Справа № 823/1717/14
Суддя: Т.М. Чубар
Дата ухвалення: 2014-07-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 липня 2014 року
справа № 823/1717/14

м. Черкаси

16 год. 30 хв.

Черкаський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого-судді Чубар Т.М.,

секретар - Шепель А.М.,

розглянувши в порядку письмового
провадження адміністративну справу за
позовом публічного акціонерного
товариства «Енергобанк» в особі
відділення № 1 у м. Черкаси до
Центрального відділу державної
виконавчої служби Черкаського
міського управління юстиції про
скасування постанови про арешт майна
боржника та оголошення заборони на
його відчуження, зобов'язання вчинити
певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До Черкаського окружного
адміністративного суду з
адміністративним позовом звернулося
публічне акціонерне товариство
«Енергобанк» в особі відділення № 1 у м.
Черкаси, в якому просить:

скасувати постанову старшого
державного виконавця Центрального
відділу державної виконавчої служби
Черкаського міського управління
юстиції Кнігніцької С.С. про арешт
майна боржника та оголошення заборони
на його відчуження ВП № 42560276 від
18.03.2014р. в частині накладення арешту на
квартиру, що розташована за адресою:
АДРЕСА_1;

зобов'язати відповідача зняти арешт,
накладений постановою від 18.03.2014р. про
арешт майна боржника та оголошення
заборони на його відчуження, винесеної
старшим державним виконавцем
Центрального відділу державної
виконавчої служби Черкаського
міського управління юстиції
Кнігніцькою С.С. у виконавчому
провадженні № 42560276 на квартиру, що
розташована за адресою: АДРЕСА_1;

зобов'язати Центральний відділ
державної виконавчої служби
Черкаського міського управління
юстиції вжити заходів по знаттю арешту
накладеного на майно, на яке рішенням
Соснівського районного суду м. Черкаси
від 02.04.2013р. було визнано право
власності за публічним акціонерним
товариством «Енергобанк», а саме
квартиру загальною площею 44,3 кв.м., що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Позовні вимоги мотивовані тим, що
звернення стягнення на передане в
заставу/іпотеку майно можливе лише за
ініціативою іпотекодержателя та лише
іпотекодержатель має першочергове
право перед іншими кредиторами на
задоволення за рахунок предмету
іпотеки своїх обґрунтованих майнових
вимог, тому накладення державним
виконавцем арешту на майно, яке є
предметом іпотеки, є незаконним.

Представник позивача, належним чином
повідомлений про дату, час та місце
судового розгляду справи, в судове
засідання не з'явився, на адресу суду
направив клопотання про розгляд справи
у його відсутність, позовні вимоги
публічне акціонерне товариство
«Енергобанк» згідно поданого
клопотання підтримує в повному обсязі.

Представник відповідача, належним
чином повідомлений про дату, час та
місце судового розгляду справи, в
судове засідання не з'явився, на адресу
суду направив клопотання про розгляд
справи у його відсутність.

Розглянувши подані документи і
матеріали, оцінивши належність,
допустимість, достовірність кожного
доказу окремо, а також достатність і
взаємний зв'язок доказів у їх
сукупності, суд прийшов до висновку, що
позов підлягає задоволенню частково,
виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 26 квітня 2012 року
між публічним акціонерним товариством
«Енергобанк» та товариством з
обмеженою відповідальністю «Паперова
фабрика «Новий Київ» укладено
кредитний договір № 1204-10, згідно якого
банк зобов'язався надати позичальнику
кредит у вигляді відкличної
відновлювальної кредитної лінії з
лімітом заборгованості у розмірі 4 000
000 грн., а позичальник - прийняти,
належним чином використовувати і
повернути банку кредит та сплатити
плату за кредит у порядку та на умовах,
зазначених у договорі. Термін
користування кредитом - до 25.04.2013р.
включно.

26 квітня 2012 року між публічним
акціонерним товариством «Енергобанк»
та товариством з обмеженою
відповідальністю «Паперова фабрика
«Новий Київ» укладено кредитний
договір № 1204-11, згідно якого банк
зобов'язався надати позичальнику
кредит в сумі 12 217 809 грн. 55 коп., а
позичальник - прийняти, належним чином
використовувати і повернути банку
кредит та сплатити плату за кредит у
порядку та на умовах, зазначених у
договорі. Термін користування кредитом
- до 25.04.2015р. включно.

26 квітня 2012 року між публічним
акціонерним товариством «Енергобанк»
та товариством з обмеженою
відповідальністю «Паперова фабрика
«Новий Київ» укладено кредитний
договір № 1204-12, згідно якого банк
зобов'язався надати позичальнику
кредит в сумі 1 200 000 грн., а позичальник
- прийняти, належним чином
використовувати і повернути банку
кредит та сплатити плату за кредит у
порядку та на умовах, зазначених у
договорі. Термін користування кредитом
- до 25.04.2015р. включно.

На забезпечення вимог, які випливають з
кредитних договорів № 1204-10, № 1204-11, №
1204-12 від 26.04.2012р., укладених між
публічним акціонерним товариством
«Енергобанк» та товариством з
обмеженою відповідальністю «Паперова
фабрика «Новий Київ», 26 квітня 2012 року
між позивачем та ОСОБА_3, яка виступає
майновим поручителем за товариство з
обмеженою відповідальністю «Паперова
фабрика «Новий Київ», укладено
іпотечний договір, предметом іпотеки
згідно якого визначено квартиру, що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1,
загальною площею 44,3 кв.м.

Згідно рішення Соснівського районного
суду м. Черкаси від 02.04.2013р. у справі №
2-3459/12, яке набрало законної сили
01.07.2013р., в рахунок погашення боргу за
кредитним договором № 1204-10 від 26.04.2012р.
з додатковим договором № 1 від 27.04.2012р.
та додатковим договором № 2 від 28.04.2012р.,
кредитним договором № 1204-12 від 26.04.2012р.,
укладених між публічним
акціонерним товариством «Енергобанк»
та товариством з обмеженою
відповідальністю «Паперова фабрика
«Новий Київ» в сумі 4 039 700 грн. 26 коп.,
звернуто стягнення на предмет іпотеки
за іпотечним договором від 26 квітня
2012 року, укладеним між публічним
акціонерним товариством «Енергобанк»
та ОСОБА_3, посвідченого приватним
нотаріусом Київського міського
нотаріального округу ОСОБА_4 за
реєстровим № 3769, а саме: двохкімнатну
квартиру АДРЕСА_1, вартістю 190 924
грн., яка належить на праві приватної
власності ОСОБА_3, шляхом визнання за
публічним акціонерним товариством
«Енергобанк» права власності на
квартиру АДРЕСА_1; визнано за
публічним акціонерним товариством
«Енергобанк» право власності на
квартиру АДРЕСА_1, припинити право
власності ОСОБА_3 на квартиру
АДРЕСА_1 у зв'язку з переходом права
власності до публічного
акціонерного товариства «Енергобанк».

08 травня 2014 року публічне акціонерне
товариство «Енергобанк» звернулось до
реєстраційної служби Черкаського
міського управління юстиції
Черкаської області з заявою
(реєстраційний номер 6531409) про державну
реєстрацію прав та їх обтяжень (щодо
права власності) на квартиру АДРЕСА_1.

Рішенням від 29.05.2014р. відмовлено у
державній реєстрації прав та їх
обтяжень з огляду на те, що заяву про
державну реєстрацію прав, пов'язаних з
відчуженням нерухомого майна, подано
після державної реєстрації обтяжень,
встановлених щодо цього майна.

Так, з наданої позивачем постанови про
арешт майна боржника та оголошення
заборони на його відчуження від 18.03.2014р.
вбачається, що старшим державним
виконавцем Центрального відділу
державної виконавчої служби
Черкаського міського управління
юстиції Кнігніцькою С.С. при
примусовому виконанні виконавчого
листа № 202/33419/13-ц, виданого 10.02.2014р.
Індустріальним районним судом м.
Дніпропетровська про стягнення з
ОСОБА_3 на користь ВАТ КБ «ПриватБанк»
боргу в сумі 160 170 грн. 10 коп., керуючись
статтею 57 Закону України «Про
виконавче провадження» накладено
арешт на все майно, що належить
боржнику ОСОБА_3; заборонено
здійснювати відчуження будь-якого
майна, яке належить боржнику ОСОБА_3.

Публічне акціонерне товариство
«Енергобанк» звернулось до
Центрального відділу державної
виконавчої служби Черкаського
міського управління юстиції з заявою №
62/07.а-387 від 29.05.2014р. про зняття арешту з
майна ОСОБА_3, а саме квартири АДРЕСА_1,
право власності на яке 01.07.2013р. на
підставі рішення суду перейшло до
публічного акціонерного товариства
«Енергобанк».

Листом Центрального відділу державної
виконавчої служби Черкаського
міського управління юстиції № 23551 від
05.06.2014р. публічне акціонерне товариство
«Енергобанк» повідомлено про те, що
відповідно до Закону України «Про
виконавче провадження» з майна
боржника може бути знято арешт за
постановою начальника відповідного
відділу державної виконавчої служби,
якому безпосередньо підпорядкований
державний виконавець, якщо встановлено
порушення порядку накладення арешту,
встановленого цим Законом. При огляді
виконавчих проваджень про стягнення
коштів з ОСОБА_3 в діях державного
виконавця порушення порядку
накладення арешту на майно боржника не
виявлено. Відповідно до ч. 1 статті 60
Закону України «Про виконавче
провадження» особа, яка вважає, що
майно, на яке накладено арешт, належить
їй, а не боржникові, може звернутися до
суду з позовом про визнання права
власності на це майно і про зняття з
нього арешту.

Вирішуючи даний спір, з огляду на
аргументацію позивача, суд враховує, що
спеціальним законом, який визначає
умови і порядок виконання рішень судів
та інших органів (посадових осіб), що
відповідно до закону підлягають
примусовому виконанню у разі
невиконання їх у добровільному
порядку, є Закон України «Про виконавче
провадження» № 606-XIV від 21.04.1999р. (далі -
по тексту Закон № 606-XIV).

Відповідно до статті 1 Закону № 606-XIV
виконавче провадження як завершальна
стадія судового провадження та
примусове виконання рішень інших
органів (посадових осіб) - це сукупність
дій органів і посадових осіб,
визначених у цьому Законі, що
спрямовані на примусове виконання
рішень судів та інших органів
(посадових осіб), які провадяться на
підставах, в межах повноважень та у
спосіб, визначених цим Законом, іншими
нормативно-правовими актами,
прийнятими відповідно до цього Закону
та інших законів, а також рішеннями, що
відповідно до цього Закону підлягають
примусовому виконанню.

Примусове виконання рішень в Україні
покладається на Державну виконавчу
службу, яка входить до системи органів
Міністерства юстиції України.
Відповідно до статті 3 Закону України
«Про державну виконавчу службу» №
202/98-ВР від 24.03.1998р. органами державної
виконавчої служби є: Департамент
державної виконавчої служби
Міністерства юстиції України, до
складу якого входить відділ
примусового виконання рішень;
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції
Міністерства юстиції України в
Автономній Республіці Крим, головних
управлінь юстиції в областях, містах
Києві та Севастополі, до складу яких
входять відділи примусового виконання
рішень; районні, районні у містах,
міські (міст обласного значення),
міськрайонні відділи державної
виконавчої служби відповідних
управлінь юстиції. При цьому примусове
виконання судових рішень,
постановлених іменем України, та
рішень інших органів (посадових осіб),
виконання яких покладено на державну
виконавчу службу, у порядку,
передбаченому законом, здійснюється
державним виконавцем.

З метою забезпечення гарантій прав
громадян і юридичних осіб у
виконавчому провадженні статтею 6
Закону № 606-XIV зобов'язано державного
виконавця використовувати надані йому
права у точній відповідності із
законом і не допускати у своїй
діяльності порушення прав та законних
інтересів громадян і юридичних осіб.

При цьому ч. 3 статті 11 Закону № 606-XIV
державному виконавцю надано право у
процесі здійснення виконавчого
провадження:

проводити перевірку виконання
боржниками рішень, що підлягають
виконанню відповідно до цього Закону;

з метою захисту інтересів стягувача
одержувати безоплатно від органів,
установ, організацій, посадових осіб,
сторін та учасників виконавчого
провадження необхідні для проведення
виконавчих дій пояснення, довідки та
іншу інформацію, у тому числі
конфіденційну;

безперешкодно входити до приміщень і
сховищ, що належать боржникам або
зайняті ними, проводити огляд
зазначених приміщень і сховищ, у разі
необхідності примусово відкривати та
опечатувати такі приміщення і сховища;

накладати арешт на майно боржника,
опечатувати, вилучати, передавати таке
майно на зберігання та реалізовувати
його в установленому законодавством
порядку;

накладати арешт на кошти та інші
цінності боржника, зокрема на кошти,
які перебувають на рахунках і вкладах у
банках, інших фінансових установах, на
рахунки в цінних паперах, а також
опечатувати каси, приміщення і місця
зберігання грошей;

здійснювати інші повноваження,
передбачені цим Законом та іншими
законами.

За статтею 52 Закону № 606-XIV звернення
стягнення на майно боржника полягає в
його арешті, вилученні та примусовій
реалізації.

Таким чином, законодавством
передбачено, що поняття «звернення
стягнення» охоплює наявність в
сукупності трьох послідовних дій:
арешт (опис), вилучення та примусова
реалізація.

Згідно з ч. 1 статті 57 Закону № 606-XIV
арешт майна боржника застосовується
для забезпечення реального виконання
рішення. Тобто для забезпечення
збереження майна боржника, що підлягає
наступній передачі стягувачеві або
реалізації.

Отже, накладення арешту на майно у
виконавчому провадженні не є актом
звернення стягнення на майно, а є лише
дією, спрямованою на забезпечення
можливості звернення стягнення на
майно у майбутньому.

Відповідно до ч. 2 статті 57 Закону № 606-XIV
арешт на майно боржника може
накладатися державним виконавцем
шляхом: винесення постанови про арешт
коштів та інших цінностей боржника, що
знаходяться на рахунках і вкладах чи на
зберіганні у банках або інших
фінансових установах; винесення
постанови про арешт коштів, що
перебувають у касі боржника або
надходять до неї; винесення постанови
про арешт майна боржника та оголошення
заборони на його відчуження;
проведення опису майна боржника і
накладення на нього арешту.

Таким чином, Законом № 606-XIV право
державного виконавця на накладення
арешту на майно боржника не обмежено
перебуванням такого майна у заставі
(іпотеці) та не встановлено обов'язку
державного виконавця при накладенні
арешту на майно боржника здійснювати
перевірку відсутності обтяження
зазначеного майна заставою (іпотекою).

З огляду на викладене, враховуючи те, що
накладення арешту на майно у
виконавчому провадженні не є актом
звернення стягнення на майно, а є дією
спрямованою на забезпечення
можливості звернення стягнення на
майно у майбутньому, суд зауважує, що
факт накладення арешту на предмет
застави не може порушувати переважне
право заставодержателя
(іпотекодержателя) на звернення
стягнення на майно, що перебуває в
заставі (іпотеці). У зв'язку з чим
відповідачем правомірно винесено
постанову про арешт майна боржника та
оголошення заборони на його відчуження
від 18.03.2014р.

В той же час, згідно з положеннями
статті 54 Закону № 606-XIV звернення
стягнення на заставлене майно в
порядку примусового виконання
допускається за виконавчими
документами для задоволення вимог
стягувача-заставодержателя. У разі
якщо коштів, що надійшли від реалізації
заставленого майна, недостатньо для
задоволення вимог
стягувача-заставодержателя за
виконавчим документом, на підставі
якого звернуто стягнення на заставлене
майно, такий документ повертається
стягувачу-заставодержателю в порядку,
встановленому п. 8 ч. 1 статті 47 цього
Закону.

Для задоволення вимог стягувачів, які
не є заставодержателями, стягнення на
заставлене майно боржника може бути
звернуто у разі:

виникнення права застави після
винесення судом рішення про стягнення
з боржника коштів;

якщо вартість предмета застави
перевищує розмір заборгованості
боржника заставодержателю (ч. 3 статті 54
Закону № 606-XIV).

В даному випадку право іпотеки виникло
26.04.2012р., а виконавчий лист
Індустріальним районним судом м.
Дніпропетровська № 202/33419/13-ц, за яким
відкрито виконавче провадження № 42560276,
виданий 10.02.2014р.

Про звернення стягнення на заставлене
майно для задоволення вимог
стягувачів, які не є
заставодержателями, державний
виконавець повідомляє
заставодержателю не пізніше
наступного дня після накладення арешту
на майно або якщо йому стало відомо, що
арештоване майно боржника перебуває в
заставі, та роз'яснює заставодержателю
право на звернення до суду з позовом
про зняття арешту із заставленого
майна.

Реалізація заставленого майна
здійснюється в порядку, встановленому
Законом № 606-XIV.

Так, за рахунок коштів, що надійшли від
реалізації заставленого майна,
здійснюються утримання, передбачені
статтею 43 Закону № 606-XIV, після чого
кошти використовуються для
задоволення вимог заставодержателя. У
разі якщо заставодержатель не є
стягувачем у виконавчому провадженні,
йому виплачуються кошти після
належного підтвердження права на
заставлене майно. У разі задоволення в
повному обсязі вимог заставодержателя
залишок коштів використовується для
задоволення вимог інших стягувачів у
порядку, встановленому цим Законом.

Спори, що виникають під час виконавчого
провадження щодо звернення стягнення
на заставлене майно, вирішуються судом.

Відповідно до статті 1 Закону України
«Про заставу» № 2654-XII від 02.10.1992р.
застава - це спосіб забезпечення
зобов'язань, якщо інше не встановлено
законом. В силу застави кредитор
(заставодержатель) має право в разі
невиконання боржником (заставодавцем)
забезпеченого заставою зобов'язання
одержати задоволення з вартості
заставленого майна переважно перед
іншими кредиторами. Застава виникає на
підставі договору, закону або рішення
суду.

Статтею 572 Цивільного кодексу України
визначено, що в силу застави кредитор
(заставодержатель) має право у разі
невиконання боржником (заставодавцем)
зобов'язання, забезпеченого заставою,
одержати задоволення за рахунок
заставленого майна переважно перед
іншими кредиторами цього боржника,
якщо інше не встановлено законом (право
застави).

Відповідно до статті 575 Цивільного
кодексу України іпотекою є застава
нерухомого майна, що залишається у
володінні заставодавця або третьої
особи.

Згідно з ч. 1 та 2 статті 590 Цивільного
кодексу України звернення стягнення
на предмет застави здійснюється за
рішенням суду, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Заставодержатель набуває право
звернення стягнення на предмет застави
в разі, коли зобов'язання не буде
виконано у встановлений строк (термін),
якщо інше не встановлено договором або
законом.

З огляду на те, що рішенням
Соснівського районного суду м. Черкаси
від 02.04.2013р. у справі № 2-3459/12 в порядку
звернення стягнення на предмет іпотеки
за іпотечним договором від 26.04.2012р.
право власності на предмет іпотеки -
квартиру АДРЕСА_1, визнано за публічним
акціонерним товариством «Енергобанк»,
- суд вважає, що належним способом
захисту порушеного права позивача
відповідно до статті 57 Закону України
«Про виконавче провадження» № 606-XIV від
21.04.1999р. є зняття арешту із
заставленого/іпотечного майна, для
завершення реалізації позивачем права
звернення стягнення на
заставлене/іпотечне майно шляхом
державної реєстрації права власності
на останнє і, відповідно, погашення
кредитів, які забезпечені цим майном, а
також зобов'язання Центрального
відділу державної виконавчої служби
Черкаського міського управління
юстиції вчинити дії щодо зняття арешту
із заставленого майна передбачені
статтею 60 Закону України «Про
виконавче провадження» № 606-XIV від
21.04.1999р., яка чітко регламентує дії
державного виконавця у разі прийняття
судом рішення про зняття арешту майна,
зокрема відповідно до ч. 2 означеної
статті у разі прийняття судом рішення
про зняття арешту з майна арешт з майна
знімається за постановою державного
виконавця не пізніше наступного дня,
коли йому стало відомо про такі
обставини. Копія постанови про зняття
арешту з майна надсилається боржнику
та органу (установі), якому була
надіслана для виконання постанова про
накладення арешту на майно боржника.

На підставі викладеного, керуючись
статтями 159-163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити
частково.

Зняти арешт, накладений Центральним
відділом державної виконавчої служби
Черкаського міського управління
юстиції в межах виконавчого
провадження № 42560276, з квартири АДРЕСА_1,
загальною площею 44,3 кв.м., право
власності на яку визнане згідно
рішення Соснівського районного суду м.
Черкаси від 02.04.2013р. у справі № 2-3459/12 за
публічним акціонерним товариством
«Енергобанк».

Зобов'язати Центральний відділ
державної виконавчої служби
Черкаського міського управління
юстиції вчинити дії передбачені
статтею 60 Закону України «Про
виконавче провадження» щодо зняття
арешту, накладеного в межах
виконавчого провадження № 42560276, з
квартири АДРЕСА_1, загальною площею 44,3
кв.м., право власності на яку визнане
згідно рішення Соснівського районного
суду м. Черкаси від 02.04.2013р. у справі №
2-3459/12 за публічним акціонерним
товариством «Енергобанк».

В іншій частині позовних вимог
відмовити.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, яка може бути подана до
Київського апеляційного
адміністративного суду через
Черкаський окружний адміністративний
суд протягом десяти днів з дня
проголошення постанови. У разі
застосування судом частини третьої
статті 160 Кодексу адміністративного
судочинства України, а також прийняття
постанови у письмовому провадженні,
апеляційна скарга подається протягом
десяти днів з дня отримання копії
постанови.

Суддя
Т.М. Чубар