Справа № 2а-8590/11
Суддя: Безименна Н.В.
Дата ухвалення: 2014-06-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: № 2а-8590/11
Суддя-доповідач:
У Х В А Л А

Іменем України

25 червня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

Головуючого судді: Безименної Н.В.,

суддів: Кучми А.Ю. та Аліменка В.О.,

розглянувши, в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
Управління Пенсійного фонду України в
Лисянському районі Черкаської області
на постанову Лисянського районного
суду Черкаської області від 14.11.2011 року
у справі за позовом ОСОБА_2 до
Управління Пенсійного фонду України в
Лисянському районі Черкаської області
про визнання неправомірною відмови
щодо виплати щомісячної соціальної
допомоги відповідно до Закону України
"Про соціальний захист дітей війни", -

В С Т А Н О В И Л А

Постановою Лисянського районного суду
Черкаської області від 14.11.2011 року
позов задоволено. Визнано
протиправними дії відповідача та
зобов'язано його здійснити перерахунок
пенсії позивачу з підвищенням її на 30
відсотків.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням,
відповідачем подано апеляційну скаргу,
в якій він просить оскаржувану
постанову скасувати, як таку, що
постановлена із порушенням норм
матеріального та процесуального права,
та прийняти нову постанову, якою
відмовити позивачу в задоволенні
позову.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи, доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
знаходить, що апеляційна скарга
підлягає частковому задоволенню,
виходячи з наступного:

Як вбачається з матеріалів справи,
позивач є дитиною війни, що
підтверджується відповідним штампом у
пенсійному посвідченні.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни» від
18.11.2004 № 2195 дітям війни пенсії або
щомісячне довічне грошове утримання чи
державна соціальна допомога, що
виплачується замість пенсії,
підвищуються на 30 % мінімальної пенсії
за віком.

Всупереч ст. 6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни»,
позивачу щомісячне підвищення до
пенсії виплачувалась відповідно до п. 8
постанови КМ України віл 28.05.2008 № 530
«Деякі питання соціального захисту
окремих категорій громадян», якою
установлено, що дітям війни (крім тих,
на яких поширюється дія Законів
України «Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту» та
«Про жертви нацистських
переслідувань») до пенсії або
щомісячного довічного грошового
утримання чи державної соціальної
допомоги, що виплачується замість
пенсії, підвищення проводиться у таких
розмірах: з 22 травня - 48,1 гривні, з 1
липня - 48,2 та з 1 жовтня - 49,8 гривні.

З огляду на загальні засади
пріоритетності законів над
підзаконними актами, Закон України
«Про соціальний захист дітей війни»
має вищу юридичну силу в порівняні з
постановою Кабінету Міністрів України
від 28.05.2008 № 530. Отже, відповідач
неправомірно виплачував позивачу
щомісячне підвищення до пенсії в
меншому розмірі ніж це передбачено ст. 6
зазначеного Закону.

При цьому, апелянтом в порушення вимог
частин 1, 2 статті 71 КАС України не
надано жодних доказів на спростування
правомірності оскаржуваної постанови
суду першої інстанції в даній частині.

Разом з тим, колегія суддів не може
погодитися з висновком суду першої
інстанції щодо періоду стягнення таких
виплат, а саме, на думку колегії суддів,
суд першої інстанції дійшов
помилкового висновку про задоволення
позову за період з 11.02.2011 року по 30.04.2011
року, так як позивачем в цій частині
пропущено строк звернення до
адміністративного суду, встановлений
ст. 99 КАС України.

Так, відповідно до вимог ч. 1, 2 ст. 99 КАС
України адміністративний позов може
бути подано в межах строку звернення до
адміністративного суду, встановленого
цим Кодексом або іншими законами. Для
звернення до адміністративного суду за
захистом прав, свобод та інтересів
особи встановлюється шестимісячний
строк, який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів.

Колегія суддів, дійшла до висновку, що
про порушення свого права позивач
дізнався в момент отримання вказаної
надбавки, тобто з 2006 року щомісячно, та
з врахуванням того, що позивач
звернувся в суд 31.10.2011 року, позовні
вимоги за період з 11.02.2011 року по 30.04.2011
року, слід залишити без розгляду у
відповідності до вимог ст. 99 та ст. 100
КАС України.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів дійшла висновку, що апеляційна
скарга підлягає частковому
задоволенню, постанова суду першої
інстанції частковому скасуванню та
залишенню без розгляду в частині
задоволених позовних вимог за період з
11.02.2011 року по 30.04.2011 року. На підставі
викладеного, керуючись ст.ст. 99, 100, 160, 198,
202, 205 та 207 КАС України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в Лисянському
районі Черкаської області -
задовольнити частково.

Постанову Лисянського районного суду
Черкаської області від 14.11.2011 року в

частині задоволення позовних вимог за
період з 11.02.2011 року по 30.04.2011 року -
скасувати, позовні вимоги в цій частині
залишити без розгляду.

В частині задоволення позовних вимог
за період з з 01.05.2011 року по 22.07.2011 року
постанову Лисянського районного суду
Черкаської області від 14.11.2011 року -
залишити без змін.

Ухвала є остаточною, оскарженню не
підлягає та набирає законної сили в
порядку передбаченому ст. 254 КАС
України.

Головуючий: Н.В. Безименна

Судді:

Головуючий суддя
Безименна Н.В.

Судді:
Кучма А.Ю.