Справа № 815/8480/13-а
Суддя: Косцова І.П.
Дата ухвалення: 2014-06-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
У Х В А Л А

26 червня 2014 р.м.ОдесаСправа № 815/8480/13-а

Категорія: 5.2.2 Головуючий в 1 інстанції:
Іванов Е. А.

Одеський апеляційний адміністративний
суд в складі колегії:

судді-доповідача - Косцової І.П.

суддів - Турецької
І.О..

-
Стас Л.В.

за участю секретаря - Заболотної
Л.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційні скарги
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Стайнорт» та
Південної митниці Міндоходів в
Одеській області на постанову
Одеського окружного адміністративного
суду від 27 січня 2014 року у справі за
адміністративним позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю «Стайнорт»
до Південної митниці Міндоходів в
Одеській області про скасування
рішення, картки відмови, зобов'язання
вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

Постановою Одеського окружного
адміністративного суду від 27 січня 2014
року частково задоволено позов
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Стайнорт», в якому
позивач просив визнати протиправним та
скасувати рішення Південної митниці
Міндоходів в Одеській області про
коригування митної вартості товарів
№500060001/2013/610154/2 від 15.11.2013 року, визнати
протиправною та скасувати картку
відмови в прийнятті митної декларації,
митному оформленні випуску чи пропуску
товарів, транспортних засобів
комерційного призначення від 15.11.2013
року №500060001/2013/00671, забов'язати
відповідача вчинити дії щодо
визначення (визнання) митної вартості
товарів за ціною договору (контракту),
повернути суми надмірно сплачених
платежів у розмірі 6 333,71 грн. (в тому
числі - мито 565,51 грн., ПДВ 5768,20 грн.) на
рахунок ТОВ «Стайнорт» та стягнути з
відповідача судові витрати.

Суд визнав протиправним та скасував
рішення про коригування митної
вартості товарів №500060001/2013/610154/2 від
15.11.2013 року, в задоволенні решти
позовних вимог - відмовив.

В апеляційних скаргах ТОВ «Стайнорт»
та Південна митниця Міндоходів в
Одеській області, посилаючись на
порушення судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права,
просять скасувати судове рішення:
Товариство - в частині, якою відмовлено
у задоволенні позову, та прийняти нову
постанову про задоволення цих вимог, а
Південна митниця - в повному обсязі, з
ухваленням нової постанови про відмову
у задоволенні позовних вимог.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши законність і
обґрунтованість судового рішення в
межах позовних вимог і доводів
апеляційних скарг, колегія суддів
вважає, що апеляційні скарги не
підлягають задоволенню з наступних
підстав.

Судом першої інстанції у справі
з'ясовано, що 07.11.2013року позивачем для
здійснення митного оформлення товару
«Органічні поверхнево-активні
речовини, неіоногенні, не розфасовані
для роздрібної торгівлі, не в
аерозольній упаковці, у вигляді рідини,
використовуються як компоненти при
виробництві миючих засобів Glucopon 215 UР (28
бочек) - 6300 кг. торгівельна марка "ВАSF",
фірма виробник "ВАSF SЕ"» до Південної
митниці подано митну декларацію
№500060001/2013/049242, до якої додані
зовнішньоекономічний договір купівлі -
продажу від 29.03.2013 р. № 04ІС-12,
специфікацію до договору від 04.09.2013
року № 10, інвойс від 21.10.2013 р. №;
платіжне доручення від 14.10.2013 року №220,
довідка №240 від 14.10.2013 року та додаткова
угода від 28.12.2012 року.

Для обчислення вартості товару
Товариство обрало перший метод - за
ціною договору (контракту).

У зв'язку зі спрацюванням профілю
ризику автоматизованої системи
аналізу та управління ризиками щодо
можливого заниження митної вартості на
етапі контролю митної вартості та у
зв'язку з тим, що у поданих документах
містяться розбіжності, зокрема, в
зовнішньоекономічному контракті від
29.03.2012р. №04ІС-12 та у додатку -
специфікації від 04.09.2013р. №10 різні
підписи іноземного
контрактоутримувача, також у п.2.5
зовнішньоекономічного договору йде
мова про те, що продавець надає покупцю
разом з товаром наступні документі:
сертифікат якості(аналізу), сертифікат
походження та пакувальний лист, які
відсутні у пакеті документів, у
платіжному дорученні від 14.10.2013 № 220 є
посилання тільки на
зовнішньоекономічний договір, а
посилання на інвойс відсутнє, у інвойсі
від 21.10.2013 № відсутні печатка та
підпис іноземного
контрактоутримувача, декларанту для
підтвердження заявленої митної
вартості запропоновано надати
додаткові документи: каталоги,
специфікації, прейскуранти виробника
товару; копію митної декларації країни
відправлення; виписку з бухгалтерської
документації; висновок експертної
організації про вартісні та якісні
характеристики товару, підготовлений
спеціалізованою експертною
організацією, що має відповідні
повноваження згідно із законодавством.

На вимогу відповідача 15.11.2013 року
декларант додатково надав
бухгалтерську довідку від 14.11.2013р.;
висновок експерта від 12.11.2013р. №51-09/11-2013;
прайс-лист ТОВ "БАСФ Т.О.В." від 06.11.2013;
лист компанії "БАСФ" від 23.08.2013р.;
сертифікат походження (пакувальний
лист) від 21.10.2013 №291234 та митну
декларацію країни експорту товару від
21.10.2013р. № МRN13DЕ7E4 тощо.

З огляду на те, що надані декларантом
додаткові документи не підтвердили
задекларованої митної вартості,
митницею відмовлено в прийнятті митної
декларації та в митному оформлені
товару за ціною договору, про що
зазначено у картці відмові від 15.11.2013р.
№500060001/2013/00671.

Підставою для відмови, зазначеною в
картці, слугувало порушення
декларантом вимоги ч.6 п.2 ст.54 МКУ від
13.03.2012 № 4495-УІ, а саме: у копії митної
декларації країни відправлення від
21.10.2013 № МRN13DЕ7E4 відсутнє
посилання на інвойс та контракт між
відправником та отримувачем, також у
ньому немає даних про перелік товарів
та їх вартість (а.с.24-26). Бухгалтерська
довідка від 14.11.2013 носить інформативний
характер та зазначає що інформація про
ціноутворення товару є комерційною
тайною.

Рішенням митниці про коригування
митної вартості товару від 15.11.2013 року
№
500060001/2013/610154/2, визначено митну вартість
товару за резервним методом.

20.11.2013 року Товариством подано нову
декларацію №500060001.2013.200013 за тим самим
товаром вже зі збільшеною вартістю
товару, по який здійснено оплату
необхідних митних платежів, і товар був
випущений у вільний обіг.

Вирішуючи зазначений спір по суті, суд
першої інстанції виходив з того, що
Південною митницею Міндоходів не була
дотримана послідовність визначення
методів митної вартості товарів, отже
прийняття оскаржуваного рішення про
коригування митної вартості товарів є
необґрунтованим, а застосування
резервного методу визначення митної
вартості товарів - передчасним.

Разом з цим суд першої інстанції
зазначив, що оскільки експортна митна
декларація № МRN13DЕ7E4 від 21.10.2013
року оформлена німецькою мовою, та була
подана до митного органу без перекладу,
суд позбавлений можливості порівняти
ціну товару, зазначену у вказаній
декларації та ціну, вказану у МД
№500060001/2013/049242 від 07.11.2013року, а відтак,
вимога про зобов'язання відповідача
визначити (визнати) митну вартість
товарів за ціною договору (контракту),
яку зазначено декларантом, є
необґрунтованою.

Крім цього суд у своєму рішенні вказав,
що оскільки будь-яких звернень
позивача до Південної митниці
Міндоходів щодо подання додаткових
документів для розгляду та скасування
рішення про коригування митної
вартості товарів від 15.11.2013№
500060001/2013/610154/2 не надходило, відсутні
передбачені ч. 9 ст. 55 Митного кодексу
України підстави для повернення
наданої фінансової гарантії.

Колегія суддів такий висновок суду
першої інстанції вважає правильним, з
огляду на наступне.

Відповідно до статті 49 МК України
митною вартістю товарів, які
переміщуються через митний кордон
України, є вартість товарів, що
використовується для митних цілей, яка
базується на ціні, що фактично сплачена
або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно із пунктом 1 частини 1 статті 50
Кодексу відомості про митну вартість
товарів використовуються для
нарахування митних платежів.

Декларант або уповноважена ним особа,
які заявляють митну вартість товару,
зобов'язані заявляти митну вартість,
визначену ними самостійно, у тому числі
за результатами консультацій з митним
органом (пункт 1 частини 2 статті 52
Кодексу).

Згідно ч.ч.1, 2 ст.53 Митного кодексу
України у випадках, передбачених цим
Кодексом, одночасно з митною
декларацією декларант подає митному
органу документи, що підтверджують
заявлену митну вартість товарів і
обраний метод її визначення.
Документами, які підтверджують митну
вартість товарів, зокрема, є:
декларація митної вартості та
документи, що підтверджують числові
значення складових митної вартості, на
підставі яких проводився розрахунок
митної вартості; зовнішньоекономічний
договір (контракт) або документ, який
його замінює, та додатки до нього у разі
їх наявності; рахунок-фактура (інвойс)
або рахунок-проформа (якщо товар не є
об'єктом купівлі-продажу); якщо рахунок
сплачено - банківські платіжні
документи, що стосуються оцінюваного
товару; за наявності - інші платіжні
та/або бухгалтерські документи, що
підтверджують вартість товару та
містять реквізити, необхідні для
ідентифікації ввезеного товару.

Відповідно до ч.3 ст.53 Митного кодексу
України у разі якщо документи,
зазначені у частині другій цієї статті,
містять розбіжності або не містять
всіх відомостей, що підтверджують
числові значення складових митної
вартості товарів, чи відомостей щодо
ціни, що була фактично сплачена або
підлягає сплаті за ці товари, декларант
або уповноважена ним особа на письмову
вимогу митного органу зобов'язані
протягом 10 календарних днів надати (за
наявності) додаткові документи.

Згідно ст.54 Митного кодексу України
контроль правильності визначення
митної вартості товарів здійснюється
митним органом під час проведення
митного контролю і митного оформлення
шляхом перевірки числового значення
заявленої митної вартості.

Контроль правильності визначення
митної вартості товарів за основним
методом - за ціною договору (контракту)
щодо товарів, які ввозяться на митну
територію України відповідно до
митного режиму імпорту (вартість
операції), здійснюється митним органом
шляхом перевірки розрахунку,
здійсненого декларантом, за
відсутності застережень щодо
застосування цього методу, визначених
у частині першій статті 58 цього
Кодексу.

Митний орган може відмовити у митному
оформленні товарів за заявленою
декларантом або уповноваженою ним
особою митною вартістю виключно за
наявності обґрунтованих підстав
вважати, що заявлено неповні та/або
недостовірні відомості про митну
вартість товарів, у тому числі невірно
визначено митну вартість товарів, у
разі: 1) невірно проведеного
декларантом або уповноваженою ним
особою розрахунку митної вартості; 2)
неподання декларантом або
уповноваженою ним особою документів
згідно з переліком та відповідно до
умов, зазначених у частинах другій -
четвертій статті 53 цього Кодексу, або
відсутності у цих документах всіх
відомостей, що підтверджують числові
значення складових митної вартості
товарів, чи відомостей щодо ціни, що
була фактично сплачена або підлягає
сплаті за ці товари; 3) невідповідності
обраного декларантом або
уповноваженою ним особою методу
визначення митної вартості товару
умовам, наведеним у главі 9 цього
Кодексу; 4) надходження до митного
органу документально підтвердженої
офіційної інформації митних органів
інших країн щодо недостовірності
заявленої митної вартості.

У разі якщо під час проведення митного
контролю митний орган не може
аргументовано довести, що заявлено
неповні та/або недостовірні відомості
про митну вартість товарів, у тому
числі невірно визначено митну вартість
товарів, заявлена декларантом або
уповноваженою ним особою митна
вартість вважається визнаною
автоматично (стаття 54 Кодексу).

Частинами 1, 2 статті 55 Кодексу рішення
про коригування заявленої митної
вартості товарів, які ввозяться на
митну територію України з поміщенням у
митний режим імпорту, приймається
митним органом у письмовій формі під
час здійснення контролю правильності
визначення митної вартості цих товарів
як до, так і після їх випуску, якщо
митним органом у випадках,
передбачених частиною шостою статті 54
цього Кодексу, виявлено, що заявлено
неповні та/або недостовірні відомості
про митну вартість товарів, у тому
числі невірно визначено митну вартість
товарів.

Прийняте митним органом письмове
рішення про коригування заявленої
митної вартості товарів має містити: 1)
обґрунтування причин, через які
заявлену декларантом митну вартість не
може бути визнано; 2) наявну в митного
органу інформацію (у тому числі щодо
числових значень складових митної
вартості, митної вартості ідентичних
або подібних (аналогічних) товарів,
інших умов, що могли вплинути на ціну
товарів), яка призвела до виникнення
сумнівів у правильності визначення
митної вартості та до прийняття
рішення про коригування митної
вартості, заявленої декларантом; 3)
вичерпний перелік вимог щодо надання
додаткових документів, передбачених
частиною третьою статті 53 цього
Кодексу, за умови надання яких митна
вартість може бути визнана митним
органом; 4) обґрунтування числового
значення митної вартості товарів,
скоригованої митним органом, та фактів,
які вплинули на таке коригування; 5)
інформацію про а) право декларанта або
уповноваженої ним особи на випуск у
вільний обіг товарів, що декларуються:
у разі згоди декларанта або
уповноваженої ним особи з рішенням
митного органу про коригування митної
вартості товарів - за умови сплати
митних платежів згідно з митною
вартістю, визначеною митним органом; у
разі незгоди декларанта або
уповноваженої ним особи з рішенням
митного органу про коригування
заявленої митної вартості товарів - за
умови сплати митних платежів згідно із
заявленою митною вартістю товарів та
надання гарантій відповідно до розділу
X цього Кодексу в розмірі, визначеному
митним органом відповідно до частини
сьомої цієї статті; б) право декларанта
або уповноваженої ним особи оскаржити
рішення про коригування заявленої
митної вартості у митному органі
вищого рівня відповідно до глави 4
цього Кодексу або до суду.

Відповідно до статті 57 Кодексу
визначення митної вартості товарів,
які ввозяться в Україну відповідно до
митного режиму імпорту, здійснюється
за такими методами: 1) основний - за
ціною договору (контракту) щодо
товарів, які імпортуються (вартість
операції); 2) другорядні: а) за ціною
договору щодо ідентичних товарів; б) за
ціною договору щодо подібних
(аналогічних) товарів; в) на основі
віднімання вартості; г) на основі
додавання вартості (обчислена
вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної
вартості товарів, які ввозяться на
митну територію України відповідно до
митного режиму імпорту, є перший метод -
за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується
лише у разі, якщо митна вартість
товарів не може бути визначена шляхом
застосування попереднього методу
відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів
передує процедура консультацій між
митним органом та декларантом з метою
визначення основи вартості згідно з
положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу.
Під час таких консультацій митний
орган та декларант можуть здійснити
обмін наявною у кожного з них
інформацією за умови додержання вимог
щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної
вартості товарів згідно з положеннями
статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для
її визначення може братися або ціна, за
якою ідентичні або подібні (аналогічні)
товари були продані в Україні не
пов'язаному із продавцем покупцю
відповідно до статті 62 цього Кодексу,
або вартість товарів.

За частиною 1 статті 58 Кодексу метод
визначення митної вартості за ціною
договору (контракту) щодо товарів, які
ввозяться на митну територію України
відповідно до митного режиму імпорту,
застосовується у разі, якщо: 1) немає
жодних обмежень щодо прав покупця
(імпортера) на використання оцінюваних
товарів, за винятком тих, що: а)
встановлюються законом чи
запроваджуються органами державної
влади в Україні; б) обмежують
географічний регіон, у якому товари
можуть бути перепродані (відчужені
повторно); в) не впливають значною мірою
на вартість товару; 2) щодо продажу
оцінюваних товарів або їх ціни
відсутні будь-які умови або
застереження, які унеможливлюють
визначення вартості цих товарів; 3)
жодна частина виручки від будь-якого
подальшого перепродажу, розпорядження
або використання товарів покупцем не
надійде прямо чи опосередковано
продавцеві, якщо тільки не буде
зроблено відповідне коригування з
урахуванням положень частини десятої
цієї статті; 4) покупець і продавець не
пов'язані між собою особи або хоч і
пов'язані між собою особи, однак ці
відносини не вплинули на ціну товарів.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Із системного аналізу вказаних статей
вбачається, що обов'язок доведення
митної вартості товару лежить на
позивачу, а митний орган у випадку
наявності обґрунтованих сумнівів у
достовірності поданих декларантом
відомостей може витребувати додаткові
документи.

При цьому, згідно із вищенаведеними
приписами, у випадку виникнення
обґрунтованих сумнівів митний орган
повинен витребовувати, а позивач -
надавати лише ті докази, які можуть
підтвердити або спростувати сумніви
митниці.

Як встановлено колегією суддів,
головна обставина, яка стала причиною
виникнення цього спору, - розбіжності у
наданих позивачем документах,
наявність яких, в силу приписів частини
3 статті 53 МК України, є достатньою
підставою для витребування у позивача
додаткових документів.

Разом з цим судом першої інстанції
обґрунтовано зазначено, що митницею
неправомірно застосовано резервний
метод визначення вартості товару,
оскільки при вирішенні питання щодо
визначення вартості товару за
ідентичними товарами, що продаються на
експорт в Україну з тієї ж країни по
коду товару №, відповідачем
невірно визначено час експорту згідно
зі ст.ст. 59, 60 МК України, що має суттєве
значення для визначення ціни, а відтак
Південною митницею Міндоходів не була
дотримана послідовність визначення
методів митної вартості товарів.

Також колегія суддів погоджується з
рішенням суду першої інстанції в
частині відмови у задоволені позовних
вимог про зобов'язання Митниці
прийняти документи ТОВ «Стайнорт» до
оформлення товару за вказаною
декларантом ціною, оскільки перевірка
та контроль правильності обчислення
декларантом митної вартості товарів
відноситься до виключної компетенції
митного органу, і суд не вправі
підміняти митний орган, визначаючи в
судовому рішенні митну вартість, за
якою повинно бути проведено митне
оформлення товарів.

Беручи до уваги викладене, колегія
суддів вважає, що при розгляді справи
судом першої інстанції правильно
застосовано норми матеріального та
процесуального права, вірно
встановлено фактичні обставини справи
та надана правова оцінка.

Постанова суду першої інстанції
викладена достатньо повно, висновки
обґрунтовані з посиланням на конкретні
норми Законів України та відповідають
чинному законодавству та доводи
апеляційних скарг цих висновків суду
не спростовують.

За таких обставин підстав для
скасування постанови суду першої
інстанції та задоволення апеляційних
скарг не вбачається.

Керуючись ст.ст.195, 196, п.1 ч.1 ст. 198, ст.200,
п.1 ч.1 ст.205, ст.ст. 206, 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційні скарги Товариства з
обмеженою відповідальністю «Стайнорт»
та Південної митниці Міндоходів в
Одеській області - залишити без
задоволення.

Постанову Одеського окружного
адміністративного суду від 27 січня 2014
року у справі за адміністративним
позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «Стайнорт» до
Південної митниці Міндоходів в
Одеській області про скасування
рішення, картки відмови, зобов'язання
вчинити певні дії - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення, однак може бути
оскаржена безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів з дня
виготовлення повного тексту.

Суддя - доповідач:
І.П. Косцова

Судді:
І.О. Турецька

Л.В.Стас.