податкові інспекції вправі за
наслідками документальних перевірок
безпосередньо стягувати з резидентів
пеню, передбачену цією статтею.

З огляду на те, що поставку
товарно-матеріальних цінностей на суму
157000,00 Євро у законодавчо визначені
строки на адресу позивача здійснено не
було, суди попередніх інстанцій дійшли
обґрунтованого висновку, з яким
погоджується суд касаційної інстанції,
що позивачем були порушені строки
надходження імпортного товару на митну
територію України у
зовнішньоекономічній діяльності, у
зв'язку з чим застосування податковим
органом до фізичної особи - підприємця
ОСОБА_1 штрафних (фінансових) санкцій у
сумі 164395,00 грн. згідно оспорюваного
рішення є обґрунтованим.

Доводи касаційної скарги викладеного
не спростовують.

Відповідно до частини 1 статті 224
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

Враховуючи вищевикладене, касаційна
скарга фізичної особи - підприємця
ОСОБА_1 підлягає залишенню без
задоволення, а постанова Київського
окружного адміністративного суду від 10
березня 2010 року та ухвала Київського
апеляційного адміністративного суду
від 22 лютого 2011 року підлягає залишенню
без змін.

Керуючись ст. ст. 160, 167, 210, 220, 2201, 223, 224, 230,
231, ч. 5 ст. 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу фізичної особи -
підприємця ОСОБА_1 залишити без
задоволення, а постанову Київського
окружного адміністративного суду від 10
березня 2010 року та ухвалу Київського
апеляційного адміністративного суду
від 22 лютого 2011 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути переглянута
Верховним Судом України з підстав, у
строк та у порядку, визначеному
статтями 237, 238, 2391 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий: _____________________
Л.І. Бившева

Судді:
_____________________ А.М. Лосєв

_____________________ Т.М. Шипуліна