Справа № 821/2535/13-а
Суддя: Танасогло Т.М.
Дата ухвалення: 2014-07-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 липня 2014 р.м.ОдесаСправа № 821/2535/13-а

Категорія: 9.3 Головуючий в 1 інстанції:
Василяка Д.К.

Судова колегія Одеського апеляційного
адміністративного суду

у складі:

головуючого - Танасогло Т.М.,

суддів - Бойка А.В.,

- Яковлєва О.В.,

розглянувши в порядку письмового
провадження в місті Одесі
адміністративну справу за
апеляційними скаргами Каланчацького
управління водного господарства,
Державної фінансової інспекції в
Херсонській області на постанову
Херсонського окружного
адміністративного суду від 13 лютого 2014
року у справі за адміністративним
позовом Каланчацького управління
водного господарства до Скадовської
міжрайонної державної фінансової
інспекції, Державної фінансової
інспекції в Херсонській області, третя
особа - Херсонське обласне управління
водних ресурсів, про визнання
нечинними пунктів вимоги,

В С Т А Н О В И Л А :

У липні 2013 року Каланчацьке управління
водного господарства (далі позивач)
звернулося до суду з адміністративним
позовом до Скадовської міжрайонної
державної фінансової інспекції (далі
МДФІ, відповідач-1), Державної
фінансової інспекції в Херсонській
області (далі ДФІ, відповідач-2), третя
особа - Херсонське обласне управління
водних ресурсів, про визнання
нечинними п.п.1,2,3,4,5 вимоги №46-13/745 від 26
червня 2013 року.

Постановою Херсонського окружного
адміністративного суду від 13 лютого 2014
року адміністративний позов
задоволено частково. Визнано нечинними
п.п.2,3 вимоги Скадовської МДФІ від 26
червня 2013 року № 46-13/745. В задоволенні
решти позовних вимог відмовлено.

В апеляційних скаргах Каланчацького
управління водного господарства, ДФІ в
Херсонській області ставиться питання
про скасування судового рішення в
зв'язку з тим, що воно постановлено з
порушенням норм матеріального права, а
також що у зв'язку з тим, що висновки
суду не відповідають обставинам
справи.

Відповідно до приписів ст. 197 КАС
України встановлено, що суд
апеляційної інстанції, може розглянути
справу в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами, якщо справу може бути
вирішено на основі наявних у ній
доказів, у разі відсутності клопотань
від усіх осіб, які беруть участь у
справі, про розгляд за їх участю, а
також у разі неприбуття жодної з осіб,
які беруть участь у справі, у судове
засідання, хоча вони належним чином
повідомлені про дату, час і місце
судового засідання.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши доповідача, доводи
апеляційних скарг Каланчацького
управління водного господарства, ДФІ в
Херсонській області, перевіривши
законність і обґрунтованість судового
рішення в межах позовних вимог і
доводів апеляційних скарг, судова
колегія вважає, що апеляційну скаргу
Каланчацького управління водного
господарства слід задовольнити, в
задоволенні апеляційної скарги
Державної фінансової інспекції в
Херсонської області- відмовити, з
наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлені
наступні обставини справи.

Скадовською МДФІ відповідно до п.2.20
Плану контрольно-ревізійної роботи ДФІ
України на І квартал 2013 року, проведено
планову ревізії
фінансово-господарської діяльності
Каланчацького управління водного
господарства за період з 01 серпня 2010
року по 01 січня 2013 року.

Внаслідок виявлених за результатами
проведеної ревізії порушень
Скадовською МДФІ позивачу пред'явлені
вимога від 26 червня 2013 року №46-13/745.

Відповідно до п.2 вказаної вимоги,
відповідач-1 просить позивача
забезпечити відшкодування 12 449, 43 грн.
зайво виплачених надбавок за високі
досягнення у праці з осіб(трьох
машиністів насосних станцій), які їх
отримали безпідставно. У разі пропуску
встановленого строку - відшкодувати
порушення за рахунок відповідальної
особи, що допустила зайві витрати.

Пунктом 3 вимоги відповідач-1 просить
провести перерахунок та відповідні
взаємозвірки щодо сум внесків до
Фондів та повернути зайво сплачені
кошти в сумі 4416,83 грн.(зарахувати в
рахунок майбутніх платежів).

Пунктом 4 вимоги відповідач-1 просить
повернути бюджетні кошти, що
використані не за цільовим
призначенням, по КПКВ 2407050
«Експлуатація державного
водогосподарського комплексу» КЕКВ 1163
«Оплата електроенергії» загального
фонду, в сумі 687 240,84 грн. в дохід
державного бюджету, шляхом зменшення
бюджетних асигнувань в поточному
бюджетному періоді розпоряднику
бюджетних коштів за кодами економічної
класифікації видатків та відповідною
бюджетною функцією, за якими
встановлено факт нецільового
використання бюджетних коштів, крім
бюджетних асигнувань за захищеними
статтями видатків.

Вирішуючи питання щодо правомірності
п. 2 вказаної вимоги, суд першої
інстанції виходив з того, що
Каланчацьким управлінням водного
господарства правильно
нараховувалися надбавки за високі
досягнення у праці машиністам насосних
станцій.

В апеляційній скарзі ДФІ в Херсонській
області вказується, що у зв'язку з тим,
що насосні станції Каланчацького
управління водного господарства не
були задіяні у виконанні основних
функцій (завдань), а саме: фактичної
подачі води для поливу
сільськогосподарських культур
(зрошення) не відбувалося - надбавки за
високі досягнення у праці машиністам
насосних станцій було виплачено
безпідставно.

Колегія суддів не приймає до уваги
доводів апелянта, з огляду на наступне.

Відповідно до ч.1 ст. 15 Закону України
«Про оплату праці», постанови Кабінету
Міністрів України від 30 серпня 2002 року
№129 «Про оплату праці працівників на
основі єдиної тарифної сітки розряді і
коефіцієнтів з оплати праці
працівників установ, закладів та
організацій окремих галузей бюджетної
сфери» (зі змінами), п.2.1 наказу
Міністерства екології та природних
ресурсів України від 02 червня 2011 року
№185 «Про умови оплати праці
працівників на основі Єдиної тарифної
сітки розрядів і коефіцієнтів з оплати
праці працівників організації
меліорації та водного господарства
Державного агентства водних ресурсів
України» (зі змінами) керівникам
організацій надано право у межах фонду
заробітної плати, затвердженого в
кошторисі, встановлювати всім
категоріям працівників надбавку за
високі досягнення у праці в розмірі до
50% посадового окладу (тарифної ставки).

Відповідно до Колективного договору
позивача надбавки за високі досягнення
у праці встановлюються за рішенням
начальника управління за сумлінне та
якісне виконання працівником своїх
посадових обов'язків, професіоналізму
та компетентності.

Згідно посадової інструкції машиніста,
машиніст насосної установки на
насосних станціях тимчасово не
задіяних в водопостачанні або
водовідведенні проводить роботи, що є
його безпосередніми посадовими
обов'язками.

При виконанні вказаних робіт, що
впливають на загальні результати
роботи управління, насосна станція
знаходиться в повному робочому стані
та при необхідності може здійснювати
водопостачання на зрошення
сільгоспвиробникам або
водовідведення.

Правилами безпечної експлуатації
електроустановок споживачів
передбачено, що діюча електроустановка
- це «електроустановка або її дільниця,
які перебувають під напругою або на
якій напруга може бути подана
вмиканням комутаційних апаратів, а
також повітряна лінія, що розміщена в
зоні дії наведеної напруги або має
перетинання з діючою повітряною
лінією». Отже, насосні станції, що
тимчасово не задіяні в водопостачанні
або водовідведенні, відносяться до
діючих електроустановок, де включено
силовий трансформатор власних потреб
Т-2, працюють дренажні насоси,
освітлення, зв'язок, а тому потребують
постійного технічного обслуговування.

Слід зазначити, що в Управлінні в кінці
поливного сезону рішенням технічної
ради визначається перелік насосних
станцій, які не були задіяні в поливі і
згідно положень Колективного договору
їм не нараховується надбавка за стаж
роботи за спеціальністю, а всі інші
встановлені доплати, надбавки, премії
виплачуються в повному обсязі.

Надбавка за високі досягнення в праці
може скасовуватись або зменшуватись в
разі недотримання працівником вимог
своєї посадової інструкції,
несвоєчасного виконання завдань,
погіршення якості роботи, порушення
трудової дисципліни.

Отже, колегія суддів вважає, що
Каланчацьким управлінням водного
господарства правомірно
нараховувалися надбавки вказаним
працівникам, а тому п.2 вимоги №46-13/745
від 26 червня 2013 року є необґрунтованим,
а адміністративний позов в цієї
частині підлягає задоволенню.

Оскільки п.3 вимоги є похідним від п.2,
то колегія суддів вважає, що п.3 вимоги
№46-13/745 від 26 червня 2013 року не підлягає
задоволенню, тому як позивачем
правомірно перераховано суму внесків
до Фондів.

Вирішуючи питання стосовно
правомірності п.4 оскаржуваної вимоги,
суд першої інстанції встановив, що
позивачем включено оплату вартості
електроенергії на роботи 9 дренажних
насосних станцій, які знаходяться в
смт. Каланчак до розрахунків потреби в
бюджетних коштах по загальному фонду
за КПКВ 2407050 на 2011-2012 роки до кошторису
видатків за КЕКВ 1163 «Оплата
електроенергії». При цьому, суд першої
інстанції погодився з висновком
перевіряючих стосовно нецільового
використання коштів на ці потреби у 2011
році в сумі 687 240,84 грн., оскільки вказані
дренажні насосні станції, які
безпосередньо розташовані в смт.
Каланчак, не обслуговують
сільськогосподарські угіддя, що в свою
чергу, свідчить про невідповідність
використання цих коштів меті
Комплексної програми захисту
сільських населених пунктів і
сільськогосподарських угідь від
шкідливої дії вод на період до 2010 року
та прогноз до 2020 року, затвердженою
Постановою КМУ від 03 липня 2006 року №901.

В апеляційній скарзі Каланчацького
управління водного господарства
вказується, що видатки на оплату
вартості електроенергії на роботу 9-ти
дренажних насосних станцій в смт.
Каланчак в 2011 році здійснювалися по
КЕКВ 1163 «Оплата електроенергії»
бюджетної програми 2407050 «Єксплуатація
державного водогосподарського
комплексу та управління водними
ресурсами» за цільовим призначенням,
відповідно до положень Бюджетного
кодексу України, Комплексної програми
захисту сільських населених пунктів і
сільськогосподарських угідь від
шкідливої води на період до 2010 року та
прогноз до 2020 року, відповідно до умов
Паспорту бюджетної програми на 2011 рік
Міністерства екології та природних
ресурсів України. Крім того, апелянт
зазначав, що зона дії дренажних
насосних станцій Каланчацького
управління водного господарства
розташована в сільській місцевості,
яка знаходиться за межами міст і є
переважно зоною
сільськогосподарського виробництва та
сільської забудови.

Колегія суддів погоджується з
вищевказаними доводами апелянта,
зважаючи на наступне.

Відповідно до п.1 ст. 22 Бюджетного
кодексу України для здійснення програм
та заходів, які реалізуються за рахунок
бюджету, бюджетні асигнування
надаються розпорядникам бюджетних
коштів. За обсягом наданих прав
розпорядники бюджетних коштів
поділяються на головних розпорядників
бюджетних коштів та розпорядників
бюджетних коштів нижчого рівня.
Головні розпорядники бюджетних коштів
відповідно до п.5 ст. 22 Бюджетного
кодексу України наділені широкими
повноваженнями, що надаються їм для
досягнення необхідних результатів у
процесі здійснення своєї діяльності.

З матеріалів справи вбачається, що
Міністерство екології та природних
ресурсів України на 2011 рік визначено
головним розпорядником виконання
бюджетної програми 2407050 «Експлуатація
державного водогосподарського
комплексу», що на думку колегії суддів
відповідає вимогам п.2 ст. 22 Бюджетного
кодексу України та додатку №3 до
закону України «Про державний бюджет
України на 2011 рік».

З метою реалізації Концепції
застосування програмно-цільового
методу в бюджетному процесі наказом
Міністерства фінансів України від 29
грудня 2002 року №1098 «Про паспорти
бюджетних програм» (зі змінами)
затверджені Правила складання
паспортів бюджетних програм та звітів
про їх виконання.

Відповідно до п.2.1 вищевказаного наказу
головні розпорядники бюджетних коштів
є відповідальними за розробку і
затвердження спільно з Міністерством
фінансів паспортів бюджетних програм
згідно з Правилами, затвердженими цим
наказом.

Згідно п.1 зазначених Правил
документом, що визначає мету, завдання,
напрями використання бюджетних коштів,
відповідальних виконавців,
результативні показники та інші
характеристики бюджетної програми
відповідно до бюджетного призначення,
встановленого законом про Державний
бюджет України є Паспорт бюджетної
програми.

Відповідно до п.п.4,6 Правил складання
паспортів бюджетних програм та звітів
про їх виконання, затверджених наказом
Міністерства фінансів України від 29
грудня 2002 року №1098 «Про паспорти
бюджетних програм» (зі змінами),
паспорти бюджетних програм головного
розпорядника затверджується спільним
наказом головного розпорядника та
Мінфіну, які в свою чергу, забезпечують
відповідність змісту паспортів
бюджетних програм закону про Державний
бюджет України, бюджетному розпису,
порядкам використання бюджетних
коштів та цим Правилам.

З матеріалів справи вбачається, що
Каланчацьке управління водного
господарства є бюджетною
неприбутковою організацією і належить
до сфери управління центрального
органу виконавчої влади у галузі
водного господарства і меліорації
земель, управління, використання та
відтворення поверхневих водних
ресурсів - Державного агентства водних
ресурсів України (далі
Держводагенство).

Держводагенство через Херсонське
облводресурсів здійснює управління,
координацію та контроль за
фінансово-господарською діяльністю
Управління з питань реалізації
державної політики у сфері розвитку
водного господарства і меліорації
земель, використання та відтворення
поверхневих водних ресурсів.

В 2011 році Управління у своїй діяльності
щодо захисту територій і населених
пунктів від підтоплення і затоплення
керувалося Положенням, затвердженим
наказом Державного комітету України по
водному господарству від 26 липня 2010
року №157 (далі Положення).

Відповідно до п.2.1.2 вказаного Положення
одними із основних завдань Управління
є організація експлуатації
водогосподарських об'єктів,
міжгосподарських меліоративних систем
та окремих об'єктів інженерної
інфраструктури, колекторно-дренажних
систем, які перебувають у державній
власності.

Діяльність управління щодо захисту
територій і населених пунктів від
підтоплення і затоплення у 2011 році
Управління регламентувалась
Паспортом бюджетної програми на 2011 рік
Міністерства екології та природних
ресурсів України за КПКВ 2407050
«Експлуатація державного
водогосподарського комплексу» (далі
Паспорт), який було досліджено судом
під час апеляційного провадження.

Згідно п.8 Паспорта, метою програми та
одним із напрямів використання
бюджетних коштів, є захист територій і
населених пунктів від підтоплення і
затоплення .

Відповідно до п.7 Паспорта, завданням
бюджетної програми на 2011 рік є захист
територій від підтоплення .

Крім того, колегія суддів звертає увагу
на те, що Постановою Кабінету Міністрів
України від 03 липня 2006 року №901,
затверджено Комплексну програму
захисту сільських населених пунктів і
сільськогосподарських угідь від
шкідливої дії вод на період до 2010 року
та прогноз до 2020 року (далі Програма).

Відповідно до положень Програми, її
основними завданнями є: здійснення
заходів щодо запобігання та ліквідації
наслідків шкідливої дії вод, що
передбачає комплексний підхід до
будівництва та реконструкції захисних
споруд, включаючи поліпшення
екологічного стану водних об'єктів;
усунення причин, що впливають на
формування катастрофічних паводків,
створення прибережних захисних смуг та
водоохоронних зон, регулювання режиму
використання земель у зонах можливого
затоплення тощо; удосконалення системи
протипаводкового захисту; проведення
моніторингу якісних та кількісних
показників стану водних ресурсів
недопущення будівництва житлових
будинків і виробничих об'єктів у зонах
можливого затоплення; впровадження
екологічно безпечних технологій у
водному, сільському та лісовому
господарстві з дотриманням вимог
Водного Земельного та Лісового
кодексів України, інших
нормативно-правових актів.

Відповідальними за виконання Програми
за напрямами є: Держводагентство -
проектування, будівництво та
реконструкція протипаводкових
об'єктів, регулювання русел річок,
наукове супроводження Програми та
проведення моніторингу кількісних та
якісних показників стану водних
ресурсів.

З матеріалів справи вбачається, що
згідно рекомендації Каховської
гідрогеолого-меліоративної експедиції
по роботі вертикального дренажу в
Херсонській області в поливний та між
поливний періоди за 2010-2011 роки,
інформації Каховської
гідрогеолого-меліоративної експедиції
про меліоративний стан і рівні
ґрунтових вод на зрошуваних та
прилеглих до них землях і в сільських
населених пунктах в зоні впливу
меліоративних систем в Каланчацькому
районі станом на 15 вересня 2010 року, 01
січня 2011 року, 15 вересня 2011 року, в 2011
році у смт. Каланчак рекомендовано до
роботи 9 свердловин вертикального
дренажу.

У п.6 інформації зазначено про те, що
дренажні свердловини в тому числі і у
смт. Каланчак експлуатуються від 16 до 38
років, відповідно оплата вартості
електроенергії на роботу 9 дренажних
насосних станцій у смт. Каланчак
здійснювалася і здійснюється по
теперішній час за рахунок державного
бюджету.

Кошторисом на 2011 рік, який міститься в
матеріалах справи та який було
досліджено під час апеляційного
розгляду справи, також підтверджується
правильність використання державних
бюджетних коштів за кодом та назвою
програмної класифікації видатків та
кредитування державного бюджету-КПКВ
2407050 «Експлуатація державного
водогосподарського комплексу».

Відмовляючи позивачу у визнанні п.4
спірної вимоги нечинною, суд першої
інстанції посилався на Положення про
порядок вирішення питань
адміністративно-територіального
устрою Української PCP, затвердженого
Указом Президії Верховної Ради
Української PCP від 12 березня 1981 року
№1654-Х, згідно якого до міських
населених пунктів належать міста
обласного, районного підпорядкування і
селища міського типу, та дійшов
висновку, що оскільки смт. Каланчак є
міським населеним пунктом, то оплата
вартості електроенергії на роботи 9
дренажних насосних станцій,
розташованих у цьому населеному
пункті, за рахунок коштів державного
бюджету здійснюється позивачем
всупереч їх цільовому призначенню.

Колегія суддів вважає хибним цей
висновок, оскільки відповідно до ст. 1
Закону України «Про
сільськогосподарську дорадчу
діяльність», сільська місцевість -
територія, що знаходиться за межами
міст і є переважно зонами
сільськогосподарського виробництва та
сільської забудови.

Зазначені у акті ревізії дренажні
насосні станції Каланчацького
управління водного господарства
відноситься саме до саме цієї зони.

Крім того, колегія суддів звертає увагу
на те, що у 2012 році змін в
адміністративно-територіальному
устрою смт. Каланчак не відбувалось,
але при цьому Скадовська МДПІ у
своєму висновку на заперечення до акту
ревізії від 28 травня 2013 року №46-27/08
частково прийняла заперечення
позивача, погодившись з правильністю
використання державних бюджетних
коштів позивачем у 2012 році на ці самі
цілі, що і в 2011 році на суму 625 286,24 грн.

Таким чином, враховуючи викладене,
колегія суддів приходить до висновку,
що спрямування позивачем бюджетних
коштів на оплату вартості
електроенергії на роботи 9 дренажних
насосних станцій смт. Каланчак у 2011
році на суму 687 240,84 грн. було здійснено
за цільовим призначенням, а тому п.4
вимоги Скадовської МДПІ від 26 червня 2013
року №46-13/745 слід визнати нечинним.

Враховуючи все вищевикладене, колегія
суддів вважає, що суд першої інстанції
при винесенні рішення порушив норми
матеріального права та процесуального
права, у зв'язку з чим, судове рішення
відповідно до вимог п.4 ч.1 ст.202 КАС
України, підлягає скасуванню з
прийняттям по справі нової постанови
про часткове задоволення
адміністративного позову.

Керуючись ст.195, 197, п.3 ч.1 ст. 198, п.4 ч.1 ст.
202, ст. 207, ч.5 ст. 254 КАС України, колегія
суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Державної
фінансової інспекції в Херсонській
області - залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу Каланчацького
управління водного господарства -
задовольнити повністю.

Постанову Херсонського окружного
адміністративного суду від 13 лютого 2014
року - скасувати.

Прийняти нову постанову, якою
адміністративний позов Каланчацького
управління водного господарства -
задовольнити частково.

Визнати нечинними пункти 2, 3, 4 вимоги
Скадовської міжрайонної державної
фінансової інспекції №46-13/745 від 26
червня 2013 року.

Постанова апеляційного суду набирає
законної сили через п'ять днів після
направлення її копій особам, які брали
участь у справі, але може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого Адміністративного Суду України
протягом двадцяти днів з дня набрання
законної сили судовим рішенням суду
апеляційної інстанції.

Головуючий:
Т.М. Танасогло

Суддя:
А.В. Бойко

Суддя:
О.В. Яковлєв