Справа № 826/4054/13-а
Суддя: Бутенко В.І.
Дата ухвалення: 2013-12-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

19 грудня 2013 року м. Київ
В/800/4720/13

Вищий адміністративний суд України в
складі колегії суддів:

Бутенка В.І (доповідач),

Тракало В.В.,

Черпака Ю.К.,

Штульман І.В.,

Юрченка В.В.,

розглянувши заяву ОСОБА_6 про перегляд
Верховним Судом України ухвали Вищого
адміністративного суду України від 16
жовтня 2013 року у справі за позовом
ОСОБА_6 до Генеральної прокуратури
України, Міністерства внутрішніх справ
України, Служби Безпеки України,
Адміністрації державної прикордонної
служби України, Міністерства фінансів
України, Міністерства юстиції України
про визнання незаконними та скасування
підпунктів 1.14.1, 1.14. «Інструкції про
організацію проведення негласних
слідчих (розшукових) дій та
використання їх результатів у
кримінальному провадженні» і
зобов'язанняпривести у відповідність
положення Інструкції,-

в с т а н о в и в :

Постановою Окружного
адміністративного суду м. Києва від 30
травня 2013 року в задоволенні
зазначеного позову відмовлено.

Постановою Київського апеляційного
адміністративного суду від 30 липня 2013
року рішення суду першої інстанції
скасовано та прийнято нове рішення,
яким у задоволенні позовних теж
відмовлено, але з інших підстав.

Ухвалою Вищого адміністративного суду
України від 16 жовтня 2013 року рішення
суду апеляційної інстанції залишено в
силі.

У заяві про перегляд Верховним Судом
України ухвали Вищого
адміністративного суду України від 16
жовтня 2013 року позивач просить
скасувати вказану ухвалу, посилаючись
не неоднакове застосування судом
касаційної інстанції норм
матеріального права, а саме ч.2 ст. 171
Кодексу адміністративного судочинства
України.

В обґрунтування своїх вимог заявник
додає копії ухвал Вищого
адміністративного суду України: від
16.05.2007 року, від 15.05.2012 року №К/9991/40323/11,
та від 22.01.2013 року №К/9991/39152/11, у яких, на
його думку, згадані норми
матеріального права застосовано
інакше ніж у даній справі.

Відповідно до положень ст.2391 Кодексу
адміністративного судочинства України
заява про перегляд судових рішень
подається до Верховного Суду України
через Вищий адміністративний суд
України, який за змістом ст.ст.2392 та 240
Кодексу адміністративного судочинства
України перевіряє відповідність заяви
вимогам цього Кодексу та вирішує
питання про допуск справи до
провадження.

Згідно статті 237 Кодексу
адміністративного судочинства України
заява про перегляд судових рішень в
адміністративних справах може бути
подана виключно з мотивів:

1) неоднакового застосування судом
(судами) касаційної інстанції одних і
тих самих норм матеріального права, що
потягло ухвалення різних за змістом
судових рішень у подібних
правовідносинах;

2) встановлення міжнародною судовою
установою, юрисдикція якої визнана
Україною, порушення Україною
міжнародних зобов'язань при вирішенні
справи судом.

Перевіривши доводи заяви та надані
матеріали, колегія суддів приходить до
висновку про відсутність передбачених
статтею 237 Кодексу адміністративного
судочинства України підстав з огляду
на наступне.

Під неоднаковим застосуванням одних і
тих самих норм матеріального права
необхідно розуміти, зокрема: різне
тлумачення змісту і сутності правових
норм, на підставі якого зроблено
висновок про різний зміст суб'єктивних
прав і обов'язків учасників
відповідних правовідносин, у тому
числі про наявність та обсяг прав і/або
обов'язків осіб, які беруть участь у
справі; різне застосування правил
конкуренції правових норм при
вирішенні колізій між ними з
урахуванням ієрархії цих правових
норм, а також дії норм у часі, просторі
та за колом осіб, тобто незастосування
закону, який підлягав застосуванню;
різне визначення предмета регулювання
правових норм, зокрема застосування
різних правових норм для регулювання
одних і тих самих відносин або
поширення дії норми на певні
правовідносини в одних випадках і
незастосування цієї самої норми до
аналогічних відносин в інших випадках,
тобто різне застосування закону, який
не підлягав застосуванню; різне
застосування правил аналогії права чи
закону в подібних правовідносинах.

Подібність правовідносин означає,
зокрема, тотожність об'єкта та предмета
правового регулювання, а також умов
застосування правових норм (зокрема,
часу, місця, підстав виникнення,
припинення та зміни відповідних
правовідносин). Зміст правовідносин з
метою з'ясування їх подібності в різних
рішеннях суду (судів) касаційної
інстанції визначається обставинами
кожної конкретної справи.

Приймаючи рішення у справі за позовом
ОСОБА_6, суд касаційної інстанції не
перевіряв правомірність та законність
виданого нормативно-правового акту, а
відмовив у задоволенні позову,
оскільки позивач не довів, що
оскаржуваний нормативно-правовий акт
застосовано щодо нього, або він є
суб'єктом правовідносин, у яких цей акт
буде застосовано.

У справах, на які посилається заявник
як на приклади неоднакового
застосування норм матеріального права,
предметом розгляду були безпосередньо
правомірність прийнятих
нормативно-правових актів, які
стосувались порушених прав осіб, які
звертались з позовами щодо цього
питання.

Таким чином із матеріалів заяви ОСОБА_6,
ухвали Вищого адміністративного суду
України від 16 жовтня 2013 року та інших
ухвал, які були подані позивачем як
посилання на неоднакове застосування
норм матеріального права, колегія
суддів не вбачає неоднакового
застосування судами касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права у подібних
правовідносинах.

Зважаючи на викладене, встановлені
ст.237 Кодексу адміністративного
судочинства України підстави для
допуску справи до провадження
Верховного Суду України у даній
адміністративній справі відсутні.

Керуючись статтями 236-240 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів,

у х в а л и в :

Відмовити у допуску до провадження
Верховного Суду України справи за
позовом ОСОБА_6 до Генеральної
прокуратури України, Міністерства
внутрішніх справ України, Служби
Безпеки України, Адміністрації
державної прикордонної служби України,
Міністерства фінансів України,
Міністерства юстиції України про
визнання незаконними та скасування
підпунктів 1.14.1, 1.14. «Інструкції про
організацію проведення негласних
слідчих (розшукових) дій та
використання їх результатів у
кримінальному провадженні» та
зобов'язання привести у відповідність
положення Інструкції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

С у д д і : В.І. Бутенко

В.В.Тракало

Ю.К.Черпак

І.В.Штульман

В.В.Юрченко