Справа № 6а/257/8/14
Суддя: Леонтович К.Г.
Дата ухвалення: 2014-07-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 липня 2014 року м. Київ
К/800/13720/14

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі

суддів: Васильченко Н.В., Леонтович К.Г.,
Зайця В.С.

розглянувши у попередньому розгляді
справу за касаційною скаргою ОСОБА_1 на
постанову Київського районного суду
м.Донецька від 23 січня 2014 року та ухвалу
Донецького апеляційного
адміністративного суду від 25 лютого 2014
року у справі №6а/257/8/14 за заявою про
роз'яснення способу виконання
постанови суду по адміністративній
справі № 2-а/46/11 за позовом ОСОБА_1 до
управління праці та соціального
захисту населення Київської районної в
м.Донецьку Ради про стягнення щорічної
допомоги на оздоровлення та
компенсації за невикористані
курортно-санаторні путівки за 2009-2010
роки, -

в с т а н о в и л а :

У листопаді 2013 року ОСОБА_1 звернувся в
суд із заявою про роз'яснення способу
виконання постанови суду по
адміністративній справі № 2-а/46/11 за
адміністративним позовом ОСОБА_1 до
управління праці та соціального
захисту населення Київської районної в
м.Донецьку Ради про стягнення щорічної
допомоги на оздоровлення та
компенсації за невикористані
курортно-санаторні путівки за 2009-2010
роки, в якій просив в порядку ст. 267 КАС
України, прийняти рішення згідно зі
ст.181 КАС України, про те хто саме
повинен виконувати рішення суду від
імені України в трьохмісячний строк
згідно ч.4 ст.3 Закону України "Про
гарантії держави, щодо виконання
судових рішень" № 4901-17.

Заява обґрунтована тим, що 14.11.2013 року
на звернення ОСОБА_1 до виконавчої
служби Київського району м.Донецька та
казначейства Київського району
м.Донецька із заявою про прийняття до
виконання рішення суду про стягнення з
управління праці та соціального
захисту населення Київської районної в
м.Донецьку Ради грошових коштів йому
було відмовлено.

Постановою Київського районного суду
м. Донецька від 23 січня 2014 року,
залишеною без змін ухвалою Донецького
апеляційного адміністративного суду
від 25 лютого 2014 року, заява про
роз'яснення способу виконання
постанови суду по адміністративній
справі № 2-а/46/11 за адміністративним
позовом ОСОБА_1 до управління праці та
соціального захисту населення
Київської районної в м.Донецьку Ради
про стягнення щорічної допомоги на
оздоровлення та компенсації за
невикористані курортно-санаторні
путівки за 2009-2010 роки залишена без
задоволення.

Не погоджуючись з ухваленими по справі
рішеннями ОСОБА_1 звернувся до Вищого
адміністративного суду України з
касаційною скаргою, в якій просить
скасувати рішення судів першої і
апеляційної інстанцій та ухвалити нове
судове рішення, яким направити справу
для продовження розгляду до суду
першої інстанції, посилаючись на
порушення судами норм процесуального
права.

Перевіривши правову оцінку обставин
справи та повноту їх встановлення,
дослідивши матеріали касаційної
скарги, проаналізувавши правильність
застосування судами норм
процесуального права колегія суддів
Вищого адміністративного суду України
вважає, що відсутні підстави для
скасування судових рішень, а касаційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що постановою Київського
районного суду м.Донецька від 17 березня
2011 року в задоволенні позовних вимог
ОСОБА_1 до управління праці та
соціального захисту населення
Київської районної у м. Донецьку ради
про стягнення щорічної допомоги на
оздоровлення та компенсації за
невикористані курортно-санітарні
путівки за 2009-2010 роки відмовлено.

Постановою Донецького апеляційного
адміністративного суду від 5 липня 2011
року скасоване рішення суду першої
інстанції, позовні вимоги задоволені
частково. Зобов'язано відповідача
здійснити нарахування та виплату
позивачу щорічної допомоги на
оздоровлення за 2010 рік.

Додатковою постановою Донецького
апеляційного адміністративного суду
від 14 серпня 2013 року стягнута з
Державного бюджету України на користь
ОСОБА_1 сума щорічної допомоги на
оздоровлення за 2010 рік в розмірі 4415
гривень.

ОСОБА_1 отримав виконавчий лист № 2а
-46/11 Київського районного суду
м.Донецька від 13.11.2013р.

Постановою ВДВС Київського
управління юстиції у м.Донецьку від
15.11.2013 року відмовлено в прийнятті до
провадження зазначеного вище
виконавчого документу та у відкриті
виконавчого провадження з примусового
виконання виконавчого листа № 2а-46/11 з
тих підстав, що виконавчий лист
повинен бути прийнятий та виконаний
казначейством Київського району
м.Донецька.

На звернення ОСОБА_1 до казначейства
Київського району м.Донецька із заявою
прийняти та виконати рішення суду про
стягнення з управління праці та
соціального захисту населення
Київської районної в м.Донецьку Ради
грошових коштів 02.12.2013 року він отримав
письмову відповідь, якою відмовлено у
виконанні рішення суду.

ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою, в
якій просив прийняти рішення в порядку
статті 267 КАС України щодо виконавця
судового рішення, а також прийняти
рішення в порядку статті 181 КАС України.

Відмовляючи в задоволенні заяви про
роз'яснення способу виконання
постанови суду по адміністративній
справі № 2-а/46/11 суди першої та
апеляційної інстанцій виходили з того,
що заява ОСОБА_1 не відповідає змісту
ст.181 КАС України, оскільки не є
позовною заявою, крім того заявник не
ставить вимог визнати протиправними
рішення, дії чи бездіяльності, що
вчинені певним суб'єктом владних
повноважень, разом із тим Київський
районний суду м.Донецька не є тим судом
що може надати роз'яснення способу
виконання постанови апеляційного суду
по адміністративній справі.

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
погоджується з висновками судів першої
і апеляційної інстанцій виходячи з
наступного.

Відповідно ч.1 ст.181 КАС України
учасники виконавчого провадження (крім
державного виконавця) та особи, які
залучаються до проведення виконавчих
дій, мають право звернутися до
адміністративного суду із позовною
заявою, якщо вважають, що рішенням, дією
або бездіяльністю державного
виконавця чи іншої посадової особи
державної виконавчої служби порушені
їхні права, свободи чи інтереси, а також
якщо законом не встановлений інший
порядок судового оскарження рішень,
дій чи бездіяльності таких осіб.

З аналізу змісту наведеної норми
вбачається, що провадження у справах з
приводу рішень, дій або бездіяльності
державної виконавчої служби
здійснюється за наслідком звернення до
суду із позовною заявою.

Згідно ч.9 ст. 267 КАС України
особа-позивач, на користь якої ухвалено
постанову суду, має право подати до
суду першої інстанції заяву про
визнання протиправними рішень, дій чи
бездіяльності, вчинених суб'єктом
владних повноважень - відповідачем на
виконання такої постанови суду або
порушення прав позивача, підтверджених
такою постановою суду.

Судами було встановлено, що заявник не
ставить вимог визнати протиправними
рішення, дії чи бездіяльності, що
вчинені певним суб'єктом владних
повноважень.

Стосовно роз'яснення заявнику, який
саме орган повинен виконувати судове
рішення, слід зазначити наступне.

Згідно частини 1 статті 170 КАС України
якщо судове рішення є незрозумілим,
суд, який його ухвалив, за заявою осіб,
які беруть участь у справі, або
державного виконавця ухвалою роз'яснює
своє рішення, не змінюючи при цьому
його змісту.

При цьому, як встановлено судами, заява
про роз'яснення способу виконання
постанови суду по адміністративній
справі № 2-а/46/11 подана до Київського
районного суду м.Донецька стосовно
рішення Донецького апеляційного
адміністративного суду, однак, згідно
змісту наведеної норми рішення, щодо
якого подана заява про роз'яснення,
підлягає роз'ясненню тим судом який
його ухвалив, тобто в даному випадку це
мав бути Донецький апеляційний
адміністративний суд.

Отже, в даному випадку заява про
роз'яснення способу виконання
постанови суду по адміністративній
справі мала бути подана до Донецького
апеляційного адміністративного суду.

Враховуючи наведене суди першої та
апеляційної інстанцій дійшли до вірних
висновків про відсутність підстав для
задоволення заяви ОСОБА_1 про
роз'яснення способу виконання
постанови суду по адміністративній
справі № 2-а/46/11 за адміністративним
позовом ОСОБА_1 до управління праці та
соціального захисту населення
Київської районної в м.Донецьку Ради
про стягнення щорічної допомоги на
оздоровлення та компенсації за
невикористані курортно-санаторні
путівки за 2009-2010 роки.

Згідно ч.3 ст.220-1 КАС України суд
касаційної інстанції відхиляє
касаційну скаргу і залишає рішення
без змін, якщо відсутні підстави для
скасування судового рішення.

Відповідно до ст. 224 КАС України суд
касаційної інстанції залишає
касаційну скаргу без задоволення, а
судові рішення - без змін, якщо визнає,
що суди першої та апеляційної
інстанцій не допустили порушень норм
матеріального і процесуального права
при ухваленні судових рішень чи
вчиненні процесуальних дій.

Колегія суддів вважає, що доводи
касаційної скарги не дають підстав для
висновку про неправильне застосування
судами норм процесуального права, яке
призвело або могло призвести до
неправильного вирішення справи.

З урахуванням викладеного, судами
першої і апеляційної інстанцій
винесені законні і обґрунтовані
рішення, постановлені з дотриманням
норм процесуального права і підстав
для їх скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 220, 220-1, 223, 224, 231 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів Вищого
адміністративного суду України, -

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Постанову Київського районного суду м.
Донецька від 23 січня 2014 року та ухвалу
Донецького апеляційного
адміністративного суду від 25 лютого 2014
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через 5
днів після направлення її копій особам,
які беруть участь у справі і може бути
переглянута Верховним Судом України з
підстав передбачених ст.ст.237-239 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Судді: