Справа № 2а/2470/3131/11
Суддя: Степашко О.І.
Дата ухвалення: 2014-06-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 червня 2014 року
м. Київ К/9991/17975/12

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

головуючого
Степашка О.І.

суддів:
Островича С.Е.

Федорова М.О.

розглянувши у попередньому судовому
засіданні касаційну скаргу Державної
податкової інспекції у м. Чернівці

на постанову Вінницького апеляційного
адміністративного суду від 22.02.2012

у справі № 2а/2470/3131/11

за позовомДержавної податкової
інспекції у м. Чернівці Державної
податкової служби доПриватного
підприємства «Алміг»простягнення
заборгованостіВСТАНОВИВ:

Державна податкова інспекція у м.
Чернівці Державної податкової служби
(далі по тексту - позивач, ДПІ у м.
Чернівці) звернулась до Чернівецького
окружного адміністративного суду з
позовом до Приватного підприємства
«Алміг» (далі по тексту - відповідач, ПП
«Алміг») про стягнення заборгованості.

Постановою Чернівецького окружного
адміністративного суду від 20.12.2011 позов
задоволено.

Постановою Вінницького апеляційного
адміністративного суду від 22.02.2012
скасовано рішення суду першої
інстанції та прийнято нове рішення про
відмову в позові.

В касаційній скарзі позивач просить
скасувати рішення суду апеляційної
інстанції про відмову в позові та
залишити в силі рішення суду першої
інстанції про задоволення позову,
посилаючись на порушення судом
апеляційної інстанції норм
матеріального та процесуального права.

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України вважає,
що касаційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судами попередніх
інстанцій, ПП «Алміг» як юридична особа
зареєстроване виконавчим комітетом
Чернівецької міської ради 24.01.2005 та
перебуває на податковому обліку в ДПІ у
м. Чернівці.

За відповідачем станом на 01.08.2011
рахується податковий борг з ПДВ,
податку на прибуток в загальній сумі
335005,28 грн., що підтверджується
податковими деклараціями, копіями
податкових повідомлень-рішень та
податкових вимог.

Відповідно до п. 57.1 ст. 57 Податкового
кодексу України, платник податків
зобов'язаний самостійно сплатити суму
податкового зобов'язання, зазначену у
поданій ним податковій декларації,
протягом 10 календарних днів, що
настають за останнім днем відповідного
граничного строку.

Згідно п. 59.1 ст. 59 Податкового кодексу
України, ДПІ у м. Чернівці було
надіслано податкову вимогу форми «Ю»
№1415 від 21.06.2011, яка отримана
відповідачем 25.07.2011.

На підставі п. 59.5 ст. 59 Податкового
кодексу України, у разі, коли у платника
податків, якому надіслано (вручено)
податкову вимогу, сума податкового
боргу збільшується, погашенню підлягає
вся сума податкового боргу такого
платника податку, що виник після
надіслання (вручення) податкової
вимоги.

Відповідно до пп. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14
Податкового кодексу України,
податковий борг - це сума узгодженого
грошового зобов'язання (з урахуванням
штрафних санкцій за їх наявності), але
не сплаченого платником податків у
встановлений цим Кодексом строк, а
також пеня, нарахована на суму такого
грошового зобов'язання.

Згідно зі ст. 59 Податкового кодексу
України, у разі коли платник податків
не сплачує узгодженої суми грошового
зобов'язання в установлені
законодавством строки, орган державної
податкової служби надсилає (вручає)
йому податкову вимогу в порядку,
визначеному для надсилання (вручення)
податкового повідомлення-рішення.
Податкова вимога надсилається також
платникам податків, які самостійно
подали податкові декларації, але не
погасили суми податкових зобов'язань у
встановлені цим Кодексом строки, без
попереднього надсилання (вручення)
податкового повідомлення-рішення.

Статтею 95 Податкового кодексу України
визначено, що орган державної
податкової служби здійснює за платника
податків і на користь держави заходи
щодо погашення податкового боргу
такого платника податків шляхом
стягнення коштів, які перебувають у
його власності, а в разі їх
недостатності - шляхом продажу майна
такого платника податків, яке
перебуває у податковій заставі.

Стягнення коштів та продаж майна
платника податків провадяться не
раніше ніж через 60 календарних днів з
дня надіслання такому платнику
податкової вимоги.

Орган державної податкової служби на
підставі рішення суду здійснює
стягнення коштів у рахунок погашення
податкового боргу за рахунок готівки,
що належить такому платнику податків.

Згідно пп. 20.1.18 п. 20.1 ст. 20 Податкового
кодексу України, органи державної
податкової служби мають право
звертатися до суду щодо стягнення
коштів платника податків, який має
податковий борг, з рахунків у банках,
обслуговуючих такого платника, на суму
податкового боргу або його частини.

В силу п. 95.3 та п. 95.4 ст. 95 Податкового
кодексу України стягнення коштів з
рахунків платника податків у банках,
обслуговуючих такого платника
податків, здійснюється за рішенням
суду, яке направляється до виконання
органам державної податкової служби, у
розмірі суми податкового боргу або
його частини. Орган державної
податкової служби на підставі рішення
суду здійснює стягнення коштів у
рахунок погашення податкового боргу за
рахунок готівки, що належить такому
платнику податків.

Разом з тим, слід зауважити, що в
Податковому кодексі України
розрізняється процедура стягнення
коштів за податковим боргом і
процедура погашення всієї суми
податкового боргу за рахунок майна
платника податків, що перебуває у
податковій заставі.

Відповідно до абз. 1 п. 95.3 ст. 95
Податкового кодексу України, стягнення
коштів з рахунків платника податків у
банках, які обслуговують такого
платника податків, здійснюється за
рішенням суду, яке направляється до
виконання органам державної
податкової служби, у розмірі суми
податкового боргу або його частини.

Зазначена норма Податкового кодексу
України кореспондує з пунктом третім
частини першої статті 183-3 Кодексу
адміністративного судочинства
України, відповідно до якого
провадження у справах за зверненням
органів державної податкової служби
при здійсненні ними передбачених
законом повноважень здійснюється на
підставі подання таких органів щодо
стягнення коштів за податковим боргом.

Таким чином, процедура стягнення
податкового боргу за рахунок коштів на
рахунку платника податків може бути
ініційована шляхом внесення подання в
порядку ст. 183-3 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Згідно з абз. 2 п. 95.3 ст. 95 Податкового
кодексу України, орган державної
податкової служби, у свою
чергу,звертається до суду щодо надання
дозволу на погашення усієї суми
податкового боргу за рахунок майна
платника податків, що перебуває у
податковій заставі. Рішення суду про
надання дозволу на погашення
податкового боргу за рахунок майна
платника податку виноситься за
результатами розгляду відповідного
позову податкового органу і не може
бути ухвалене в порядку ст. 183-3 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Кодексом адміністративного
судочинства України не передбачено
можливість одночасного розгляду
справи як у порядку позовного, так і в
порядку особливого провадження,
встановленого ст. 183-3 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Також Кодекс адміністративного
судочинства України не передбачає
можливості роз'єднання вимог, які
підлягають розгляду в порядку різних
видів провадження.

Таким чином, суд апеляційної інстанції
вірно зазначив, що в порядку позовного
провадження підлягає розгляду саме
позовна вимога про надання дозволу на
погашення усієї суми податкового боргу
за рахунок майна платника податків, що
перебуває у податковій заставі.
Позовна вимога про стягнення
податкового боргу з рахунків платника
податків відкритих у банках,
обслуговуючих відповідача, належить
розглядати в спеціальному порядку, що
визначений ст. 183-3 Кодексу
адміністративного судочинства
України, за поданням податкового
органу.

Зважаючи на те, що дана обставина не
була врахована судом першої інстанції
при вирішенні спору по суті, однак має
істотне значення для його правильного
вирішення, і в матеріалах справи
відсутні відомості про перебування
майна відповідача в податковій
заставі, суд апеляційної інстанції
правомірно дійшов висновку, що позовні
вимоги не підлягають задоволенню у
зв'язку із невідповідністю обраного
позивачем способу захисту права та
способу звернення до
адміністративного суду.

Враховуючи викладене, Вищий
адміністративний суд України дійшов
висновку про те, що судом апеляційної
інстанції належним чином з'ясовані
обставини справи та дано їм відповідну
правову оцінку. Порушень норм
матеріального та процесуального права,
які могли призвести до зміни чи
скасування рішення суду не
встановлено.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 220-1, 223, 224, 230 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Державної податкової
інспекції у м. Чернівці відхилити.

Постанову Вінницького апеляційного
адміністративного суду від 22.02.2012
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
постановлення та може бути переглянута
Верховним Судом України у випадках,
встановлених Кодексом
адміністративного судочинства
України.

Головуючий(підпис)О.І.
СтепашкоСудді(підпис)С.Е.Острович
(підпис)М.О. Федоров