Справа № 815/8639/13-а
Суддя: Запорожан Д.В.
Дата ухвалення: 2014-07-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
У Х В А Л А

03 липня 2014 р.м.ОдесаСправа № 815/8639/13-а

Категорія: 6.1 Головуючий в 1 інстанції:
Свида Л. І.

Колегія суддів Одеського
апеляційного адміністративного суду, у
складі:

головуючого судді - Запорожана
Д.В.,

судді - Вербицької
Н.В.,

судді - Яковлева
Ю.В,

розглянувши в порядку письмового
провадження адміністративну справу за
апеляційною скаргою інспекції
Державного архітектурно-будівельного
контролю в Одеській області на
постанову Одеського окружного
адміністративного суду від 5 лютого 2014
року у справі за позовом товариства з
обмеженою відповідальністю
виробничо-комерційна фірма «ЛІСС» до
інспекції Державного
архітектурно-будівельного контролю в
Одеській області про скасування
рішень,

ВСТАНОВИЛА:

Товариство з обмеженою
відповідальністю виробничо-комерційна
фірма «ЛІСС» звернулося до суду з
позовом до інспекції Державного
архітектурно-будівельного контролю в
Одеській області про скасування
постанов від 29 жовтня 2013 року №№ 252 і 253.

Свої позовні вимоги ТОВ ВКФ «ЛІСС»
обґрунтувало незаконністю спірних
рішень.

Постановою Одеського окружного
адміністративного суду від 5 лютого 2014
року вищенаведений позов було
задоволено. Скасовано спірні рішення.

В апеляційній скарзі інспекція
Державного архітектурно-будівельного
контролю в Одеській області просить
скасувати вищенаведену постанову, як
таку, що прийнята з помилковим
застосуванням норм матеріального та
процесуального права і прийняти нову
постанову, якою відмовити у
задоволенні даного позову у повному
обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача,
доводи апеляційної скарги, вивчивши
матеріали справи та перевіривши
законність і обґрунтованість
постанови суду в межах апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Приймаючи оскаржену постанову суд
першої інстанції виходив з
обґрунтованості даного позову та
наявності підстав для його
задоволення.

Колегія суддів погоджується з таким
висновком суду першої інстанції.

З матеріалів справи вбачається, що
позивач використовує у власній
господарській діяльності
одноповерхову споруду з полегшених
конструкцій - павільйон, яка
встановлена без улаштування
фундаменту (лише з мостінням).
Зазначена споруда розташована за
адресою м. Одеса, вул. Гайдара, 33.

Відповідачем було складено акт та
протокол від 18 жовтня 2013 року в яких
здійснено висновок про порушення
позивачем ст. ст. 34, 36 і 39 Закону України
«Про регулювання містобудівної
діяльності». Зміст порушень полягав у
реконструкції зазначеного павільйону
у відсутності зареєстрованої
декларації про початок виконання
будівельних робіт та його ж
(павільйону) експлуатації після
реконструкції у відсутності поданої
замовником декларації про готовність
об'єкта до експлуатації (без прийняття
в експлуатацію).

На підставі вищенаведених акту та
протоколу відповідачем було прийнято
постанови від 29 жовтня 2013 року №№ 252 та
253 про застосування до позивача
штрафних санкцій (п.п. 4, 6 ч. 2 ст. 2 Закону
України «Про відповідальність за
правопорушення у сфері містобудівної
діяльності»).

Пунктами 4, 6 ч. 2 ст. 2 Закону України «Про
відповідальність за правопорушення у
сфері містобудівної діяльності» від
14.10.1994 року N 208/94-ВР, встановлена
відповідальність (штраф) за виконання
будівельних робіт без реєстрації
декларації про початок виконання таких
робіт та експлуатацію або використання
об'єктів будівництва, не прийнятих в
експлуатацію.

Таким чином, до відповідальності, за
вищенаведеними нормами, притягуються
виключно особи, що будують та
експлуатують об'єкти будівництва, які
потребують направлення до
відповідного органу декларацій про
початок виконання будівельних робіт та
про готовність об'єкта до експлуатації
(прийняття в експлуатацію).

Абзацом 4 п. 2.1 Правил пожежної безпеки
на ринках України (затверджених
наказом МНС України від 17.01.2005 року N 30
та зареєстрованих в Міністерстві
юстиції України 28 січня 2005 року за N
111/10391) передбачено, що павільйон -
торговельний об'єкт у роздрібній
торгівлі, який призначається для
організації продажу товарів кінцевим
споживачам, розміщується в окремій
споруді полегшеної конструкції та має
торговельну залу для покупців.

Пунктом Інструкції щодо заповнення
форм державних статистичних
спостережень стосовно торгової мережі
та мережі ресторанного господарства
(затвердженої наказом Держкомстату
України від 24.10.2005 року N 327 та
зареєстрованої в Міністерстві юстиції
України 8 листопада 2005 року за N 1350/11630)
передбачено, що павільйон - різновид
об'єкта роздрібної торгівлі, який
розташований в споруді легкого,
некапітального будівництва з
невеликою торговою залою і допоміжними
приміщеннями.

Статтею 28 Закону України «Про
регулювання містобудівної діяльності»
від 17.02.2011 року N 3038-VI передбачено, що
тимчасова споруда торговельного,
побутового, соціально-культурного чи
іншого призначення для здійснення
підприємницької діяльності -
одноповерхова споруда, що
виготовляється з полегшених
конструкцій з урахуванням основних
вимог до споруд, визначених технічним
регламентом будівельних виробів,
будівель і споруд, і встановлюється
тимчасово, без улаштування фундаменту.
Розміщення малих архітектурних форм
здійснюється відповідно до Закону
України "Про благоустрій населених
пунктів". Розміщення тимчасових споруд
для провадження підприємницької
діяльності здійснюється в порядку,
встановленому центральним органом
виконавчої влади, що забезпечує
формування державної політики у сфері
містобудування.

Пунктом 9 ч. 1 ст. 21 Закону України «Про
благоустрій населених пунктів» від
06.09.2005 року N 2807-IV, передбачено, що
елементами об'єктів благоустрою є малі
архітектурні форми.

Частиною 2 ст. 21 вищенаведеного Закону
передбачено, що до малих архітектурних
форм належать павільйони. Розміщення
малих архітектурних форм здійснюється
відповідно до цього Закону за рішенням
власника об'єкта благоустрою з
дотриманням вимог законодавства,
державних стандартів, норм і правил.

Відповідно до преамбули Порядку
розміщення тимчасових споруд для
провадження підприємницької
діяльності, затвердженого наказом
Міністерства регіонального розвитку,
будівництва та житлово-комунального
господарства України від 21.10.2011 року N 244
та зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України 22 листопада 2011 року за N
1330/20068, цей Порядок визначає механізм
розміщення тимчасових споруд для
провадження підприємницької
діяльності.

Таким чином, павільйон позивача є малою
архітектурною формою - тимчасовою
спорудою, яку він використовує для
провадження підприємницької
діяльності.

Вищенаведеними нормами законодавства,
зокрема Порядком розміщення
тимчасових споруд для провадження
підприємницької діяльності, не
передбачено направлення до
відповідного органу декларацій про
початок виконання будівельних робіт на
тимчасових спорудах та про їх
(тимчасових споруд) готовність до
експлуатації (прийняття в
експлуатацію).

Таким чином, відповідач застосував до
позивача штрафні санкції за не
вчинення дій, які не є для нього
(позивача) обов'язковими. Тобто, спірні
рішення є протиправними.

Отже, колегія судів погоджується з
висновком суду першої інстанції про
обґрунтованість даного позову та
наявність підстав для його
задоволення.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 197 КАС України
суд апеляційної інстанції може
розглянути справу в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами, якщо справу може бути
вирішено на основі наявних у ній
доказів у разі неприбуття жодної з
осіб, які беруть участь у справі, у
судове засідання, хоча вони були
належним чином повідомлені про дату,
час і місце судового засідання.

Частиною 1 ст. 200 КАС України
передбачено, що суд апеляційної
інстанції залишає апеляційну скаргу
без задоволення, а постанову або ухвалу
суду - без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів
вважає, що суд першої інстанції
правильно ухвалив судове рішення з
дотриманням норм матеріального і
процесуального права. Доводи
апеляційної скарги, колегія суддів,
вважає не суттєвими та такими, що не
спростовують висновків суду першої
інстанції.

Керуючись ст. ст. 195, 197, 198, 200, 206, 207 КАС
України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу інспекції
Державного архітектурно-будівельного
контролю в Одеській області - залишити
без задоволення.

Постанову Одеського окружного
адміністративного суду від 5 лютого 2014
року у справі за позовом товариства з
обмеженою відповідальністю
виробничо-комерційна фірма «ЛІСС» до
інспекції Державного
архітектурно-будівельного контролю в
Одеській області про скасування
постанов від 29 жовтня 2013 року №№ 252 і 253
- залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили через п'ять днів після
направлення її копій особам, які беруть
участь у справі, однак може бути
оскаржена в порядку передбаченому
діючим законодавством.

Головуючий
/Д.В. Запорожан/

Судді
/Н.В. Вербицька/

/Ю.В. Яковлев/