Справа № 363/2/14-а/27/14
Суддя: Ісаєнко Ю.А.
Дата ухвалення: 2014-07-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
Головуючий у 1-й інстанції:
Суддя-доповідач: Ісаєнко
У Х В А Л А

Іменем України

01 липня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючого - судді Ісаєнко
Ю.А.;

суддів: Оксененка
О.М., Федотова І.В.,

за участю секретаря:
Бащенко Н.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на
постанову Вишгородського районного
суду Київської області від 03 лютого 2014
року у справі за адміністративним
позовом ОСОБА_2 до Литвинівської
сільської ради Вишгородського району
Київської області про визнання
протиправною бездіяльності,
зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до Вишгородського
районного суду Київської області із
позовом до Литвинівської сільської
ради Вишгородського району Київської
області, в якому, з урахуванням
уточнень, просив суд визнати
протиправною бездіяльність щодо
залишення без розгляду заяв про
виділення земельної ділянки у постійне
користування площею 0,25 га за рахунок
земель Литвинівської сільської ради
під індивідуальне будівництво на
виконання рішення Литвинівської
сільської ради Вишгородського району
Київської області «Про виділення
земельних ділянок під забудову» від 15
березня 2006 року №166-22-IV; зобов'язати
виконати рішення від 15 березня 2006 року
№166-22-IV щодо надання земельної ділянки
у постійне користування площею 0,25 га за
рахунок земель Литвинівської
сільської ради під індивідуальне
будівництво.

Постановою Вишгородського районного
суду Київської області від 03 лютого 2014
року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із вказаною
постановою, позивач подав апеляційну
скаргу з підстав неповного з'ясування
судом першої інстанції обставин, що
мають значення для справи, порушення
норм матеріального та процесуального
права, в якій просить скасувати
постанову Вишгородського районного
суду Київської області від 03 лютого 2014
року та ухвалити нове судове рішення
про задоволення позову.

Представники сторін в судове засідання
не з'явились, про дату, час і місце
розгляду справи повідомлені належним
чином.

Неприбуття у судове засідання сторін
або інших осіб, які беруть участь у
справі, належним чином повідомлених
про дату, час і місце апеляційного
розгляду, відповідно до ч. 4 ст. 196
Кодексу адміністративного судочинства
України не перешкоджає судовому
розгляду справи. У зв'язку з цим,
відповідно до ч. 1 ст. 41 Кодексу
адміністративного судочинства
України, фіксування судового засідання
за допомогою звукозаписувального
технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю - доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційну скаргу необхідно
залишити без задоволення, постанову
суду першої інстанції - без змін, з
огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом першої інстанції,
рішенням Литвинівської сільської ради
Вишгородського району Київської
області від 15.03.2006 року №166-22-IV позивачу
виділено у постійне користування
земельну ділянку площею 0,25 га в с.
Миколаївка за рахунок земель сільської
ради, в тому числі 0,25 га під
індивідуальне будівництво.

20 квітня 2010 року позивачу на підставі
вказаного рішення видано державний акт
на право власності на земельну ділянку
серії ЯК №712813, яка розміщена за
адресою: АДРЕСА_1, розміром 0,2500 га для
будівництва та обслуговування жилого
будинку, господарських будівель і
споруд.

Рішенням Апеляційного суду Київської
області від 03 вересня 2012 року у справі
№22-ц-4606/2012 скасовано рішення
Вишгородського районного суду
Київської області від 05 липня 2012 року,
та ухвалено нове, яким позов ОСОБА_4 до
ОСОБА_2 задоволено частково, визнано
недійсним Державний акт на право
власності на земельну ділянку серії
ЯК№74712513, що виданий на ім'я ОСОБА_2.

14 листопада 2012 року позивач звернувся
до Литвинівського сільського голови з
заявою, в якій просив вирішити питання
щодо надання спірної земельної ділянки
та відповідно надати дозвіл на
складання проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки площею 0,25
га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1
для будівництва жилого будинку та
господарських будівель.

Листом Литвинівської сільської ради
Вишгородського району Київської
області від 26 червня 2013 року №2/02-14/1 на
запит позивача від 19.06.2013 року
останньому повідомлено про
відсутність земельних ділянок у межах
населених пунктів, які не надавались у
власність, та які могли б бути
використанні для будівництва та
обслуговування будинку. Також
повідомлено, що земельні ділянки у
межах населених пунктів комунальної
власності у період з 11 листопада 2012
року до 17 червня 2013 року громадянам для
будівництва та обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель та споруд у власність не
надавалися, окрім ОСОБА_5

Також, 06 листопада 2013 року позивач
звернувся до Литвинівського
сільського голови з заявою, в якій
просив повторно виділити у постійне
користування земельну ділянку для
будівництва та обслуговування жилого
будинку, господарських будівель та
споруд площею 0,25 га за рахунок земель
Литвинівської сільської ради, замість
земельної ділянки, що була надана для
будівництва рішенням від 15 березня 2006
року №166-22-IV «Про виділення земельних
ділянок під забудову». Свою заяву
позивач обґрунтував тим, що рішенням
Апеляційного суду Київської області
від 03 вересня 2012 року визнано недійсним
Державний акт на право власності на
земельну ділянку серії ЯК №74712513, який
на його думку є Державним актом серії
ЯК №712813.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд
першої інстанції, з яким погоджується
колегія суддів, виходив з наступного.

Відповідно до статті 40 Земельного
кодексу України громадянам України за
рішенням органів виконавчої влади або
органів місцевого самоврядування
можуть передаватися безоплатно у
власність або надаватися в оренду
земельні ділянки для будівництва та
обслуговування жилого будинку,
господарських будівель і гаражного
будівництва в межах норм, визначених
цим Кодексом. Понад норму безоплатної
передачі громадяни можуть набувати у
власність земельні ділянки для
зазначених потреб за
цивільно-правовими угодами.

Відповідно до положень статті 118 КАС
України громадяни, зацікавлені в
одержанні безоплатно у власність
земельної ділянки із земель державної
або комунальної власності для
будівництва та обслуговування жилого
будинку, господарських будівель і
споруд (присадибної ділянки) подають
клопотання до відповідного органу
виконавчої влади або органу місцевого
самоврядування, який передає земельні
ділянки державної чи комунальної
власності у власність відповідно до
повноважень, визначених статтею 122
цього Кодексу. У клопотанні
зазначаються цільове призначення
земельної ділянки та її орієнтовні
розміри. До клопотання додаються
графічні матеріали, на яких зазначено
бажане місце розташування земельної
ділянки, погодження землекористувача
(у разі вилучення земельної ділянки, що
перебуває у користуванні інших осіб) та
документи, що підтверджують досвід
роботи у сільському господарстві або
наявність освіти, здобутої в аграрному
навчальному закладі (у разі надання
земельної ділянки для ведення
фермерського господарства).

Відповідний орган виконавчої влади або
орган місцевого самоврядування, який
передає земельні ділянки державної чи
комунальної власності у власність
відповідно до повноважень, визначених
статтею 122 цього Кодексу розглядає
клопотання у місячний строк і дає
дозвіл на розроблення проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки або надає мотивовану відмову у
його наданні. Підставою відмови у
наданні такого дозволу може бути лише
невідповідність місця розташування
об'єкта вимогам законів, прийнятих
відповідно до них нормативно-правових
актів, генеральних планів населених
пунктів та іншої містобудівної
документації, схем землеустрою і
техніко-економічних обґрунтувань
використання та охорони земель
адміністративно-територіальних
одиниць, проектів землеустрою щодо
впорядкування територій населених
пунктів, затверджених у встановленому
законом порядку.

Згідно пояснень апелянта від 27.06.2014
року, останній 06 листопада 2013 року
звернувся до відповідача із завою про
надання йому у постійне користування
земельну ділянку для будівництва та
обслуговування жилого будинку,
господарських будівель та споруд
площею 0,25 га за рахунок земель
Литвинівської сільської ради, замість
тієї земельної ділянки, яка була надана
йому для будівництва на підставі
рішення від 15.03.2006 року №166-22-IV. На його
думку відповідач не надав відповіді на
зазначену заяву. Після цього, як
зазначає позивач, він постійно
звертався із запитами про надання
інформації з цього питання, але жодної
відповіді не отримав.

Проте, як вірно зазначено судом першої
інстанції, рішенням Литвинівської
сільської ради Вишгородського району
Київської області 24 сесії 6 скликання
позивачу відмовлено у надання дозволу
на розробку технічної документації із
землеустрою щодо встановлення
(відновлення) меж на земельну ділянку в
натурі (на місцевості) за адресою:
АДРЕСА_1.

Крім того, колегія суддів погоджується
з судом першої інстанції, що
звертаючись 06 листопада 2013 року до
відповідача з заявою, позивачем не
доведено, що ним було виконано вимоги
частини 6 статті 118 ЗК України щодо
обсягу документів, які долучаються до
заяви. Будь - яких інших заяв після 06
листопада 2013 року, як вбачається з
матеріалів справи, позивачем подано не
було.

За таких обставин, враховуючи, що
рішення Литвинівської сільської ради
Вишгородського району Київської
області 24 сесії 6 скликання про відмову
позивачу у наданні дозволу на розробку
технічної документації в судовому
порядку не оскаржено та є чинним,
колегія суддів вважає, що суд першої
інстанції обґрунтовано відмовив у
задоволенні позову.

Відповідно до частини 1 статті 200 КАС
України суд апеляційної інстанції
залишає апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову або ухвалу
суду без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права.

Враховуючи викладене, колегія суддів
приходить до висновку, що постанова
суду першої інстанції ухвалена з
дотриманням норм матеріального та
процесуального права, з повним
з'ясуванням обставин, що мають значення
для справи, доводи апеляційної скарги
не спростовують висновки суду першої
інстанції, у зв'язку з чим підстави для
скасування або зміни постанови суду
першої інстанції відсутні.

Керуючись ст.ст. 160, 198, 200, 205, 206 КАС
України, суд апеляційної інстанції, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну ОСОБА_2 залишити без
задоволення, постанову Вишгородського
районного суду Київської області від 03
лютого 2014 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

(Ухвалу у повному обсязі складено
07.07.2014 року)

Головуючий суддя:
Ю.А. Ісаєнко

Суддя:
О.М. Оксененко

Суддя:
І.В. Федотов

Головуючий суддя
Ісаєнко Ю.А.

Судді:
Оксененко О.М.

Федотов І.В.