Справа № 2а-128/11/1370
Суддя: Шинкар Т.І.
Дата ухвалення: 2014-07-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 липня 2014 року
Справа №
876/3196/14 Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого судді
Шинкар Т.І.,

суддів
Ільчишин Н.В., Пліша М.А.,

розглянувши в порядку письмового
провадження в м. Львові апеляційну
скаргу Державної податкової інспекції
у Залізничному районі м. Львова
Головного управління Міндоходів у
Львівській області на постанову
Львівського окружного
адміністративного суду від 28 лютого 2014
року у справі за позовом Державної
податкової інспекції у Залізничному
районі м. Львова Головного управління
Міндоходів у Львівській області до
ОСОБА_1, третя особа на стороні
відповідача: Управління
Державтоінспекції Головного
управління Міністерства внутрішніх
справ України у Львівській області, КБ
«Приватбанк» філія «Західне ГРУ
«Приватбанку» про стягнення податку з
власників транспортних засобі та інших
самохідних машин і механізмів в
розмірі 24 970,00 грн.,-

В С Т А Н О В И В :

05.01.2011р. Державна податкова інспекція у
Залізничному районі м. Львова (далі-ДПІ)
звернулася з адміністративним позовом
в суд до ОСОБА_1 про стягнення податку з
власників транспортних засобів та
інших самохідних машин і механізмів в
сумі 24 970, 00 грн.

Судом першої інстанції в порядку ст.53
КАС України у справу в якості третіх
осіб залучено Управління
Державтоінспекції Головного
управління Міністерства внутрішніх
справ України у Львівській області, КБ
«Приватбанк» філія «Західне ГРУ
«Приватбанку».

Постановою Львівського окружного
адміністративного суду від 28 лютого 2014
року в задоволені адміністративного
позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої
інстанції Державна податкова
інспекція у Залізничному районі м.
Львова Головного управління
Міндоходів у Львівській області
-правонаступник ДПІ оскаржила його в
апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі апелянт просить
постанову Львівського окружного
адміністративного суду від 28 лютого 2014
року скасувати та прийняти нову, якою
задовольнити позовні вимоги.
Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що
судом першої інстанції недостатньо
досліджені докази та обставини справи,
рішення постановлено з порушенням норм
матеріального та процесуального права.
Вказує на те, що відповідач провів
першу реєстрацію автомобіля LANDROVER RANGE,
НОМЕР_1, 1999 р.в. 12.02.2008 р., однак
відповідно до Закону України «Про
податок з власників транспортних
засобів та інших самохідних машин і
механізмів» податок з власників
транспортних засобів до місцевого
бюджету, що становить в даному випадку
24970,00 грн. до місцевого бюджету не
надійшов, та підлягає стягненню, що
судом залишено поза увагою.

Сторони повноважних представників в
судове засідання не забезпечили, а тому
відповідно до п. 2 ч. 1 ст.197 КАС України
розгляд даної справи судом апеляційної
інстанції здійснюється в порядку
письмового провадження, за наявними у
справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача,
дослідивши наявні в справі матеріали,
доводи апеляційної скарги та
заперечення відповідача на апеляційну
скаргу в їх сукупності, на основі
наявних у справі доказів, колегія
суддів приходить до переконання, що
апеляційну скаргу слід залишити без
задоволення, а постанову суду першої
інстанції - без змін з наступних
підстав.

Перевіряючи законність та
обґрунтованість оскаржуваної
постанови суду першої інстанції,
колегія суддів виходить з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи
Львівський відділ реєстраційно -
екземенаційної роботи Управління ДАІ
Головного УМВС України у Львівській
області (далі-УДАІ) поінформував ДПА у
Львівській області про те, що протягом
2008 - 2010 років фізичні особи здійснювали
першу реєстрацію транспортних засобів
в Україні, інформація про сплату
податку по яких підлягає перевірці
органами державної податкової служби,
серед яких вказано і ОСОБА_1.

Згідно з даними УДАІ ОСОБА_1
зареєстрував 12.02.2008р. на своє ім'я
автомобіль LANDROVER RANGE, НОМЕР_1, 1999 року
випуску, № кузова НОМЕР_2, реєстраційна
справа на який знищена у зв'язку із
закінченням термінів зберігання справ
на підставі п.2.4 наказу МВС України №379.

Податковий орган покликається на те, що
квитанції про сплату податку з
власників транспортних засобів немає,
як і немає фактичного надходження до
бюджету податку в розмірі 24 970,00 грн.

Проте судом враховано, що Згідно ст.3
Закону України «Про податок з
власників транспортних засобів та
інших самохідних машин і механізмів»
від 11.12.1991р. №1963-XII (далі - Закон №1963),
перша реєстрація в Україні - це
реєстрація транспортного засобу в
Україні, яка здійснюється
уповноваженими державними органами
України вперше щодо цього
транспортного засобу.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону №1963,
податок з власників транспортних
засобів та інших самохідних машин і
механізмів сплачується фізичними
особами - перед проведенням першої
реєстрації в Україні, реєстрацією,
перереєстрацією транспортних засобів,
а також перед технічним оглядом
транспортних засобів щорічно або один
раз за два роки, але не пізніше першого
півріччя року, в якому провадиться
технічний огляд.

Згідно з п. 2 Порядку державної
реєстрації (перереєстрації), зняття з
обліку автомобілів, автобусів, а також
самохідних машин, сконструйованих на
шасі автомобілів, мотоциклів усіх
типів, марок і моделей, причепів,
напівпричепів, мотоколясок, інших
прирівняних до них транспортних
засобів та мопедів, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 7 вересня 1998 року №1388 (далі-Порядок
№1388), цей порядок є обов'язковим для
всіх юридичних та фізичних осіб, які є
власниками транспортних засобів,
виробляють чи експлуатують їх.
Представники власників транспортних
засобів виконують обов'язки та
реалізують права таких власників у
межах наданих їм повноважень.

Згідно з п. 3 Порядку №1388, державна
реєстрація транспортних засобів
проводиться підрозділами
Державтоінспекції з метою здійснення
контролю за відповідністю конструкції
та технічного стану транспортних
засобів установленим вимогам
стандартів, правил і нормативів,
дотриманням законодавства, що визначає
порядок сплати податків і зборів
(обов'язкових платежів), використанням
транспортних засобів в умовах воєнного
і надзвичайного стану, а також для
ведення їх обліку та запобіганню
вчиненню щодо них протиправних дій.

Згідно з п.8 Порядку №1388, державна
реєстрація транспортних засобів
проводиться за умови сплати їх
власниками передбачених
законодавством податків і зборів
(обов'язкових платежів), а також
внесення в установленому порядку
платежів за проведення огляду
транспортних засобів, державну
реєстрацію (перереєстрацію), зняття з
обліку, відшкодування вартості бланків
реєстраційних документів та номерних
знаків.

Відповідно до п.8 гл.2 Інструкції про
порядок здійснення підрозділами
Державтоінспекції МВС державної
реєстрації, перереєстрації та обліку
транспортних засобів, оформлення і
видачі реєстраційних документів,
номерних знаків на них, затвердженої
наказом МВС № 379, після завершення
приймання готівки клієнту видається
квитанція (другий примірник
прибуткового касового документа) або
інший документ, що є підтвердженням про
внесення готівки у відповідній
платіжній системі. Квитанція або інший
документ, що є підтвердженням про
внесення готівки у відповідній
платіжній системі, має містити
найменування банку, який здійснив
касову операцію, дату, час здійснення
касової операції, а також підпис банку,
який прийняв готівку, відбиток печатки
(штампа) або електронний підпис
працівника банку, засвідчений
електронним підписом САБ.

Враховуючи наведені вище правові
норми, колегія суддів приходить до
висновку, що здійснення державної
реєстрації транспортного засобу без
попередньої сплати податку з власників
транспортних засобів не передбачено
законом. Відсутність квитанції про
сплату податку виключає можливість
проведення першої реєстрації
транспортного засобу.

Також судом першої інстанції
встановлено, що слідчим відділом
прокуратури Львівської області
порушено кримінальну справу №181-0311та
№181-0290 щодо службових осіб УДАІ за
ознаками злочинів, передбачених ч. 3 ст.
364, ч.1,3 ст. 358 КК України (зловживання
службовим становищем та перевищення
службових повноважень, використання
невстановленими особами підроблених
документів). З цієї підстави
провадження у справі зупинялось.

Вироком Шевченківського районного
суду м. Львова від 01.07.2013р. (справа
№1-233/11) по обвинуваченню ОСОБА_2,
начальника Львівського відділу
реєстраційно-екзаменаційної роботи
УДАІ ГУ МВС України у Львівській
області встановлено що, «….протягом
січня 2009 - березня 2010 років у
Львівському ВРЕР УДАІ ГУ МВСУ у
Львівській області проведено
реєстрацію транспортних засобів без
сплати та із частковою сплатою податку
з власників транспортних засобів на
наступних фізичних осіб…».

Вироком Личаківського районного суду
м. Львова від 13.11.2013р. (справа №1/463/51/13) по
обвинуваченню ОСОБА_3, заступника
начальника Львівського відділу
реєстраційно - екзаменаційної роботи
ДАІ ГУМВС України у Львівській області
встановлено, що «…неналежно виконуючи
свої службові обов'язки, через
несумлінне ставлення до них, упродовж
грудня 2009 - березня 2010 років провів
первинну реєстрацію т.з. без сплати
податку (або з частковою сплатою)».

ОСОБА_2 та ОСОБА_3 визнано винними у
вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.
367 КК України, судові рішення набрали
законної сили.

Як вбачається з матеріалів справи, про
реєстрацію т.з. на ім'я гр. ОСОБА_1, яка
зобов'язує до сплати податку, свідчить
лише повідомлення УДАІ.

З повідомлення УДАІ вбачається, що
податок з власників транспортних
засобів та інших самохідних машин і
механізмів в розмірі 24 970,00 грн. при
реєстрації транспортного засобу на
ім'я ОСОБА_1 до бюджету не надійшов.
Разом з тим, сам факт реєстрації т.з.
LANDROVER RANGE, НОМЕР_1, 1999 р.в. на ім'я ОСОБА_1
без сплати податку в сумі 24 970,00 грн., ні
вироком Шевченківського районного
суду м. Львова від 01.07.2013р., ні вироком
Личаківського районного суду від
13.11.2013р., ні жодним іншим письмовим
доказом не встановлений.

Судом встановлено, що докази не сплати
податку відсутні (не можливо
підтвердити чи спростувати наявність в
матеріалах реєстраційної справи
квитанції про сплату податку, оскільки
така знищена), як окрім його
ненадходження до бюджету.

Як встановлено судом першої інстанції,
відповідач жодних нотаріальних
довіреностей від свого імені на
ввезення, розмитнення транспортних
засобів та його реєстрацію в органах
УДАІ не давав.

Доказів доведення вини службових осіб
УДАІ у реєстрації зазначеного т.з. без
сплати податку позивачем суду не
подано.

Аналіз норм чинного законодавства та
встановлених обставин у справі дає
можливість колегії суддів погодитись з
висновками суду першої інстанції про
те, що оскільки всі необхідні документи
для проведення першої реєстрації були
подані компетентному органу (в тому
числі і документ про сплату спірного
податку), що слугувало підставою для
проведення першої реєстрації
транспортного засобу LANDROVER RANGE, НОМЕР_1,
1999 року випуску, № кузова НОМЕР_2,
докази несплати відповідачем спірного
податку до бюджету в сумі 24 900,00грн. в
матеріалах справи відсутні, а
ненадходження коштів до бюджету не
може слугувати підставою для їх
стягнення з відповідача.

Частиною 2 ст.19 Конституції України та
ч.3 ст.2 КАС України передбачено, що
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до ст. 71 КАС України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення, а суд, згідно ст. 86 цього
Кодексу, оцінює докази, які є у справі,
за своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні.

Згідно ч. 2 ст. 71 КАС України в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідно до ст.159 КАС України, судове
рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин в адміністративній
справі, підтверджених тими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
ухвалу чи постанову без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Аналізуючи чинне законодавство та
обставини справи, колегія суддів
приходить до висновку, що суд першої
інстанції обґрунтовано відмовив в
задоволенні позовних вимог. Доводи
апеляційної скарги висновків суду не
спростовують.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 197, 198, 200, 205, 207, 212,
254 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у Залізничному
районі м. Львова Головного управління
Міндоходів у Львівській області -
залишити без задоволення, а постанову
Львівського окружного
адміністративного суду від 28 лютого 2014
року по справі №2а-128/11/1370- без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, що беруть участь у справі та
може бути оскаржена протягом двадцяти
днів після набрання нею законної сили
шляхом подання касаційної скарги
безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Головуючий суддя
Т.І. Шинкар

Судді:
Н.В. Ільчишин

М.А. Пліш