Справа № 2а/2570/5538/11
Суддя: Ситников О.Ф.
Дата ухвалення: 2014-07-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"02" липня 2014 р. м. Київ
К/9991/30320/12

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

Ситникова О.Ф.(суддя-доповідач),

Малиніна В.В.,

Швець В.В.,

розглянувши в письмовому провадженні
адміністративну справу за позовом
Управління Пенсійного фонду України в
Бобровицькому районі Чернігівської
області до Відділу Державної
виконавчої служби Бобровицького
районного управління юстиції про
визнання дій неправомірними та
скасування постанови за касаційною
скаргою Управління Пенсійного фонду
України в Бобровицькому районі
Чернігівської області на постанову
Чернігівського окружного
адміністративного суду від 16 листопада
2011 року та ухвалу Київського
апеляційного адміністративного суду
від 10 квітня 2012 року, -

ВСТАНОВИВ:

Управління Пенсійного фонду України в
Бобровицькому районі Чернігівської
області звернулося до суду з
адміністративним позовом про визнання
дій протиправними та скасування
постанови Відділу Державної
виконавчої служби Бобровицького
районного управління юстиції від 13
жовтня 2011 року ВП №29027157 про стягнення
виконавчого збору за виконавчим листом
№ 2-а/2502/2605/11 від 28 вересня 2011 року,
виданим Бобровицьким районним судом
Чернігівської області.

Постановою Чернігівського окружного
адміністративного суду від 16 листопада
2011 року у задоволенні позову
відмовлено.

Ухвалою Київського апеляційного
адміністративного суду від 10 квітня 2012
року залишено без змін постанову
Чернігівського окружного
адміністративного суду від 16 листопада
2011 року.

Позивач, Управління Пенсійного фонду
України в Бобровицькому районі
Чернігівської області не погодилось з
постановою Чернігівського окружного
адміністративного суду від 16 листопада
2011 року та ухвалою Київського
апеляційного адміністративного суду
від 10 квітня 2012 року, звернулось до суду
з касаційною скаргою, в який просить
скасувати рішення судів попередніх
інстанцій та прийняти нове про
задоволення позову, посилаючись на
порушення норм матеріального права, що
призвело до ухвалення незаконних
судових рішень.

Заслухавши доповідача, перевіривши
доводи касаційної скарги, матеріали
справи, суд, в межах ст. 220 КАС України,
прийшов до висновку про залишення
касаційної скарги без задоволення з
таких підстав.

Судами попередніх інстанцій
встановлені наступні обставини.

На виконання до відповідача надійшов
виконавчий лист Бобровицького
районного суду Чернігівської області
від 28 вересня 2011 року № 2-а/2502/2605/11 про
зобов'язання позивача здійснити
нарахування та виплатити ОСОБА_4 за
період з 15 січня 2011 року по 15 липня 2011
року, відповідно до статті 6 Закону
України «Про соціальний захист дітей
війни» надбавку до пенсії в розмірі 30 %
мінімальної пенсії за віком,
передбаченої статтею 28 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування», з урахуванням
фактично сплачених сум у цей період.

На підставі виконавчого листа та заяви
стягувача державним виконавцем 05
жовтня 2011 року винесено постанову про
відкриття виконавчого провадження та
надано семиденний строк для
добровільного виконання рішення суду.

Копія постанови про відкриття
виконавчого провадження була
направлена позивачу до відома та
виконання, що підтверджується копією
супровідного листа від 05 жовтня 2011 року
№ 03-29/5090, наявного в матеріалах справи.

13 жовтня 2011 року в зв'язку з
невиконанням боржником у наданий строк
рішення суду в повному обсязі
державним виконавцем було винесено
постанову про стягнення з боржника
виконавчого збору в розмірі 1 360, 00 грн.

Не погоджуючись з таким рішенням
відповідача, позивач оскаржив його в
судовому порядку.

Відмовляючи у задоволені позову суд
першої інстанції, з яким погодився
Київський апеляційний
адміністративний суд, дійшли висновку
про правомірність прийняття Відділом
Державної виконавчої служби
Бобровицького районного управління
юстиції постанови про стягнення з
боржника виконавчого збору, оскільки
при винесенні постанови були дотримані
норми Закону України «Про виконавче
провадження».

З таким висновком судів погоджується і
суд касаційної інстанції, на підставі
наступного.

Відповідно до статті 1 Закону України
«Про виконавче провадження», виконавче
провадження як завершальна стадія
судового провадження та примусове
виконання рішень інших органів
(посадових осіб) - це сукупність дій
органів і посадових осіб, визначених у
цьому Законі, що спрямовані на
примусове виконання рішень судів та
інших органів (посадових осіб), які
провадяться на підставах, в межах
повноважень та у спосіб, визначених цим
Законом, іншими нормативно-правовими
актами, прийнятими відповідно до цього
Закону та інших законів, а також
рішеннями, що відповідно до цього
Закону підлягають примусовому
виконанню.

Відповідно до статті 11 вищевказаного
Закону, державний виконавець
зобов'язаний вживати передбачених цим
Законом заходів примусового виконання
рішень, неупереджено, своєчасно і в
повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Вимогами пункту 1 частини 2 статті 17
цього Закону, відповідно до цього
Закону підлягають виконанню державною
виконавчою службою такі виконавчі
документи, зокрема виконавчі листи, що
видаються судами.

Частиною 1 статті 19 вищевказаного
Закону передбачено, що державний
виконавець відкриває виконавче
провадження на підставі виконавчого
документа, зазначеного в статті 17 цього
Закону, зокрема за заявою стягувача або
його представника про примусове
виконання рішення.

Відповідно до статті 25 Закону України
«Про виконавче провадження» державний
виконавець зобов'язаний прийняти до
виконання виконавчий документ і
відкрити виконавче провадження, якщо
не закінчився строк пред'явлення
такого документа до виконання, він
відповідає вимогам, передбаченим цим
Законом, і пред'явлений до виконання до
відповідного органу державної
виконавчої служби.

Державний виконавець протягом трьох
робочих днів з дня надходження до нього
виконавчого документа виносить
постанову про відкриття виконавчого
провадження.

У постанові державний виконавець
вказує про необхідність боржнику
самостійно виконати рішення у строк до
семи днів з моменту винесення
постанови (у разі виконання рішення про
примусове виселення боржника - у строк
до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у
разі ненадання боржником
документального підтвердження
виконання рішення буде розпочате
примусове виконання цього рішення із
стягненням з боржника виконавчого
збору і витрат, пов'язаних з
організацією та проведенням
виконавчих дій, передбачених цим
Законом.

Копії постанови про відкриття
виконавчого провадження надсилаються
не пізніше наступного робочого дня
стягувачу та боржнику.

Таким чином, Відділом державної
виконавчої служби вжито всіх
необхідних заходів, передбачених
Законом України «Про виконавче
провадження», та створені всі
необхідні умови для своєчасного
повного та добровільного виконання
боржником виконавчого документу, а
саме винесено постанову про відкриття
виконавчого провадження та направлено
її сторонам.

Як встановлено судами попередніх
інстанцій, Управління Пенсійного
фонду України в Бобровицькому районі
Чернігівської області добровільно не
виконало рішення Бобровицього
районного суду Чернігівської області
за постановою про відкриття
виконавчого провадження від 05.10.2011
року.

Відповідно до частини 1 статті 28 Закону
України ««Про виконавче провадження»
у разі невиконання боржником рішення
майнового характеру у строк,
встановлений частиною другою статті 25
цього Закону для самостійного його
виконання, постановою державного
виконавця з боржника стягується
виконавчий збір у розмірі 10 відсотків
суми, що підлягає стягненню, або
вартості майна боржника, що підлягає
передачі стягувачу за виконавчим
документом. У разі невиконання
боржником у той самий строк рішення
немайнового характеру виконавчий збір
стягується в розмірі сорока
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян з боржника - фізичної особи і в
розмірі вісімдесяти неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян з боржника -
юридичної особи. У зазначених розмірах
виконавчий збір стягується з боржника
також у разі повернення виконавчого
документа без виконання за письмовою
заявою стягувача та у разі
самостійного виконання боржником
рішення після початку його примусового
виконання, зокрема шляхом
перерахування коштів безпосередньо на
рахунок стягувача. Постанова про
стягнення виконавчого збору може бути
оскаржена в десятиденний строк у
порядку, встановленому цим Законом.

Тобто, стягнення виконавчого збору, є
саме тим заходом, який застосовується
державним виконавцем у випадку не
виконання боржником рішення суду в
строк, що ним встановлений.

Оскільки, боржником у добровільний
строк вимоги виконавчого документу не
виконано, 13 жовтня 2011 року,
відповідачем винесено постанову про
стягнення з боржника виконавчого збору
у розмірі 1360 грн.

Таким чином, суд касаційної інстанції
вважає, що постанова державного
виконавця про стягнення з боржника
виконавчого збору від 13.10.2011 року ВП №
29027157 винесена правомірно, в межах
повноважень та у спосіб, передбачений
Законом України «Про виконавче
провадження», є законною і скасуванню
не підлягає.

Виходячи з вищезазначеного, колегія
суддів Вищого адміністративного суду
України, вважає, що постанова
Чернігівського окружного
адміністративного суду від 16 листопада
2011 року та ухвала Київського
апеляційного адміністративного суду
від 10 квітня 2012 року ґрунтуються на
вірно встановлених фактичних
обставинах справи, яким дана належна
юридична оцінка, правильно застосовані
норми матеріального права, що
регулюють спірні правовідносини, та не
допущено порушень процесуального
закону, які призвели або могли
призвести до неправильного вирішення
справи, доводи викладені в касаційній
скарзі не спростовують висновків суду
попередніх інстанції, тому підстави
для скасування або зміни рішень
відсутні.

Відповідно до ч.1 ст. 224 КАС України суд
касаційної інстанції залишає
касаційну скаргу без задоволення, а
судові рішення - без змін, якщо визнає,
що суди першої та апеляційної
інстанцій не допустили порушень норм
матеріального і процесуального права
при ухваленні судових рішень чи
вчиненні процесуальних дій.

Керуючись ст.ст. 222, 224, 231 КАС України, -

у х в а л и в :

Касаційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в
Бобровицькому районі Чернігівської
області залишити без задоволення, а
постанову Чернігівського окружного
адміністративного суду від 16 листопада
2011 року та ухвалу Київського
апеляційного адміністративного суду
від 10 квітня 2012 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі та
оскарженню не підлягає.

Судді: О.Ф.
Ситников

В.В.
Малинін

В.В. Швець