Справа № 489/3047/14-а
Суддя: Кокорєв В. В.
Дата ухвалення: 2014-06-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 489/3047/14-а
Номер провадження 2-а/489/185/14
Постанова

Іменем України

20 червня 2014 року
місто Миколаїв

Ленінський районний суд м. Миколаєва в
складі:

головуючого судді Кокорєва В. В.,

при секретарі Антоненко А. С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду в м.
Миколаєві адміністративний позов
ОСОБА_1 до Управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Миколаївській
області, треті особи - Департамент
праці та соціального захисту населення
Миколаївської міської ради, Державна
казначейська служба України в особі
Управління Державної казначейської
служби України у м. Миколаєві
Миколаївської області про визнання дій
протиправними, скасування постанови
про відмову у відкритті виконавчого
провадження та зобов"язання вчинити
певні дії,

встановив

В квітні 2014 року ОСОБА_1 звернувся до
суду з адміністративним позовом до
Управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Миколаївській області, мотивуючи свої
вимоги тим, що постановою Ленінського
районного суду м. Миколаєва від 16.06.2011
за адміністративним позовом Прокурора
Ленінського району м. Миколаєва в
інтересах ОСОБА_1 до Департаменту праці
та соціального захисту населення
Миколаївської міської ради про
визнання дій протиправними,
зобов'язання зробити перерахунок та
стягнення щорічної допомоги на
оздоровлення, позовні вимоги
задоволено частково. З Департаменту
праці та соціального захисту
населення Миколаївської міської ради
на його користь стягнуто недоплачені
суми на оздоровлення за 2010 рік
відповідно до ст. 48 ЗУ "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи", виходячи з п'яти
мінімальних заробітних плат на час їх
виплат за відповідний період з
урахуванням проведених виплат, в сумі,
що нарахована боржником, а саме: 4 605,00
грн.

25.07.2013 Ленінським районним судом м.
Миколаєва видано виконавчий лист.

14.08.2013 він звернувся до відділу
примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Миколаївській області. 30.12.2013 йому було
вручено постанову про повернення
виконавчого документа стягувачеві від
30.12.2013 ВП № 39524898, в якій йому було
роз'яснено, що треба звертатись до
Державної казначейської служби
України.

28.01.2014 ним поштою було відправлено усі
необхідні документи до Державної
казначейської служби України.

14.03.2014 він поштою отримав від Державної
казначейської служби України
відповідь - відмову з поясненням, що
йому треба звертатись до ДВС.

28.03.2014 він звернувся до виконавчої
служби з заявою повторно прийняти на
виконання зазначений виконавчий
документ.

19.04.2014 поштою він отримав постанову про
відмову у відкритті виконавчого
провадження від 03.04.2014

Вважає такі дії відповідача
протиправними, а тому змушений
звернутись до суду з даним позовом.

Посилаючись на викладене, позивач
просив суд визнати протиправними дії
відповідача щодо винесення постанови
про відмову у відкритті виконавчого
провадження від 03.04.2014, скасувати
зазначену постанову та зобов'язати
відповідача стягнути з Департаменту
праці та соціального захисту
населення Миколаївської міської ради
на його користь недоплачені суми на
оздоровлення за 2010 рік відповідно до
ст. 48 ЗУ "Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи", виходячи з
п'яти мінімальних заробітних плат на
час їх виплат за відповідний період з
урахуванням проведених виплат, в сумі,
що нарахована боржником, а саме: 4 605,00
грн., за виконавчим листом № 2-а-4784/2011.
Виданим Ленінським районним судом м.
Миколаєва 25.07.2013.

Ухвалою суду в судовому засіданні від
11.06.2014 до участі у справі у якості
третіх осіб залучено - Департамент
праці та соціального захисту населення
Миколаївської міської ради, Державна
казначейська служба України в особі
Управління Державної казначейської
служби України у м. Миколаєві
Миколаївської області.

В судове засідання позивач та
представник позивачане з"явились,
надійшла заява у якій представник
підтримала позов, просила його
задовольнити.

Відповідач в судове засідання свого
представника не направив, надали суду
письмові заперечення проти позову,
просили відмовити в його задоволенні.

Треті особи в судове засідання своїх
представників не направили, про час та
місце розгляду справи повідомлялись
належним чином, про причини неявки суду
невідомо.

Дослідивши матеріали справи, судом
встановлено такі обставини.

25.07.2013 Ленінським районним судом м.
Миколаєва видано виконавчий лист № №
2-а-4784/2011, про стягнення з Департаменту
праці та соціального захисту
населення Миколаївської міської ради
на користь ОСОБА_1 недоплачених сум на
оздоровлення за 2010 рік відповідно до
ст. 48 ЗУ "Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи", виходячи з
п'яти мінімальних заробітних плат на
час їх виплат за відповідний період з
урахуванням проведених виплат, в сумі,
що нарахована боржником, а саме: 4 605,00
грн. (а. с. 9).

14.08.2013 ОСОБА_1 звернувся до відділу
примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Миколаївській області.

30.12.2013 головним державним виконавцем
відділу примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Миколаївській області Куліченко Д. О.
винесено постанову про повернення
виконавчого документа стягувачеві ВП
№ 39524898, з зазначенням у постанові. Що
стягувач має звернутись до Державної
казначейської служби України в порядку
встановленому Законом України "Про
гарантії держави щодо виконання
судових рішень" ( а. с. 12).

28.01.2014 ОСОБА_1 поштою було відправлено
усі необхідні документи до Державної
казначейської служби України (а. с. 13 -14;
15).

14.03.2014 ОСОБА_1 поштою отримав від
Державної казначейської служби
України відповідь - відмову з
поясненням, що йому треба звертатись до
ДВС (а. с. 16).

28.03.2014 ОСОБА_1 звернувся до виконавчої
служби з заявою повторно прийняти на
виконання зазначений виконавчий
документ (а. с. 17; 18).

Відповідно до ч. 1 ст. 25 Закону України
«Про виконавче провадження» державний
виконавець зобов'язаний прийняти до
виконання виконавчий документ і
відкрити виконавче провадження, якщо
не закінчився строк пред'явлення
виконавчого документа до виконання і
цей документ відповідає вимогам,
передбаченим цим Законом, та
пред'явлений до виконання до органу
державної виконавчої служби за
належним місцем виконання рішення.

03.04.2014 головним державним виконавцем
відділу примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Миколаївській області Куліченко Д. О.
винесено постанову про відмову у
відкритті виконавчого провадження, на
підставі того, що стягувач має
звернутись до Державної казначейської
служби України в порядку встановленому
Законом України "Про гарантії держави
щодо виконання судових рішень"

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 26 Закону
України «Про виконавче провадження»
державний виконавець відмовляє у
відкритті виконавчого провадження за
наявності інших передбачених законом
обставин, що виключають здійснення
виконавчого провадження.

Відповідно до ч. 2 ст. 3 Закону України
"Про виконавче провадження" рішення
стягнення коштів з державного та
місцевих бюджетів або бюджетних
установ виконується органами
Державного казначейства України в
установленому Кабінетом Міністрів
порядку.

Відповідно до ст. 3 Закону України "Про
гарантії держави щодо виконання
судових рішень" виконання рішень суду
про стягнення коштів, боржником за
якими є державний орган, здійснюється
центральним органом виконавчої влади,
що реалізує державну політику у сфері
казначейського обслуговування
бюджетних коштів, в межах відповідних
бюджетних призначень шляхом списання
коштів з рахунків такого державного
органу, а в разі відсутності у
зазначеного державного органу
відповідних призначень - за рахунок
коштів, передбачених за бюджетною
програмою для забезпечення виконання
рішень суду.

Пунктом 3 розділу ІІ "Прикінцеві та
перехідні положення Закону України
"Про гарантії держави щодо виконання
судових рішень" передбачено, що
виконавчі документи за рішеннями суду
про стягнення коштів або рішення суду,
що набрали законної сили, боржниками за
якими є визначені ч. 1 ст. 2 цього Закону
суб'єкти, які видані або ухвалені до
набрання чинності цим Законом,
подаються до органу державної
виконавчої служби протягом шести
місяців з дня набрання чинності цим
пунктом.

Відповідно до ст. 129 Конституції
України до основних засад судочинства
відноситься обов'язковість судових
рішень.

Статтею 14 Цивільного процесуального
кодексу України встановлено, що судові
рішення, що набрали законної сили,
обов'язкові для всіх органів державної
влади і органів місцевого
самоврядування, підприємств, установ,
організацій, посадових чи службових
осіб та громадян і підлягають
виконанню на всій території України, а
у випадках, встановлених міжнародними
договорами, згода на обов'язковість
яких надана Верховною Радою України, - і
за її межами. Невиконання судового
рішення є підставою для
відповідальності, встановленої
законом.

Таким чином, законодавець встановив
конституційний принцип обов'язковості
судового рішення, закріпивши також, що
судове рішення підлягає виконанню.

Статтями 6, 13 Конвенції про захист прав
людини та основоположних свобод від
14.11.1950 встановлено, що кожен має право
на справедливий і публічний розгляд
його справи упродовж розумного строку
незалежним і безстороннім судом,
встановленим законом, який вирішить
спір щодо його прав та обов'язків
цивільного характеру або встановить
обґрунтованість будь-якого висунутого
проти нього кримінального
обвинувачення та кожен, чиї права та
свободи, визнані в цій Конвенції, було
порушено, має право на ефективний засіб
юридичного захисту в національному
органі, навіть якщо таке порушення було
вчинене особами, які здійснювали свої
офіційні повноваження.

Держава Україна ратифікувала
Конвенцію та взяла на себе зобов'язання
щодо забезпечення дотримання прав та
основоположних свобод людини.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Зазначена норма дає підстави для
висновку про те, що діяльність органів
або посадових осіб, які здійснюють
владні управлінські функції, має
здійснюватись виключно в межах їх
законодавчо визначених повноважень і
реалізація таких повноважень повинна
відповідати способу, встановленому
законодавством.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 Закону України
«Про виконавче провадження» державний
виконавець зобов'язаний вживати
передбачених цим Законом заходів
примусового виконання рішень,
неупереджено, своєчасно і в повному
обсязі вчиняти виконавчі дії.

За таких обставин, суд приходить до
висновку, що головний державний
виконавець відділу примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Миколаївській
області Куліченко Д. О. неправомірно
виніс постанову про відмову у
відкритті виконавчого провадження від
03.04.2014, а також, що постанова від 03.04.2014
про відмову у відкритті виконавчого
провадження підлягає скасуванню. Крім
того, суд вважає за необхідне з метою
захисту прав стягувача зобов'язати
головного державного виконавця
відділу примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Миколаївській області Куліченко Д. О.
розглянути питання відкриття
виконавчого провадження за виконавчим
листом № 2-а-4784/2011 від 25.07.2013.

На підставі наведеного, керуючись
ст.ст.160-163 КАС України, суд

постановив

Адміністративний позов ОСОБА_1 до
Управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Миколаївській області, треті особи -
Департамент праці та соціального
захисту населення Миколаївської
міської ради, Державна казначейська
служба України в особі Управління
Державної казначейської служби
України у м. Миколаєві Миколаївської
області про визнання дій
протиправними, скасування постанови
про відмову у відкритті виконавчого
провадження та зобов"язання вчинити
певні дії - задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії головного
державного виконавця відділу
примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Миколаївській області Куліченко Д. О.
щодо винесення постанови про відмову у
відкритті виконавчого провадження від
03.04.2014 (ВП № 42746615).

Скасувати постанову про відмову у
відкритті виконавчого провадження від
03.04.2014 (ВП № 42746615) винесену головним
державним виконавцем відділу
примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Миколаївській області Куліченко Д. О.

Зобов"язати головного державного
виконавця відділу примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Миколаївській
області Куліченко Д. О. розглянути
питання відкриття виконавчого
провадження за виконавчим листом №
2-а-4784/2011 від 25.07.2013.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо таку скаргу не
було подано. У разі подання апеляційної
скарги постанова, якщо її не скасовано
набирає законної сили після розгляду
скарги апеляційним судом.

Постанова може бути оскаржена до
Одеського апеляційного
адміністративного суду шляхом подачі
апеляційної скарги через Ленінський
районний суд м. Миколаєва протягом
десяти днів з моменту її проголошення,
а особою, яка не брала участь в судовому
засіданні при проголошенні постанови
протягом десяти днів з моменту її
отримання.

Суддя

В. В. Кокорєв