Справа № 810/1149/14-а
Суддя: Мамчур Я.С
Дата ухвалення: 2014-07-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 810/1149/14-а
Головуючий у 1-й інстанції: Леонтович
Суддя-доповідач:
У Х В А Л А

Іменем України

08 липня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

головуючого судді: Мамчура Я.С,

суддів: Шостака О.О., Желтобрюх І.Л.

при секретарі: Гімарі Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Києві у відповідності до
положень ст. 41 КАС України без
фіксування судового засідання за
допомогою звукозаписувального
технічного засобу апеляційну скаргу
відповідача - Білоцерківської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Київській області на
постанову Київського окружного
адміністративного суду від 12 березня
2014 року у справі за позовом фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2 до
Білоцерківської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Київській
області про визнання протиправними та
скасування податкових
повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до Київського
окружного адміністративного суду з
адміністративним позовом до
Білоцерківської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Київській
області про визнання протиправними та
скасування податкових
повідомлень-рішень.

Постановою Київського окружного
адміністративного суду від 12 березня
2014 року - позов задоволено частково.

Не погоджуючись з зазначеним судовим
рішенням, відповідач подав апеляційну
скаргу, в якій просить скасувати
постанову суду першої інстанції як
таку, що постановлена з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
просить прийняти рішення, яким
відмовити в задоволенні позову у
повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача,
дослідивши матеріали справи, доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
знаходить, що апеляційна скарга
задоволенню не підлягає, виходячи з
наступного.

Згідно з п. 1, ч.1 ст. 198, ст. 200 КАС України,
суд апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову суду - без змін, якщо визнає,
що суд першої інстанції правильно
встановив обставини справи та ухвалив
судове рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Розглядаючи апеляційну скаргу, колегія
суддів зважає на наступне.

Перелік витрат, що враховуються при
обчисленні об'єкта оподаткування,
закріплений у статті 138 ПК України та
відповідно до пункту 138.1 цієї статті
включає витрати операційної
діяльності, які визначаються згідно з
пунктами 138.4, 138.6-138.9, підпунктами
138.10.2-138.10.4 пункту 138.10, пунктом 138.11 цієї
статті, а також інші витрати, визначені
згідно з пунктом 138.5, підпунктами 138.10.5,
138.10.6 пункту 138.10, пунктами 138.11, 138.12 цієї
статті, пунктом 140.1 статті 140 і статтею
141 цього Кодексу.

Так, в силу вимог підпункту 138.1.1 пункту
138.1 та пункту 138.8 статті 138 ПК України
витрати операційної діяльності
включають собівартість реалізованих
товарів, виконаних робіт, наданих
послуг, які складається з витрат, прямо
пов'язаних з виробництвом таких
товарів, виконанням робіт, наданням
послуг, а саме: прямих матеріальних
витрат; прямих витрат на оплату праці;
амортизації виробничих основних
засобів та нематеріальних активів,
безпосередньо пов'язаних з
виробництвом товарів, виконанням
робіт, наданням послуг;
загальновиробничі витрати, які
відносяться на собівартість
виготовлених та реалізованих товарів,
виконаних робіт, наданих послуг
відповідно до положень (стандартів)
бухгалтерського обліку; вартості
придбаних послуг, прямо пов'язаних з
виробництвом товарів, виконанням
робіт, наданням послуг; інших прямих
витрат, у тому числі витрат з придбання
електричної енергії (включаючи
реактивну).

Відповідно до пункту 138.2 статті 138
Податкового кодексу України витрати,
які враховуються для визначення
об'єкта оподаткування, визнаються на
підставі первинних документів, що
підтверджують здійснення платником
податку витрат, обов'язковість ведення
і зберігання яких передбачено
правилами ведення бухгалтерського
обліку, та інших документів,
встановлених розділом II цього
Кодексу.

Згідно пункту 177.10 статті 177 Податкового
кодексу України фізичні особи -
підприємці зобов'язані вести Книгу
обліку доходів і витрат та мати
підтверджуючі документи щодо
походження товару. Форма Книги обліку
доходів і витрат та порядок її
ведення визначаються центральним
органом виконавчої влади, що
забезпечує формування та реалізує
державну податкову і митну політику.

При цьому за змістом пункту 138.4 статті
138 ПК України витрати, що формують
собівартість реалізованих товарів,
виконаних робіт, наданих послуг,
визнаються витратами того звітного
періоду, в якому визнано доходи від
реалізації таких товарів, виконаних
робіт, наданих послуг.

Згідно підпункту 139.1.1, 139.1.9 пункту 139.1
статті 139 ПКУ не включаються до складу
витрат витрати, не пов'язані з
провадженням господарської діяльності
та не підтверджені відповідними
розрахунковими, платіжними та іншими
первинними документами, обов'язковість
ведення і зберігання яких передбачена
правилами ведення бухгалтерського
обліку та нарахування податку.

Таким чином, до декларації про доходи,
одержані за звітний річний період,
включаються тільки прямі валові
витрати, що відповідають фактичній
сумі отриманого в цьому періоді
валового доходу в будь-якій формі від
визначеного виду діяльності і факт
одержання доходу може бути підставою
для включення до валових витрат
звітного періоду не всіх підряд
видатків, а тільки тієї їх частини, яка
прямо цьому доходу відповідає.

Тобто, у якості витрат включається лише
вартість придбаних
товарно-матеріальних цінностей, що
реалізовані або використані у
виробництві продукції у тому звітному
періоді, за який подається декларація.

Як вбачається з матеріалів справи та
було встановлено судом першої
інстанції, протягом 2011 року ФОП ОСОБА_2
з метою здійснення підприємницької
діяльності у постачальників було
придбано товари з метою їх подальшого
продажу на користь третіх осіб. Частина
придбаних у 2011 році товарів, позивачем
було реалізовано у 2012 році.

Так, для обліку товарів, що були
оплачені у 2011 році та реалізовані у 2012
році, позивачем ведеться реєстр по
оплаті, що формується на основі
первинних документів бухгалтерського
обліку та містить відомості щодо дати
розрахунку позивача за поставлений
товар, суму, та номер видаткової
накладної, за якою здійснювалась
оплата

Як вбачається із реєстру по оплаті за
період з 1 січня 2012 року по 29 лютого 2012
року, позивачем було реалізовано
товарів, оплата по яким на користь
постачальників відбулась у 2011 році на
суму 1035780,58 грн. (сума без ПДВ 720963,62 грн.).

На підтвердження відомостей,
зазначених у реєстрі оплати, позивачем
було надано: видаткові накладні та
банківські виписки до них, що свідчать
про реалізацію товарів, та надходження
оплати за відповідні товари у 2012 році
на загальну суму 1035780,58 грн., видаткові
накладні та банківські виписки до них,
що підтверджують оплату товарів
постачальникам ФОП ОСОБА_3 у 2011 році за
товари, що були реалізовані у 2012 році на
загальну суму 1035780,58 грн.

Отже, витрати ОСОБА_2 у розмірі 720963,62
грн. сформовані на основі належним
чином складених документів первинного
бухгалтерського обліку, факт оплати
підтверджується наданими суду першій
інстанції, а також в момент перевірки
банківськими виписками, видатковими
накладним, зв'язок вказаних витрат з
господарською діяльністю позивача
випливає з основного виду його
діяльності.

За таких обставин, колегія суддів
погоджується, що позивачем було
правомірно віднесено витрати на
придбання товарно-матеріальних
цінностей у розмірі 720963,62 грн. у 2012 році,
за фактом отримання оплати від
постачальників.

Крім того, як вбачається з абзацу 4
пункту 2.2.2 акту перевірки (ст.11 акту),
перевірка проводилась на підставі
договорів, банківських виписок, книги
обліку доходів та витрат, накладних,
актів виконаних робіт,
розрахунково-платіжних відомостях,
товарно-транспортних накладних, та
інших.

Як вбачається, відповідно до
заперечень на акт перевірки, позивач
надавав пояснення з приводу різниці
вартості реалізованих у 2012 році
товарів та сумую коштів перерахованих
постачальникам та надав документальне
підтвердження витрат у розмірі 720963,62
грн., серед яких банківськи виписки,
видаткові та податкові накладні.

Таким чином, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції про помилковість тверджень
Білоцерківської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Київській
області щодо завищення позивачем
задекларованих у 2012 році витрат в сумі
720963,62 грн. на придбанням
товарно-матеріальних цінностей та
заниження у зв'язку з цим грошових
зобов'язань з податку на доходи
фізичних осіб від здійснення
підприємницької діяльності у розмірі
122563,82 грн.

Таким чином, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції, що податкове
повідомлення-рішення від 18 вересня 2013
року № 494//45 в частині збільшення
позивачу грошового зобов'язання з
податку на доходи фізичних осіб у
розмірі 153204,78 грн., у тому числі 122563,82
грн. за основним платежем та 30 640,96 грн.
за штрафними (фінансовими санкціями) є
протиправним та підлягає скасуванню.

Так, відповідно до ст. 71 КАС України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Враховуючи викладене, колегія суддів
приходить до переконання, що висновки
суду першої інстанції - є
обґрунтованими, а доводи апеляційної
скарги відповідача не спростовують
висновків суду першої інстанції.

З підстав вищенаведеного, колегія
суддів приходить до висновку, що суд
першої інстанції при ухваленні
оскаржуваної постанови вірно
встановив фактичні обставини справи,
дослідив наявні докази, надав їм
належну оцінку та прийняв законне і
обґрунтоване рішення, з дотриманням
норм матеріального і процесуального
права, а тому підстав для його
скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 41, 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206,
211, 212 КАС України, суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу відповідача -
Білоцерківської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Київській
області - залишити без задоволення.

Постанову Київського окружного
адміністративного суду від 12 березня
2014 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржена протягом двадцяти днів
шляхом подачі касаційної скарги до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий - суддя:
Я.С. Мамчур

Судді:
І.Л.
Желтобрюх

О.О. Шостак

Ухвалу складено у повному обсязі 08.07.2014.

.

Головуючий суддя
Мамчур Я.С

Судді:
Шостак О.О.

Желтобрюх І.Л.