Справа № 345/918/14-а
Суддя: Шинкар Т.І.
Дата ухвалення: 2014-07-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 липня 2014 року
Справа №
876/4174/14 Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого судді
Шинкар Т.І.,

суддів
Ільчишин Н.В., Пліша М.А.,

розглянувши в порядку письмового
провадження в м. Львові апеляційну
скаргу Управління Пенсійного фонду
України в м. Калуші та Калуському
районі Івано-Франківської області на
постанову Калуського міськрайонного
суду Івано-Франківської області від 03
квітня 2014 року у справі за позовом
ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду
України в м. Калуші та Калуському
районі Івано-Франківської області про
визнання незаконним і скасування
розпорядження та зобов'язання
повернути недоплачені суми пенсії,-

В С Т А Н О В И В :

04.03.2014 року ОСОБА_2 звернувся з
адміністративним позовом в суд до
Управління Пенсійного фонду України в
м. Калуші та Калуському районі
Івано-Франківської області
(далі-Управління) та з врахуванням
поданих уточнень позовних вимог просив
визнати незаконним та скасувати
розпорядження Управління №112071 від
03.01.2014р. щодо зменшення розміру пенсії
позивача та відмови зарахування 8 років
8 місяців 10 днів перебування на
інвалідності у зв'язку з трудовим
каліцтвом до пільгового стажу роботи
за Списком №1; зобов'язати Управління
повернути позивачу недоплачені суми
пенсії починаючи з 01.02.2014р. та
відповідно виплачувати надалі.

Постановою Калуського міськрайонного
суду Івано-Франківської області від 03
квітня 2014 року позов задоволено
частково: визнано незаконним та
скасовано розпорядження Управління
№112071 від 03.01.2014р. про перерахунок
пенсії позивача; зобов'язано
Управління зарахувати позивачу період
перебування на інвалідності у зв'язку з
трудовим каліцтвом 8 років 8 місяців 10
днів до пільгового стажу роботи за
Списком №1; зобов'язано Управління
повернути позивачу недоплачені суми
пенсії починаючи з 01.02.2014р.; в частині
позовних вимог щодо зобов'язання
Управління виплачувати позивачу
пенсію надалі відмовлено; стягнуто з
Державного бюджету України на користь
позивача понесені ним витрати на
правову допомогу у розмірі 700,00 грн.

Не погодившись з рішенням суду першої
інстанції Управління оскаржило його в
апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі апелянт просить
постанову Калуського міськрайонного
суду Івано-Франківської області від 03
квітня 2014 року скасувати та прийняти
нове рішення, яким в задоволені позову
відмовити повністю. Апеляційну скаргу
обґрунтовує тим, що судом першої
інстанції недостатньо досліджені
докази та обставини справи, рішення
постановлено з порушенням норм
матеріального та процесуального права.
Вказує на те, що відповідно до ч. 3 ст. 24
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» та ст. 56 Закону України
«Про пенсійне забезпечення» при
визначенні права на пенсію за віком на
пільгових умовах період перебування на
інвалідності внаслідок професійного
захворювання враховується у загальний
стаж, так і в пільговий, однак при
розрахунку коефіцієнту страхового
стажу за час перебування на
інвалідності внаслідок професійного
захворювання додаткове зарахування по
одному року не проводиться.

Сторони повноважних представників в
судове засідання не забезпечили, а тому
відповідно до п. 2 ч. 1 ст.197 КАС України
розгляд даної справи судом апеляційної
інстанції здійснюється в порядку
письмового провадження, за наявними у
справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача,
дослідивши наявні в справі матеріали,
доводи апеляційної скарги та
заперечення позивача на апеляційну
скаргу в їх сукупності, на основі
наявних у справі доказів, колегія
суддів приходить до переконання, що
апеляційну скаргу слід залишити без
задоволення, а постанову суду першої
інстанції - без змін з наступних
підстав.

Як встановлено судом першої інстанції,
17.10.2011р. за заявою позивача Управління
на підставі розпорядження №112071 від
18.10.2011р. переведено останнього на
пенсію за віком по списку №1, перша
група інвалідності, причина
інвалідності трудове каліцтво або
профзахворювання, що слугувало
підставою для проведення відповідного
перерахунку пенсії згідно коефіцієнта
стажу з урахуванням кратності 1,35 - 0,72675
та позивачу зараховано загальний стаж -
33 роки 10 місяців 21 день, з яких 20 років 7
місяців 16 днів - стаж роботи за списком
№1 (в тому числі: 11 років 11 місяців 6 днів
- стаж роботи за списком №1; 8 років 8
місяців 10 днів - пільговий стаж роботи у
зв'язку з перебування на інвалідності
внаслідок профзахворювання).

При проведенні перевірки матеріалів
пенсійної справи позивача в січні 2014
року Управлінням встановлено, що в базу
одержувачів пенсій період перебування
на інвалідності внаслідок
професійного захворювання (період з
18.11.1989р. по 27.07.1998р.) внесено як пільговий
стаж, що на переконання відповідача
призвело до невірного його обчислення,
що слугувало підставою з 01.02.2014р.
перерахунку розміру пенсії з 1905,73грн.
до 1559,18 грн.

Загальний стаж роботи склав 33 років 11
місяців 21 день, в тому числі за Списком
№1 - 11 років 11 місяців 06 днів, а період
перебування на інвалідності внаслідок
профзахворювання - 8 років 8 місяців 10
днів зараховано в одинарному
обчисленні.

17.02.2014р. будучи незгідним зі зменшенням
пенсійних виплат, позивач звернувся до
Управління з відповідною заявою та
27.02.2014р. отримав відмову у перерахунку
пенсії.

Перевіряючи законність та
обґрунтованість оскаржуваної
постанови суду першої інстанції,
колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до ст. 46 Конституції України
громадяни мають право на соціальний
захист, що включає право на
забезпечення їх у разі повної,
часткової або тимчасової втрати
працездатності, втрати годувальника,
безробіття з незалежних від них
обставин, а також у старості та в інших
випадках, передбачених законом.

З 1 січня 2004 року набув чинності Закон
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» від 9
липня 2003 року №1058 (далі-Закон №1058)
відповідно до якого з 01.01.2004р. до
страхового стажу зараховується період,
протягом якого особа підлягала
загальнообов'язковому державному
пенсійному страхуванню та за яку
щомісяця сплачено страхові внески в
сумі не меншій, ніж мінімальний
страховий внесок.

Періоди трудової діяльності та інші
періоди, що зараховуються до стажу
роботи для призначення пенсії до
набрання чинності цим Законом,
зараховуються до трудового стажу в
порядку і на умовах, передбачених
законодавством, що діяло раніше, тобто
відповідно до Закону України «Про
пенсійне забезпечення». Періоди
трудової діяльності після 01.01.2004 р.
обчислюються за даними, що містяться в
системі персоніфікованого обліку.

Згідно абз. 4 ч. 1 ст. 24 Закону №1058, час
перебування на інвалідності у зв'язку з
нещасним випадком на виробництві або
професійним захворюванням
зараховується до страхового стажу для
призначення пенсії за віком, а також до
страхового стажу роботи із шкідливими
умовами, який дає право на призначення
пенсії на пільгових умовах і у
пільгових розмірах.

Відповідно до ч.5 ст.56 Закону України
«Про пенсійне забезпечення», положення
якої кореспондуються з ч. 4 ст. 9 Закону
України «Про охорону праці», час
перебування на інвалідності у зв'язку з
нещасним випадком на виробництві або
професійним захворюванням
зараховується до стажу роботи для
призначення пенсії за віком, а також до
стажу роботи із шкідливими умовами,
який дає право на призначення пенсії на
пільгових умовах і в пільгових
розмірах. Таке ж положення міститься і
у

Абзацом 10 ч. 3 ст. 24 Закону №1058
передбачено, що за кожний повний рік
стажу роботи на підземних роботах, на
роботах з особливо шкідливими і
особливо важкими умовами праці за
списком № 1 виробництв, робіт, професій,
посад і показників, затвердженим
Кабінетом Міністрів України,
зайнятість на яких давала та дає право
на пенсію на пільгових умовах, до
страхового стажу додатково
зараховується по одному року.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції, що з
урахуванням положень ч.4 ст.24 Закону
№1058 і ч.5 ст.56 Закону України «Про
пенсійне забезпечення» відповідач
зобов'язаний при розрахунку пенсії
позивачу за віком по списку № 1
зарахувати час його перебування на
інвалідності у зв'язку з професійним
захворюванням 8 років 8 місяців 10 днів
як пільговий стаж до стажу роботи за
Списком №1, тобто зарахувати спірний
період до стажу роботи на пільгових
умовах в подвійному розмірі, що є
наслідком прийняте розпорядження
Управління №1112071 від 03.01.2014р. про
зменшення розміру пенсії визнати
незаконним та скасувати як таке, що
порушує права позивача на отримання
гарантованих законодавством України
пенсійних виплат та зобов'язати
Управління повернути позивачу
недоплачені суми пенсії починаючи з
01.02.2014р.

Колегія суддів вважає, що з врахуванням
завдання адміністративного
судочинства, зміст якого викладений
законодавцем в ст.2 КАС України та
положень ч.2 ст.11 КАС України, суд
вийшовши за межі позовних вимог та
зобов'язавши Управління зарахувати
позивачу період перебування на
інвалідності у зв'язку з трудовим
каліцтвом 8 років 8 місяців 10 днів до
пільгового стажу роботи за Списком №1
захистив його права, яке відповідачем
протиправно було порушено.

Колегія суддів також погоджується з
висновком суду першої інстанції про
відмову в частині вимог позивача про
зобов'язання відповідача виплачувати
пенсію надалі, оскільки реалізуючи
передбачене статтею 55 Конституції
України право на судовий захист,
звертаючись до суду, особа вказує в
позові особисте суб'єктивне бачення
порушеного права чи охоронюваного
інтересу та спосіб його захисту.
Відсутність порушеного права чи
невідповідність обраного позивачем
способу його захисту способами,
визначеними законодавством, є
підставою для прийняття рішення про
відмову в позові.

Щодо стягнення з Державного бюджету
понесених позивачем витрат на правову
допомогу в розмірі 700,00 грн. то колегія
суддів з врахуванням часткового
задоволення позовних вимог з таким
рішенням суду першої інстанції
погоджується враховуючи вимоги ч.1
Закону України від 20 грудня 2011 року №4191
«Про граничний розмір компенсації
витрат на правову допомогу у цивільних
та адміністративних справах», розмір
витрат на правову допомогу понесених
позивачем, що підтверджується
квитанцією від 26.03.2014р. №009890 на суму
1000,00 грн., Витягу з Договору про надання
правової допомоги від 26.03.2014р.,
укладеною з адвокатом ОСОБА_3,
кількості годин участі особи (ОСОБА_3),
яка надавала правову допомогу, у
судовому засіданні (3 години 24 хвилин).

Частиною 2 ст.19 Конституції України та
ч.3 ст.2 КАС України передбачено, що
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до ст. 71 КАС України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення, а суд, згідно ст. 86 цього
Кодексу, оцінює докази, які є у справі,
за своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні.

Згідно ч. 2 ст. 71 КАС України в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідно до ст.159 КАС України, судове
рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин в адміністративній
справі, підтверджених тими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
ухвалу чи постанову без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Аналізуючи чинне законодавство та
обставини справи, колегія суддів
приходить до висновку, що суд першої
інстанції обґрунтовано частково
задовольнив позовні вимоги в спосіб,
визначений ст.162 КАС України. Доводи
апеляційної скарги висновків суду не
спростовують.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 197, 198, 200, 205, 207, 212,
254 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в м. Калуші та
Калуському районі Івано-Франківської
області - залишити без задоволення, а
постанову Калуського міськрайонного
суду Івано-Франківської області від 03
квітня 2014 року по справі №345/918/14-а- без
змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, що беруть участь у справі та
може бути оскаржена протягом двадцяти
днів після набрання нею законної сили
шляхом подання касаційної скарги
безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Головуючий суддя
Т.І. Шинкар

Судді:
Н.В. Ільчишин

М.А. Пліш