Справа № 2а/1770/465/12
Суддя: Голубєва Г.К.
Дата ухвалення: 2014-06-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"10" червня 2014 р. м. Київ
К/9991/58206/12

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

Головуючого
Голубєвої Г.К.

Суддів
Карася О.В.

Рибченка А.О.

при секретарі судового засідання:
Мосійчук І.М.,

розглянувши касаційну скаргу
Державної податкової інспекції у місті
Рівному Рівненської області Державної
податкової служби

на ухвалу Житомирського апеляційного
адміністративного суду від 20.08.2012 року

та постанову Рівненського окружного
адміністративного суду від 27.03.2012 року

по справі № 2а/1770/465/2012

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «Газотрон-Люкс»

до Державної податкової інспекції у
місті Рівному

про скасування податкових
повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю «Газотрон-Люкс»
звернулось до суду із позовом до
Державної податкової інспекції у місті
Рівному про скасування податкових
повідомлень-рішень від 24.11.2011 року
№ та №, від 25.11.2011 №.

Постановою Рівненського окружного
адміністративного суду від 27.03.2012 року,
залишеною без змін ухвалою
Житомирського апеляційного
адміністративного суду від 20.08.2012 року
позовні вимоги задоволено частково;
скасовано податкові
повідомлення-рішення: № від
24.11.2011 року, № від 25.11.2011 року та
№ від 24.11.2011 року в частині
зменшення суми від'ємного значення
об'єкта оподаткування у розмірі 6 595 498
грн. за 3 кв. 2010 року; 13 323 279 грн. за 2010 рік;
32 177 513 грн. за 1 кв. 2011 року; 50 487 239 грн. за 2
кв. 2011 року. В задоволенні решти
позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із рішеннями судів
попередніх інстанцій відповідач
звернувся до Вищого адміністративного
суду України із касаційною скаргою, в
якій просить рішення окружного та
апеляційного адміністративних судів
скасувати та прийняти нове рішення,
яким повністю відмовити у задоволенні
позовних вимог. В обґрунтування
касаційної скарги скаржник
посилається на порушення судами норм
матеріального права та прийняття
судових рішень без належного
врахування всіх обставин справи.

Перевіривши правильність застосування
судом першої та апеляційної інстанцій
норм матеріального та процесуального
права, юридичної оцінки обставин
справи, колегія суддів Вищого
адміністративного суду України дійшла
висновку, що касаційна скарга підлягає
частковому задоволенню з наступних
підстав.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що відповідачем проведено
планову виїзну перевірку позивача за
період з 10.07.2010 року по 30.06.2011 року, за
результатами якої складено акт від
11.11.2011 року №1326/23- 100/32745197. Вході
перевірки встановлено, що позивач:

- занизив валові доходи на загальну
суму 20 050 833грн. в порушення п. 12.1.5 Закону
України «Про оподаткування прибутку
підприємств», так як не включив до
кладу валових доходів суму непогашених
нарахованих відсотків за фінансовими
кредитами;

- завищив валові доходи 2 кв. 2011 року на
суму 1761 грн. на суму позитивного
значення від операційних курсових
різниць, що нараховувались на залишок
основної суми боргу та суми
нарахованих відсотків за кредитами в
іноземній валюті направленими на
придбання (створення) основних фондів,
оскільки такий дохід повинен
включатися до балансової вартості
основних фондів;

- безпідставно відніс до складу валових
витрат рядка 04.13 декларації суми
нарахованих (не оплачених) відсотків за
користування кредитними коштами,
отриманими на придбання основних
засобів та втрат від операційних
курсових різниць, що нараховувались на
залишок основної суми боргу та сумами
нарахованих відсотків за кредитами в
іноземній валюті;

- безпідставно відніс до складу валових
витрат 1 кв. 2011 року балансову вартість
валюти на суму 56 405 грн., оскільки така
вартість валюти була уже включена в
обумовленому розмірі;

- в порушення п. 3 підрозділу 4 розділу XX
Перехідних положень Податкового
Кодексу України включив в рядок 06.6
податкової декларації з податку на
прибуток за 2 кв. 2011 року від'ємне
значення об'єкта оподаткування 2010 року
в розмірі 5 749 255 грн.;

- в ході складання декларацій за 2010 та 1,
2-3 кв. 2011 року не врахував показники
від'ємного значення об'єкта
оподаткування за попередні звітні
періоди, що підлягали перерахунку у
зв'язку з вище вказаним корегуванням
сум валових доходів та валових витрат.

На підставі висновків, викладених в
акті перевірки, встановлено порушення
позивачем пункту п. 5.3.2, абз 4 п. 5.3.9 п. 5.3
ст. 5, п.п.7.3.2, п. п. 7.3.3 п. 7.3 ст. 7, п.п. 12.1.5 п.
12.1 ст. 12 Закону України «Про
оподаткування прибутку підприємств»,
п. 141.1 ст.141, п. 146.5 ст. 146, п.п. 153.1.3 п. 153.1 ст.
153, п. 3 підрозділу 4 розділу XX Перехідних
положень Податкового Кодексу України
та прийнято податкові
повідомлення-рішення:

від 24.11.2011 року № про визначення
грошового зобов'язання з податку на
прибуток розмірі 12 443грн.;

від 24.11.2011 року № про зменшення
суми від'ємного значення об'єкта
оподаткування у розмірі: 6595498 грн. за 3
кв. 2010 року; 13 323 279 грн. за 2010 рік; 39 539 416
грн. за 1 кв. 2011 року; 57 849 142грн. за 2 кв. 2011
року та штрафної санкції в розмірі 1
грн.

15.11.2011 року відповідачем проведено
камеральну перевірку податкової
звітності позивача з податку на
прибуток за 2-3 кв. 2011 року, за
результатами якої складено акт № 33 та
прийнято податкове
повідомлення-рішення від 25.11.2011 №
про визначення позивачу грошового
зобов'язання з податку на прибуток
підприємств за 2-3 кв. 2011 року в розмірі
781168 грн.

За результатами процедури
адміністративного оскарження скарги
позивача на вказані податкові
повідомлення-рішення залишено без
задоволення.

Суди попередніх інстанцій, вирішуючи
спір по суті у відповідній частині,
виходили з обґрунтованих мотивів, умов
та підстав застосування вимог чинного
законодавства. Разом з тим, частково
задовольняючи позов суди, серед іншого,
зазначили, що наявними матеріалами
справи підтверджуються обставини лише
щодо заниження валових доходів 1 кв. 2011
року на суму відсотків нарахованих за
користування кредитними коштами у 3 кв.
2010 року в розмірі 6595498 грн. у зв'язку з
настанням у названому періоді (03.01.2011
року) 90-го календарного дня, від дня
граничного строку погашення
заборгованості по відсотках
нарахованих у 3 кв. 2010 року.

З 01.04.2011 року положення підпунктом 12.1.5
п. 12.1ст. 12 Закону України «Про
оподаткування прибутку підприємств»
втратили чинність відповідно до п. 2 ч.2
розділу XIX Податкового Кодексу У
країни.

При цьому суди дійшли висновку, що
починаючи з 2 кв. 2011 року (01.04.2011 року)
порядок оподаткування податком на
прибуток визначається розділом III
Податкового Кодексу України,
іменованим «Податок на прибуток
підприємств», котрий не містить
положень аналогічних тим, що викладені
в підпункті 12.1.5 п. 12.1ст. 12 Закону
України «Про оподаткування прибутку
підприємств». За таких обставин, на
думку судів, відсутні підстави для
врахування у складі валових доходів 2
та 3 кв. 2011 року неоплачених відсотків,
нарахованих позивачем відповідно у 4
кв. 2010 року та у І кв. 2011 р.

Разом з тим, колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
звертає увагу на те, що вказані
висновки судів не можна вважати такими,
що зроблені на підставі повно та
всебічно досліджених встановлених
фактичних обставин справи при
належному застосуванні норм чинного
законодавства до спірних
правовідносин.

Відповідно до частин другої та третьої
статті 159 КАС України законним є
рішення, ухвалене судом відповідно до
норм матеріального права при
дотриманні норм адміністративного
процесуального права, а обґрунтованим -
ухвалене судом на підставі повно і
всебічно з'ясованих обставин в
адміністративній справі,
підтверджених доказами, дослідженими в
судовому засіданні.

Так, судами попередніх інстанції не
були враховані приписи частини 1 статті
11 Кодексу адміністративного
судочинства України щодо здійснення
розгляду і вирішення справ в
адміністративних судах на засадах
змагальності сторін та свободи в
наданні ними суду своїх доказів і у
доведенні перед судом їх
переконливості.

Під час розгляду даної справи судам
необхідно забезпечити рівні права
учасників процесу у наданні ними
доказів для всебічного, повного
дослідження та вивчення усіх обставин
справи, необхідних для прийняття
законного та обґрунтованого судового
рішення.

Відповідно, частинами 4 та 5 цієї статті
на суд покладається обов'язок вживати
передбачені законом заходи, необхідні
для з'ясування всіх обставин у справі, у
тому числі щодо виявлення та
витребування доказів з власної
ініціативи; зобов'язує суд
запропонувати особам, які беруть
участь у справі, подати докази або з
власної ініціативи витребувати докази,
яких, на думку суду, не вистачає.

Приймаючи рішення у даній справі,
відповідно до вимог статті 70 КАС
України, судам необхідно було
витребувати та, відповідно, дослідити
докази, на які посилається відповідач,
як на законну підставу здійснення
донарахувань у відповідних періодах.
Зокрема, необхідно врахувати, що доводи
про відсутність у Податковому Кодексі
України положень, аналогічних тим, що
викладені в підпункті 12.1.5 п. 12.1ст. 12
Закону України «Про оподаткування
прибутку підприємств» є помилковими та
такими, що зроблені без належного
дослідження приписів чинного
податкового законодавства. Відповідно,
судам необхідно надати оцінку
встановленим фактичним обставинам з
урахуванням особливостей правового
регулювання спірних правовідносин, у
тому числі з 01.04.2011 року.

Вказане, на думку судової колегії
Вищого адміністративного суду України,
унеможливлює визнання прийнятих
судових рішень законними та
обґрунтованими у відповідності до
припису статті 159 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

При цьому, слід зазначити, що для
достовірного та повного встановлення
обставин, що мають важливе значення для
правильного вирішення справи по суті, з
урахуванням специфіки спірних
правовідносин та обсягів розрахунків у
процесі встановлення фактичних
обставин справи, необхідні спеціальні
знання, проте судами не було розглянуте
питання про доцільність призначення
відповідної експертизи.

Таким чином, суди обох інстанцій дали
передчасну юридичну оцінку
встановленим фактичним обставинам
справи, а тому ухвалені ними судові
рішення не можна вважати законними та
обґрунтованими.

Відповідно до п. 2 ст. 227 КАС України,
підставою для скасування судових
рішень судів першої та (або)
апеляційної інстанцій і направлення
справи на новий судовий розгляд є
порушення норм процесуального права,
які унеможливили встановлення
фактичних обставин, що мають значення
для правильного вирішення справи.

Оскільки передбачені процесуальним
законодавством межі перегляду справи в
касаційній інстанції не дають права
встановлювати або вважати доведеними
обставини, що не були встановлені
попередніми судовими інстанціями,
ухвала та постанова у справі
підлягають скасуванню з передачею
справи на новий розгляд до суду першої
інстанції. Під час нового розгляду
справи необхідно врахувати викладене,
всебічно і повно з'ясувати і перевірити
всі фактичні обставини справи,
об'єктивно оцінити докази, що мають
юридичне значення для її розгляду і
вирішення спору по суті, і в залежності
від встановленого, правильно визначити
норми матеріального права, що
підлягають застосуванню до спірних
правовідносин, та прийняти
обґрунтоване і законне судове рішення.

Керуючись ст.ст. 160, 210 - 232 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Державної податкової
інспекції у місті Рівному Рівненської
області Державної податкової служби
задовольнити частково.

Ухвалу Житомирського апеляційного
адміністративного суду від 20.08.2012 року
та постанову Рівненського окружного
адміністративного суду від 27.03.2012 року
по справі №2а/1770/465/2012 скасувати, а
справу направити на новий розгляд до
суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили
відповідно до вимог ч. 6 ст. 254 КАС
України та оскарженню не підлягає.

Головуючий (підпис)Голубєва Г.К.Судді
(підпис)Карась О.В. (підпис)Рибченко А.О.

Ухвала складена у повному обсязі
13.06.2014р.