Справа № 826/6944/14
Суддя: Гарник К.Ю.
Дата ухвалення: 2014-06-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
23 червня 2014 року № 826/6944/14
Окружний адміністративний суд міста
Києва у складі судді Гарника К.Ю.
розглянувши в порядку письмового
провадження адміністративну справу
за позовом ОСОБА_1 до Відділу державної
виконавчої служби Дніпровського
районного управління юстиції у місті
Києві про зобов'язати вчинити певні дії
ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач)
звернулась до Окружного
адміністративного суду міста Києва з
адміністративним позовом до Відділу
державної виконавчої служби
Дніпровського районного управління
юстиції у місті Києві (далі по тексту -
відповідач) в якому просить суд:
- зобов'язати Відділу державної
виконавчої служби Дніпровського
районного управління юстиції у місті
Києві Клименка Романа Васильовича
зняти арешт та заборону відчуження з
нерухомого майна, належного ОСОБА_1, а
саме: автомобіль КІА модель RIO 1.4. 2007
року випуск, державний номер НОМЕР_1;
- виключити автомобіль КІА модель
RIO 1.4. 2007 року випуск, державний номер
НОМЕР_1; кузов НОМЕР_2, що належить на
праві власності ОСОБА_1 з Державного
реєстру обтяжень рухомого майна;
- зобов'язати Державну виконавчу
службу Дніпровського районного
управління юстиції в м. Києві в особі
Головного державного виконавця ВДВС
Дніпровського РУЮ В м. Києві Клименка
Романа Васильовича видати ОСОБА_1
постанову про повернення виконавчого
документа та припинення дії арешту від
21 листопада 2010 року по виконавчому
провадженню № 18422424 для подачі
в ВДАІ Дніпровського району м. Києва.
У судовому засіданні 12 червня 2014
року замінено неналежного відповідача
Державну виконавчу службу
Дніпровського районного управління
юстиції в місті Києві на належного
Відділ державної виконавчої служби
Дніпровського районного управління
юстиції у місті Києві.
Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач
зазначає, що виконавче провадження, в
межах якого накладено арешт та
заборону відчуження на автомобіль КІА
модель RIO 1.4. 2007 року випуск, державний
номер НОМЕР_1; кузов НОМЕР_2, повернуто, а
штраф - сплачено. Проте, арешт майна та
заборона відчуження не скасована.
Представник відповідача у судовому
засіданні зазначив, згідно перевірки
Єдиного державного реєстру виконавчих
проваджень станом на 07 березня 2014 року
виконавчий документ № 00809386 від 28
лютого 2010 року про стягнення боргу з
ОСОБА_1 у відділі не значиться.
Керуючись приписами частини 4 статті 122
та частини 6 статті 128 Кодексу
адміністративного судочинства
України, надавши можливість присутнім
учасникам судового розгляду у повній
мірі реалізувати свої процесуальні
права, та враховуючи відсутність
потреби заслухати свідка чи експерта,
завершив розгляд справи в порядку
письмового провадження.
Після розгляду адміністративного
позову та доданих до нього матеріалів,
всебічного і повного встановлення всіх
фактичних обставин, на яких
ґрунтується позов, об'єктивної оцінки
доказів, що мають юридичне значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, суд зазначає наступне.
Матеріали справи свідчать, що ОСОБА_1 є
власником автомобілю КІА модель RIO 1.4.
2007 року випуск, державний номер НОМЕР_1;
кузов НОМЕР_2 (копію технічного
паспорту додана до матеріалів справи).
Згідно витягу з Державного реєстру
обтяжень рухомого майна від 17 березня
2014 року, постановою Відділу державної
виконавчої служби Дніпровського
районного управління юстиції у місті
Києві від 30 червня 2010 року ВП № 18422424
накладено арешт на майно Боржника -
ОСОБА_1, та заборонено його відчуження.
Судом встановлено, що постанова ВДАЇ
Дніпровського району міста Києва про
стягнення з ОСОБА_1 штрафу у розмірі
255,00 грн., з примусового виконання якої
відкрито виконавче провадження № 18422424,
повернуто в ВДАЇ Дніпровського району
Разом з тим, матеріали справи містять
доказ виконання постанови ВДАЇ
Дніпровського району міста Києва про
стягнення з ОСОБА_1 штрафу у розмірі
255,00 грн., а саме квитанцію про сплату
штрафу у розмірі 255,00 грн.
Листом Відділу державної виконавчої
служби Дніпровського районного
управління юстиції у місті Києві від 08
травня 2014 року позивача повідомлено, що
видати копії вищезазначених постанов
не вбачається можливим, оскільки
виконавчі провадження за період з 2004
року по 2010 рік знищено.
Відповідно до статті 60 Закону України
від 21 квітня 1999 року № 606-IV «Про
виконавче провадження» (далі по тексту
- Закон № 606-IV) особа, яка вважає, що
майно, на яке накладено арешт, належить
їй, а не боржникові, може звернутися до
суду з позовом про визнання права
власності на це майно і про зняття з
У разі прийняття судом рішення про
зняття арешту з майна арешт з майна
знімається за постановою державного
виконавця не пізніше наступного дня,
коли йому стало відомо про такі
обставини. Копія постанови про зняття
арешту з майна надсилається боржнику
та органу (установі), якому була
надіслана для виконання постанова про
накладення арешту на майно боржника.
З майна боржника може бути знято арешт
за постановою начальника відповідного
відділу державної виконавчої служби,
якому безпосередньо підпорядкований
державний виконавець, якщо виявлено
порушення порядку накладення арешту,
встановленого цим Законом. Копія
постанови начальника відділу
державної виконавчої служби про зняття
арешту з майна боржника не пізніше
наступного дня після її винесення
надсилається сторонам та відповідному
органу (установі) для зняття арешту.
Виходячи зі змісту наведеної норми
Закону, право на звернення до суду з
позовом про визнання права на майно і
про звільнення майна з-під арешту
належить особі, яка вважає себе
власником спірного майна.
Наведене свідчить про те, що,
розглядаючи такий позов, суд повинен
повно та всебічно встановити
обставини, на які посилається позивач,
щодо виникнення права власності на
спірне майно, і ці обставини позивач
повинен довести належними та
допустимими доказами відповідно до
статті 69 Кодексу адміністративного
судочинства України.
Відповідно до статті 328 Цивільного
кодексу України право власності
набувається на підставах, що не
заборонені законом, зокрема із
Право власності вважається набутим
правомірно, якщо інше прямо не випливає
із закону або незаконність набуття
права власності не встановлена судом.
За загальним правилом, встановленим
частиною першою статті 334 Цивільного
кодексу України право власності у
набувача майно за договором виникає з
моменту передання майна, якщо інше не
встановлено договором або законом.
Право власності на майно за договором,
який підлягає нотаріальному
посвідченню, виникає у набувача з
моменту такого посвідчення або з
моменту набрання законної сили
рішенням суду про визнання договору, не
посвідченого нотаріально, дійсним.

Якщо ж договір про відчуження майна
підлягає державній реєстрації, право
власності у набувача виникає з моменту
такої реєстрації особами.

Згідно зі статтею 34 Закону України від
30 червня 1993 року № 3353-XII «Про дорожній
рух» (далі по тексту - Закон № 3353-XII)
державна реєстрація транспортного
засобу полягає у здійсненні комплексу
заходів, пов'язаних із перевіркою
документів, які є підставою для
здійснення реєстрації, звіркою і, за
необхідності, дослідженням
ідентифікаційних номерів складових
частин та оглядом транспортного
засобу, оформленням і видачею
реєстраційних документів та номерних
знаків.

Державний облік зареєстрованих
транспортних засобів включає в себе
процес реєстрації, накопичення,
узагальнення, зберігання та передачі
інформації про зареєстровані
транспортні засоби та їх власників.

Державній реєстрації та обліку
підлягають призначені для
експлуатації на вулично-дорожній
мережі загального користування
транспортні засоби усіх типів:
автомобілі, автобуси, мотоцикли всіх
типів, марок і моделей, самохідні
машини, причепи та напівпричепи до них,
мотоколяски, інші прирівняні до них
транспортні засоби та мопеди, що
використовуються на автомобільних
дорогах державного значення.

Власники транспортних засобів та
особи, які використовують їх на
законних підставах, зобов'язані
зареєструвати (перереєструвати)
належні їм транспортні засоби протягом
десяти діб після придбання, митного
оформлення, одержання транспортних
засобів або виникнення обставин, що
потребують внесення змін до
реєстраційних документів.

На транспортні засоби оформляються та
видаються реєстраційні документи,
зразки яких затверджуються Кабінетом
Міністрів України, та закріплюються
номерні знаки, які відповідають
вимогам стандартів. Закупівля за
державні кошти бланків реєстраційних
документів та номерних знаків для
транспортних засобів здійснюється
відповідно до вимог законодавства тими
органами, на які покладений обов'язок
щодо їх реєстрації.

Порядок державної реєстрації
(перереєстрації), зняття з обліку
автомобілів, автобусів, а також
самохідних машин, сконструйованих на
шасі автомобілів, мотоциклів усіх
типів, марок і моделей, причепів,
напівпричепів, мотоколясок, інших
прирівняних до них транспортних
засобів та мопедів затверджений
постановою Кабінету Міністрів України
від 7 вересня 1998 р. N 1388 (у редакції
постанови Кабінету Міністрів України
від 23 грудня 2009 р. N 1371).

Цей Порядок є обов'язковим для всіх
юридичних та фізичних осіб, які є
власниками транспортних засобів,
виробляють чи експлуатують їх.
Представники власників транспортних
засобів виконують обов'язки та
реалізують права таких власників у
межах наданих їм повноважень.

Пунктом 8 Порядку встановлено, що
державна реєстрація (перереєстрація)
транспортних засобів проводиться на
підставі заяв власників, поданих
особисто, і документів, що посвідчують
їх особу, підтверджують правомірність
придбання, отримання, ввезення, митного
оформлення (далі - правомірність
придбання) транспортних засобів,
відповідність конструкції
транспортних засобів установленим
вимогам безпеки дорожнього руху, а
також вимогам, які є підставою для
внесення змін до реєстраційних
документів. Не допускаються до
державної реєстрації транспортні
засоби з правим розташуванням керма (за
винятком транспортних засобів, які
були зареєстровані в підрозділах
Державтоінспекції до набрання
чинності Законом України "Про дорожній
рух").

З аналізу вищезазначеного
вбачається, що метою державної
реєстрації (перереєстрація)
транспортних засобів, за наслідком
якої власники автомобілів отримують
свідоцтва про реєстрацію права
власності на транспортний засіб,
затвердженого Кабінетом Міністрів
України зразку, є контроль органами ДАІ
МВС за відповідністю конструкції та
технічного стану транспортних засобів
встановленим в Україні вимогам
стандартів, правил і нормативів,
дотриманням вимог законодавства, що
визначає порядок сплати податків,
внесення інших обов'язкових платежів,
використання транспортних засобів в
умовах воєнного та надзвичайного
стану, а також для забезпечення їх
обліку та запобігання протиправним
діям щодо них.

На підтвердження права власності
позивача на автомобіль КІА модель RIO 1.4.
2007 року випуск, державний номер НОМЕР_1;
кузов НОМЕР_2 надано суду копію
свідоцтва про реєстрацію
транспортного засобу, згідно якого
власником зазначеного автомобіля є
ОСОБА_1.

Враховуючи, що позивачем надано докази
права власності на автомобіль КІА
модель RIO 1.4. 2007 року випуск, державний
номер НОМЕР_1; кузов НОМЕР_2, суд
приходить до висновку про
обґрунтованість позовної вимоги щодо
зобов'язання Відділу державної
виконавчої служби Дніпровського
районного управління юстиції в м. Києві
Клименка Романа Васильовича зняти
арешт та заборону відчуження з
нерухомого майна, належного ОСОБА_1, а
саме: автомобіль КІА модель RIO 1.4. 2007
року випуск, державний номер НОМЕР_1;
кузов НОМЕР_2.

Разом з тим, позовні вимоги про
виключення автомобілю КІА модель RIO 1.4.
2007 року випуск, державний номер НОМЕР_1;
кузов НОМЕР_2 з Державного реєстру
обтяжень рухомого майна та
зобов'язання відповідача видати ОСОБА_1
постанову про повернення виконавчого
документа та припинення дії арешту від
21 листопада 2010 року по виконавчому
провадженню № 18422424 для подачі в ВДАІ
Дніпровського району м. Києва є
безпідставними, оскільки в цій частині
право позивача не порушене, позаяк
відповідачем питання про видачу копії
постанови та про виключення з реєстру
обтяжень рухомого майна ще не
вирішувалось, тому дані вимоги
заявлені передчасно.

крім цього, представником відповідача
зазначено, що видати копію постанови
про повернення виконавчого документу
не вбачається можливим, у зв'язку з
знищенням виконавчих проваджень за
періоди 2004-2010 року.

Згідно з частиною першою статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

З урахуванням вимог, встановлених
частиною другою статті 19 Конституції
України та частиною третьою статті 2
Кодексу адміністративного судочинства
України, виходячи з системного аналізу
положень законодавства України та
доказів, наявних у матеріалах справи,
суд дійшов висновку, що
адміністративний позов підлягає
частковому задоволенню.

Враховуючи викладене, керуючись
статтями 69, 70, 71, 128, 158 - 163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1
задовольнити частково.

2. Зобов'язати Відділ державної
виконавчої служби Дніпровського
районного управління юстиції у місті
Києві Клименка Романа Васильовича
зняти арешт та заборону відчуження з
нерухомого майна, належного ОСОБА_1, а
саме: автомобіль КІА модель RIO 1.4. 2007
року випуск, державний номер НОМЕР_1;
кузов НОМЕР_2.

3. В решті вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили
відповідно до статті 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України. Постанова може бути оскаржена
до суду апеляційної інстанції за
правилами, встановленими статтями 185-187
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Суддя
К.Ю. Гарник