Справа № 2а-8871/12/2670
Суддя: Голубєва Г.К.
Дата ухвалення: 2014-06-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 червня 2014 року
м. Київ К/9991/82118/12

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

Головуючого судді-доповідача
Голубєвої Г.К.

Суддів
Карася О.В.

Рибченка А.О.

розглянувши в попередньому судовому
засіданні касаційну скаргу Державної
податкової інспекції у
Шевченківському районі міста Києва
Державної податкової служби на
постанову Київського апеляційного
адміністративного суду від 12.12.2012 року
по справі № 2а-8871/12/2670 за позовом
Товариства з обмеженою
відповідальністю «КСК-7» до Державної
податкової інспекції у
Шевченківському районі міста Києва
Державної податкової служби про
визнання дій протиправними та
скасування податкового
повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИВ:

У липні 2012 року Товариство з
обмеженою відповідальністю «КСК-7»
звернулося до суду з позовом до ДПІ у
Шевченківському районі міста Києва
Державної податкової служби про
визнання протиправними дій
відповідача щодо проведення
документальної позапланової виїзної
перевірки та щодо висновків,
викладених в акті перевірки №77/22-80/35625784
від 05.04.2012 року, скасування податкового
повідомлення-рішення № від 31.05.2012
року.

Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва
постановою від 25.09.2012 року відмовлено у
задоволенні позовних вимог з огляду на
їх безпідставність.

Постановою Київського апеляційного
адміністративного суду від 12.12.2012 року
скасовано рішення суду першої
інстанції та прийнято нове рішення про
часткове задоволення позову з огляду
на його часткову обґрунтованість.
Визнано протиправним та скасовано
податкове повідомлення рішення №
від 31.05.2012 року. У задоволенні решти
позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду
апеляційної інстанції, відповідач
подав касаційну скаргу, в якій просить
його скасувати та залишити в силі
рішення суду першої інстанції,
оскільки вважає, що постанову суду
апеляційної інстанції було прийнято з
порушенням норм матеріального права та
без належного врахування всіх обставин
справи.

Перевіривши правильність застосування
судами попередніх інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
юридичної оцінки обставин справи,
колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
приходить до висновку, що касаційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що податковим органом
проведена документальна позапланова
виїзна перевірка позивача з питань
повноти нарахування та достовірності
сплати податку на додану вартість та
податку на прибуток по
фінансово-господарським
взаємовідносинам з контрагентами.

За результатами проведеної перевірки
встановлено порушення
позивачемпідпункту 139.1.9 пункту 139.1
статті 139, пункту 187.1 статті 187, пункту
198.1 статті 198, пунктів 200.1, 200.2, 200.3 статті
200 Податкового кодексу України та
частини 1, 2 статті 215, статті 228
Цивільного кодексу України.

На підставі висновків перевірки
податковим органом прийнято спірне
податкове повідомлення-рішення №
від 31.05.2012 року, яким визначено
податкове зобов'язання з податку на
прибуток підприємств на суму 978485,00 грн.

Задовольняючи позов частково, суд
апеляційної інстанції виходив з
наступних мотивів, з чим погоджується
суд касаційної інстанції.

Як свідчать матеріали справи, на
виконання постанови старшого слідчого
податкової міліції ДПІ у
Солом'янському районі м. Києва від 18.
01.2012 року, прийнятої за результатом
розгляду матеріалів кримінальної
справи № 79-00227, податковий орган,
керуючись підпунктом 78.1.11 пункту 78.1
статті 78 ПК України, відповідно до
наказу №671/23-12 від 20.03.2012 року та
направлення №680/23-12 від 22.03.2012 року
проведено документальну позапланову
виїзну перевірку позивача.

Згідно з підпунктом 78.1.11 пункту 78.1
статті 78 ПК України документальна
позапланова виїзна перевірка
здійснюється у разі отримання
постанови суду (ухвали суду) про
призначення перевірки або постанови
органу дізнання, слідчого, прокурора,
винесені ними відповідно до закону у
кримінальних справах, що перебувають у
їх провадженні.

Відповідно до статті 86.9 ПК України та
пункту 7 Порядку оформлення
результатів документальних перевірок
з питань дотримання податкового,
валютного та іншого законодавства,
затвердженого наказом ДПА України від
22.12.2010 року і зареєстрованого
Міністерством юстиції України № 34/18772
від 12.01.2011 року, у разі, якщо грошове
зобов'язання розраховується органом
державної податкової служби за
результатами перевірки, призначеної
відповідно до
кримінально-процесуального закону або
закону про оперативно-розшукову
діяльність, податкове
повідомлення-рішення за результатами
такої перевірки не приймається до дня
набрання законної сили відповідним
рішенням суду. Матеріали перевірки
разом з висновками органу державної
податкової служби передаються
правоохоронному органу, що призначив
перевірку. Статус таких матеріалів
перевірки та висновків органу
державної податкової служби
визначається
кримінально-процесуальним законом або
законом про оперативно-розшукову
діяльність.

За своїм змістом дані норми (у
відповідній редакції) не містять
жодних обмежень чи застережень щодо
застосування лише до осіб, відносно
яких порушена кримінальна справа чи
ведеться оперативно-розшукова справа,
тому торкаються всіх перевірок,
призначених відповідно до
кримінально-процесуального закону або
закону про оперативно-розшукову
діяльність.

Таким чином, згідно з пунктом 86.9 статті
86 ПК України належним доказом на
підтвердження правомірності прийняття
податкового повідомлення-рішення за
результатами вказаної перевірки є
відповідне рішення суду.

Разом з тим, в матеріалах справи
відсутні докази на підтвердження
наявності на час прийняття спірного
податкового повідомлення-рішення
відповідного судового рішення по
кримінальній справі, що вказує на
відсутність встановлених пунктом 86.9
статті 86 ПК України підстав для
прийняття спірного податкового
повідомлення-рішення.

З огляду на вищенаведене, колегія
суддів погоджується з висновком
апеляційного суду, що спірне податкове
повідомлення-рішення прийнято
відповідачем з порушенням вимог пункту
86.9 статті 86 ПК України та всупереч
встановленої Податковим кодексом
України процедури, тобто не у
встановлений законом спосіб, що є
підставою для його скасування.

За таких обставин та з урахуванням
вимог ч. 3 ст. 2, ч. 2 ст. 71 КАС України, суд
апеляційної інстанції дійшов
обґрунтованого висновку щодо
наявності підстав для часткового
задоволення позову.

Відповідно до п. 3 ст. 2201 КАС
України суд касаційної інстанції
відхиляє касаційну скаргу і залишає
рішення без змін, якщо відсутні
підстави для скасування судового
рішення.

Отже, колегія суддів вважає, що в
межах касаційної скарги порушень судом
апеляційної інстанції норм
матеріального та процесуального права
при вирішенні цієї справи не допущено.
Правова оцінка обставин у справі дана
вірно, а тому касаційну скаргу слід
відхилити, а оскаржуване судове
рішення залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 210 - 232 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Державної
податкової інспекції у
Шевченківському районі міста Києва
Державної податкової служби відхилити.

Постанову Київського
апеляційного адміністративного суду
від 12.12.2012 року по справі № 2а-8871/12/2670
залишити без змін.

Справу повернути до суду першої
інстанції.

Ухвала набирає законної сили та
може бути переглянута Верховним Судом
України в порядку передбаченому ст. ст.
235 - 239, ч. 5 ст. 254 КАС України.

Головуючий підписГолубєва Г.К.Судді
підписКарась О.В. підписРибченко А.О.