Справа № 740/2730/14
Суддя: Діденко О. П.
Дата ухвалення: 2014-07-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 740/2730/14
Провадження № 2-а/740/73/14
ПОСТАНОВА

Іменем України

09 липня 2014 року
м.Ніжин

Ніжинський міськрайонний суд
Чернігівської області в складі:

головуючої - судді Діденко О.П.,

при секретарі Капленку І.О.,

за участю позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в залі суду в м.
Ніжині справу за адміністративним
позовом ОСОБА_1 до інспектора ВДАІ
Ніжинського МВ УМВС України в
Чернігівській області Роздайбіди
Олега Сергійовича про визнання
незаконною та скасування постанови про
накладення адміністративного
стягнення,

в с т а н
о в и в:

У позові позивач ОСОБА_1 просив
визнати незаконною та скасувати
винесену 11 червня 2014 року
відповідачем - інспектором
Роздайбідою О.С. постанову серії ПС1 №
579283 про накладення на нього
адміністративного стягнення за ст.122
ч.1 КУпАП за порушення п. 18.1 ПДР
України - за ненадання переваги в русі
пішоходам, що рухалися по
нерегульованому пішоходному переходу,
під час керування 11 червня 2014 року о 12
год. 55 хв. в м. Ніжині на вул. Шевченка
автомобілем марки «ВАЗ 21043» державний
номерний знак НОМЕР_1, так як вважає, що
його до адміністративної
відповідальності притягнуто
безпідставно, бо він правопорушення не
вчиняв, так як при перетинанні
нерегульованого пішоходного переходу
пішоходів на ньому не було. У
підтвердження вищезазначеного
посилається на свідка ОСОБА_3,
зазначаючи, що вона у цей час
перебувала в салоні його автомобіля.
Також просив закрити провадження у
справі про адміністративне
правопорушення.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1
позовні вимоги підтримав та пояснив,
що ПДР України в зазначений у
оскаржуваній постанові час він не
порушував, бо хлопець та дівчина
рухалися по тротуару для пішоходів і
наміру переходити дорогу не виявляли,
тому його до адміністративної
відповідальності притягнуто
безпідставно, що в автомобілі разом з
ним була ОСОБА_3, яка може це
підтвердити. Від підпису протоколу та
постанови відмовився, бо був у
збудженому стані, а зазначені у
протоколі свідки не є свідками
правопорушення, а є свідками його
відмови від підпису та одержання копій
протоколу та постанови, які він отримав
поштою 19 червня 2014 року.

Відповідач інспектор Роздайбіда О.С.
у судове засідання не з»явився, хоч про
час розгляду справи повідомлений за
місцем роботи (а.с.19), про причини неявки
суд не повідомив, про відкладення
справи чи про розгляд справи у його
відсутність не просив, тому суд визнав
можливим справу розглянути у його
відсутність, проти чого позивач не
заперечував.

Свідок ОСОБА_3, яка є дочкою позивача,
дала показання, що вона з батьком була
в автомобілі, коли його зупинив
інспектор ДАІ, та що це було 12 червня 2014
року. Правил дорожнього руху ОСОБА_1 не
порушував, бо

пішоходів на пішохідному переході не
було.

Заслухавши пояснення позивача,
показання свідка, дослідивши
письмові докази, суд приходить до
слідуючого висновку.

Відповідно до ст.71 ч.1 КАС України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги, а відповідно до частини другої
зазначеної статті в адміністративних
справах про протиправність рішень, дій
чи бездіяльності суб»єкта владних
повноважень обов»язок щодо
доказування правомірності свого
рішення, дії чи бездіяльності
покладається на відповідача, якщо він
заперечує проти адміністративного
позову.

Згідно ч. 1 ст. 69 КАС України,
доказами в адміністративному
судочинстві є будь-які фактичні дані,
на підставі яких суд встановлює
наявність або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
осіб, які беруть участь у справі, та
інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи. Ці дані
встановлюються судом на підставі
пояснень сторін, третіх осіб та їхніх
представників, показань свідків,
письмових і речових доказів, висновків
експертів.

З копії протоколу про адміністративне
правопорушення серії АА 2 № 962698, що на
а.с. 5, убачається, що його складено на
ОСОБА_1 за порушення вимог п.18.1 ПДР
України, а саме за ненадання переваги
у русі пішоходам, що рухалися на
нерегульованому пішоходному переході
під час керування ним 11 червня 2014 року о
12 год. 55 хв. у м. Ніжині на вул. Шевченка
автомобілем марки «ВАЗ 21043» державний
номерний знак НОМЕР_1, за що
оскаржуваною постановою ОСОБА_1
притягнуто до адміністративної
відповідальності за ст.122 ч.1 КУпАП
(копія постанови на а.с.4). При цьому
ОСОБА_1 відмовився від дачі пояснень та
підпису у протоколі про
адміністративне правопорушення, а
також відмовився від отримання копій
протоколу та постанови у присутності
двох свідків, прізвища та адреси яких
інспектором у протоколі зазначені.
Посилання на будь-яких інших свідків у
протоколі відсутні, з чого випливає, що
позивач при розгляді інспектором
справи про адміністративне
правопорушення про свідка ОСОБА_3 не
заявляв, чого не заперечував у судовому
засіданні і сам ОСОБА_1

Відповідно до ст. 86 КАС України, суд
оцінює докази, які є у справі, за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні.

З огляду на викладене, суд приходить до
висновку про відсутність підстав для
скасування постанови в справі про
адміністративне правопорушення,
оскільки вона винесена уповноваженою
особою, яка мала право застосувати
адміністративне стягнення, достатніх
доказів, які мали б спростувати факт
наявності адміністративного
правопорушення та обставин, що
виключають адміністративну
відповідальність, позивачем в межах
розгляду даної справи надано не було, а
судом таких обставин не встановлено,
так як до показань свідка ОСОБА_3 суд
відноситься критично, у зв»язку з тим,
що про цього свідка не було заявлено
інспектору під час розгляду справи про
адміністративне правопорушення. Крім
того, свідок ОСОБА_3, даючи показання,
зазначила іншу дату, коли автомобіль
під керуванням її батька був зупинений
працівником ДАІ, а саме 12 червня 2014
року, в той час як оскаржувана
постанова винесена відповідачем 11
червня 2014 року.

За таких обставин суд
приходить до висновку, що рішення
відповідачем прийнятого правомірно,
а позивачем заявлені вимоги щодо
скасування постанови не обґрунтовані,
а тому вони задоволенню не підлягають.

Вимога позивача про закриття
провадження у справі про
адміністративне правопорушення не
ґрунтується на вимогах закону та не
може бути задоволена

судом, так як повноваженням щодо
закриття провадження у справі про
адміністративне правопорушення
наділений орган, який розглядає справу
про накладення адміністративного
стягнення за правилами, встановленими
Кодексом України про адміністративні
правопорушення, а дана справа
розглядається в порядку,
передбаченому Кодексом
адміністративного судочинства. У
відповідності до п.3 ч.3 ст.17 КАС України
юрисдикція адміністративних судів не
поширюється на публічно-правові
справи про накладення
адміністративних стягнень.

Керуючись ст.ст. 158-163, 171-2
Кодексу адміністративного судочинства
України, ст.ст. 122 ч.1, 293 КУпАП, суд

п о с т а н о в и в:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1
до інспектора ВДАІ Ніжинського МВ УМВС
України в Чернігівській області
Роздайбіди Олега Сергійовича про
визнання незаконною та скасування
постанови серії ПС1 № 579283 від 11 червня
2014 року про накладення на ОСОБА_1
адміністративного стягнення за ст.122
ч.1 Кодексу України про
адміністративні правопорушення та
про закриття провадження у справі про
адміністративне правопорушення,
передбачене ч.1 ст.122 Кодексу України
про адміністративні правопорушення,
відмовити.

Постанова є остаточною і
оскарженню не підлягає.

Суддя

Діденко О.П.