Справа № 822/1585/14
Суддя: Матущак В.В.
Дата ухвалення: 2014-07-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 822/1585/14
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 липня 2014 року м. Хмельницький

Хмельницький окружний
адміністративний суд

в складі:головуючого-суддіМатущака В.В.
при секретаріГук В.В. за
участі:представника позивача:
Квасніцького В.В., представника
відповідача: Шевчука В.О.,розглянувши у
відкритому судовому засіданні в залі
суду адміністративну справу за позовом
Товариства з обмеженою
відповідальністю "ТСЦ "Поділля" до
Хмельницької об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Хмельницькій
області про визнання протиправним
та скасування податкового
повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю «ТСЦ «Поділля»
звернулось до суду з адміністративним
позовом до Хмельницької міжрайонної
державної податкової інспекції про
визнання недійсним та скасування
податкових повідомлень - рішень.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що ТОВ
"ТСЦ Поділля", як уповноважена сторона
Договору №01 від 05.10.06 про сумісну
діяльність по будівництву та
експлуатації торгово-сервісного
центру "Поділля" має право на
формування податкового кредиту під час
будівництва відповідно до п.7.4 ст.7
Закону України "Про податок на додану
вартість" тому вказані рішення вважає
протиправними та просить їх скасувати.

Постановою Хмельницького окружного
адміністративного суду від 08.07.2010,
залишеною без змін ухвалою Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 10.10.2013, позовні вимоги задоволено в
повному обсязі; визнано протиправними
та скасовано податкові
повідомлення-рішення Хмельницької
міжрайонної державної податкової
інспекції №/0/1957 від 02.10.09, №/1
від 16.11.09, №/1 від 16.11.09, №/2 від
02.02.10, №/3 від 07.04.10, №/3 від
07.04.10, якими Товариству з обмеженою
відповідальністю «ТСЦ «Поділля»
визначено податкові зобов'язання та
застосовано штрафні (фінансові)
санкції в сумі 297801,00 грн.

Не погоджуючись із рішеннями судів
першої та апеляційної інстанцій,
відповідач звернувся до Вищого
адміністративного суду України з
касаційною скаргою. Ухвалою Вищого
адміністративного суду України від
31.03.2014 року №К/800/54251/13 касаційну скаргу
Хмельницької МДПІ (правонаступник
Хмельницька ОДПІ) задоволено частково
і справу направлено на новий розгляд до
суду першої інстанції.

Підставою для скасування рішень судів
першої та апеляційної інстанцій було
те, що розглядаючи спір про
правомірність формування позивачем
податкового кредиту, судами першої та
апеляційної інстанцій для
встановлення питання правомірності
формування податкового кредиту не
досліджувались первинні бухгалтерські
документи.

В судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги підтримав в
повному обсязі, з підстав, викладених у
позовній заяві, просив задовольнити
адміністративний позов.

Представник відповідача у судовому
засіданні позовні вимоги не визнав,
надав суду письмові заперечення, в яких
зазначив, що проведеною перевіркою не
встановлено проведення операцій, які
включаються до об'єкта оподаткування
податком на додану вартість відповідно
до п.3.1 ст.3 Закону України „Про податок
на додану вартість" №168/97-ВР від 03.04.97 р.
зі змінами та доповненнями, та
включаються до бази оподаткування
відповідно до п.4.1 ст.4 Закону, операції,
які відносяться згідно п.7.3 ст.7 Закону
до податкових зобов'язань та
відповідно до п.7.4 ст.7 Закону, - до
складу податкового кредиту, які
підлягають відображенню уповноваженою
особою у складі податкової звітності з
ПДВ за Договором №01. Відтак вважає
винесені податкові
повідомлення-рішення правомірними,
такими, що прийняті у відповідності до
вимог податкового законодавства.

Заслухавши представника позивача,
дослідивши матеріали справи суд дійшов
висновку, що у задоволенні
адміністративного позову слід
відмовити з наступних підстав.

Як встановлено судом, за результатами
проведеної документальної невиїзної
(камеральної) перевірки «ТСЦ «Поділля»
щодо декларації з податку на додану
вартість договору №01 про сумісну
діяльність по будівництву та
експлуатації торгово-сервісного
центру «Поділля» поданих за червень,
липень 2009, відповідачем складено акт
від 18.09.09 №1763/15/507906825.

Як вбачається з даного акту перевірки,
відповідачем встановлено порушення пп.
7.2.9. п. 7.2 ст. 7 та пп. 7.7.1. п. 7.7. ст. 7 Закону
України «Про податок на додану
вартість», в результаті чого позивачем
завищено від'ємне значення, яке після
бюджетного відшкодування включається
до складу податкового кредиту
наступного податкового періоду (рядок
26) на 11570 грн. та занижено суму ПДВ, яка
підлягає нарахуванню до сплати в
бюджет (рядок 27) за підсумками червня 2009
на суму 272050 грн. та за підсумками липня
2009 на 11570 грн.

На підставі акта перевірки
відповідачем прийнято податкові
повідомлення-рішення №/0/1957 від
02.10.09, №/1 від 16.11.09, №/1 від
16.11.09, №/2 від 02.02.10, №/3 від
07.04.10, №/3 від 07.04.10, якими позивачу
визначено податкові зобов'язання та
застосовано штрафні (фінансові)
санкції в сумі 297801,00 грн.

За результатами адміністративного
оскарження Хмельницька МДПІ збільшила
суму податкового зобов'язання з ПДВ на
272050,00 грн. та застосувала штрафну
санкцію в сумі 13602,50 грн.

Відмовляючи у задоволенні заявленого
позову, суд виходив з наступного.

Відповідно за Договором №01 від 04.10.20106
ТОВ "ТСЦ "Поділля" прийняло на себе
зобов'язання здійснювати
бухгалтерські та фінансові операції,
вести окремий бухгалтерський та
податковий облік по спільній
діяльності (п.4 розділу 2 даного
договору).

Згідно до пп.1.1. розділу 1 (предмет
договору) Договору №01 на виконання п.2
ст. 1131 ЦКУ де до визначення умов
договору про спільну діяльність
визначається в тому числі координація
спільних дій учасників, сторони
договору зобов'язуються шляхом
об'єднання зусиль та внесків спільно
діяти для досягнення наступних
спільних господарських цілей:-
будівництво першої черги Торгово -
сервісного центру «Поділля» (надалі за
текстом «Центр»), що включає в себе
закінчення будівництва 4410 торгових
павільйонів та інфраструктуру Центру в
Хмельницькому районі, Хмельницької
області на землях Розсошанської
сільської Ради.

Проведеною перевіркою відображених
показників за період з 04.10.2006 по 31.12.2008 в
сумі 22318726 грн., на підставі таких
документів: договори купівлі продажу,
банківські документи, касові
документи, оборотно-сальдові відомості
по рахунках 15,20, 281, 22, 112, 37, 63, 91, 92, 94,
видаткові та податкові накладні,
реєстри отриманих податкових
накладних, встановлено завищення
задекларованих суб'єктом
господарювання показників у рядку 10.1
Декларацій „Придбання (виготовлення,
будівництво, спорудження) з податком на
додану вартість на митній території
України товарів (послуг) та основних
фондів з метою їх використання у межах
господарської діяльності платника
податку для здійснення операцій, які:
підлягають оподаткуванню за ставкою 20%
та нульовою ставкою" всього у сумі 22318726
грн.

Перевіркою достовірності відображених
показників у поданих Деклараціях з
податку на додану вартість (рядки 10.1 -
16.3) за період з 04.10.2006 по 31.12.2008
встановлено, що податковий кредит
сформований на підставі податкових
накладних та реєстрів отриманих
податкових накладних.

Згідно п.1.1. розділу 1 Договору № 01
предмет договору, що є його істотною
умовою, не містить інших цілей
організаційно - господарських
відносини учасників договору, а ніж тих
що направлені на будівництво об'єкта
нерухомості, не передбачає здійснення
операцій з продажу товарів (робіт,
послуг).

При цьому уповноваженою особою за
звітні податкові періоди з 01.01.2006 по
31.03.2008 подавались декларації з податку
на прибуток за формою встановленою
Наказом ДПА України від 29.03.2003 №143 «Про
затвердження форми декларації з
податку на прибуток і порядку її
складання» (зі змінами та
доповненнями), в порушення п.1.2 Наказу
ДПА України від 29.03.2003 №143 та п.1.3 Наказу
ДПА України від 30.09.2004 №571 «Про
затвердження форми Звіту про
результати спільної діяльності на
території України без створення
юридичної особи, Порядку його
складання та Порядку ведення
податкового обліку результатів
спільної діяльності» (зі змінами та
доповненнями).

Так як метою спільної діяльності в
рамках договору про спільну діяльність
№01 було не здійснення господарської
діяльності, а будівництво об'єкта
нерухомості, то в перевіреному періоді
розподіл результатів спільної
діяльності не здійснювався, тому сума
податкових зобов'язань, яка повинна
відображатися уповноваженою особою за
результатами спільної діяльності,
повинна дорівнювати «0». Також сума
витрат, яка пов'язана із його
створенням підлягає відображенню на
збільшення балансової вартості об'єкта
будівництва.

Відповідно до п.1.2 ст.1 Закону України
«Про податок на додану вартість», облік
результатів спільної (сумісної)
діяльності ведеться платником податку,
уповноваженим на це іншими сторонами,
згідно з умовами договору, окремо від
обліку господарських результатів
такого платника податку.

Згідно пп.7.4.1 п.7.4 ст.7 Закону України
«Про податок на додану вартість»,
податковий кредит звітного періоду
визначається виходячи із договірної
(контрактної") вартості товарів
(послуг), але не вище рівня звичайних
цін, у разі якщо договірна ціна на такі
товари (послуги) відрізняється більше
ніж на 20% від звичайної ціни на такі
товари (послуги), та складається із сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 6.1 статті 6 та
статтею 8 і цього Закону, протягом
такого звітного періоду у зв'язку з:

- придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку;

- придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій в
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання у виробництві
та/або поставці товарів (послуг) для
оподатковуваних операцій у межах
господарської діяльності платника
податку.

Таким чином, проведеною перевіркою не
встановлено проведення операцій, які
включаються до об'єкта оподаткування
податком на додану вартість відповідно
до п.3.1 ст.3 Закону України „Про податок
на додану вартість" №168/97-ВР від 03.04.97 зі
змінами та доповненнями, та
включаються до бази оподаткування
відповідно до п.4.1 ст.4 Закону, операції,
які відносяться згідно п.7.3 ст.7 Закону
до податкових зобов'язань та
відповідно до п.7.4 ст.7 Закону, - до
складу податкового кредиту, які
підлягають відображенню уповноваженою
особою у складі податкової звітності з
ПДВ за Договором №01.

Також суд зазначає, що відповідно до
абзаців 1 та 3 п.п.7.7.1. п.7.7 ст.7 Закону
України «Про податок на додану
вартість» сума податку, що підлягає
сплаті (перерахуванню) до бюджету або
бюджетному відшкодуванню,
визначається як різниця між сумою
податкового зобов'язання звітного
податкового періоду та сумою
податкового кредиту такого звітного
податкового періоду. При від'ємному
значенні суми, розрахованої згідно з
підпунктом 7.7.1 цього пункту, така сума
враховується у зменшення суми
податкового боргу з цього податку, що
виник за попередні податкові періоди (у
тому числі розстроченого або
відстроченого відповідно до закону), а
при його відсутності - зараховується до
складу податкового кредиту наступного
податкового періоду.

Згідно з пп. 7.7.2. п. 7.7 ст. 7 Закону України
«Про податок на додану вартість» якщо у
наступному податковому періоді сума,
розрахована згідно з підпунктом 7.7.1
цього пункту, має від'ємне значення, то:
а) бюджетному відшкодуванню підлягає
частина такого від'ємного значення, яка
дорівнює сумі податку, фактично
сплаченій отримувачем товарів (послуг)
у попередньому податковому періоді
постачальникам таких товарів (послуг);
б) залишок від'ємного значення після
бюджетного відшкодування включається
до складу податкового кредиту
наступного податкового періоду.

Відповідно до п.п.7.4.1 ст.7 Закону України
«Про податок на додану вартість»
податковий кредит звітного періоду
визначається виходячи із договірної
(контрактної) вартості товарів (послуг),
але не вище рівня звичайних цін, у разі
якщо договірна ціна на такі товари
(послуги) відрізняється більше ніж на 20
відсотків від звичайної ціни на такі
товари (послуги), та складається із сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 6.1 статті 6 та
статтею 81 цього Закону, протягом такого
звітного періоду у зв'язку з:
придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку; придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій в
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання у виробництві
та/або поставці товарів (послуг) для
оподатковуваних операцій у межах
господарської діяльності платника
податку.

Абзацом 4 п.п.7.4.1 ст.7 Закону України «Про
податок на додану вартість»
передбачено, що право на нарахування
податкового кредиту виникає незалежно
від того, чи такі товари (послуги) та
основні фонди почали
використовуватися в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності платника податку протягом
звітного податкового періоду, а також
від того, чи здійснював платник податку
оподатковувані операції протягом
такого звітного податкового періоду.

Таким чином, для підтвердження
включення до складу податкового
кредиту сум податку на додану вартість,
сплачених у складі ціни за придбану
продукцію та виконані роботи, а також
бюджетного відшкодування, необхідні
первинні документи, оформлені
відповідно до вимог законодавства
України.

Отже, правові наслідки у вигляді
виникнення права платника податку на
формування податкового кредиту з
податку на додану вартість виникають
лише у разі реального (фактичного)
вчинення господарських операцій з
придбання товарів (робіт, послуг), що
пов'язані з рухом активів, зміною
зобов'язань чи власного капіталу
платника, та відповідають економічному
змісту, відображеному в укладеному
платником податку договорі.

При цьому для формування податкового
кредиту та отримання бюджетного
відшкодування мають значення
податкові накладні та інші первинні
документи, які, виходячи з наведеного,
видаються на підтвердження реально
вчиненої операції.

На виконання ухвали Вищого
адміністративного суду України від
31.03.2014 суд неодноразово зобов'язував
позивача надати первинні документи на
підтвердження здійснення
господарських операцій з придбання
товарів (робіт, послуг), що пов'язані з
рухом активів, зміною зобов'язань чи
власного капіталу платника, та
відповідають економічному змісту,
відображеному в укладеному платником
податку договорі.

Відповідно до положень ст.11 КАС України
розгляд і вирішення справ в
адміністративних судах здійснюються
на засадах змагальності сторін та
свободи в наданні ними суду своїх
доказів і у доведенні перед судом їх
переконливості. Суд вживає передбачені
законом заходи, необхідні для
з'ясування всіх обставин у справі, у
тому числі щодо виявлення та
витребування доказів з власної
ініціативи. Суд повинен запропонувати
особам, які беруть участь у справі,
подати докази або з власної ініціативи
витребувати докази, яких, на думку суду,
не вистачає.

Суд звертає особливу увагу, що
представником позивача неодноразово
надавалися клопотання про відкладення
розгляду справи з метою надання
первинних документів, які
підтверджують реальність вчинених
операцій. Проте, протягом розгляду
справи, представник позивача необхідні
документи так і не надав.

Дослідивши надані позивачем
клопотання, суд приходить до висновку
про зловживання з боку позивача
наданими йому правами, а саме:
відповідно до п.3 ч.3 ст.49 КАС України
правом заявляти клопотання, що
призвело до порушення судом строку
розгляду даної адміністративної
справи.

Згідно вимог ч. 1 ст. 71 КАС України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення. Позивачем у справі суду в
повній мірі не доведено
обґрунтованість своєї позиції, а
відповідачем, як суб'єктом владних
повноважень, в силу приписів ч. 2 ст. 71
КАС України, надано вичерпні докази
законності та обґрунтованості
прийнятих рішень.

Відтак, є підстави для висновку, що
оскільки усі зазначені документи
відсутні в матеріалах справи і
відповідно не досліджувались у
судовому засіданні, а наявних у справі
доказів недостатньо для всебічного та
об'єктивного розгляду і вирішення
справи, аналізуючи все в сукупності,
суд вважає, що позов необґрунтований та
повністю недоведений у судовому
засіданні дослідженими доказами, тому
у його задоволені необхідно відмовити.

Керуючись ст. ст. 9, 11, 86, 159 - 163, 167 КАС
України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

у задоволенні адміністративного
позову Товариства з обмеженою
відповідальністю "ТСЦ "Поділля" -
відмовити

Постанова суду може бути
оскаржена до Вінницького апеляційного
адміністративного суду через
Хмельницький окружний
адміністративний суд протягом десяти
днів з дня її отримання.

Постанова набирає законної сили в
порядку статті 254 КАС України.

Повний текст постанови виготовлено 04
липня 2014 року

Суддя/підпис/В.В. Матущак"Згідно з
оригіналом" Суддя В.В. Матущак