Справа № 2а/0570/1429/12
Суддя: Костенко М.І.
Дата ухвалення: 2014-06-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"25" червня 2014 р. м. Київ
К/9991/31786/12

Вищий адміністративний суд України у
складі: суддя Костенко М.І. - головуючий,
судді Бухтіярова І.О., Приходько І.В.,

розглянув у письмовому провадженні
касаційну скаргу товариства з
обмеженою відповідальністю "Твинз"
(далі - Товариство)

на постанову Донецького апеляційного
адміністративного суду від 17.04.2012

у справі № 2а/0570/1429/2012

за позовом Товариства

до Слов'янської об'єднаної державної
податкової інспекції Донецької
області (далі - Слов'янська ОДПІ)

про скасування рішення та зобов'язання
вчинити певні дії.

За результатами розгляду касаційної
скарги Вищий адміністративний суд
України

ВСТАНОВИВ:

Позов подано про скасування рішення
Слов'янської ОДПІ про відмову у видачі
Товариства свідоцтва платника єдиного
податку, а також про зобов'язання
відповідача видати відповідне
свідоцтво.

Постановою Донецького окружного
адміністративного суду від 29.02.2012 позов
задоволено з посиланням на відсутність
підстав, які відповідно до пункту 299.9
статті 299 Податкового кодексу України
(далі - ПК) обумовлюють рішення
податкового органу про відмову у
видачі суб'єкту господарювання
свідоцтва платника єдиного податку.

Постановою Донецького апеляційного
адміністративного суду від 17.04.2012
назване рішення суду першої інстанції
скасовано; у позові відмовлено. У
прийнятті цієї постанови апеляційний
суд виходив, зокрема, з того, що позивач
не належить до кола осіб, яким надано
право перебувати на спрощеній системі
оподаткування та звітності.

Посилаючись на невідповідність
висновків апеляційного суду
положенням чинного законодавства та
дійсним обставинам справи, Товариство
звернулося до Вищого
адміністративного суду України з
касаційною скаргою, в якій просить
скасувати оскаржувану постанову суду
апеляційної інстанції та залишити в
силі постанову Донецького окружного
адміністративного суду зі спору.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
відповідність висновків судів наявним
у матеріалах справи доказам,
правильність застосування судами норм
матеріального права та дотримання ними
процесуальних норм, обговоривши доводи
касаційної скарги, Вищий
адміністративний суд України вважає за
необхідне частково задовольнити
розглядувані касаційні вимоги
виходячи з такого.

Попередніми судовими інстанціями у
розгляді справи встановлено, що за
наслідками розгляду Слов'янською ОДПІ
заяви Товариства про застосування
спрощеної системи оподаткування у 2012
році відповідачем було прийнято
рішення про відмову у видачі
позивачеві свідоцтва платника єдиного
податку, викладене у листі від 18.01.2012 №
1390/10/15-113-3. Вказане рішення податкова
інспекція мотивувала наявністю у
Товариства ліцензії на право
роздрібної торгівлі алкогольними
напоями з терміном дії з 30.09.2011 по 30.09.2012,
тоді як продаж підакцизних товарів
виключає можливість перебування
платника на спрощеній системі
оподаткування в силу прямої
законодавчої заборони.

Приймаючи рішення про відмову в
задоволенні цього позову, апеляційний
суд послався на те, що позивач є
юридичною особою,основним видом
діяльності якої за КВЕД є діяльність
кафе, що свідчить про неналежність
Товариства до другої групи суб'єктів
господарювання, яким надано право
перебувати на спрощеній системі
оподаткування.

Однак такий висновок апеляційного суду
не можна визнати правильним.

Так, відповідно до пункту 291.4 статті 291
ПК (у редакції, що діяла на час
виникнення спірних правовідносин)
суб'єкти господарювання, які
застосовують спрощену систему
оподаткування, обліку та звітності,
поділяються на такі групи платників
єдиного податку:

1) перша група - фізичні особи -
підприємці, які не використовують
працю найманих осіб, здійснюють
виключно роздрібний продаж товарів з
торговельних місць на ринках та/або
провадять господарську діяльність з
надання побутових послуг населенню і
обсяг доходу яких протягом
календарного року не перевищує 150000
гривень;

2) друга група - фізичні особи -
підприємці, які здійснюють
господарську діяльність з надання
послуг, у тому числі побутових,
платникам єдиного податку та/або
населенню, виробництво та/або продаж
товарів, діяльність у сфері
ресторанного господарства, за умови, що
протягом календарного року
відповідають сукупності таких
критеріїв: не використовують працю
найманих осіб або кількість осіб, які
перебувають з ними у трудових
відносинах, одночасно не перевищує 10
осіб; обсяг доходу не перевищує 1000000
гривень.

Дія цього підпункту не поширюється на
фізичних осіб - підприємців, які
надають посередницькі послуги з
купівлі, продажу, оренди та оцінювання
нерухомого майна (група 70.31 КВЕД ДК
009:2005). Такі фізичні особи - підприємці
належать виключно до третьої групи
платників єдиного податку, якщо
відповідають вимогам, встановленим для
третьої групи;

3) третя група - фізичні особи -
підприємці, які протягом календарного
року відповідають сукупності таких
критеріїв: не використовують працю
найманих осіб або кількість осіб, які
перебувають з ними у трудових
відносинах, одночасно не перевищує 20
осіб; обсяг доходу не перевищує 3000000
гривень;

4) четверта група - юридичні особи -
суб'єкти господарювання будь-якої
організаційно-правової форми, які
протягом календарного року
відповідають сукупності таких
критеріїв: середньооблікова кількість
працівників не перевищує 50 осіб; обсяг
доходу не перевищує 5000000 гривень.

Таким чином, наявність у позивача
статусу юридичної особи виключає його
можливість належати до другої групи
платників єдиного податку, однак не
перешкоджає отримати статус платника
єдиного податку як суб'єкта
господарювання четвертої групи.

У той же час відмова податкового органу
видати Товариству свідоцтво платника
єдиного податку мотивована посиланням
на підпункт 3 підпункту 291.5.1 пункту 291.5
статті 291 ПК, за змістом якого не можуть
бути платниками єдиного податку
суб'єкти господарювання (юридичні
особи та фізичні особи - підприємці),
які здійснюють виробництво, експорт,
імпорт, продаж підакцизних товарів
(крім роздрібного продажу
паливно-мастильних матеріалів в
ємностях до 20 літрів та діяльності
фізичних осіб, пов'язаної з роздрібним
продажем пива та столових вин).

Однак власне наявність у позивача
дійсної ліцензії на право роздрібної
торгівлі алкогольними напоями не є
доказом здійснення Товариством
продажу підакцизних товарів, позаяк є
лише свідченням існування у позивача
об'єктивної можливості провадити
діяльність з такого продажу. До того ж,
суди не з'ясували, який саме вид
діяльності було обрано Товариством для
переходу на спрощену систему
оподаткування.

А відтак для правильного вирішення
цього спору з огляду на подані
Слов'янською ОДПІ заперечення судам
необхідно було, дослідивши подану
позивачем заяву про застосування
спрощеної системи оподаткування,
встановити, які саме види діяльності
були обрані Товариством для сплати
єдиного податку, та достеменно
перевірити, чи здійснював позивач
фактичну реалізацію алкогольних
напоїв як підакцизних товарів (шляхом
з'ясування, зокрема, наявності у
Товариства оборотів від такого
продажу, допиту свідків, яким може бути
відомо про вказаний факт тощо).

Лише за наслідками з'ясування цих
обставин суди могли б дійти
об'єктивного висновку про законність
(або протиправність) розглядуваного
рішення Слов'янської ОДПІ про відмову у
видачі Товариства свідоцтва платника
єдиного податку у 2012 році.

Допущені судами порушення норм
процесуального права унеможливили
встановлення фактичних обставин, що
мають значення для правильного
вирішення справи, а отже відповідно до
частини другої статті 227 Кодексу
адміністративного судочинства України
є підставою для скасування ухвалених у
справі судових рішень та направлення
справи на новий розгляд до суду першої
інстанції.

Під час нового розгляду справи суду
слід взяти до уваги викладене в цій
ухвалі, встановити зазначені
обставини, що мають істотне значення
для вирішення цього спору, для чого в
разі необхідності зобов'язати сторони
надати докази, яких не буде вистачати
для з'ясування цих обставин, або ж
витребувати такі докази у інших осіб, в
яких вони можуть знаходитися, допитати
як свідків осіб, яким відомо про
зазначені обставини, дати правильну
юридичну оцінку встановленим
обставинам та постановити рішення
відповідно до вимог статті 159 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 227, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, Вищий адміністративний суд
України

УХВАЛИВ:

1. Касаційну скаргу товариства з
обмеженою відповідальністю "Твинз"
задовольнити частково.

2. Постанову Донецького окружного
адміністративного суду від 29.02.2012 та
постанову Донецького апеляційного
адміністративного суду від 17.04.2012 у
справі № 2а/0570/1429/2012 скасувати.

Справу направити на новий розгляд до
суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі.

Головуючий суддя: М.І. Костенко
судді:І.О. Бухтіярова І.В. Приходько