Справа № 2а-16411/10/2670
Суддя: Сірош М.В.
Дата ухвалення: 2014-05-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 травня 2014 року
м. Київ К/9991/29187/12

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

головуючого судді: Сіроша
М.В.,

суддів:
Блажівської Н.Є.,

Усенко Є.А.

розглянувши у порядку попереднього
розгляду касаційну скаргу Київської
міської ради (далі - КМР) на постанову
Окружного адміністративного суду м.
Києва від 13 квітня 2011 року та ухвалу
Київського апеляційного
адміністративного суду від 20 березня
2012 року у справі за адміністративним
позовом ОСОБА_2 до Головного управління
земельних ресурсів виконавчого органу
Київської міської ради (Київської
міської державної адміністрації) (далі
- Управління), КМР, третя особа: Садівне
товариство «Гідромеханізатор» (далі -
Товариство),

про визнання протиправним та
скасування в частині рішення та
державного акту, -

В С Т А Н О В И Л А :

У листопаді 2010 року ОСОБА_2 звернулася
до суду з адміністративним позовом про
визнання протиправним та скасування
рішення КМР № 73-2/174 від 10.12.1998 року (далі
- Рішення № 73-2/174) в частині надання
ОСОБА_3 у приватну власність земельну
ділянку, площею 0,04 га, на АДРЕСА_1 для
ведення садівництва, визнання
протиправним та скасування державного
акту на право власності на зазначену
земельну ділянку.

Зазначає, що оскаржуваним рішенням КМР
протиправно надало ОСОБА_3 у приватну
власність земельну ділянку на якій
розташований її садовий будинок.

Ухвалою Окружного адміністративного
суду м. Києва від 13 квітня 2011 року
закрите провадження у
адміністративній справі в частині
позовних вимог про визнання
протиправним та скасування державного
акту на право приватної власності на
зазначену земельну ділянку на підставі
п. 1 ч. 1 ст. 157 Кодексу адміністративного
судочинства України.

13 квітня 2011 року постановою Окружного
адміністративного суду м. Києва,
залишеною без змін ухвалою Київського
апеляційного адміністративного суду
від 20 березня 2012 року, позов
задоволений.

Рішення № 73-2/174 в частині надання
ОСОБА_3 у приватну власність земельної
ділянки, площею 0,04 га, на АДРЕСА_1 для
ведення садівництва визнане
протиправним та скасоване.

КМР звернулося із касаційною скаргою
про скасування постанови Окружного
адміністративного суду м. Києва та
ухвали Київського апеляційного
адміністративного суду і ухвалення
нової постанови про відмову у
задоволенні позову, посилаючись на
порушення судами норм матеріального та
процесуального права.

Перевіривши правильність застосування
судами норм матеріального та
процесуального права, обговоривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів вважає, що касаційна скарга не
підлягає задоволенню з таких підстав.

Як встановлено судами першої та
апеляційної інстанцій, 16.09.1998 року між
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 був укладений договір
купівлі-продажу садового будинку
АДРЕСА_2

Відповідно до довідки Товариства від
20.07.2009 року ОСОБА_3 виведений із
членства Товариства, а ОСОБА_2 прийнята
в члени даного товариства на засіданні
членів правління від 18.09.1998 року.

10 грудня 1998 року КМР прийняла Рішення №
73-2/174 щодо передачі членам Товариства у
приватну власність земельних ділянок
для ведення садівництва і ОСОБА_3, як
члену Товариства, була передана у
приватну власність земельна ділянка,
площею 0,04 га, на АДРЕСА_1 для ведення
садівництва.

4 серпня 1999 року на виконання Рішення №
73-2/174 ОСОБА_3 отримав державний акт на
право власності на зазначену земельну
ділянку.

Відповідно до ст. 9 Земельного кодексу
України (в редакції від 13.03.1992 року, яка
діяла на момент виникнення спірних
правовідносин) встановлена
компетенція сільських, селищних і
міських районного підпорядкування Рад
народних депутатів у галузі
регулювання земельних відносин на їх
території, згідно якої передача
земельних ділянок у власність, надання
їх у користування, в тому числі на
умовах оренди, у порядку, встановленому
статтями 17 і 19 цього Кодексу належала
сільським, селищним і міським
районного підпорядкування Радам
народних депутатів.

Згідно з ст. 19 Земельного кодексу
України сільські, селищні Ради
народних депутатів надають земельні
ділянки у користування для всіх потреб
із земель сіл, селищ, а також за їх
межами для будівництва шкіл, лікарень,
підприємств торгівлі та інших об'єктів,
пов'язаних з обслуговуванням населення
(сфера послуг), сільськогосподарського
використання, ведення селянського
(фермерського) господарства,
особистого підсобного господарства,
індивідуального житлового, дачного і
гаражного будівництва,
індивідуального і колективного
садівництва, городництва, сінокосіння
і випасання худоби, традиційних
народних промислів.

Відповідно до ст. 57 зазначеного Кодексу
для ведення колективного садівництва
кооперативам громадян за рішенням
сільської, селищної, міської, районної
Ради народних депутатів передаються у
власність земельні ділянки, розмір
яких не повинен перевищувати 0,12
гектара на одного члена кооперативу.

Суди першої та апеляційної інстанцій
обґрунтовано зазначили, що на підставі
договору купівлі-продажу від 16.09.1998
року ОСОБА_3 був виведений зі складу
членів Товариства, а ОСОБА_2 прийнята в
члени даного товариства на засіданні
членів правління від 18.09.1998 року.

Враховуючи викладене, приймаючи
оскаржуване рішення щодо надання
ОСОБА_3 у приватну власність земельну
ділянку, площею 0,04 га, на АДРЕСА_1 для
ведення садівництва, КМР порушила
вимоги ст. 57 Земельного кодексу
України, оскільки членство у
Товаристві у ОСОБА_3 було припинене.

Висновки судів попередніх інстанцій
про задоволення позову є
обґрунтованими.

Згідно з ч. 1 ст. 224 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права під час ухвалення
судових рішень чи вчинення
процесуальних дій.

Колегія суддів дійшла висновку, що
судові рішення ухвалені з дотриманням
норм матеріального та процесуального
права, правова оцінка обставинам у
справі дана правильно, підстав для їх
скасування з мотивів, викладених в
касаційній скарзі, немає.

Керуючись ст., ст. 220-1, 223, 224, 230, 231 Кодексу
адміністративного судочинства
України,

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу Київської міської
ради відхилити.

Постанову Окружного адміністративного
суду м. Києва від 13 квітня 2011 року та
ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 20 березня
2012 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, і
оскарженню не підлягає, але може бути
переглянута Верховним Судом України з
підстав, визначених ст. 237 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Судді:
Сірош М.В.

Блажівська Н.Є.

Усенко Є.А.