Справа № 810/1957/14
Суддя: Петрик І.Й.
Дата ухвалення: 2014-07-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 810/1957/14
Головуючий у 1-й інстанції:
Суддя-доповідач: Петрик І.Й.
У Х В А Л А

Іменем України

02 липня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

Головуючого суддіПетрика
І.Й.СуддівКлючковича В.Ю., Собківа
Я.М.,При секретарі судового
засіданняВаляєвій Х.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
апеляційною скаргою Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Київторгфрукт» на постанову
Київського окружного
адміністративного суду від 28 квітня 2014
року у справі за адміністративним
позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «Київторгфрукт» до
Київської митниці Міністерства
доходів і зборів України про
скасування рішення,-

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю «Київторгфрукт»
пред'явило позов до Київської митниці
Міністерства доходів і зборів України,
та з урахуванням уточнення позовних
вимог, просило визнати протиправним та
скасувати рішення № 125130012/2014/110002/2 та
картку відмови № 125130012/2014/00002.

Постановою Київського окружного
адміністративного суду від 28 квітня 2014
року у задоволені позовних вимог
відмовлено.

Не погоджуючись з постановою суду
першої інстанції позивач звернувся з
апеляційною скаргою, в якій просить
скасувати постанову суду першої
інстанції та прийняти нове рішення
яким позовні вимоги задовольнити. В
обґрунтування апеляційної скарги
апелянт вказує, що судом першої
інстанції неповно з'ясовано обставини,
що мають значення для справи, судове
рішення прийнято з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
залишенню без задоволення, а постанова
суду - без змін з таких підстав.

Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 198, 200 КАС України,
суд апеляційної інстанції залишає
скаргу без задоволення, а постанову або
ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що
суд першої інстанції правильно
встановив обставини справи та ухвалив
судове рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Як вбачається із матеріалів справи та
встановлено судом першої інстанції,
листопада 2013 між позивачем (покупцем)
та Bromton Trade LLP (United Kingdom)(продавцем) було
укладено контракт на поставку товарів
№ 11/13 (далі - контракт № 11/13).

На виконання умов названого контракту
позивач неодноразово ввозив на
територію України товар (свіжі фрукти).

28 лютого 2014 р., під час чергового
ввезення позивачем на митну територію
України товарів - плоди свіжі - ківі
«Actinidia chinensis», загальною вагою 17241 кг
(урожай 2014 року, країна виробництва
Італія, постачальник Bronton Trade LLP), та з
метою їх митного оформлення, було
подано до відповідача вантажно-митну
декларацію № 125130012/2014/403316 та зазначені
в графі 44 цієї декларації інші
документи (а.с. 101). Відповідачем, з метою
перевірки вартості імпортованих
товарів, було витребувано від позивача
додаткові документи, перелік яких
наведено у протоколі обробки
електронного документу.

Проте, позивачем було подано до
відповідача лише заяву про видачу
рішення про коригування митної
вартості з метою здійснення митного
оформлення, в якій він зазначив, що
подати додаткові документи в нього
немає можливості.

Після цього, 3 березня 2014 р.
відповідачем було прийнято рішення №
125130012/2014/110002/2, яким визначено митну
вартість імпортованих позивачем
товарів за шостим (резервним методом) в
сумі 1,11 доларів США за кілограм та
оформлено картку відмови у митному
оформленні № 125130012/2014/00002.

Не погоджуючись із спірним рішенням
відповідача про визначення митної
вартості товарів та карткою відмови у
митному оформленні, позивач звернувся
до суду з даним адміністративним
позовом.

Виходячи з меж заявлених позовних
вимог, системного аналізу положень
чинного законодавства України та
матеріалів справи, беручи до уваги ту
обставину, що обґрунтованість та
законність прийняття рішень
відповідачем суду доведена, суд першої
інстанції дійшов висновку про відмову
в задоволенні позовних вимог.

Із такою правовою позицією суду першої
інстанції колегія суддів може
погодитись із огляду на наступне.

Відповідно до вимог ст. 264 Митного
Кодексу України заявлена декларантом
митна вартість товарів і подані ним
відомості про її визначення повинні
базуватися на об'єктивних,
документально підтверджених даних, що
підлягають обчисленню. У разі потреби у
підтвердженні заявленої декларантом
митної вартості товарів декларант
зобов'язаний на вимогу митного органу
надати йому необхідні для цього
відомості.

Митний орган, що проводить митне
оформлення товарів, здійснює контроль
за правильністю визначення
декларантом їх митної вартості, у тому
числі правильністю й можливістю
застосування обраного декларантом
методу визначення митної вартості,
повнотою (комплектністю) поданих
декларантом документів (обов'язкових і
додаткових) та їх відповідністю
встановленим вимогам.

Як убачається зі ст. 265 МК України,
митний орган має право упевнитися в
достовірності або точності будь-якої
заяви, документа чи декларації, поданої
для цілей визначення митної вартості
товарів.

Якщо митний орган вважає, що певні
конкретні елементи витрат, які
формують частину вартості для митних
цілей, понесені покупцем, але не
включені до ціни, що фактично сплачено
або підлягає сплаті за імпортовані
товари, то митний орган має право
відповідним чином коригувати заявлену
митну вартість товарів.

Як убачається з ч. 1 ст. 266 МК України,
визначення митної вартості товарів,
які імпортуються в Україну,
здійснюються за такими методами: 1) за
ціною договору щодо товарів, які
імпортуються (вартість товарів); 2) за
ціною договору щодо ідентичних
товарів; 3) за ціною договору щодо
подібних (аналогічних ) товарів; 4) на
основі віднімання вартості; 5) на основі
додавання вартості (обчислена
вартість); 6) резервного.

Основним є метод визначення митної
вартості товарів за ціною договору
щодо товарів, які імпортуються
(вартість операції).

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 266 МК
України, у разі, якщо митна вартість не
може бути визначена за методом 1 згідно
з положеннями ст. 267 Кодексу,
проводиться процедура консультацій
між митним органом та декларантом з
метою обґрунтованого вибору підстав
для визначення митної вартості
відповідно до вимог статей 268 (метод
визначення митної вартості за ціною
договору щодо ідентичних товарів) і 269
(метод визначення митної вартості за
ціною договору щодо подібних
(аналогічних) товарів) цього Кодексу.

У ході таких консультацій митний орган
та декларант можуть здійснити обмін
наявною у кожного з них інформацією за
умови додержання вимог щодо її
конфіденційності.

Відповідно до вимог ст. 267 МК України
особи, одна з яких є одноосібним
агентом, одноосібним дистриб'ютором чи
одноосібним концесіонером іншої, як би
це не називалося, вважаються
пов'язаними для цілей цього Кодексу,
якщо вони підпадають хоча б під один з
критеріїв частини п'ятої цієї статті.

Ч. 7 ст. 267 МК України, передбачено, що при
продажу товарів між пов'язаними
особами вартість операції береться за
основу для визначення митної вартості
оцінюваних товарів за першим методом,
якщо декларант доведе, що така вартість
є максимально наближеною до вартості
однієї з нижченаведених операцій, яка
здійснювалася одночасно з оцінюваними
товарами або майже в той же час: 1)
вартості операції при продажу
непов'язаним покупцям ідентичних або
подібних (аналогічних) товарів для
експорту в Україну; 2) митної вартості
ідентичних або подібних (аналогічних)
товарів, визначеної згідно з
положеннями статті 271 цього Кодексу; 3)
митної вартості ідентичних або
подібних (аналогічних) товарів,
визначеної згідно з положеннями ст. 272
цього Кодексу.

Як вбачається зі ст. ст. 268 і 269 МК
України, за основу може братися або
ціна, за якою оцінювані ідентичні або
подібні (аналогічні) товари були
продані в Україні не пов'язаному з
продавцем покупцю відповідно до вимог
ст. 271 (метод визначення митної вартості
на основі віднімання вартості), або
обчислена відповідно до вимог ст. 272
(метод визначення митної вартості
товарів на основі додавання вартості
(обчислена вартість) цього Кодексу
вартість товарів.

Згідно з вимогами ч. 4 ст. 266 МК України
кожний наступний метод застосовується,
якщо митна вартість товарів не може
бути визначена шляхом застосування
попереднього методу.

У разі якщо неможливо застосувати
жоден із зазначених методів, митна
вартість визначається за резервним
методом відповідно до вимог,
установлених ст. 273 МК України.

Як вбачається зі ст. 17 ст. VII Генеральної
угоди з тарифів і торгівлі 1994 р. , ніщо
не повинно тлумачитись так, що обмежує
або ставить під сумнів право митних
адміністрацій упевнитися в істинності
або точності будь-якої заяви, документа
чи декларації, поданої для цілей
митного оцінювання. Слід також
зазначити, що відповідно до ст. VII ГАТТ
процедура консультацій не є
обов'язковою, а відбувається, як
правило, у разі необхідності.

Відповідно до вимог ст. 41 МК України
однією з форм митного контролю є
перевірка митними органами системи
звітності та обліку товарів, що
переміщуються через митний кордон
України, а також своєчасності,
достовірності, повноти нарахування та
сплати податків та зборів, які
відповідно до законів справляються при
переміщенні товарів через митний
кордон України.

Таким чином, доведення достовірності
заявленої митної вартості товарів, що
імпортуються на митну територію
України, є безпосереднім обов'язком
особи, уповноваженої на декларування
товарів, а перевірка наданих
декларантом відомостей є правом
митного органу.

Отже, у зв'язку з невиконанням вимог
митниці в наданні додаткових
документів митний орган не мав право
застосувати метод за ціною договору
щодо товарів, які імпортуються (метод 1)
згідно зі статтею 267 МК України.

Крім того, метод 2 (визначення митної
вартості за ціною договору щодо
ідентичних товарів) застосовується в
разі ввезення товарів у відповідний
період з однаковими ознаками, а саме:
фізичні характеристики; якість та
репутація на ринку; країна походження;
виробник.

Враховуючи, що інформація про фізичні
характеристики ідентичних товарів
позивачем надана не була, використання
відповідачем даного методу на підставі
ст. 268 МК України було неможливим.

Метод 3 (визначення митної вартості за
ціною договору щодо подібних
(аналогічних) товарів) застосовується в
разі ввезення товарів у відповідний
період, враховуючи такі ознаки: якість,
наявність торгової марки та їх
репутація на ринку; країна походження;
виробник.

Враховуючи, що інформація, яка б
відповідала вищезазначеним ознака
позивачем надана не була, використання
даного методу відповідачем на підставі
ст. 269 МК України було неможливим.

Застосування методів 4, 5 відповідачем
на підставі ст. ст. 271-272 МК України, за
відсутності інформації про вартість
матеріалів та витрат, понесених
виробником при виробництві оцінюваних
товарів, обсягу прибутку, загальних
витрат при продажу в Україні, також
було неможливим.

Відповідно до вимог п. 14 Порядку
декларування митної вартості товарів,
що переміщуються через митний кордон
України, та подання відомостей про її
підтвердження, затвердженого
Постановою Кабінету Міністрів України
від 20 грудня 2006 р. № 1766 (далі - Порядок),
якщо декларантом не подано в
установлений строк додаткові
документи або якщо він відмовився від
їх подання, митну вартість товарів
визначає митний орган на підставі
наявних відомостей згідно із
законодавством.

Відповідно до п. 9 Порядку, для
підтвердження заявлених відомостей
про митну вартість товарів у разі, коли
продавець та покупець пов'язані між
собою, декларант подає за наявності
митному органові: бухгалтерські та
банківські документи покупця, що
стосуються відчуження оцінюваних
товарів, ідентичних та/або подібних
(аналогічних) товарів на території
України; документи, що підтверджують
участь продавця у здійсненні розподілу
прибутку, одержаного від провадження
діяльності покупцем, якщо продавець є
власником акцій або частини статутного
капіталу покупця; довідку про
відсутність у покупця фінансових
зобов'язань перед продавцем, які прямо
чи опосередковано стосуються
купівлі-продажу оцінюваних товарів;
бухгалтерські документи виробника, що
підтверджують вартість товарів;
довідку про вартість у
країні-експортері товарів, що є
ідентичними та/або подібними
(аналогічними) оцінюваним товарам.

Відповідно до вимог п. 11 Порядку для
підтвердження митної вартості товарів
на вимогу митного органу декларант
зобов'язаний подати додаткові
документи.

Як вбачається з п. 14 Порядку у разі, якщо
декларантом не подано в установлений
строк додаткові документи або якщо він
відмовився від їх подання, митну
вартість товарів визначає митний орган
на підставі наявних відомостей згідно
із законодавством.

Як вбачається із матеріалів справи та
встановлено судом першої інстанції, 06
березня 2014 р. позивач ввозив на митну
територію України товар - плоди свіжі -
ківі "Actinidia chinensis", загальною вагою 17241 кг
(урожай 2014 року, країна виробництва
Італія, постачальник Bronton Trade LLP). З метою
митного оформлення цих товарів
позивачем до відповідача була подана
вантажна митна декларація №
125130012/2014/403316 та зазначені в графі 44 цієї
декларації документи.

Згідно з переліченими документами
митна вартість товарів була визначена
з урахуванням ціни, визначеної у
контракті та інвойсі, тобто, за
основним (першим) методом, та складала
0,64 долар США за кілограм товару.

У цей же день посадовою особою
відповідача (митного посту "Святошин")
було опрацьовано подані позивачем
документи та наявну цінову інформацію
ЄАІС на аналогічні товари, що ввозились
на митну територію України у період
заявлення позивачем товарів до митного
оформлення, за результатами чого було
встановлено заниження митної вартості
товарів.

Так, відповідачем було встановлено, що
заявлена позивачем митна вартість
товарів значною мірою відрізнялася від
вартості, за якою позивач завозив
аналогічні товари в січні - лютому 2014 р.,
а також від середньоконтрактної
вартості таких товарів, інформація
стосовно як містилась в ЄАІС (а.с. 129-136).
Зокрема, було встановлено, що
безпосередньо позивачем попередні
поставки аналогічних товарів
здійснювались на підставі рішень
відповідача про коригування вартості
товарів з використанням шостого
(резервного) методу визначення митної
вартості, а саме про встановлення
вартості у сумі 1,11 доларів США за
кілограм товару, жодне з яких позивачем
оскаржено не було.

Дана обставина підтверджується трьома
митними деклараціями позивача, зокрема
від 17 та 20 січня, 27 лютого 2014 р. (а.с. 129-134).

Зазначена в даних митних деклараціях
інформація підтверджує те, що за цими
деклараціями позивачем ввозився
аналогічний товар на підставі
відповідних рішень відповідача про
коригування митної вартості товарів
(тобто за ціною 1,11 доларів США за
кілограм), жодне з яких позивачем
оскаржене не було.

Крім того, згідно з інформаційними
даними відповідача товари - плоди свіжі
- ківі завозилися на митну територію
України рядом інших суб'єктів
господарювання за ціною 1,75 долларів
США за кілограмм товару. (а.с. 137)

Тобто, позивач та інші суб'єкти
господарювання у період до 28 лютого 2014
р. регулярно здійснювали імпорт на
митну територію України товарів - плоди
свіжі - ківі за ціною вищою, ніж ціна,
яку було заявлено позивачем у митній
декларації від № 125130012/2014/403316.

Наведене свідчить, що у посадової особи
відповідача були законні підстави для
витребування від позивача додаткових
документів для підтвердження вартості
імпортованих товарів.

У відповідь позивач відмовився
надавати будь-які документи до
відповідача та було подано заяву про
видачу йому рішення про коригування
митної вартості «з метою випуску
товару у вільний обіг» (а.с. 128).

З огляду на вищезазначене враховуючи
той факт, що позивачем не було подано
відповідачу витребуваних ним
додаткових документів без пояснення
причин неможливості їх подання, а
попередні поставки позивачем
аналогічних товарів (плоди свіжі -
ківі), які мали місце у січні - лютому 2014
р., здійснювалися ним на підставі
рішень відповідача про коригування
митної вартості товарів за ціною 1,11
доларів США за кілограм, жодне з яких
позивачем оскаржено не було, колегія
суддів погоджується із висновком суду
першої інстанції про відмову в
задоволенні позовних вимог.

При цьому, відповідачем було дотримано
вимоги ст. 57 МК України та зазначено у
спірному рішенні підстави
неможливості застосування методу
визначення вартості товарів за ціною
договору (контракту), а також інших
методів, передбачених ст.ст. 62-63 МК
України (а.с. 15-16).

З огляду на викладене, колегія суддів
приходить до висновку, що суд першої
інстанції вірно встановив фактичні
обставини справи, дослідив наявні
докази, надав їм належну оцінку та
прийняв законне і обґрунтоване
рішення, з дотриманням норм
матеріального і процесуального права.

Оскільки, доводи апеляційної скарги
висновків суду не спростовують, то
колегія суддів апеляційної інстанції
підстав для його скасування не вбачає.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 41, 160, 196, 198, 200, 205, 206, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Київторгфрукт» на постанову
Київського окружного
адміністративного суду від 28 квітня 2014
року залишити без задоволення.

Постанову Київського окружного
адміністративного суду від 28 квітня 2014
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів з дня складання
в повному обсязі шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України
в порядку ст. 212 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий суддя:
Петрик І.Й.

Судді:
Ключкович В.Ю.

Собків Я.М.

.

Головуючий суддя
Петрик І.Й.

Судді:
Ключкович В.Ю.

Собків Я.М.