Справа № 826/9994/13-а
Суддя: Желтобрюх І.Л.
Дата ухвалення: 2014-06-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
Головуючий у 1-й інстанції: Соколова
Суддя-доповідач:
У Х В А Л А

Іменем України

12 червня 2014 року м.
Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючої-судді:
Желтобрюх І.Л.,

суддів:
Мамчура Я.С.,

Шостака О.О.,

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу ОСОБА_3
на постанову Окружного
адміністративного суду м. Києва від 04
вересня 2013 року у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_3 до
Державної виконавчої служби України
про визнання протиправними дії та
зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернулась до Окружного
адміністративного суду міста Києва з
позовом до Державної виконавчої служби
України, в якому просила про визнати
протиправними дії відповідача щодо
передачі на реалізацію п'ятикімнатної
квартири АДРЕСА_1 належної ОСОБА_3 та
ОСОБА_4, як спільне сумісне майно
подружжя та зупинення реалізації цієї
квартири до усунення обставин, що
унеможливлюють його реалізацію.

Постановою Окружного
адміністративного суду від 04 вересня
2013 року у задоволенні позову
відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим судовим
рішенням, позивач подав апеляційну
скаргу, в якій просив постанову суду
першої інстанції скасувати як таку, що
ухвалена з порушенням норм
матеріального та процесуального права
та ухвалити нове рішення, яким позов
задовольнити в повному обсязі. В
обґрунтування вимог апеляційної
скарги посилається на те, що під час
підготовки майна до реалізації
відповідачем були порушені його права
як боржника на рецензування оцінки
такого майна, що призвело до порушення
вимог ст. 63 Закону України «Про
виконавче провадження». Крім того,
відповідач не звертався до відповідних
місцевих органів, що здійснюють
реєстрацію та облік майна, про
належність такого майна боржнику на
праві власності, та не перевірив чи не
знаходиться це майно під арештом.

Перевіривши доводи апеляційної скарги
за наявними в матеріалах справи
письмовими доказами колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Як встановлено судом першої інстанції,
на примусовому виконанні в ДВС України
перебуває виконавчий напис №2003 від
08.07.2010 року, виданий приватним
нотаріусом Київського міського
нотаріального округу ОСОБА_5 про
звернення стягнення на п'ятикімнатну
квартиру АДРЕСА_1, та належить на праві
власності ОСОБА_4 та ОСОБА_3.

Постановою головного державного
виконавця від 25.01.2011 року було відкрито
виконавче провадження ВП № 24038982,
боржниками за яким є ОСОБА_4 і ОСОБА_3, а
стягувачем - ПАТ «Дочірній Банк
Сбербанку Росії», - та встановлено
семиденний термін для добровільного
виконання вищеназваного виконавчого
напису нотаріуса. Цією ж постановою
пунктами 4 і 5 накладено арешт на
п'ятикімнатну квартиру АДРЕСА_1, та
заборонено здійснювати відчуження
вищезазначеного майна боржника.

Відмовляючи в задоволенні
адміністративного позову, суд першої
інстанції виходив з того, що
відповідачем під час виконання
виконавчого напису нотаріуса вжиті усі
передбачені Законом України «Про
виконавче провадження» (далі - Закон
№606) заходи примусового виконання.

Надаючи правову оцінку встановленим
обставинам справи та висновкам суду
першої інстанції, колегія суддів
виходить з такого.

Відповідно до п. 1.1 гл.16 Порядку
вчинення нотаріальних дій нотаріусами
України, для стягнення грошових сум або
витребування від боржника майна
нотаріуси вчиняють виконавчі написи на
документах, що встановлюють
заборгованість, або на правочинах, що
передбачають звернення стягнення на
майно на підставі виконавчих написів.

Відповідно до статті 1 Закону №606
виконавче провадження як завершальна
стадія судового провадження та
примусове виконання рішень інших
органів - це сукупність дій органів і
посадових осіб, визначених у цьому
Законі, що спрямовані на примусове
виконання рішень судів та інших
органів (посадових осіб), які
провадяться на підставах, в межах
повноважень та у спосіб, визначених цим
Законом, іншими нормативно-правовими
актами, прийнятими відповідно до цього
Закону та інших законів, а також
рішеннями, що відповідно до цього
Закону підлягають примусовому
виконанню.

Державний виконавець зобов'язаний
використовувати надані йому права
відповідно до закону і не допускати у
своїй діяльності порушення прав та
законних інтересів фізичних і
юридичних осіб (частина 1 статті 6
Закону №606).

Згідно вимог ст.11 Закону № 606 державний
виконавець зобов'язаний вживати
передбачених цим Законом заходів
примусового виконання рішень,
неупереджено, своєчасно і в повному
обсязі вчиняти виконавчі дії.

Державний виконавець здійснює заходи,
необхідні для своєчасного і в повному
обсязі виконання рішення, зазначеного
в документі на примусове виконання
рішення, у спосіб та в порядку,
встановленому виконавчим документом і
цим Законом. Крім того, державний
виконавець у процесі здійснення
виконавчого провадження має право,
зокрема, накладати арешт на майно
боржника, опечатувати, вилучати,
передавати таке майно на зберігання та
реалізовувати його в установленому
законодавством порядку.

Примусове виконання рішень
здійснюється державною виконавчою
службою на підставі виконавчих
документів, визначених цим Законом.

Відповідно до ч.1 ст. 17 Закону №606,
примусове виконання рішень
здійснюється державною виконавчою
службою на підставі виконавчих
документів, зокрема, виконавчих
написів нотаріусів.

Керуючись ст.25 Закону №606 державний
виконавець зобов'язаний прийняти до
виконання виконавчий документ і
відкрити виконавче провадження, якщо
не закінчився строк пред'явлення
такого документа до виконання, він
відповідає вимогам, передбаченим цим
Законом, і пред'явлений до виконання до
відповідного органу державної
виконавчої служби. У постанові
державний виконавець пропонує
боржнику самостійно виконати рішення у
строк до семи днів з моменту винесення
постанови (у разі виконання рішення про
примусове виселення боржника - у строк
до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у
разі ненадання боржником
документального підтвердження
виконання рішення буде розпочате
примусове виконання цього рішення із
стягненням з боржника виконавчого
збору і витрат, пов'язаних з
організацією та проведенням
виконавчих дій, передбачених цим
Законом. За заявою стягувача державний
виконавець одночасно з винесенням
постанови про відкриття виконавчого
провадження може накласти арешт на
майно та кошти боржника, про що
виноситься відповідна постанова.

Відповідно до частини 1 статті 52 цього
Закону №606 звернення стягнення на
майно боржника полягає в його арешті,
вилученні та примусовій реалізації.

Відповідно до вимог частин 1, 2, 4, 7
статті 57 Закону №606 арешт майна
боржника застосовується для
забезпечення реального виконання
рішення. Арешт на майно боржника може
накладатися державним виконавцем
шляхом винесення постанови про арешт
коштів та інших цінностей боржника, що
знаходяться на рахунках і вкладах чи на
зберіганні у банках або інших
фінансових установах; винесення
постанови про арешт коштів, що
перебувають у касі боржника або
надходять до неї; винесення постанови
про арешт майна боржника та оголошення
заборони на його відчуження;
проведення опису майна боржника і
накладення на нього арешту. Про
проведення опису майна боржника і
накладення на нього арешту державний
виконавець складає акт опису та арешту
майна боржника. Під час проведення
опису та арешту майна боржника
державний виконавець має право
оголосити заборону розпоряджатися ним,
а в разі потреби - обмежити права
користування майном, здійснити
опечатування або вилучити його у
боржника та передати на зберігання
іншим особам, про що зазначається в
акті опису та арешту. Вид, обсяг і строк
обмеження встановлюються державним
виконавцем у кожному конкретному
випадку з урахуванням властивостей
майна, його значення для власника чи
володільця, необхідності використання
та інших обставин. Вилучення
арештованого майна з передачею його на
реалізацію здійснюється у строк,
встановлений державним виконавцем, але
не раніше ніж через п'ять днів після
накладення арешту.

Відповідно до вимог ст.31 Закону № 606,
копії постанов державного виконавця та
інші документи виконавчого
провадження, що державний виконавець
зобов'язаний довести до відома сторін
та інших учасників виконавчого
провадження, надсилаються адресатам із
супровідними листами простою
кореспонденцією, крім постанов про
відкриття виконавчого провадження або
відмову у відкритті виконавчого
провадження, про повернення
виконавчого документа стягувачу
відповідно до статті 47 цього Закону, що
надсилаються рекомендованим листом з
повідомленням про вручення.

Визначення вартості майна боржника
проводиться державним виконавцем за
ринковими цінами, що діють на день
визначення вартості майна. Для оцінки
за регульованими цінами, оцінки
нерухомого майна, транспортних
засобів, повітряних, морських та
річкових суден державний виконавець
залучає суб'єкта оціночної діяльності -
суб'єкта господарювання, який
провадить свою діяльність відповідно
до Закону України «Про оцінку майна,
майнових прав та професійну оціночну
діяльність в Україні» (ч. 1 ст. 58 Закону
№ 606).

Відповідно до ч. 3 ст. 58 Закону №606
державний виконавець повідомляє про
результати визначення вартості чи
оцінки майна сторонам. У разі якщо
сторони не згодні з результатами
визначення вартості чи оцінки, вони
мають право подати державному
виконавцю заперечення в десятиденний
строк з дня надходження повідомлення.
Сторона вважається ознайомленою з
результатами визначення вартості чи
оцінки арештованого майна, якщо їй
надіслано повідомлення про результати
визначення вартості чи оцінки майна
рекомендованим листом за адресою,
зазначеною у виконавчому документі,
або за місцем фактичного проживання чи
перебування такої сторони, достовірно
встановленим державним виконавцем.
Аналогічна норма викладена в п.п.5.7.4 п.5.7
ст.5 Наказу Міністерства юстиції від
15.12.1999 року № 74/5 «Про затвердження
Інструкції про проведення виконавчих
дій», державний виконавець про оцінку
арештованого майна повідомляє сторони,
які мають право оскаржити оцінку майна
до суду в 10-денний строк з дня отримання
повідомлення.

Як вбачається з матеріалів справи, на
виконання вказаної постанови
оцінювачем ОСОБА_7 наданий висновок з
експертної оцінки майна: нерухоме
майно - п'ятикімнатна квартира АДРЕСА_1,
власниками якої є ОСОБА_4 та ОСОБА_3, де
зазначено, що ринкова вартість об'єкту
оцінки станом на 26.12.2012 року становить 7
045 883,00грн.

Зазначений висновок експерта
направлений відповідачем
рекомендованим листом на адресу
позивача, яка визначена у виконавчому
документі. Як вбачається із матеріалів
виконавчого провадження, позивач не
повідомляв державному виконавцеві про
іншої адреси для листування. Таким
чином колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції про те,
що позивач був належним чином
повідомлений про висновок щодо
експертної оцінки вартості квартири.

Крім того, боржники за означеним
виконавчим провадженням не подавали
державному виконавцю заперечень на
висновки з експертної оцінки вартості
квартири, в порядку, визначеному ч.2 ст.58
Закону № 606.

Згідно ч.1 та 3 ст. 62 Закону №606
реалізація арештованого майна, крім
майна, вилученого з обігу згідно із
законом, та майна, зазначеного в
частині восьмій статті 57 цього Закону,
здійснюється шляхом його продажу на
прилюдних торгах, аукціонах або на
комісійних умовах.

Відповідно до п.п.5.12.3 Інструкції № 74/5
продаж нерухомого майна здійснюється
шляхом проведення торгів
спеціалізованими організаціями, які
мають право здійснювати операції з
нерухомістю в порядку, передбаченому
законодавством України, і визначеними
на тендерній (конкурсній) основі.

Таким чином, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції про відсутність підстав щодо
визнання протиправними дій державного
виконавця відділу державної
виконавчої служби України щодо
примусового виконання виконавчого
напису нотаріуса у виконавчому
провадженні ВП № 24038982, а саме передачі
на реалізацію п'ятикімнатної квартири
АДРЕСА_1

Стосовно доводів апеляційної скарги
про те, що на момент вчинення державним
виконавцем виконавчих дій та передачі
майна на реалізацію останнє
знаходилось під арештом відповідно до
постанови слідчого відділу
Подільського РУГ УМВС України в м.
Києві Калмикова А.В., накладеного в
рамках кримінальної справи №60- 3985,
колегія суддів вважає їх
необґрунтованими та такими, що
спростовуються наявними в матеріалах
справи копіями Витягів з Єдиного
реєстру заборон відчуження об'єктів
нерухомого майна станом на 31.01.2011 та
15.11.2012, в яких єдиною підставою
обтяження зазначено: постанову про
відкриття ВП №24038982 від 25.01.2011. Інших
обтяжуючих обставин немає.

Також, вирішуючи апеляційну скаргу суд
апеляційної інстанції враховує, що
відповідно матеріалів виконавчого
провадження, 31.05.2013 відбулись прилюдні
торги з реалізації арештованого
нерухомого майна, а саме:
п'ятикімнатної квартири АДРЕСА_1, та
02.07.2013 року переможцем торгів внесено
кошти на рахунок відповідача.

Таким чином, доводи апеляційної скарги
висновків суду першої інстанції не
спростовують.

Допущення судом першої інстанції
порушень норм матеріального та
процесуального права, які б призвели до
неправильного вирішення справи,
колегією суддів не виявлено, а підстав
для скасування оскаржуваної постанови
суду, - немає.

Керуючись ст.ст.160, 167, 197, 198, 200, 205, 206, 212, 254
КАС України, суд, -

УХВАЛИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без
задоволення, а постанову Окружного
адміністративного суду м. Києва від 04
вересня 2013 року, - без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена протягом двадцяти
днів шляхом подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуюча:

Судді:

.

Головуючий суддя
Желтобрюх І.Л.

Судді:
Мамчур Я.С