Справа № 826/3942/13-а
Суддя: Кошіль В.В.
Дата ухвалення: 2014-06-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"23" червня 2014 р. м. Київ
К/800/46038/13

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

Головуючого
Кошіля В.В.

Суддів
Борисенко І.В.

Моторного О.А.

при секретарі
Титенко М.П.

за участю представників сторін:

позивача - Панкулича В.І.

відповідача-1 - Колодяжної Л.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні касаційну скаргу Державної
податкової інспекції у Дніпровському
районі Головного управління
Міндоходів у м. Києві

на ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 22.08.2013

та постанову Окружного
адміністративного суду міста Києва від
05.06.2013

у справі № 826/3942/13-а

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «Аскоп-Україна»

до 1. Державної податкової інспекції у
Дніпровському районі м. Києва
Державної податкової служби,

2. Головного управління Державної
казначейської служби України у м. Києві

про визнання протиправною
бездіяльності та стягнення коштів

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю «Аскоп-Україна»
звернулось до суду з позовом про
визнання протиправною бездіяльності
Державної податкової інспекції у
Дніпровському районі м. Києва
Державної податкової служби щодо
неподання до органу Державної
казначейської служби України висновку
із зазначенням суми податку на додану
вартість у розмірі 3 331 066 грн., що
підлягає відшкодуванню з бюджету на
користь позивача, а також стягнення з
Державного бюджету України через
Головне управління Державної
казначейської служби України у м. Києві
на користь позивача заборгованості
бюджету з відшкодування суми податку
на додану вартість у розмірі 3 331 066 грн.

Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
05.06.2013, яка залишена без змін ухвалою
Київського апеляційного
адміністративного суду від 22.08.2013,
позов задоволено; визнано протиправною
бездіяльність відповідача-1 щодо
неподання до органу Державної
казначейської служби України висновку
із зазначенням суми податку на додану
вартість у розмірі 3 331 066 грн., що
підлягає відшкодуванню з бюджету на
користь ТОВ «Аскоп-Україна»; стягнуто з
Державного бюджету України через
Головне управління Державної
казначейської служби України у м. Києві
на користь ТОВ «Аскоп-Україна»
заборгованість бюджету з
відшкодування суми податку на додану
вартість у розмірі 3 310 066 грн.

В касаційній скарзі відповідач-1
просить скасувати рішення судів першої
та апеляційної інстанцій; прийняти
нове рішення про відмову в задоволенні
позовних вимог, посилаючись на
порушення судами норм матеріального та
процесуального права.

Представником відповідача-1 в судовому
засіданні заявлено клопотання про
заміну відповідача-1, у зв'язку із
реорганізацією, із Державної
податкової інспекції у Дніпровському
районі м. Києва Державної податкової
служби на правонаступника - Державну
податкову інспекцію у Дніпровському
районі Головного управління
Міндоходів у м. Києві.

Перевіривши правильність застосування
судами першої та апеляційної інстанцій
норм матеріального та процесуального
права, юридичної оцінки обставин
справи, колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
приходить до висновку, що касаційна
скарга не підлягає задоволенню, з
огляду на наступне.

Як встановлено судами попередніх
інстанцій, позивачем було подано до
податкового органу податкову
декларацію з ПДВ за вересень 2012 року
від 19.10.2012 № , у рядку 23.1 «сума, що
підлягає бюджетному відшкодуванню на
рахунок платника у банку», якої
зазначено суму ПДВ у розмірі 3 331 066 грн.,
розрахунок суми бюджетного
відшкодування (Д3) за вересень 2012 року
із зазначенням суми, що підлягає
бюджетному відшкодуванню - 3 331 066 грн., а
також заяву про повернення вказаної
суми бюджетного відшкодування (Д4) за
вересень 2012 року.

Подані документи були прийняті
податковим органом 19.10.2012 з
підтвердженням відповідними
квитанціями.

З 28.11 по 11.12.2012 відповідачем проведено
перевірку позивача, за результатами
якої 18.12.2012 складено довідку №
5406/15-332/30579869 про результати
документальної позапланової виїзної
перевірки позивача щодо правомірності
бюджетного відшкодування ПДВ на
рахунок платника у банку у розмірі 3 331
066 грн. за вересень 2012 року, за
висновками якої порушень не
встановлено; підтверджено, що первинні,
бухгалтерські та інші документи,
використані при проведенні перевірки
позивача, достовірні та надані у
повному обсязі, а додаткові документи
(податкові накладні тощо), які б
спростували викладені в акті перевірки
факти за період, що перевірявся,
відсутні.

Задовольняючи позовні вимоги, суди
попередніх інстанцій виходи з
наступного, з чим погоджується суд
касаційної інстанції.

Згідно з пп. 14.1.18 п. 14.1 ст. 14 Податкового
кодексу України бюджетне
відшкодування - відшкодування
від'ємного значення податку на додану
вартість на підставі підтвердження
правомірності сум бюджетного
відшкодування податку на додану
вартість за результатами перевірки
платника, у тому числі автоматичне
бюджетне відшкодування у порядку та за
критеріями, визначеними у розділі V
цього Кодексу.

Згідно з п. 198.1 ст. 198 зазначеного
Кодексу право на віднесення сум
податку до податкового кредиту виникає
у разі здійснення операцій з: придбання
або виготовлення товарів (у тому числі
в разі їх ввезення на митну територію
України) та послуг; придбання
(будівництво, спорудження, створення)
необоротних активів, у тому числі при
їх ввезенні на митну територію України
(у тому числі у зв'язку з придбанням
та/або ввезенням таких активів як
внесок до статутного фонду та/або при
передачі таких активів на баланс
платника податку, уповноваженого вести
облік результатів спільної
діяльності); отримання послуг, наданих
нерезидентом на митній території
України, та в разі отримання послуг,
місцем постачання яких є митна
територія України; ввезення
необоротних активів на митну територію
України за договорами оперативного або
фінансового лізингу.

Датою виникнення права платника
податку на віднесення сум податку до
податкового кредиту вважається: дата
тієї події, що відбулася раніше: дата
списання коштів з банківського рахунка
платника податку на оплату
товарів/послуг; дата отримання
платником податку товарів/послуг, що
підтверджено податковою накладною (п.
198.2 ст. 198 ПК України).

Відповідно до п. 198.3 ст. 198 цього Кодексу
податковий кредит звітного періоду
визначається виходячи з договірної
(контрактної) вартості товарів/послуг,
але не вище рівня звичайних цін,
визначених відповідно до статті 39
цього Кодексу, та складається з сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 193.1 статті 193
цього Кодексу, протягом такого
звітного періоду у зв'язку з:
придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку; придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку. Право на нарахування
податкового кредиту виникає незалежно
від того, чи такі товари/послуги та
основні фонди почали
використовуватися в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності платника податку протягом
звітного податкового періоду, а також
від того, чи здійснював платник податку
оподатковувані операції протягом
такого звітного податкового періоду.

Не відносяться до податкового кредиту
суми податку, сплаченого (нарахованого)
у зв'язку з придбанням товарів/послуг,
не підтверджені податковими
накладними або оформлені з порушенням
вимог чи не підтверджені митними
деклараціями (іншими подібними
документами згідно з пунктом 201.11
статті 201 цього Кодексу). У разі якщо на
момент перевірки платника податку
органом державної податкової служби
суми податку, які попередньо віднесені
до податкового кредиту, залишаються не
підтвердженими зазначеними цим
пунктом документами, платник податку
несе відповідальність відповідно до
закону (п. 198.6 ст. 198 ПК України).

Відповідно до п. п. 200.1-200.4 ст. 200 ПК
України сума податку, що підлягає
сплаті (перерахуванню) до Державного
бюджету України або бюджетному
відшкодуванню, визначається як різниця
між сумою податкового зобов'язання
звітного (податкового) періоду та сумою
податкового кредиту такого звітного
(податкового) періоду. При позитивному
значенні суми, розрахованої згідно з
пунктом 200.1 цієї статті, така сума
підлягає сплаті (перерахуванню) до
бюджету у строки, встановлені цим
розділом. При від'ємному значенні суми,
розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї
статті, така сума враховується у
зменшення суми податкового боргу з
податку, що виник за попередні звітні
(податкові) періоди (у тому числі
розстроченого або відстроченого
відповідно до цього Кодексу), а в разі
відсутності податкового боргу -
зараховується до складу податкового
кредиту наступного звітного
(податкового) періоду. Якщо в
наступному податковому періоді сума,
розрахована згідно з пунктом 200.1 цієї
статті, має від'ємне значення, то:
бюджетному відшкодуванню підлягає
частина такого від'ємного значення, яка
дорівнює сумі податку, фактично
сплаченій отримувачем товарів/послуг у
попередніх податкових періодах
постачальникам таких товарів/послуг
або до Державного бюджету України, а в
разі отримання від нерезидента послуг
на митній території України - сумі
податкового зобов'язання, включеного
до податкової декларації за попередній
період за отримані від нерезидента
послуги отримувачем товарів/послуг;
залишок від'ємного значення попередніх
податкових періодів після бюджетного
відшкодування включається до складу
сум, що відносяться до податкового
кредиту наступного податкового
періоду.

Згідно з п. п. 200.11 - 200.14 ст. 200 Податкового
кодексу України за наявності достатніх
підстав, які свідчать, що розрахунок
суми бюджетного відшкодування було
зроблено з порушенням норм податкового
законодавства, податковий орган має
право провести документальну
позапланову виїзну перевірку платника
для визначення достовірності
нарахування такого бюджетного
відшкодування протягом 30 календарних
днів, що настають за граничним терміном
проведення камеральної перевірки.
Орган державної податкової служби
зобов'язаний у п'ятиденний строк після
закінчення перевірки подати органу
Державного казначейства України
висновок із зазначенням суми, що
підлягає відшкодуванню з бюджету. На
підставі отриманого висновку
відповідного органу державної
податкової служби орган Державного
казначейства України видає платнику
податку зазначену в ньому суму
бюджетного відшкодування шляхом
перерахування коштів з бюджетного
рахунка на поточний банківський
рахунок платника податку в
обслуговуючому банку протягом п'яти
операційних днів після отримання
висновку органу державної податкової
служби. Якщо за результатами
камеральної або документальної
позапланової виїзної перевірки орган
державної податкової служби виявляє
невідповідність суми бюджетного
відшкодування сумі, заявленій у
податковій декларації, то такий орган:
у разі заниження заявленої платником
податку суми бюджетного відшкодування
щодо суми, визначеної органом
державної податкової служби за
результатами перевірок, надсилає
платнику податку податкове
повідомлення, в якому зазначаються
сума такого заниження та підстави для
її вирахування. У цьому випадку
вважається, що платник податку
добровільно відмовляється від
отримання такої суми заниження як
бюджетного відшкодування та враховує
її згідно з пунктом 200.6 цієї статті у
зменшення податкових зобов'язань з
цього податку в наступних податкових
періодах; у разі перевищення заявленої
платником податку суми бюджетного
відшкодування над сумою, визначеною
органом державної податкової служби за
результатами перевірок, надсилає
платнику податку податкове
повідомлення, в якому зазначаються
сума такого перевищення та підстави
для її вирахування; у разі з'ясування за
результатами проведення перевірок
факту, за яким платник податку не має
права на отримання бюджетного
відшкодування, надсилає платнику
податку податкове повідомлення, в
якому зазначаються підстави відмови в
наданні бюджетного відшкодування.

Оскільки податковим органом за
результатами проведеної перевірки
позивача не встановлено порушень при
формуванні останнім бюджетного
відшкодування податку на додану
вартість за вересень 2012 року, то
бездіяльність податкового органу, що
полягала у ненаданні висновку органу
державного казначейства про бюджетне
відшкодування заявленої суми ПДВ в
розмірі 3 331 066 грн. є протиправною.

Враховуючи викладене, відсутність
порушень норм матеріального та
процесуального права, висновок судів
першої та апеляційної інстанцій про
задоволення позовних вимог є вірним, а
касаційна скарга відповідача-1 -
необґрунтованою та такою, що не
підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 221, 223, 224, 230, 231 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд -

УХВАЛИВ:

Допустити заміну по даній справі
відповідача - Державної податкової
інспекції у Дніпровському районі м.
Києва Державної податкової служби її
правонаступником - Державною
податковою інспекцією у Дніпровському
районі Головного управління
Міндоходів у м. Києві.

Касаційну скаргу Державної податкової
інспекції у Дніпровському районі
Головного управління Міндоходів у м.
Києві залишити без задоволення.

Ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 22.08.2013 та
постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 05.06.2013 залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути переглянута
Верховним Судом України у випадках,
встановлених Кодексом
адміністративного судочинства
України.

Головуючий В.В. Кошіль Судді І.В.
Борисенко О.А. Моторний