Справа № 754/6600/14 (2а-333/14)
Суддя: Борисюк Л.П.
Дата ухвалення: 2014-07-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 754/6600/14 (2а-333/14)
Головуючий у 1-й інстанції:
Суддя-доповідач: Борисюк Л.П.
У Х В А Л А

Іменем України

08 липня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

Головуючого судді суддів при
секретаріБорисюк Л.П., Кобаля М.І..,
Петрика І.Й. Чайка О.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
апеляційною скаргою представника
позивача ОСОБА_5 - ОСОБА_6 на ухвалу
Деснянського районного суду м. Києва
від 29 квітня 2014 року у справі за позовом
ОСОБА_5 до Управління праці та
соціального захисту населення
Деснянської районної у м. Києві
державної адміністрації про визнання
дій неправомірними та зобов'язання
вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Деснянського районного суду м.
Києва від 29 квітня 2014 року позовні
вимоги ОСОБА_5 до УПСЗН Деснянської
районної у м. Києві державної
адміністрації про визнання дій
неправомірними та зобов'язання вчинити
певні дії за період з 1996 року по 28.10.2013
залишено без розгляду з підстав
застосування положень ч. 1 ст. 100 КАС
України.

Позивач, не погоджуючись з прийнятим
рішенням суду, звернувся з апеляційною
скаргою, в якій просить скасувати
ухвалу Деснянського районного суду м.
Києва від 29 квітня 2014 року як таку, що
постановлена з порушенням норм
процесуального права та направити
справу до суду першої інстанції для
продовження розгляду.

Сторони, будучи належним чином
повідомлені про дату, час та місце
апеляційного розгляду справи, в судове
засідання не з'явилися. Про причини
своєї неявки суд не повідомили.

Враховуючи, що в матеріалах справи
достатньо письмових доказів для
правильного вирішення апеляційної
скарги, а особиста участь сторін в
судовому засіданні - не обов'язкова,
колегія суддів у відповідності до ч. 4
ст. 196 КАС України визнала можливим
проводити апеляційний розгляд справи
за відсутності представників сторін.

Згідно ст. 41 КАС України, фіксування
судового засідання за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 200 КАС України, суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Залишаючи позовну заяву без розгляду,
суд першої інстанції виходив з того, що
позивачем без поважних причин
пропущено шестимісячний строк
звернення до суду та відсутні правові
підстави для його поновлення.

З таким висновком суду колегія суддів
погоджується, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 99 КАС України,
адміністративний позов може бути
подано в межах строку звернення до
адміністративного суду, встановленого
цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного
суду за захистом прав, свобод та
інтересів особи встановлюється
шестимісячний строк, який, якщо не
встановлено інше, обчислюється з дня,
коли особа дізналася або повинна була
дізнатися про порушення своїх прав,
свобод чи інтересів.

При цьому, слід зазначити, що строк
звернення до адміністративного суду -
це проміжок часу після виникнення
спору у публічно-правових відносинах,
протягом якого особа має право
звернутися до адміністративного суду
із позовною заявою за вирішенням цього
спору і захистом своїх прав, свобод чи
інтересів. Після закінчення цього часу
особа не втрачає права звернутися із
адміністративним позовом, але у
задоволенні цього позову може бути
відмовлено на підставі пропуску строку
звернення до адміністративного суду.

Дотримання строку звернення з
адміністративним позовом є однією з
умов для реалізації права на позов у
публічно-правових відносинах. Вона
дисциплінує учасників цих відносин у
випадку, якщо вони стали спірними,
запобігає зловживанням і сприяє
стабільності діяльності суб'єктів
владних повноважень щодо виконання
своїх функцій.

Встановлення процесуальних строків
законом та судом передбачено з метою
дисциплінування учасників
адміністративного судочинства та
своєчасного виконання ними
передбачених КАС України певних
процесуальних дій.

Інститут строків в адміністративному
процесі сприяє досягненню юридичної
визначеності у публічно-правових
відносинах, а також стимулює учасників
адміністративного процесу
добросовісно ставитися до виконання
своїх обов'язків. Ці строки обмежують
час, протягом якого такі
правовідносини можуть вважатися
спірними; після їх завершення, якщо
ніхто не звернувся до суду за
вирішенням спору, відносини стають
стабільними.

Враховуючи, що щорічна допомога на
оздоровлення, передбачена ст. 48 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
позивачу виплачувалася щорічно,
позивач знав про порушення своїх прав
під час отримання таких виплат в
меншому розмірі. Однак звернувся з
вказаним вище позовом лише 29.04.2014 з
вимогою провести нарахування та
виплату щорічної допомоги на
оздоровлення та одноразової
компенсації, відповідно до ст. 48 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
з 1996 року.

Згідно до ч. 1 ст. 100 КАС України,
адміністративний позов, поданий після
закінчення строків, установлених
законом, залишається без розгляду, якщо
суд за заявою особи, яка його подала, не
знайде підстав для поновлення строку,
про що постановляється ухвала.

Доводи апелянта з приводу того, що до
вказаних правовідносин не
застосовуються строки звернення до
суду, встановлені ст. 99 КАС України,
посилаючись на Віденську конвенцію про
цивільну відповідальність за ядерну
шкоду від 21 травня 1963 року, до якої
Україна приєдналася згідно із Законом
України «Про приєднання України до
Віденської конвенції про цивільну
відповідальність за ядерну шкоду» №
334/96-ВР від 12 липня 1996 року положеннями
п. п. іі) п. а) ч. 1 ст. VI якої встановлено,
що строк позовної давності для
звернення до суду з метою захисту своїх
прав на відшкодування ядерної шкоди,
спричиненої тілесному здоров'ю,
складає тридцять років з дня ядерного
інциденту, колегія суддів до уваги не
приймає, оскільки Конвенція не
належить до нормативно-правових актів,
які безпосередньо регулюють
правовідносини, що склалися між
сторонами даної справи.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції, що
поважних причин пропуску строків
звернення до суду не встановлено, а
тому підстав для поновлення позивачу
строку звернення до суду та враховуючи
дату подачі даного адміністративного
позову позовні вимоги за період з 1996
року по 2012 рік підлягають залишенню без
розгляду.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 199 КАС України,
за наслідками розгляду апеляційної
скарги на ухвалу суду першої інстанції
суд апеляційної інстанції має право
залишити апеляційну скаргу без
задоволення, а ухвалу суду - без змін.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 196, 199, 200, 205, 206, 212,
254 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу представника
позивача ОСОБА_5 - ОСОБА_6 на ухвалу
Деснянського районного суду м. Києва
від 29 квітня 2014 року - залишити без
задоволення.

Ухвалу Деснянського районного суду м.
Києва від 29 квітня 2014 року - залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
постановлення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів з дня складання
в повному обсязі, шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя
суддя суддя Л.П. Борисюк
М.І. Кобаль І.Й. Петрик

Повний текст ухвали складено та
підписано - 10.07.2014

Головуючий суддя
Борисюк Л.П.

Судді:
Кобаль М.І.

Петрик І.Й.