Справа № 805/6639/14
Суддя: Смагар С.В.
Дата ухвалення: 2014-07-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний
суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 липня 2014 р.
Справа №805/6639/14

приміщення суду за адресою: 83052,
м.Донецьк, вул. 50-ої Гвардійської
дивізії, 17

час прийняття постанови: 12-40 год.

Донецький окружний адміністративний
суд у складі головуючого судді Смагар
С.В. при секретарі судового засідання
Пономаренко В.Е.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «Виробниче
підприємство «Фабрика Снеків», м.
Красноармійськ

до Красноармійської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Донецькій області

про визнання протиправними дій та
зобов'язання вчинити певні дії

за участю представників:

від позивача: не з'явився

від відповідача: Ресьян М.С. - за дов. від
14.02.2014р.

ВСТАНОВИВ:

Товариством з обмеженою
відповідальністю «Виробниче
підприємство «Фабрика Снеків»
заявлено позов до Красноармійської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Донецькій області про
визнання протиправними дій з
невизнання як податкової звітності
уточнюючих розрахунків податкових
зобов'язань з податку на додану
вартість за травень, червень 2012 року,
зобов'язання прийняти уточнюючі
розрахунки податкових зобов'язань з
податку на додану вартість за травень,
червень 2012 року як податкову звітність,
зобов'язання відобразити показники
уточнюючих розрахунків податкових
зобов'язань з податку на додану
вартість за травень, червень 2012 року в
обліковій картці платника податку з
податку на додану вартість.

Позивач в обґрунтування позовних
вимог посилається на протиправність
дій відповідача щодо невизнання як
податкової звітності уточнюючих
розрахунків податкових зобов'язань з
податку на додану вартість за травень,
червень 2012 року, оскільки вони
заповнені та подані до контролюючого
органу з дотриманням вимог чинного
законодавства, відповідно до
встановленої форми та містять в собі
всі обов'язкові реквізити, наявність
яких передбачена статтею 48 Податкового
кодексу України. Позивач також
посилався на приписи пункту 49.8 статті 49
Податкового кодексу України, згідно
якого прийняття податкової декларації
є обов'язком контролюючого органу.
Через канцелярію суду 3 липня 2014 року
позивач надав заяву про розгляд справи
в порядку письмового провадження.

Представник відповідача у судовому
засіданні надав письмові заперечення,
у яких просив у задоволенні позовних
вимог відмовити в повному обсязі,
зазначив, що надані позивачем
уточнюючі розрахунки з податку на
додану вартість: за травень 2012 року, в
якому відображено зменшення
позитивних нарахувань у розмірі 39604
грн. та червень 2012 року, з відображенням
зменшення позитивних нарахувань у
розмірі 37399 грн. за рахунок збільшення
податкового кредиту, визнані
відповідачем на підставі пункту 49.11
статті 49, пункту 198.6 статті 198
Податкового кодексу України як «звіт
не дійсний». Також відповідач вважає,
що позивачем неправомірно сформовано і
надіслано відповідачу уточнюючий
розрахунок на підставі податкових
накладних, по яким сплинув термін
віднесення сум до податкового кредиту.

Вислухавши у судовому засіданні
представника відповідача, дослідивши
та оцінивши надані докази за своїм
внутрішнім переконанням, суд встановив
наступне.

Товариство з обмеженою
відповідальністю «Виробниче
підприємство «Фабрика Снеків» є
юридичною особою, включене до Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців за номером
37691513, знаходиться на податковому
обліку в Красноармійській об'єднаній
державній податковій інспекції
Головного управління Міндоходів у
Донецькій області, що підтверджується
пошуком відомостей в ЄДР ДП
«Інформаційно-ресурсний центр».

Позивачем до відповідача засобом
електронного зв'язку було надіслано
податкову звітність у вигляді
уточнюючих розрахунків податкових
зобов'язань по податку на додану
вартість за травень та червень 2012 року
(від 14 травня 2014 року) з розшифровками
податкових зобов'язань та податкового
кредиту в розрізі контрагентів (Д5), що
підтверджено квитанціями № 2,
відповідно до яких контролюючим
органом прийнято пакет 14 травня 2014 року
за реєстраційним номером о 12 год.
45 хв. та пакет за реєстраційним номером
о 12 год. 53 хв. без виявлених
помилок.

Судом встановлено, що листом від 15
травня 2014 року за № 8580/10/05-16 відповідач
повідомив позивача про те, що надана
підприємством звітність: уточнюючі
розрахунки податкових зобов'язань з
податку на додану вартість від 14 травня
2014 року прийняті як «звіт не дійсний», у
зв'язку із заповненням всупереч
встановленим правилам з вини суб'єкта
господарювання, а саме - порушення
пункту 198.6 статті 198 Податкового
кодексу України.

Згідно з частиною 2 статті 19
Конституції України органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Відповідно до пункту 46.1 статті 46
Податкового кодексу України податкова
декларація, розрахунок (далі -
податкова декларація) - документ, що
подається платником податків (у тому
числі відокремленим підрозділом у
випадках, визначених цим Кодексом)
контролюючому органу у строки,
встановлені законом, на підставі якого
здійснюється нарахування та/або сплата
податкового зобов'язання, чи документ,
що свідчить про суми доходу,
нарахованого (виплаченого) на користь
платників податків - фізичних осіб,
суми утриманого та/або сплаченого
податку.

Пунктами 48.1, 48.2 статті 48 Податкового
кодексу України закріплено, що
податкова декларація складається за
формою, затвердженою в порядку,
визначеному положеннями пункту 46.5
статті 46 цього Кодексу та чинному на
час її подання. Форма податкової
декларації повинна містити необхідні
обов'язкові реквізити і відповідати
нормам та змісту відповідних податку
та збору. Обов'язкові реквізити - це
інформація, яку повинна містити форма
податкової декларації та за
відсутності якої документ втрачає
визначений цим Кодексом статус із
настанням передбачених законом
юридичних наслідків.

Згідно з пунктом 48.3 статті 48
Податкового кодексу України податкова
декларація повинна містити такі
обов'язкові реквізити: тип документа
(звітний, уточнюючий, звітний новий);
звітний (податковий) період, за який
подається податкова декларація;
звітний (податковий) період, що
уточнюється (для уточнюючого
розрахунку); повне найменування
(прізвище, ім'я, по батькові) платника
податків згідно з реєстраційними
документами; код платника податків
згідно з Єдиним державним реєстром
підприємств та організацій України або
податковий номер; реєстраційний номер
облікової картки платника податків або
серію та номер паспорта (для фізичних
осіб, які через свої релігійні
переконання відмовляються від
прийняття реєстраційного номера
облікової картки платника податків та
повідомили про це відповідний
контролюючий орган і мають відмітку у
паспорті); місцезнаходження (місце
проживання) платника податків;
найменування контролюючого органу, до
якого подається звітність; дата
подання звіту (або дата заповнення -
залежно від форми); ініціали, прізвища
та реєстраційні номери облікових
карток або інші відомості, визначені в
абзаці сьомому цього пункту, посадових
осіб платника податків; підписи
платника податку - фізичної особи
та/або посадових осіб платника податку,
визначених цим Кодексом, засвідчені
печаткою платника податку (за
наявності).

Пунктом 48.4 статті 48 Податкового
кодексу України встановлено, у окремих
випадках, коли це відповідає сутності
податку або збору та є необхідним для
його адміністрування, форма податкової
декларації додатково може містити такі
обов'язкові реквізити: відмітка про
звітування за спеціальним режимом; код
виду економічної діяльності (КВЕД); код
органу місцевого самоврядування за
КОАТУУ; індивідуальний податковий
номер згідно з даними реєстру
платників податку на додану вартість
за звітний (податковий) період.

Як встановлено пунктом 49.8 статті 49
Податкового кодексу України, прийняття
податкової декларації є обов'язком
контролюючого органу. Під час
прийняття податкової декларації
уповноважена посадова особа
контролюючого органу, в якому
перебуває на обліку платник податків,
зобов'язана перевірити наявність та
достовірність заповнення всіх
обов'язкових реквізитів, передбачених
пунктами 48.3 та 48.4 статті 48 цього
Кодексу. Інші показники, зазначені в
податковій декларації платника
податків, до її прийняття перевірці не
підлягають.

Пунктом 49.9 статті 49 Податкового
кодексу України закріплено, що за умови
дотримання платником податків вимог
цієї статті посадова особа
контролюючого органу, в якому
перебуває на обліку платник податків,
зобов'язана зареєструвати податкову
декларацію платника датою її
фактичного отримання контролюючим
органом. За умови дотримання вимог,
встановлених статтями 48 і 49 цього
Кодексу податкова декларація, надана
платником, також вважається прийнятою:
за наявності на всіх аркушах, з яких
складається податкова декларація та,
за бажанням платника податків, на її
копії, відмітки (штампу) контролюючого
органу, яким отримана податкова
декларація, із зазначенням дати її
отримання, або квитанції про отримання
податкової декларації у разі її
подання засобами електронного зв'язку,
або поштового повідомлення з відміткою
про вручення контролюючому органу, у
разі надсилання податкової декларації
поштою; у разі, якщо контролюючий орган
із дотриманням вимог пункту 49.11 цієї
статті не надає платнику податків
повідомлення про відмову у прийнятті
податкової декларації або у випадках,
визначених цим пунктом, не надсилає
його платнику податків у встановлений
цією статтею строк.

Відповідно до пункту 49.10 статті 49
Податкового кодексу України відмова
посадової особи контролюючого органу
прийняти податкову декларацію з
будь-яких причин, не визначених цією
статтею, у тому числі висунення
будь-яких не визначених цією статтею
передумов щодо такого прийняття
(включаючи зміну показників такої
податкової декларації, зменшення або
скасування від'ємного значення
об'єктів оподаткування, сум бюджетних
відшкодувань, незаконного збільшення
податкових зобов'язань тощо)
забороняється.

Згідно з пунктом 49.11 статті 49
Податкового кодексу України у разі
подання платником податків до
контролюючого органу податкової
декларації, заповненої з порушенням
вимог пунктів 48.3 та 48.4 статті 48 цього
Кодексу, такий контролюючий орган
зобов'язаний надати такому платнику
податків письмове повідомлення про
відмову у прийнятті його податкової
декларації із зазначенням причин такої
відмови, зокрема, у разі отримання
такої податкової декларації,
надісланої поштою або засобами
електронного зв'язку, - протягом п'яти
робочих днів з дня її отримання.

Як закріплено пунктом 50.1 статті 50
Податкового кодексу України у разі
якщо у майбутніх податкових періодах (з
урахуванням строків давності,
визначених статтею 102 цього Кодексу)
платник податків самостійно (у тому
числі за результатами електронної
перевірки) виявляє помилки, що
містяться у раніше поданій ним
податковій декларації (крім обмежень,
визначених цією статтею), він
зобов'язаний надіслати уточнюючий
розрахунок до такої податкової
декларації за формою чинного на час
подання уточнюючого розрахунку.
Платник податків має право не подавати
такий розрахунок, якщо відповідні
уточнені показники зазначаються ним у
складі податкової декларації за
будь-який наступний податковий період,
протягом якого такі помилки були
самостійно (у тому числі за
результатами електронної перевірки)
виявлені. Платник податків, який
самостійно (у тому числі за
результатами електронної перевірки)
виявляє факт заниження податкового
зобов'язання минулих податкових
періодів, зобов'язаний, за винятком
випадків, установлених пунктом 50.2 цієї
статті: а) або надіслати уточнюючий
розрахунок і сплатити суму недоплати
та штраф у розмірі трьох відсотків від
такої суми до подання такого
уточнюючого розрахунку; б) або
відобразити суму недоплати у складі
декларації з цього податку, що
подається за податковий період,
наступний за періодом, у якому виявлено
факт заниження податкового
зобов'язання, збільшену на суму штрафу
у розмірі п'яти відсотків від такої
суми, з відповідним збільшенням
загальної суми грошового зобов'язання
з цього податку.

Наказом Міністерства доходів і
зборів України від 13 листопада 2013 року
№ 678 (зареєстрований в Міністерстві
юстиції України 11 грудня 2013 року за №
2094/24626) затверджено Порядок заповнення
і подання податкової звітності з
податку на додану вартість (надалі -
Порядок № 678), згідно з пунктом 10
розділу І якого до податкової
звітності з податку на додану вартість
(далі - податкова звітність) належать:
податкова декларація з податку на
додану вартість; уточнюючий розрахунок
податкових зобов'язань з податку на
додану вартість у зв'язку з
виправленням самостійно виявлених
помилок; копії записів у реєстрах
виданих та отриманих податкових
накладних в електронному вигляді;
розрахунок податкових зобов'язань,
нарахованих отримувачем послуг, не
зареєстрованим як платник податку на
додану вартість, які постачаються
нерезидентами, у тому числі їх
постійними представництвами, не
зареєстрованими платниками податків,
на митній території України.

Таким чином, спірні уточнюючі
розрахунки податкових зобов'язань з
податку на додану вартість у зв'язку з
виправленням самостійно виявлених
помилок є податковою звітністю.

Пунктом 22 розділу ІІІ Порядку № 678
передбачено, що податкова звітність,
надана платником або його
представником (у паперовому вигляді,
поштою, засобами електронного зв'язку)
та заповнена з порушенням норм пунктів
48.3 та 48.4 статті 48 глави 2 розділу II
Кодексу, вважається неподаною, про що
платник повідомляється у порядку,
визначеному пунктом 49.11 статті 49 глави 2
розділу II Кодексу.

У пункті 23 розділу ІІІ Порядку № 678
закріплено, що відмова посадової особи
контролюючого органу прийняти
декларацію з будь-яких причин, не
визначених статтею 49 глави 2 розділу II
Кодексу, у тому числі висунення
будь-яких не визначених статтею 49 глави
2 розділу II Кодексу передумов щодо
такого прийняття (включаючи зміну
показників такої декларації, зменшення
або скасування сум бюджетних
відшкодувань, незаконного збільшення
податкових зобов'язань тощо),
забороняється.

Відповідно до пунктів 2, 3 розділу ІV
Порядку № 678 внесення змін до
податкової звітності за результатами
самостійного виявлення помилок
здійснюється у порядку, визначеному
статтею 50 глави 2 розділу II Кодексу. У
разі виправлення помилок у рядках
поданої раніше декларації, до яких
повинні додаватися додатки, до
уточнюючого розрахунку чи декларації,
до якої включені уточнені показники,
повинні бути подані відповідні
додатки, що містять інформацію щодо
уточнених показників.

Згідно з пунктом 198.6 статті 198
Податкового кодексу України у разі
якщо платник податку не включив у
відповідному звітному періоді до
податкового кредиту суму податку на
додану вартість на підставі отриманих
податкових накладних, таке право
зберігається за ним протягом 365
календарних днів з дати складання
податкової накладної.

Предметом спору у даній справі є
правомірність чи неправомірність дій з
невизнання відповідачем як податкової
звітності уточнюючих розрахунків
податкових зобов'язань з податку на
додану вартість позивача за травень,
червень 2012 року.

Суд не приймає доводи відповідача
стосовно того, що уточнюючі розрахунки
податкових зобов'язань з податку на
додану вартість за травень, червень 2012
року від 14 травня 2014 року прийняті
контролюючим органом як «звіт не
дійсний», у зв'язку з їх заповненням
позивачем всупереч встановленим
правилам, передбаченим пунктом 198.6
статті 198 Податкового кодексу України,
оскільки відповідно до пункту 49.8
статті 49 Податкового кодексу України
контролюючий орган під час прийняття
податкової звітності зобов'язаний
перевірити лише наявність та
достовірність заповнення всіх
обов'язкових реквізитів, передбачених
пунктами 48.3 та 48.4 статті 48 цього
Кодексу, інші показники, зазначені в
податковій декларації платника
податків, до її прийняття перевірці не
підлягають. Окрім цього, суд зазначає,
що відповідно до пункту 49.8 статті 49
Податкового кодексу України прийняття
податкової декларації є обов'язком
органу державної податкової служби.

Суд зазначає, що нормами Податкового
кодексу України та Порядку № 678 чітко
визначено, що контролюючий орган
(відповідач у справі) зобов'язаний або
прийняти податкову звітність або, у
разі її невідповідності вимогам
пунктів 48.3 та 48.4 статті 48 цього Кодексу,
надати платнику податків письмове
повідомлення про відмову у її
прийнятті із зазначенням причин такої
відмови. Відмова ж контролюючим
органом у прийнятті податкової
звітності з будь-яких інших причин, не
визначених статтею 49 Податкового
кодексу України, забороняється. Суд
також зазначає, що у відповідача
взагалі відсутні повноваження щодо
визнання податкової звітності
(уточнюючих розрахунків податкових
зобов'язань з податку на додану
вартість за травень, червень 2012 року) не
дійсною.

Як встановлено судом та підтверджено
матеріалами справи, позивачем при
поданні до відповідача уточнюючих
розрахунків податкових зобов'язань з
податку на додану вартість за травень,
червень 2012 року як податкової
звітності не було порушено вимог
статті 48 Податкового кодексу України,
про що також не було зазначено у листі
відповідача від 15 травня 2014 року за №
8580/10/05-16, таким чином підстав, які б
дозволяли відмовити у їх прийнятті, у
контролюючому органу немає.

Як передбачено пунктом 49.13 статті 49
Податкового кодексу України у разі
якщо в установленому законодавством
порядку буде встановлено факт
неправомірної відмови контролюючим
органом (посадовою особою) у прийнятті
податкової декларації, остання
вважається прийнятою у день її
фактичного отримання контролюючим
органом.

Отже відповідач повинен прийняти
уточнюючі розрахунки податкових
зобов'язань з податку на додану
вартість Товариства з обмеженою
відповідальністю «Виробниче
підприємство «Фабрика Снеків» від 14
травня 2014 року № та № за
травень, червень 2012 року як податкову
звітність датою їх фактичного
отримання - 14 травня 2014 року.

Суд також зазначає, що відповідно до
пункту 50.3 статті 50 Податкового кодексу
України у разі якщо платник податків
подає уточнюючий розрахунок до
податкової декларації, поданої за
період, що перевірявся, або не подає
уточнюючий розрахунок протягом 20
робочих днів після дати складення
довідки про проведення електронної
перевірки, якою встановлено порушення
податкового законодавства,
відповідний контролюючий орган має
право на проведення позапланової
перевірки платника податків за
відповідний період.

Отже, порушення позивачем норм
пункту 198.6 статті 198 Податкового
кодексу України може бути виявлене
відповідачем тільки під час проведення
документальної перевірки (планової або
позапланової), в тому числі й у випадку
надання платником податків уточнюючих
розрахунків за вже перевірені
податкові періоди, оскільки
вищенаведені норми Податкового
кодексу України прямо забороняють
перевірку будь-яких показників
податкової звітності, крім наявності
обов'язкових реквізитів, до яких
відповідність уточнюючих розрахунків
вимогам пункту 198.6 статті 198
Податкового кодексу України не
відноситься.

Враховуючи вищевикладене, суд
дійшов висновку щодо часткового
задоволення позовних вимог позивача
шляхом визнати протиправними дій
відповідача з невизнання як податкової
звітності уточнюючих розрахунків
податкових зобов'язань з податку на
додану вартість позивача від 14 травня
2014 року № та № за травень,
червень 2012 року та зобов'язання
відповідача прийняти уточнюючі
розрахунки податкових зобов'язань з
податку на додану вартість позивача
від 14 травня 2014 року № та №
за травень, червень 2012 року як
податкову звітність датою їх
фактичного отримання - 14 травня 2014 року,
з урахування необхідності часткового
виходу за межі позовних вимог
відповідно до статті 11 КАС України для
захисту порушених прав позивача та
більш чіткого визначення обов'язку
відповідача.

У задоволенні позовної вимоги
позивача в частині зобов'язання
відповідача відобразити показники
уточнюючих розрахунків податкових
зобов'язань з податку на додану
вартість за травень, червень 2012 року в
обліковій картці платника податку з
податку на додану вартість суд
відмовляє, з огляду на те, що дана
вимога заявлена позивачем передчасно.
Згідно зі статтею 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ.
Завдання адміністративного
судочинства, полягає, зокрема, у
поновленні судом порушених
суб'єктивних прав осіб, а тому
передумовою надання судового захисту є
встановлення його об'єкту - порушеного
права особи. Оскільки контролюючим
органом ще не прийняті спірні
уточнюючі розрахунки податкових
зобов'язань у встановленому законом
порядку та на виконання вимог рішення
суду, що є підставою для внесення даних
до облікової картки позивача, на час
розгляду справи порушення прав та
інтересів позивача ще не відбулося,
тобто відсутній об'єкт судового
захисту в наведеній частині.

Враховуючи вищевикладене, позовні
вимоги позивача задовольняються
частково, а судові витрати підлягають
присудженню позивачеві з Державного
бюджету України згідно зі статтею 94 КАС
України у розмірі 36 грн. 54 коп. (сплачені
квитанцією від 27 травня 2014 року № ПН393)
відповідно до задоволених позовних
вимог.

Керуючись статтями 2-15, 17-18, 33-35, 41-42,
47-51, 56-59, 69-71, 79, 86, 87, 94, 99, 104-107, 110, 122-143, 151-154,
158, 160, 162, 163, 167, 185-186, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов Товариства з обмеженою
відповідальністю «Виробниче
підприємство «Фабрика Снеків» до
Красноармійської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Донецькій
області про визнання протиправними дій
з невизнання як податкової звітності
уточнюючих розрахунків податкових
зобов'язань з податку на додану
вартість за травень, червень 2012 року,
зобов'язання прийняти уточнюючі
розрахунки податкових зобов'язань з
податку на додану вартість за травень,
червень 2012 року як податкову звітність,
зобов'язання відобразити показники
уточнюючих розрахунків податкових
зобов'язань з податку на додану
вартість за травень, червень 2012 року в
обліковій картці платника податку з
податку на додану вартість
задовольнити частково.

Визнати протиправними дії
Красноармійської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Донецькій
області з невизнання як податкової
звітності уточнюючих розрахунків
податкових зобов'язань з податку на
додану вартість Товариства з обмеженою
відповідальністю «Виробниче
підприємство «Фабрика Снеків» від 14
травня 2014 року № та № за
травень, червень 2012 року.

Зобов'язати Красноармійську
об'єднану державну податкову інспекцію
Головного управління Міндоходів у
Донецькій області прийняти уточнюючі
розрахунки податкових зобов'язань з
податку на додану вартість Товариства
з обмеженою відповідальністю
«Виробниче підприємство «Фабрика
Снеків» від 14 травня 2014 року № та
№ за травень, червень 2012 року як
податкову звітність датою їх
фактичного отримання - 14 травня 2014 року.

В іншій частині позовних вимог у
задоволенні відмовити.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь Товариства з обмеженою
відповідальністю «Виробниче
підприємство «Фабрика Снеків» витрати
по сплаті судового збору у розмірі 36
грн. 54 коп.

Вступна та резолютивна частини
постанови прийняті у нарадчій кімнаті
та проголошені у судовому засіданні 3
липня 2014 року. Постанова у повному
обсязі складена 8 липня 2014 року.

У разі подання апеляційної скарги
судове рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до
адміністративного суду апеляційної
інстанції через суд першої інстанції,
який ухвалив оскаржуване судове
рішення. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до суду апеляційної інстанції.
Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 КАС України
апеляційна скарга подається протягом
десяти днів з дня отримання копії
постанови.

Суддя
Смагар С.В.