Справа № К/9991/28565/12-С
Суддя: Сірош М.В.
Дата ухвалення: 2014-06-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 червня 2014 року
м. Київ К/9991/28565/12

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

головуючого судді: Сіроша
М.В.,

суддів:
Блажівської Н.Є.,

Усенко Є.А.

розглянувши у порядку попереднього
розгляду касаційну скаргу ОСОБА_2 на
постанову Черкаського окружного
адміністративного суду від 4 жовтня
2011 року та ухвалу Київського
апеляційного адміністративного суду
від 20 березня 2012 року у
адміністративній справі за позовом
ОСОБА_2 до відділу Державного комітету
земельних ресурсів у Кам'янському
районі Черкаської області (далі -
Відділ), третя особа: Товариство з
обмеженою відповідальністю «Агро Плюс
2006» (далі - Товариство),

про визнання нечинним рішення та
зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И Л А :

У серпні 2011 року ОСОБА_2 звернулася до
суду з адміністративним позовом про
визнання нечинним рішення Відділу від
11 серпня 2011 року № 2454 про відмову у
скасуванні державної реєстрації
Додатку від 5 лютого 2008 року до договору
оренди земельної ділянки від 10 червня
2006 року № 128/2006 та Додатку від 5 лютого
2008 року до Договору оренди земельної
ділянки від 9.06.2006 року № 129/2006,
укладених між ОСОБА_2 та Товариством,
зобов'язати Відділ скасувати державну
реєстрацію Додатку від 5 лютого 2008 року
до договору оренди земельної ділянки
від 10 червня 2006 року № 128/2006 та Додатку
від 5 лютого 2008 року до Договору оренди
земельної ділянки від 9 червня 2006 року
№ 129/2006, укладених між ОСОБА_2 та
Товариством.

ОСОБА_2 позовні вимоги обґрунтувала
тим, що Відділ всупереч вимог Закону
України «Про оренду землі», Порядку
державної реєстрації договорів оренди
землі, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 25
грудня 1998 року № 2073, наказу Держкомзему
України від 2 липня 2003 року № 174
відмовив у скасуванні державної
реєстрації зазначених Додатків до
укладених договорів оренди.

4 жовтня 2011 року постановою Черкаського
окружного адміністративного суду,
залишеною без змін ухвалою Київського
апеляційного адміністративного суду
від 20 березня 2012 року, у задоволенні
адміністративного позову відмовлено.

ОСОБА_2 звернулася із касаційною
скаргою про скасування постанови
Черкаського окружного
адміністративного суду та ухвали
Київського апеляційного
адміністративного суду і ухвалення
нової постанови про задоволення
позовних вимог, посилаючись на
порушення судами норм матеріального та
процесуального права.

Перевіривши правильність застосування
судами норм матеріального та
процесуального права, обговоривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів вважає, що касаційна скарга не
підлягає задоволенню з таких підстав.

Як встановлено судами першої та
апеляційної інстанцій, 10 червня 2006 року
між ОСОБА_2 та Товариством були
укладені два договори оренди земельної
ділянки № 128/2006 та №129/2006
терміном на 5 років (строк закінчення
дії договорів - 7 липня 2011
року), державна реєстрація яких
здійснена Кам'янським відділом ЧРФ ДП
«Центр ДЗК» 7 липня 2006 року, про
що у Державному реєстрі земель вчинені
записи №20 та №21.

У лютому 2008 року між ОСОБА_2 та
Товариством були підписані також
додаток до договору №128/2006 та №129/2006,
якими врегульовано питання орендної
плати - збільшення її розміру з 2% до 3% за
рік від вартості орендованої земельної
ділянки та збільшення строку оренди до
10 років.

12 липня 2011 року ОСОБА_2 звернулася до
Відділу з вимогою скасування державної
реєстрації зазначених додатків.

Листом від 11 серпня 2011 року Відділ
відмовив у скасуванні державної
реєстрації додатків до договорів
оренди № 128/2006 та № 129/2006.

Статтями 13, 14 та 18 Закону України «Про
оренду землі» визначено, що договір
оренди землі - це договір, за яким
орендодавець зобов'язаний за плату
передати орендареві земельну ділянку у
володіння і користування на певний
строк, а орендар зобов'язаний
використовувати земельну ділянку
відповідно до умов договору та вимог
земельного законодавства. Договір
оренди землі укладається у письмовій
формі і за бажанням однієї із сторін
може бути посвідчений нотаріально.
Договір оренди землі набирає чинності
після його державної реєстрації.

Таким чином, виходячи із аналізу чинних
норм законодавства, договір оренди
земельної ділянки - це угода, у якій
сторони визначають взаємні
зобов'язання. Для його законності
необхідне додержання всіх правових
вимог і порядку укладення,
передбаченого законодавством України.
Однією із загальних умов укладення
договору оренди земельної ділянки є
укладення його сторонами на
добровільних засадах.

Судами першої та апеляційної інстанцій
встановлено, що договір і додаток до
договору оренди земельної ділянки
укладені на добровільних засадах, про
що свідчить підпис ОСОБА_2 та підпис
Товариства.

Згідно пп. 11-12 Порядку державної
реєстрації договорів оренди землі,
затвердженого Постановою Кабінету
Міністрів України № 2073 від 25 грудня 1998
року (чинний на момент виникнення
спірних правовідносин) державний орган
земельних ресурсів у 20-денний термін
перевіряє подані документи на
відповідність чинному законодавству
та за результатами перевірки готує
висновок про державну реєстрацію або
обґрунтований висновок про відмову у
такій реєстрації. Факт державної
реєстрації засвідчується у 10-денний
термін гербовою печаткою та підписом
голови відповідної ради, Київської,
Севастопольської міської державної
адміністрації або уповноваженої ними
посадової особи.

Відповідно до п. 8 Постанови Кабінету
Міністрів України від 25 грудня 1998 року
№ 2073 «Про затвердження Порядку
державної реєстрації договорів оренди
землі» у договорі оренди відповідно до
ст. 14 Закону України «Про оренду землі»
мають бути зазначені такі істотні
умови:

1) об'єкт оренди (місце розташування та
розмір земельної ділянки);

2) термін договору оренди;

3) орендна плата (розмір, індексація,
форми платежу, терміни та порядок
внесення і перегляду);

4) цільове призначення, умови
використання і збереження якості
землі; 5) умови повернення земельної
ділянки орендодавцеві;

6) існуючі обмеження та обтяження щодо
використання земельної ділянки;

7) сторона (орендодавець чи орендар), яка
несе ризик випадкового пошкодження або
знищення об'єкта оренди чи його
частини;

8) відповідальність сторін. За згодою
сторін у договорі оренди земельної
ділянки можуть бути зазначені й інші
умови (якісний стан земельних угідь,
порядок виконання зобов'язань сторін, а
також обставини, що можуть вплинути на
зміну або припинення договору оренди
тощо).

Пунктом 9 Постанови Кабінету Міністрів
України від 25 грудня 1998 року № 2073 «Про
затвердження Порядку державної
реєстрації договорів оренди землі»
передбачені підстави для відмови у
державній реєстрації оренди земельної
ділянки. Так, відсутність у договорі
оренди однієї з істотних умов,
передбачених пунктом 8, порушення вимог
статей 4, 5, 6, 7, 9, 13, 15 Закону України «Про
оренду землі» є підставою для відмови у
державній реєстрації договору оренди,
а також для визнання договору
недійсним відповідно до законів
України.

Згідно п. 2 додаткових угод до договорів
№ 128/2006 та № 129/2006 орендна плата
вноситься орендарем у формі 3% від
вартості земельної ділянки, а саме 961,28
грн. виплачується в грошовій формі та
за бажанням сторін форма виплати
орендної плати може змінюватись.

Пунктом 31 договорів оренди землі
орендар зобов'язаний своєчасно
сплачувати орендну плату в разі
інфляції, проводити індексацію, в разі
неможливості розрахуватися в строк,
відстрочити платіж тільки при спільній
домовленості з індексуванням суми на
яку був прострочений платіж та п. 37, що в
разі повного не разрахунку за оренду
земельної ділянки протягом поточного
року, якщо не наступив розрахунок до 30
березня поточного року, договір
розривається в односторонньому
порядку.

Із аналізу договорів оренди землі
вбачається, що у даних документах
наявні всі істотні умови договору
оренди землі.

Відповідно до ст. 204 Цивільного кодексу
України правочин є правомірним, якщо
його недійсність прямо не встановлена
законом або якщо він не визнаний судом
недійсним.

Стаття 115 Цивільного кодексу України
передбачає, що підставою недійсності
правочину є недодержання в момент
вчинення правочину стороною
(сторонами) вимог, які встановлені
частинами першою - третьою, п'ятою та
шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо
недійсність правочину прямо не
встановлена законом, але одна із сторін
або інша заінтересована особа
заперечує його дійсність на підставах,
встановлених законом, такий правочин
може бути визнаний судом недійсним
(оспорюваний правочин).

Згідно ст. 638 Цивільного кодексу
України договір є укладеним, якщо
сторони в належній формі досягли згоди
з усіх істотних умов договору. В свою
чергу відповідно до ст. 651 цього кодексу
зміна або розірвання договору
допускається лише за згодою сторін,
якщо інше не встановлено договором або
законом. Договір може бути змінено або
розірвано за рішенням суду на вимогу
однієї із сторін у разі істотного
порушення договору другою стороною та
в інших випадках, встановлених
договором або законом.

Суди попередніх інстанцій
обґрунтовано зазначили, що Відділ
правомірно відмовив ОСОБА_2 у
скасуванні додатків до договорів,
оскільки це не передбачено Порядком
державної реєстрації договорів оренди
землі.

Згідно з ч. 1 ст. 224 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права під час ухвалення
судових рішень чи вчинення
процесуальних дій.

Колегія суддів дійшла висновку, що
судові рішення ухвалені з дотриманням
норм матеріального та процесуального
права, правова оцінка обставинам у
справі дана правильно, підстав для їх
скасування з мотивів, викладених в
касаційній скарзі, немає.

Керуючись ст., ст. 220-1, 223, 224, 230, 231 Кодексу
адміністративного судочинства
України,

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Постанову Черкаського окружного
адміністративного суду від 4 жовтня 2011
року та ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 20 березня
2012 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі і
оскарженню не підлягає, але може бути
переглянута Верховним Судом України з
підстав, визначених ст. 237 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Судді:
Сірош М.В.

Блажівська Н.Є.

Усенко Є.А.