Справа № 804/8149/14
Суддя: Кучма Костянтин Сергійович
Дата ухвалення: 2014-07-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 липня 2014 р. Справа № 804/8149/14
Дніпропетровський окружний
адміністративний суд у складі судді
Кучми К.С., розглянувши в порядку
письмового провадження
адміністративну справу за позовом
Товариства з обмеженою
відповідальністю «ЕДС» до
Дніпропетровської митниці Міндоходів
про визнання протиправним та
скасування рішення, стягнення суми, -

ВСТАНОВИВ:

У червні 2014 року позивач звернувся до
адміністративного суду з
вищезазначеним позовом. В
обґрунтування позову зазначив, що
01.01.2014 року, між ТОВ «ЕДС» та Компанією
«FOSHAN SHUNDE MANKUI IMP. & EXP./ TRADING CO.LTD.», було
укладено контракт № 0056 згідно умов
якого ТОВ «ЕДС» (Покупець) придбало, а
«FOSHAN SHUNDE MANKUI IMP. & EXP./ TRADING CO.LTD.»,
(Продавець) продало плити індукційні з
поверхнею із склокераміки. 27.05.2014 року
ТОВ «ЕДС» було заявлено до митного
оформлення отриманий від Компанії «FOSHAN
SHUNDE MANKUI IMP. & EXP./ TRADING CO.LTD.» за вказаним
контрактом товар: плита індукційна
«ЕIbее» поверхня з склокераміки, 1
конфорка, для приготування їжі
(побутова переносна, настільна,
максимальна потужність 1500 ватт 220-240
вольт, 50 ГЦ): модель 24106 Elbee Violet - 1350 шт. у
270 картонних коробках; модель 24107 Elbee Madlen
- 1350 шт. у 270 картонних коробках.
Торгівельна марка Elbee. Виробник FOSHAN SHUNDE
MANKUI IMP. & EXP./ TRADING CO.LTD. Митна декларація,
подана до митного посту
«Дніпропетровськ-річпорт»
Дніпропетровської митниці Міндоходів,
ТОВ «ЕДС» № 110120000/2014/406836.

Позивач також зазначив, що на
підтвердження обґрунтованості
заявленої ТОВ «ЕДС» митної вартості
товарів митному органу було надано
рахунок фактуру, калькуляцію витрат на
доставку вантажу, довідку про
транспортні витрати, узагальнюючу
калькуляцію витрат, комерційний
інвойс, контракт, договір на
транспортно-експедиційне
обслуговування, тощо. Але 29.05.2014 року,
відповідачем було прийнято рішення про
коригування митної вартості №
110120000/2014/000016/1, з яким позивач погодитися
не може, а тому просив суд:

- визнати протиправним та скасувати
рішення Дніпропетровської митниці
Міндоходів про коригування митної
вартості № 110120000/2014/000016/1 від 29.05.2014 року;

- стягнути з Дніпропетровської митниці
Міндоходів через Державну
казначейську службу України у
Дніпропетровській області надмірно
сплачені під час оплати за декларацією
№ 110120000/2014/407034 від 29.05.2014 року податки у
сумі 31 736,71 грн. ввізного мита, та 69 820,75
грн. податку на додану вартість, що
перераховані як фінансова гарантія
сплати митних платежів на його користь.

Представник позивача пред'явлені
позовні вимоги підтримав у повному
обсязі та пояснив, що надав суду всі
докази в обґрунтування заявлених
позовних вимог та не заперечував проти
подальшого розгляду справи в порядку
письмового провадження.

Відповідач в судове засідання свого
представника не направив, про дату, час
та місце розгляду справи був
повідомлений належним чином.

Відповідно до ч.4 ст.128 КАС України у
разі неприбуття відповідача, належним
чином повідомленого про дату, час і
місце судового розгляду, без поважних
причин розгляд справи може не
відкладатися і справу може бути
вирішено на підставі наявних у ній
доказів.

Згідно ч.6 ст.128 КАС України якщо немає
перешкод для розгляду справи у
судовому засіданні, визначених цією
статтею, але прибули не всі особи, які
беруть участь у справі, хоча і були
належним чином повідомлені про дату,
час і місце судового розгляду, суд має
право розглянути справу у письмовому
провадженні у разі відсутності потреби
заслухати свідка чи експерта.

Таким чином, частина 6 статті 128 КАС
України, надає суду можливості
проводити подальший розгляд справи в
порядку письмового провадження.

Суд, дослідивши матеріали справи
вважає, що адміністративний позов не
підлягає задоволенню, з наступних
підстав.

Судом встановлено, що 27.05.2014 року
позивач звернувся до
Дніпропетровської митниці Міндоходів
для здійснення митного оформлення
товару - «плити індукційні» шляхом
електронного декларування (МД №
110120000/2014/406836). Товар надійшов на адресу
ТОВ «ЕДС» від фірми «FOSHAN SHUNDE MANKUI IMP. & EXP./
TRADING CO.LTD» (Китай). Митна вартість товару
була заявлена позивачем за ціною
договору (основний метод) відповідно до
ст.58 МК України.

Для підтвердження заявлених
відомостей про митну вартість товару
позивачем були надані наступні
документи: картка обліку особи, яка
здійснює операції з товарами від 16.07.2013
р. №110/2013/0001356; міжнародна
товаро-транспортна накладна 2862/1;
коносамент РВGZ14ILYO3025; рахунок №1056/2014
від 21.05.2014 р.; довідка про транспортні
витрати від 21.05.2014 р.; пакувальний лист
б/н від 26.03.2014 р.; калькуляція 0056/НАЕL2014301
від 25.03.2014 р.; інвойс НАЕL2014301 від 25.03.2014
р.; специфікація №1 від 25.02.2014 р.;
зовнішньоекономічний договір
(контракт) № 0056 від 01.01.2014 р.; лист 2705-Э/Т-2
від 27.05.2014 р.; договір
транспортно-експедиційного
обслуговування №22/03/14/01 від 22.03.2013 р.;
екологічна декларація 14616 від 21.05.2014 р.;
експортна декларація № 34508505;
декларація про відповідність
UА.ТR.076.В0606-14; декларація про
відповідність UА.ТR.076.В0607-14.

Відповідно до ст.40 Митного кодексу
України, митному контролю підлягають
усі товари і транспортні засоби, що
переміщуються через митний кордон
України. Митний контроль передбачає
проведення митними органами мінімуму
митних процедур, необхідних для
забезпечення додержання законодавства
України з питань митної справи.

Митними процедурами вважаються
операції, пов'язані із здійсненням
митного оформлення цих товарів і
транспортних засобів, а також, із
справлянням, передбачених законом
податків і зборів.

Згідно ст.42 МК України, митні органи
самостійно визначають форму та обсяг
митного контролю, достатнього для
забезпечення додержання законодавства
України з питань митної справи при
здійсненні митного оформлення товарів.

Статтею 45 МК України встановлено, що
особи, які переміщують товари і
транспортні засоби через митний кордон
України чи провадять діяльність,
контроль, за якою цим Кодексом
покладено на митні органи, зобов'язані
подавати митним органам документи та
відомості, необхідні для здійснення
митного контролю.

В силу ст.49 МК України, передбачено, що
митною вартістю товарів, які
переміщуються через митний кордон
України, є вартість товарів, що
використовується для митних цілей, яка
базується на ціні, що фактично сплачена
або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно ст.51 МК України митна вартість
товарів, що переміщуються через митний
кордон України, визначається
декларантом відповідно до норм цього
Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст.52 Митного кодексу
України, декларант або уповноважена
ним особа, які заявляють митну вартість
товару, зобов'язані подавати митному
органу достовірні відомості про
визначення митної вартості, які
повинні базуватися на об'єктивних,
документально підтверджених даних, що
піддаються обчисленню.

Приписами статті 53 МК України
передбачено, що у випадках,
передбачених цим Кодексом, одночасно з
митною декларацією, декларант подає
митному органу документи, що
підтверджують заявлену митну вартість
товарів і обраний метод її визначення.
Документами, які підтверджують митну
вартість товарів, є: 1) декларація
митної вартості, що подається у
випадках, визначених у частинах п'ятій
і шостій статті 52 цього Кодексу, та
документи, що підтверджують числові
значення складових митної вартості, на
підставі яких, проводився розрахунок
митної вартості; 2)
зовнішньоекономічний договір
(контракт) або документ, який його
замінює, та додатки до нього, у разі їх
наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс)
або рахунок-проформа (якщо товар не є
об'єктом купівлі-продажу); 4) якщо
рахунок сплачено, - банківські платіжні
документи, що стосуються оцінюваного
товару; 5) за наявності - інші платіжні
та/або бухгалтерські документи, що
підтверджують вартість товару та
містять реквізити, необхідні для
ідентифікації ввезеного товару; 6)
транспортні (перевізні) документи, якщо
за умовами поставки витрати на
транспортування не включені у вартість
товару, а також документи, що містять
відомості про вартість перевезення
оцінюваних товарів; 7) копія імпортної
ліцензії, якщо імпорт товару підлягає
ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося
страхування - страхові документи, а
також документи, що містять відомості
про вартість страхування.

У разі, якщо документи, зазначені у
частині другій цієї статті, містять
розбіжності, наявні ознаки підробки
або не містять всіх відомостей, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості товарів, чи
відомостей щодо ціни, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті за ці
товари, декларант або уповноважена ним
особа на письмову вимогу митного
органу зобов'язані протягом 10
календарних днів надати (за наявності)
такі додаткові документи: 1) договір
(угоду, контракт) із третіми особами,
пов'язаний з договором (угодою,
контрактом) про поставку товарів, митна
вартість яких, визначається; 2)
рахунки про здійснення платежів третім
особам на користь продавця, якщо такі
платежі здійснюються за умовами,
визначеними договором (угодою,
контрактом); 3) рахунки про сплату
комісійних, посередницьких послуг,
пов'язаних із виконанням умов договору
(угоди, контракту); 4) виписку з
бухгалтерської документації; 5)
ліцензійний чи авторський договір
покупця, що стосується оцінюваних
товарів та є умовою продажу оцінюваних
товарів; 6) каталоги, специфікації,
прейскуранти (прайс-листи) виробника
товару; 7) копію митної декларації
країни відправлення; 8) висновки про
якісні та вартісні характеристики
товарів, підготовлені
спеціалізованими експертними
організаціями, та/або інформація
біржових організацій про вартість
товару або сировини.

З метою здійснення контролю
правильності визначення митної
вартості товарів, митний орган,
відповідно до ч.5 ст.54 МК України, має
право:

1) упевнюватися в достовірності або
точності будь-якої заяви, документа чи
розрахунку, поданих для цілей
визначення митної вартості;

2) у випадках, встановлених цим
Кодексом, письмово запитувати від
декларанта або уповноваженої ним особи
встановлені статтею 53 цього Кодексу
додаткові документи та відомості, якщо
це необхідно для прийняття рішення про
визнання заявленої митної вартості;

3) у випадках, встановлених цим
Кодексом, здійснювати коригування
заявленої митної вартості товарів;

4) проводити в порядку, визначеному
статтями 345 - 354 цього Кодексу, перевірки
правильності визначення митної
вартості товарів після їх випуску;

5) звертатися до митних органів інших
країн із запитами щодо надання
відомостей, необхідних для
підтвердження достовірності заявленої
митної вартості;

6) застосовувати інші, передбачені цим
Кодексом форми митного контролю.

Статтею 54 МК України передбачено, що
контроль правильності визначення
митної вартості товарів здійснюється
митним органом під час проведення
митного контролю і митного оформлення
шляхом перевірки числового значення
заявленої митної вартості.

Контроль правильності визначення
митної вартості товарів за основним
методом - за ціною договору (контракту)
щодо товарів, які ввозяться на митну
територію України відповідно до
митного режиму імпорту (вартість
операції), здійснюється митним органом
шляхом перевірки розрахунку,
здійсненого декларантом, за
відсутності застережень щодо
застосування цього методу, визначених
у частині першій статті 58 МК України.

За результатами здійснення контролю
правильності визначення митної
вартості товарів митний орган визнає
заявлену декларантом або
уповноваженою ним особою митну
вартість чи приймає письмове рішення
про її коригування.

Відповідно до статті 337 МК України,
перевірка документів та відомостей,
які подаються митним органам під час
переміщення товарів, транспортних
засобів комерційного призначення
через митний кордон України,
здійснюється візуально, із
застосуванням інформаційних
технологій шляхом проведення:

- формато-логічного контролю;

- контролю співставлення;

- контролю із застосуванням системи
управління ризиками та в інші способи,
передбачені цим Кодексом.

Згідно із п.2.3 наказу Міністерства
фінансів України від 24.05.2012 року № 599
«Про затвердження Форми декларації
митної вартості та Правил її
заповнення», якщо за результатами
аналізу, виявлення та оцінки ризиків
посадовою особою митного органу
встановлено ризик заявлення неповних
та/або недостовірних відомостей про
митну вартість, у тому числі невірне
визначення митної вартості, або якщо за
результатом розгляду поданих
декларантом або уповноваженою ним
особою документів, які підтверджують
митну вартість товарів, встановлені
підстави для запиту документів,
перелік яких, визначений частинами
третьою та/або четвертою статті 53
Митного кодексу України, посадова
особа митного органу у графі «Для
відміток митного органу» ДМВ на
паперовому носії робить запис про
необхідність подання документів для
підтвердження митної вартості товарів
із складенням переліку таких
документів, зазначає час, дату і
прізвище, ставить свій підпис та
проставляє відбиток особистої
номерної печатки.

При електронному декларуванні,
посадова особа за допомогою
автоматизованої системи митного
оформлення, створює та надсилає
декларанту або уповноваженій ним особі
засвідчене електронним цифровим
підписом електронне повідомлення про
необхідність подання документів
відповідно до частин третьої та/або
четвертої статті 53 Кодексу для
підтвердження митної вартості товарів
із складанням їх переліку.

Статтею 55 Митного кодексу України
передбачено, що рішення про
коригування заявленої митної вартості
товарів, які ввозяться на митну
територію України з поміщенням у
митний режим імпорту, приймається
митним органом у письмовій формі під
час здійснення контролю правильності
визначення митної вартості цих товарів
як до, так і після їх випуску, якщо
митним органом у випадках,
передбачених частиною шостою статті 54
цього Кодексу, виявлено, що заявлено
неповні та/або недостовірні відомості
про митну вартість товарів, у тому
числі невірно визначено митну вартість
товарів.

Прийняте митним органом письмове
рішення про коригування заявленої
митної вартості товарів має містити: 1)
обґрунтування причин, через які
заявлену декларантом митну вартість не
може бути визнано; 2) наявну в митного
органу інформацію (у тому числі щодо
числових значень складових митної
вартості, митної вартості ідентичних
або подібних (аналогічних) товарів,
інших умов, що могли вплинути на ціну
товарів), яка призвела до виникнення
сумнівів у правильності визначення
митної вартості та до прийняття
рішення про коригування митної
вартості, заявленої декларантом; 3)
вичерпний перелік вимог щодо надання
додаткових документів, передбачених
частиною третьою статті 53 цього
Кодексу, за умови надання яких, митна
вартість може бути визнана митним
органом; 4) обґрунтування числового
значення митної вартості товарів,
скоригованої митним органом, та фактів,
які вплинули на таке коригування; 5)
інформацію про: а) право декларанта або
уповноваженої ним особи на випуск у
вільний обіг товарів, що декларуються:
у разі згоди декларанта або
уповноваженої ним особи з рішенням
митного органу про коригування митної
вартості товарів - за умови сплати
митних платежів згідно з митною
вартістю, визначеною митним органом; у
разі незгоди декларанта або
уповноваженої ним особи з рішенням
митного органу про коригування
заявленої митної вартості товарів - за
умови сплати митних платежів згідно із
заявленою митною вартістю товарів та
надання гарантій відповідно до розділу
X цього Кодексу в розмірі, визначеному
митним органом відповідно до частини
сьомої цієї статті; б) право
декларанта або уповноваженої ним особи
оскаржити рішення про коригування
заявленої митної вартості у митному
органі вищого рівня відповідно до
глави 4 цього Кодексу або до суду.

Форма рішення про коригування митної
вартості товарів встановлюється
центральним органом виконавчої влади,
що забезпечує формування та реалізує
державну політику у сфері фінансів.

Під час митного оформлення при
прийнятті митним органом письмового
рішення про коригування митної
вартості товарів, декларант або
уповноважена ним особа може здійснити
коригування заявленої митної вартості
у строк, встановлений частиною другою
статті 263 цього Кодексу.

Декларант може провести консультації з
митним органом з метою обґрунтованого
вибору методу визначення митної
вартості на підставі інформації, яка
наявна в митному органі.

На вимогу декларанта консультації
проводяться у письмовому вигляді.

У випадку незгоди декларанта або
уповноваженої ним особи з рішенням
митного органу про коригування
заявленої митної вартості товарів,
митний орган за зверненням декларанта
або уповноваженої ним особи випускає
товари, що декларуються, у вільний обіг
за умови сплати митних платежів згідно
з митною вартістю цих товарів,
визначеною декларантом або
уповноваженою ним особою, та
забезпечення сплати різниці між сумою
митних платежів, обчисленою згідно з
митною вартістю товарів, визначеною
декларантом або уповноваженою ним
особою, та сумою митних платежів,
обчисленою згідно з митною вартістю
товарів, визначеною митним органом,
шляхом надання гарантій відповідно до
розділу X цього Кодексу. Строк дії таких
гарантій не може перевищувати 90
календарних днів з дня випуску товарів.

Протягом 80 днів з дня випуску товарів
декларант або уповноважена ним особа
може надати митному органу додаткові
документи для підтвердження заявленої
ним митної вартості товарів, що
декларуються.

У разі надання декларантом або
уповноваженою ним особою додаткових
документів, митний орган розглядає
подані додаткові документи і протягом 5
робочих днів з дати їх подання,
виносить письмове рішення щодо
визнання заявленої митної вартості та
скасовує рішення про коригування
заявленої митної вартості або надає
обґрунтовану відмову у визнанні
заявленої митної вартості з
урахуванням додаткових документів. У
такому випадку, надана фінансова
гарантія відповідно повертається
(вивільняється) або реалізується в
порядку та у строки, визначені цим
Кодексом.

Якщо митний орган протягом строку,
зазначеного у частині дев'ятій цієї
статті, не надає обґрунтованої відмови
у визнанні заявленої митної вартості з
урахуванням додаткових документів,
вважається, що декларантом або
уповноваженою ним особою митну
вартість товарів визначено правильно.
У такому випадку, митний орган скасовує
рішення про коригування заявленої
митної вартості, а надана фінансова
гарантія повертається (вивільняється)
у порядку та строки, визначені цим
Кодексом.

Методи визначення митної вартості
товарів, які ввозяться на митну
територію України відповідно до
митного режиму імпорту, вказані в
статті 57 МК України.

Так, в цій статті зазначено, що
визначення митної вартості товарів,
які ввозяться в Україну відповідно до
митного режиму імпорту, здійснюється
за такими методами: 1) основний - за
ціною договору (контракту) щодо
товарів, які імпортуються (вартість
операції); 2) другорядні: а) за ціною
договору щодо ідентичних товарів; б) за
ціною договору щодо подібних
(аналогічних) товарів; в) на основі
віднімання вартості; г) на основі
додавання вартості (обчислена
вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної
вартості товарів, які ввозяться на
митну територію України відповідно до
митного режиму імпорту, є перший метод -
за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується
лише у разі, якщо митна вартість
товарів не може бути визначена шляхом
застосування попереднього методу
відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів
передує процедура консультацій між
митним органом та декларантом з метою
визначення основи вартості згідно з
положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу.
Під час таких консультацій, митний
орган та декларант можуть здійснити
обмін наявною у кожного з них
інформацією за умови додержання вимог
щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної
вартості товарів, згідно з положеннями
статей 59 і 60 цього Кодексу, за основу
для її визначення може братися або
ціна, за якою ідентичні або подібні
(аналогічні) товари були продані в
Україні не пов'язаному із продавцем
покупцю відповідно до статті 62 цього
Кодексу, або вартість товарів,
обчислена відповідно до статті 63 цього
Кодексу.

При цьому, кожний наступний метод
застосовується, якщо митна вартість
товарів не може бути визначена шляхом
застосування попереднього методу.

Методи на основі віднімання та
додавання вартості (обчислена
вартість), можуть застосовуватися у
будь-якій послідовності на прохання
декларанта або уповноваженої ним
особи.

У разі, якщо неможливо застосувати
жоден із зазначених методів, митна
вартість визначається за резервним
методом відповідно до вимог,
встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Метод визначення митної вартості за
ціною договору (контракту) щодо
товарів, які ввозяться на митну
територію України відповідно до
митного режиму імпорту, застосовується
у разі, якщо: 1) немає жодних обмежень
щодо прав покупця (імпортера) на
використання оцінюваних товарів, за
винятком тих, що: а) встановлюються
законом чи запроваджуються органами
державної влади в Україні; б) обмежують
географічний регіон, у якому товари
можуть бути перепродані (відчужені
повторно); в) не впливають значною мірою
на вартість товару; 2) щодо продажу
оцінюваних товарів або їх ціни
відсутні будь-які умови або
застереження, які унеможливлюють
визначення вартості цих товарів; 3)
жодна частина виручки від будь-якого
подальшого перепродажу, розпорядження
або використання товарів покупцем не
надійде прямо чи опосередковано
продавцеві, якщо тільки не буде
зроблено відповідне коригування з
урахуванням положень частини десятої
цієї статті; 4) покупець і продавець не
пов'язані між собою особи або хоч і
пов'язані між собою особи, однак, ці
відносини не вплинули на ціну товарів.

Метод визначення митної вартості
товарів за ціною договору (контракту)
щодо товарів, які імпортуються, не
застосовується, якщо використані
декларантом або уповноваженою ним
особою відомості не підтверджені
документально або не визначені
кількісно і достовірні та/або відсутня
хоча б одна із складових митної
вартості, яка є обов'язковою при її
обчисленні.

У разі, якщо митна вартість не може бути
визначена за основним методом,
застосовуються другорядні методи,
зазначені у пункті 2 частини першої
статті 57 цього Кодексу.

Митною вартістю товарів, які ввозяться
на митну територію України, відповідно
до митного режиму імпорту, є ціна, що
була фактично сплачена або підлягає
сплаті за товари, якщо вони продаються
на експорт в Україну, скоригована в
разі потреби з урахуванням положень
частини десятої цієї статті.

Ціна, що була фактично сплачена або
підлягає сплаті - це загальна сума всіх
платежів, які були здійснені або
повинні бути здійснені покупцем
оцінюваних товарів продавцю або на
користь продавця через третіх осіб
та/або на пов'язаних із продавцем осіб
для виконання зобов'язань продавця.

Платежі можуть бути здійснені прямо чи
опосередковано. Прикладом
опосередкованого платежу може бути
врегулювання покупцем повністю чи
частково боргу продавця.

Платежі необов'язково повинні бути
здійснені у вигляді переказу грошей
(зокрема, але не виключно). Такі платежі
можуть бути здійснені шляхом
акредитива, інкасування або за
допомогою інших розрахунків (вексель,
передача цінних документів, тощо).

Термін «ціна, що була фактично сплачена
або підлягає сплаті» стосується лише
ціни оцінюваних товарів. Дивіденди або
інші платежі покупця на користь
продавця, не пов'язані з оцінюваними
товарами, не є частиною митної
вартості. Додавання, якщо вони не
включалися до ціни, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті, згідно з
цією статтею робляться лише на основі
об'єктивних даних, що підтверджуються
документально та піддаються
обчисленню.

Розрахунки, згідно із цією статтею,
робляться лише на основі об'єктивних
даних, що підтверджуються
документально та піддаються
обчисленню.

Відповідно до п.6 статті 54 МК України,
митний орган може відмовити у митному
оформленні товарів за заявленою
декларантом митною вартістю за
наявності обґрунтованих підстав
вважати, що заявлено неповні та/або
недостовірні відомості про митну
вартість товарів.

Так, в результаті контролю встановлено,
що документи, які підтверджують
числові значення складових митної
вартості, на підставі яких проводився
розрахунок митної вартості, містять
розбіжності, а саме:

- в митній декларації країни експорту
номер товаротранспортної накладної
RQ1393971, не відповідає номеру
коносамента, що надається до митного
оформлення. Назва транспортного засобу
не співпадає з назвою у коносаменті,
номер угоди не відповідає номеру
наданого контракту. Зазначена у
декларації країни експорту угода до
митного оформлення не надавалася. У
декларації країни експорту відсутня
інформація про одержувача. Все це дало
підстави припустити наявність
перевантаження, що є складовою митної
вартості, митні правила КНР в даному
випадку не стосуються зміни номерів
поданих документів;

- у комерційному інвойсі № НАЕL2014301 від
25.03.2014 р. зазначено, що сплата має бути
відстрочена на 180 днів. Це ж прописано у
специфікації № 1 від 25.02.2014 р. до
контракту № 0056 від 01.01.2014 р. Але у п.3.1.
згаданого контракту вказано, що 30% від
вартості партії товару покупець має
сплатити протягом тижня від дати
укладання контракту, тобто до 08.01.2014 р.
Платіжні документи надані не були. Але
п.4.5. контракту № 0056 від 01.01.2014 р.
передбачає отримання покупцем після
отримання залишку суми оригіналів
документів кур'єрською поштою;

- у підтвердження ціни товару
надавалася калькуляція витрат від
25.03.2014 р. №0056/НАЕL2014301. Калькуляція
зроблена на партію і не містить
інформацію по позиціях інвойсу, що
унеможливлює здійснення перевірки
вартості кожної марки товару,
зазначеного в ньому. Також калькуляція
не містить витрати на доставку до
основного перевізника. Згідно п.2.3.
контракту №0056 від 01.01.2014 р. ціна товару
враховує також вартість його
пакування, маркування, оформлення
супровідних документів і сертифіката
походження, вартість митного
оформлення у країні експорту. Ці
витрати у наданій калькуляції не
відображені. Не відображені вони також
і в комерційному інвойсі № НАЕL2014301 від
25.03.2014 р.

Калькуляція - це обчислення
собівартості одиниці продукції,
виконаних робіт та послуг, а також
заготівельної собівартості
матеріальних цінностей та засобів
виробництва за елементами витрат. Отже,
в даному документі мають бути
відображені всі складові вартості
товару. В даній калькуляції відсутні
такі складові як: витрати на доставку
до основного перевізника, маркування,
вартість митного оформлення у країні
експорту, сертифіката походження, які
обов'язково враховуються продавцем.

-у зв'язку із спрацюванням заходів
АСАУР відповідачем були
проаналізовані витрати на
транспортно-експедиційне
обслуговування, які згідно умов
постачання товару до ціни угоди не
включені. Згідно п.4.4. угоди на
транспортно-експедиційне
обслуговування від 22.03.2014 р. № 22/03/14/01
кінцева сума витрат і сума винагороди
оформлюється актом прийому-передачі і
сплата здійснюється протягом п'яти
банківських днів після його
підписання.

У відповідності до п.5 ч.2. ст.53 МК
України банківські платіжні документи
є такими, що підтверджують митну
вартість товарів, тому за наявності
вони мають подані разом із митною
декларацією. Відповідні документи
митниці надані не були.

Згідно п.6 ст.53 МК України, декларант за
власним бажанням може надати інші
додаткові наявні у нього документи для
підтвердження заявленої митної
вартості товару.

Разом із цим, документи, не передбачені
вимогами ст.53 МК України, від
декларанта не вимагалися. Але, листом
від 28.05.2014 р. № 2805-3/Т-2 позивач
відмовився від подання додаткових
документів.

В силу ст.256 МК України, відмова у
митному оформленні - це письмове
вмотивоване рішення митного органу про
неможливість здійснення митного
оформлення товарів, транспортних
засобів комерційного призначення
через невиконання декларантом або
уповноваженою ним особою умов,
визначених цим Кодексом.

Відповідно до ст.264 МК України, у разі
відмови у прийнятті митної декларації
посадовою особою митного органу
заповнюється картка відмови у
прийнятті митної декларації за формою,
встановленою центральним органом
виконавчої влади, що забезпечує
формування та реалізує державну
політику у сфері фінансів. Один
примірник зазначеної картки
невідкладно вручається (надсилається)
декларанту або уповноваженій ним
особі. Інформація про відмову у
прийнятті для оформлення електронної
митної декларації надсилається
декларанту електронним повідомленням,
засвідченим електронним цифровим
підписом посадової особи митного
органу.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов
висновку про те, що у даних спірних
правовідносинах у відповідача виник
обґрунтований сумнів щодо
правильності заявленої позивачем
митної вартості товару, яка була нижчою
від наявної цінової інформації за
даними Єдиної автоматизованої
інформаційної системи Державної
митної служби України та документів,
наданих самим декларантом. За
вказаними обставинами, митниця мала
обґрунтовані підстави для
витребування додаткових документів
для підтвердження заявленої митної
вартості товару. При витребуванні
додаткових документів митниця діяла
відповідно до Порядку декларування
митної вартості товарів, які
переміщуються через митний кордон
України, та подання відомостей для її
підтвердження (№ 1766) та норм митного
законодавства. При цьому відповідач,
відповідно до наведених законодавчих
норм надавав позивачу можливість
підтвердження заявленої митної
вартості - корегування митної вартості
шляхом надання додаткових документів,
однак, позивач витребуваних документів
щодо підтвердження заявленої митної
вартості не надав. Інших способів, ніж
витребування додаткових документів,
надання часу для підтвердження
заявленої митної вартості товару, у
митного органу щодо узгодження митної
вартості товару із декларантом
законодавчими нормами не передбачено.

У зв'язку з відмовою позивача від
надання додаткових документів у
митниці не було можливості застосувати
митну вартість, визначену позивачем, що
дало відповідачу підстави для
визначення митної вартості товарів у
спосіб, передбачений ст.266 Митного
кодексу України. При визначенні митної
вартості товару митницею застосований
6 резервний метод оцінки та згідно ст.273
МК України, митниця послідовно довела
неможливість застосування 1 - 5 методів.

Відсутність вищезазначених даних
(необхідні документально підтверджені
відомості позивачем надані не були)
унеможливила застосування методів на
основі віднімання та на основі
додавання вартості товарів.

Оскільки позивачем не надані
документи, запитувані відповідачем,
які у розумінні вимог Митного кодексу
України є належними, а у митниці
виникли обґрунтовані сумніви щодо
правильності заявленої митної
вартості товару. Відповідач правомірно
застосував другорядний (резервний)
метод визначення митної вартості у
відповідності до ст.64 МК України.

За результатами контролю
співставлення відповідно до ст.337 МК
України встановлено, що рівень
заявленої декларантом митної вартості
товару становить 13,06 дол.США/кг, рівень
митної вартості товарів, раніше
визнаної митними органами за митною
декларацією № 10027001/4/206433 від 15.04.2014 р.
(товар №7) становить 23,1 дол.США/кг.

З урахуванням викладеного, посадова
особа митниці, відповідно до ст.55 МК
України, прийняла рішення про
коригування заявленої митної вартості
товару №110120000/2014/000016/1 від 29.05.2014 р.,
відповідно до якого митну вартість
скориговано відповідно до інформації
митної декларації № 10027001/4/206433 від
15.04.2014 р. з митною вартістю індукційної
плити на рівні - 23,1 дол.США/кг.

При цьому, посадовою особою
Дніпропетровської митниці у графі 33
рішення про коригування заявленої
митної вартості, відповідно до Правил
заповнення рішення про коригування
митної вартості товарів, затверджених
наказом Міністерства фінансів Україні
від 24.05.2012 р. № 598, зареєстрованим в
Міністерстві юстиції України 01.06.2012 р.
за №883/21195 зазначено причини, через які
митна вартість імпортованих товарів не
може бути визначена за ціною договору
(контракту) щодо товарів, які
імпортуються (вартість операції). Також
посадовою особою митниці зазначено,
про проведення консультацій з
декларантом та про здійснення
коригування митної вартості товару із
застосуванням другорядного методу 2(ґ)
відповідно до ст.60 МК України. З
урахуванням наявної у митному органі
інформації про вартість аналогічних
товарів.

Відповідно до п.7 статті 55 МК України, у
випадку незгоди декларанта або
уповноваженої ним особи з рішенням
митного органу про коригування
заявленої митної вартості товарів,
митний орган за зверненням декларанта
або уповноваженої ним особи випускає
товари, що декларуються, у вільний обіг
за умови сплати митних платежів згідно
з митною вартістю цих товарів,
визначеною декларантом або
уповноваженою ним особою, та
забезпечення сплати різниці між сумою
митних платежів, обчисленою згідно з
митною вартістю товарів, визначеною
декларантом або уповноваженою ним
особою, та сумою митних платежів,
обчисленою згідно з митною вартістю
товарів, визначеною митним органом,
шляхом надання гарантій відповідно до
розділу X цього Кодексу. Строк дії таких
гарантій не може перевищувати 90
календарних днів з дня випуску товарів.

Так, товар випущено у вільний обіг за
бажанням позивача під фінансову
гарантію декларанта зі сплатою
податків і зборів до Державного
бюджету України.

На підставі викладеного, суд дійшов
висновку, що оскаржуване рішення
Дніпропетровської митниці про
коригування митної вартості товарів
№110120000/2014/000016/1 від 29.05.2014 року прийнято
на підставі, та у межах повноважень, що
передбачені діючими
нормативно-правовими актами.

В силу ч.3 ст.2 КАС України у справах щодо
оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
1) на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; 2) з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; 3) обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); 4) безсторонньо
(неупереджено); 5) добросовісно; 6)
розсудливо; 7) з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації; 8)
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); 9) з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення; 10)
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Відповідно до ст.11 КАС України
розгляд і вирішення справ в
адміністративних судах здійснюються
на засадах змагальності сторін та
свободи в наданні ними суду своїх
доказів і у доведенні перед судом їх
переконливості.

Згідно з частинами 1, 2 статті 71
КАС України кожна сторона повинна
довести ті обставини, на яких
ґрунтуються її вимоги та заперечення,
крім випадків, встановлених статтею 72
цього Кодексу. В адміністративних
справах про протиправність рішень, дій
чи бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

За викладених вище обставин та
відповідних доказів, суд вважає, що
позовні вимоги не знайшли свого
підтвердження, а тому позов не підлягає
задоволенню.

Відповідно до ст.94 КАС України судові
витрати у справі покладаються на
сторону, проти якої ухвалена постанова.

На підставі викладеного та
керуючись ст.ст.10, 11, 69, 71, 94, 122, 128, 158 - 163,
167 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні позову Товариства з
обмеженою відповідальністю «ЕДС» до
Дніпропетровської митниці Міндоходів
про визнання протиправним та
скасування рішення, стягнення суми -
відмовити.

Постанова суду набирає законної сили
відповідно до вимог ст.254 КАС України та
може бути оскаржена до
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду через
Дніпропетровський окружний
адміністративний суд в порядку та
строки, передбачені ст.186 КАС України.

Суддя Кучма К.С.