Справа № 761/16964/14-а
Суддя: Піхур О. В.
Дата ухвалення: 2014-07-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження №2-а/761/465/2014
П О С Т А Н О В А

іменем України

02 липня 2014 року Шевченківський
районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді: Піхур О.В.

при секретарі:
Маліченко О.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом ОСОБА_1 до Відділу примусового
виконання рішень Державної виконавчої
служби України про визнання
бездіяльності протиправною та
зобов'язання вчинити дії, -

в с т а н о в и в :

У червні 2014 року ОСОБА_1 (далі - позивач)
звернулася до Шевченківського
районного суду м. Києва з позовом до
Відділу примусового виконання рішень
Державної виконавчої служби України
(далі - відповідач) про визнання
бездіяльності протиправною та
зобов'язання вчинити дії.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
відповідач не виконав рішення
Європейського суду в тримісячний строк
з дня проголошення судового рішення,
чим порушив ст.ст. 1,6,46 Конвенції про
захист прав людини і основних свобод.

Тому, позивач просила суд визнати
порушеним її право на справедливу
сатисфакцію за рішенням Європейського
суду з прав людини від 07.11.2013 р., в термін
3 місяця з дня проголошення судового
рішення, з боку відповідача; визнати
бездіяльність відповідача, який не
виконав рішення Європейського суду з
прав людини від 07.11.2013 р. в строк
тримісячний строк - протиправною;
зобов'язати відповідача терміново,
невідкладно виконати рішення
Європейського суду з прав людини від
07.11.2013 р.

Позивач в судове засідання не
з'явилася, у позовних вимогах просила
суд розглядати справу без її участі.

Представник відповідача в судовому
засіданні заперечував проти
задоволення позовних вимог в повному
обсязі. Суду пояснив, що розпорядником
коштів по рішенням Європейського суду
з прав людини є Міністерство юстиції
України, а рішення на користь позивача
не виконується саме з причин
відсутності бюджетних коштів, а не з
причини бездіяльності відповідача.

Суд заслухавши пояснення представника
відповідача, повно та всебічного
дослідивши матеріали справи, дійшов
висновку, що в задоволенні позовних
вимог необхідно відмовити повному
обсязі з наступних підстав.

Рішення є обов'язковим для виконання
Україною відповідно до статті 46
Конвенції (ст. 2 ЗУ «Про виконання
рішень та застосування практики
Європейського суду з прав людини»).

Високі Договірні Сторони
зобов'язуються виконувати остаточні
рішення Суду в будь-яких справах, у яких
вони є сторонами (ст. 46 Конвенції про
захист прав людини і основоположних
свобод).

У судовому засіданні було встановлено,
що 07.11.2013 р. Європейським судом з прав
людини прийняв рішення, у справі
«Вінник та інші проти України», на
підставі якого відповідачем було
відкрито виконавче провадження про
стягнення з Держави на користь
позивача коштів.

Головним розпорядником бюджетних
коштів по виконанню рішень
Європейського суду та відповідальним
виконавцем зазначеної програми є
Міністерство юстиції України (п. 1
Порядку використання коштів,
передбачених у державному бюджеті для
здійснення платежів, пов'язаних з
виконанням рішень закордонних
юрисдикційних органів, прийнятих за
наслідками розгляду справ проти
України, затвердженого Постановою КМУ
від 07.03.2007 р. № 408).

Однією з підстав для здійснення
платежів, пов'язаних з виконанням
рішень закордонних юрисдикційних
органів, є рішення закордонного
юрисдикційного органу (п. 3 Порядку).

Для здійснення платежів, зазначених у
підпунктах 1, 2 і 4 пункту 2 Порядку,
головний розпорядник подає до
Казначейства, уповноваженого банку
платіжний документ (п. 3 Порядку).

Вимоги державного виконавця щодо
виконання рішень обов'язкові для всіх
органів, організацій, посадових
осіб, фізичних і юридичних осіб на
території України. Невиконання
законних вимог державного виконавця
тягне за собою відповідальність згідно
із законом (п.1,3 ст. 5 ЗУ «Про виконавче
провадження»).

З матеріалів виконавчого провадження
вбачається, що з метою виконання
рішення Європейського суду з прав
людини від 07.11.2013 р., 20.12.2013 р. та 21.01.2014 р.
відповідач направляв на адресу
Департаменту планово - фінансової
діяльності, бухгалтерського обліку та
звітності Міністерства юстиції
України заяву та банківські реквізити
позивача для перерахування коштів,
однак підтвердження перерахування
коштів на рахунок позивача до
відповідача не надходило.

Частиною 1 статті 11 Кодексу
адміністративного судочинства України
визначено, що розгляд і вирішення справ
в адміністративних судах здійснюється
на засадах змагальності сторін та
свободи в наданні ними суду своїх
доказів і у доведенні перед судом їх
переконливості, а частиною 1 статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України зазначено, що кожна сторона
повинна довести ті обставини, на яких
ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Враховуючи те, що відповідач вчиняє
визначені законодавством дії з метою
своєчасного виконання рішення
Європейського суду з прав людини від
07.11.2013 р. на користь позивача та те, що
рішення не виконується у зв'язку із
відсутністю перерахування їх Головним
розпорядником бюджетних коштів -
Міністерством юстиції України, суд
вважає, що позовні вимоги задоволенню
не підлягають.

На підставі вищевикладеного, керуючись
ст.ст. 2, 8, 10, 11, 13, 17-19, 69-71, 86, 99, 100,104, 158-163,
167, 185, 186, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, ЗУ «Про виконавче
провадження», ЗУ «Про виконання рішень
та застосування практики
Європейського суду з прав людини»,
Конвенцією про захист прав людини і
основоположних свобод, Порядком
використання коштів, передбачених у
державному бюджеті для здійснення
платежів, пов'язаних з виконанням
рішень закордонних юрисдикційних
органів, прийнятих за наслідками
розгляду справ проти України,
затвердженого Постановою КМУ від 07.03.2007
р. № 408 -

п о с т а н о в и в:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Відділу
примусового виконання рішень
Державної виконавчої служби України
про визнання бездіяльності
протиправною та зобов'язання вчинити
дії - відмовити.

Постанова суду може бути оскаржена до
Київського апеляційного
адміністративного суду через
Шевченківський районний суд м. Києва
шляхом подання апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня її
проголошення. У разі застосування
судом частини третьої статті 160 Кодексу
адміністративного судочинства
України, а також прийняття постанови у
письмовому провадженні апеляційна
скарга подається протягом десяти днів
з дня отримання копії постанови.

Постанова суду набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги, встановленого
Кодексом адміністративного
судочинства України.

У разі подання апеляційної скарги
постанова суду, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили постановою
суду за наслідками апеляційного
провадження.

Суддя