Справа № 825/2151/14
Суддя: Соломко І.І.
Дата ухвалення: 2014-07-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

09 липня 2014 року
Чернігів Справа №
825/2151/14

Чернігівський окружний
адміністративний суд в складі:

головуючої судді
Соломко І.І.,

за участю секретаря
Розмовенко А.О.,

позивача
ОСОБА_1,

представника відповідача
Бузиної Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду справу за
адміністративним позовом ОСОБА_1 до
Чернігівської міської дирекції
Чернігівського обласного відділення
Фонду соціального страхування з
тимчасової втрати працездатності,
третя особа на стороні відповідача, яка
не заявляє самостійних вимог на
предмет спору - Чернігівська філія ПАТ
"Укртелеком" про визнання дій
протиправними, -

В С Т А Н О В И В:

01.07.2014 ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1.) звернувся
до суду з адміністративним позовом до
Чернігівської міської дирекції
Чернігівського обласного відділення
Фонду соціального страхування з
тимчасової втрати працездатності,
третя особа на стороні відповідача, яка
не заявляє самостійних вимог на
предмет спору - Чернігівська філія ПАТ
"Укртелеком" про визнання
протиправними дій Чернігівської
міської дирекції Чернігівського
обласного відділення Фонду
соціального страхування з тимчасової
втрати працездатності щодо повернення
коштів в сумі 5411,96 грн., які були
перераховані Чернігівською міською
дирекцією на фінансування допомоги по
тимчасовій непрацездатності ОСОБА_1 по
листках непрацездатності серії АВЮ
№063780, №064609, 070586, виданих внаслідок
травми отриманої в стані алкогольного
сп'яніння. Свої вимоги мотивує тим, що 11
березня 2014 року до Чернігівської філії
публічного акціонерного товариства
«Укртелеком» надійшов лист
Чернігівської міської дирекції
Чернігівського обласного відділення
Фонду соціального страхування з
тимчасової втрати працездатності від
06.03.2014 №03-08-742 з вимогою про повернення
коштів в сумі 5411,96 грн., які були
перераховані Чернігівською міською
дирекцією на фінансування допомоги по
тимчасовій непрацездатності ОСОБА_1 по
листках непрацездатності серії АВЮ
№063780, №064609, 070586, виданих внаслідок
травми отриманої в стані алкогольного
сп'яніння. Вказані дії відповідача щодо
повернення коштів вважає
протиправними, оскільки листок
непрацездатності серії АВЮ №768916 з
відміткою про алкогольне сп'яніння на
роботу позивачем не подавався, а на час
його видачі позивач знаходився у
відпустці. Крім того зазначив, що під
час повторного отримання медичної
допомоги у Чернігівській міській
лікарні №1 та видачі за результатами
огляду листка непрацездатності на
ньому була відсутня відмітка
«Алкогольне сп'яніння». Також, ОСОБА_1
зауважив, що за двома нещасними
випадками (побутовими травмами) йому
були встановлені діаметрально
протилежні діагнози, що виключає
можливість приховування ним стану
алкогольного сп'яніння, про що
неодноразово зазначалось відповідачем
у листах адресованих роботодавцю
ОСОБА_1

В судовому засіданні позивач позовні
вимоги підтримав в повному обсязі та
просив суд їх задовольнити,
посилаючись на обставини, викладені в
позовній заяві.

Представник відповідача в судовому
засіданні проти задоволення позовних
вимог заперечував в повному обсязі та
просив у їх задоволенні відмовити,
посилаючись на те, що Чернігівська
міська дирекція Чернігівського
обласного відділення Фонду
соціального страхування з тимчасової
втрати працездатності в оскаржуваних
правовідносинах діяла у межах та у
спосіб, передбачений чинним
законодавством України та не допускала
порушення прав та інтересів позивача.

Представник третьої особи на стороні
відповідача, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору -
Чернігівської філії ПАТ "Укртелеком" в
судове засідання не з'явився, про дату,
час та місце розгляду справи
повідомлений належним чином, надіслав
заяву про розгляд справи без його
участі.

Розглянувши подані документи і
матеріали, заслухавши пояснення
сторін, з'ясувавши всі фактичні
обставини, на яких ґрунтується позов,
оцінивши докази, які мають юридичне
значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті, суд вважає, що
позов не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Судом встановлено, що Чернігівська
філія ПАТ "Укртелеком" зареєстрована в
якості страхувальника в Чернігівській
міській дирекції Чернігівського
обласного відділення Фонду
соціального страхування з тимчасової
втрати працездатності.

Як вбачається з матеріалів справи,
ОСОБА_1 працює на посаді електромонтера
лінійних споруд електрозв'язку та
проводового мовлення Лінійного цеху
Центру телекомунікаційних послуг
Чернігівської філії ПАТ "Укртелеком".

29.06.2013 ОСОБА_1 отримав невиробничу
травму та 30.06.2013 звернувся за медичною
допомогою до Чернігівської міської
лікарні №2 Чернігівської міської ради,
де після проведення огляду йому було
встановлено діагноз: «Пошкодження
зв'язок лівого колінного суглобу» та
видано лікарняний лист серії АВЮ №768916
з відміткою «Алкогольне сп'яніння», що
підтверджується листом Чернігівської
міської лікарні №2 Чернігівської
міської ради від 29.04.2014 №01-05/709 (а.с.10).

01.07.2013 позивач повторно отримав
невиробничу травму (підвернув ногу і
впав біля свого будинку) та 02.07.2013
звернувся за медичною допомогою до
Чернігівської міської лікарні №1
Чернігівської міської ради, де після
проведення огляду йому було
встановлено діагноз «Закритий перелом
між виросткового підвищення лівої
велико-гомілкової кістки» та видано
лікарняний лист серії АВЮ №085136 (а.с.16).
Алкогольного сп'яніння не було, що
підтверджується листом Чернігівської
міської лікарні № 1 Чернігівської
міської ради від 05.05.2014 №656 (а.с.11).

На підставі заяв-розрахунків
Чернігівської філії ПАТ "Укртелеком"
(а.с.40-42), Чернігівською міською
дирекцією Чернігівського обласного
відділення Фонду соціального
страхування з тимчасової втрати
працездатності було проведено
фінансування для надання
матеріального забезпечення
застрахованим особам, зокрема, ОСОБА_1 в
сумі 5411,96 грн. за період з 05.07.2014 по
26.09.2014, що підтверджується платіжними
дорученнями від 23.09.2013 №6378, від 31.10.2013
№7232, від 18.11.2013 №7637 (а.с.43-45).

Даючи правову оцінку обставинам
вказаної справи, суд зважає на
наступне.

Відповідно до частини 1 статті 46
Конституції України громадяни мають
право на соціальний захист, що включає
право на забезпечення їх у разі повної,
часткової або тимчасової втрати
працездатності, втрати годувальника,
безробіття з незалежних від них
обставин, а також у старості та в інших
випадках, передбачених законом.

Основним законом, який визначає
правові, організаційні та фінансові
основи загальнообов'язкового
державного соціального страхування
громадян на випадок тимчасової втрати
працездатності, у зв'язку з вагітністю
та пологами, у разі смерті, а також
надання послуг із санаторно-курортного
лікування та оздоровлення
застрахованим особам та членам їх
сімей є Закон України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими похованням» від
18.01.2001 року №2240-ІІІ (далі - Закон №2240-ІІІ
).

Відповідно до частини 1 статті 9 Закону
№2240-ІІІ Фонд соціального страхування
з тимчасової втрати працездатності
(далі - Фонд) є органом, який здійснює
керівництво та управління
загальнообов'язковим державним
соціальним страхуванням у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими похованням,
провадить акумуляцію страхових
внесків та інших коштів, призначених
для фінансування матеріального
забезпечення та соціальних послуг,
види яких передбачені статтею 34 цього
Закону, та забезпечує їх надання, а
також здійснює контроль за
використанням цих коштів. Фонд
належить до цільових позабюджетних
страхових фондів.

Згідно частини 5 статті 10 Закону
№2240-ІІІ робочими органами виконавчої
дирекції Фонду та його відділень є
виконавчі дирекції відділень в
Автономній Республіці Крим, областях,
містах Києві і Севастополі. Статутом
Фонду може бути передбачено створення
виконавчих дирекцій або уповноважених
представників відділень у районах та
містах республіканського (Автономної
Республіки Крим) та обласного значення.

Кошти загальнообов'язкового
державного соціального страхування у
зв'язку з тимчасовою втратою
працездатності та витратами,
зумовленими похованням, спрямовуються
на виплату застрахованим особам
допомоги по тимчасовій
непрацездатності, вагітності та
пологах, на поховання (пункт 1 частини 1
статті 20 Закону №2240-III).

Пунктами 1 та 3 частини 1 статті 28 Закону
України № 2240-III визначено, що страховик
має право: здійснювати перевірку
обґрунтованості видачі та продовження
листків непрацездатності
застрахованим особам; проводити
перевірку правильності використання
страхових коштів на підприємствах, в
установах і організаціях незалежно від
форми власності, виду діяльності та
господарювання, у фізичних осіб, які
використовують працю найманих
працівників.

Відповідно до пунктів 3 та 4 частини 2
статті 28 Закону № 2240-III страховик
зобов'язаний здійснювати контроль за
дотриманням порядку використання
страхувальником страхових коштів;
здійснювати контроль за достовірністю
поданих страхувальниками та
застрахованими особами відомостей,
визначених статтями 27 і 51 цього Закону.

Механізм проведення перевірок
підприємств, установ, організацій (у
тому числі громадських об'єднань),
дитячо-юнацьких спортивних шкіл,
дитячих закладів оздоровлення,
санаторіїв-профілакторіїв, які є
структурними підрозділами
підприємств, установ, організацій, та
навчальних закладів щодо використання
коштів Фонду соціального страхування з
тимчасової втрати працездатності (далі
- Фонд) цільового призначення їх
отримувачами відповідно до статті 48
Закону України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими похованням", а
також перевірок страхових коштів
цільового призначення, які виділяються
одноразово на підставі рішень
правління Фонду, прийняття рішень
про повернення страхових коштів до
бюджету Фонду у разі їх
неправомірного (нецільового)
використання та їх оскарження
встановлений Порядком проведення
перевірок отримувачів коштів Фонду
соціального страхування з тимчасової
втрати працездатності
цільового призначення, оформлення,
реалізації та оскарження їх
результатів, затверджений постановою
правління Фонду соціального
страхування з тимчасової втрати
працездатності 22.12.2010 №30 та
зареєстрований в Міністерстві юстиції
України 25.03.2011 №394/19132 (далі - Порядок
№30).

Відповідно до пункту 3.3. Порядку №30
органи Фонду здійснюють планові та
позапланові перевірки.

Результати перевірки оформляються
актом, який складається у двох
примірниках та підписується посадовою
особою органу Фонду, керівником і
головним бухгалтером об'єкта контролю
в останній день перевірки. Акт
перевірки підписується посадовою
особою органу Фонду та керівником або
головним бухгалтером (бухгалтером)
отримувача коштів на кожній сторінці
із зазначенням на останній сторінці
загальної кількості сторінок (пункт 5.1.
Порядку №30).

Пунктами 5.6. та 5.7. Порядку №30
встановлено, що за матеріалами акта
перевірки, якою встановлено
неправомірне (нецільове) використання
страхових коштів та/або неповне,
несвоєчасне повернення страхових
коштів до бюджету Фонду, керівником
органу Фонду або його заступником з
урахуванням заперечень (за їх
наявності) протягом двадцяти
календарних днів з дня, наступного за
днем підписання акта (отримання
заперечень) перевірки приймається
рішення про повернення коштів Фонду
соціального страхування з тимчасової
втрати працездатності, використаних
неправомірно (не за цільовим
призначенням), та застосування
фінансових санкцій відповідно до вимог
статей 22 та 30 Закону за встановленою
формою. Рішення про повернення коштів
Фонду (разом з листом про результати
розгляду заперечень (за їх наявності))
вручається під розписку або
надсилається об'єкту перевірки
поштовим відправленням з
повідомленням про вручення.

З аналізу вищевказаних положень
чинного законодавства України
вбачається, що поверненню коштів Фонду
соціального страхування з тимчасової
втрати працездатності, використаних
неправомірно (не за цільовим
призначенням) передують дві обставини:
1) проведення перевірки та складання за
її результатами акту, яким встановлено
нецільове використання коштів; 2)
прийняття за матеріалами акту
перевірки рішення про повернення
коштів Фонду соціального страхування з
тимчасової втрати працездатності,
використаних неправомірно (не за
цільовим призначенням).

Як вбачається з адміністративного
позову, його предметом є визнання
протиправними дій Чернігівської
міської дирекції Чернігівського
обласного відділення Фонду
соціального страхування з тимчасової
втрати працездатності щодо повернення
коштів в сумі 5411,96 грн., які були
перераховані Чернігівською міською
дирекцією на фінансування допомоги по
тимчасовій непрацездатності ОСОБА_1 по
листках непрацездатності серії АВЮ
№063780, №064609, 070586, виданих внаслідок
травми отриманої в стані алкогольного
сп'яніння.

Під етимологією поняття «протиправна
дія» слід розуміти активну поведінку
суб'єкта владних повноважень, яка не
відповідає приписам правових норм,
суперечить основним принципам права та
стосується прав позивача.

Відповідно до частини першої статті 2
Кодексу адміністративного судочинства
України завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень, шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ.

Згідно пункту восьмого частини першої
статті 3 Кодексу адміністративного
судочинства України позивач - особа, на
захист прав, свобод та інтересів якої
подано адміністративний позов до
адміністративного суду, а також суб'єкт
владних повноважень, на виконання
повноважень якого подана позовна заява
до адміністративного суду

Згідно частини першої статті 6 Кодексу
адміністративного судочинства України
кожна особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до адміністративного суду, якщо вважає,
що рішенням, дією чи бездіяльністю
суб'єкта владних повноважень порушені
її права, свободи або інтереси.

Виходячи із системного аналізу
наведених норм, особа, яка звернулася
до адміністративного суду має навести
наявність порушення оскаржуваними
діями суб'єкта владних повноважень
саме її прав та інтересів у сфері
публічно-правових відносин, які
потребують судового захисту.

Проте, оскаржувані дії відповідача не
містять ознак протиправності, оскільки
жодних документів (акт перевірки та
рішення про повернення коштів),
спрямованих на повернення ОСОБА_1
коштів в сумі 5411,96 грн. не прийнято, прав
позивача на отримання страхових коштів
не порушено, вказані кошти останнім
отримані (платіжні доручення від 23.09.2013
№6378, від 31.10.2013 №7232, від 18.11.2013 №7637
(а.с.43-45)), що, в свою чергу свідчить про
безпідставність та передчасність
заявлених позивачем вимог.

Що стосується тверджень позивача, що
кошти в сумі 5411,96 грн. може бути
утримано із його заробітної плати, то
суд до уваги не бере, оскільки правовою
підставою для звернення до
адміністративного суду є захист
порушених прав, свобод чи інтересів, то
право на позов у особи виникає лише
після порушення відповідачем її права,
тобто захисту підлягає вже порушене
право, а не те, яке може бути порушено у
майбутньому і щодо якого невідомо, буде
воно порушено чи ні, тому в задоволенні
позову слід відмовити.

Згідно з частиною 2 статті 19
Конституції України органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставах, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Як передбачає частина 2 статті 8 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд застосовує принцип верховенства
права з урахуванням судової практики
Європейського Суду з прав людини.

Обов'язковою для застосування в
Україні є практика Європейського суду
з прав людини, яка статтею 17 Закону
України "Про виконання рішень та
застосування практики Європейського
суду з прав людини" визнана джерелом
права.

Згідно пункту 1 статті 6 Конвенції про
захист прав людини і основоположних
свобод (ратифіковано Україною 17.07.1997
року, набула чинності для України 11.09.1997
року) "Кожен має право на ... розгляд його
справи упродовж розумного строку ...
судом, який вирішить спір щодо його
прав та обов'язків цивільного
характеру...".

Вирішуючи питання стосовно
застосування частини 1 статті 6
Конвенції про захист прав людини і
основоположних свобод, суд бере до
уваги, що в рішенні Європейського суду
з прав людини по справі "Бендерський
проти України" (Заява № 22750/02§42) суд
нагадує, що відповідно до практики, яка
відображає принцип належного
здійснення правосуддя, судові рішення
мають в достатній мірі висвітлювати
мотиви, на яких вони базуються. Межі
такого обов'язку можуть різнитися
залежно від природи рішення та мають
оцінюватись в світлі обставин кожної
справи. Право може вважатися
ефективним, тільки якщо зауваження
сторін насправді "заслухані", тобто
належним чином вивчені судом.

За змістом частин 4, 5 статті 11 КАС
України суд повинен визначити характер
спірних правовідносин та зміст
правової вимоги, матеріальний закон,
який їх регулює, а також факти, що
підлягають встановленню і лежать в
основі вимог та заперечень, з'ясувати,
які є докази на підтвердження
зазначених фактів.

При вирішенні даної справи судом були
враховані положення частини 3 статті 2,
частини 1 статті 11 та частини 2 статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України.

За таких обставин, виходячи з меж
заявлених позовних вимог, системного
аналізу положень чинного
законодавства України та матеріалів
справи, суд дійшов висновку, що в
задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до
Чернігівської міської дирекції
Чернігівського обласного відділення
Фонду соціального страхування з
тимчасової втрати працездатності,
третя особа на стороні відповідача, яка
не заявляє самостійних вимог на
предмет спору - Чернігівська філія ПАТ
"Укртелеком" про визнання дій
неправомірними, необхідно відмовити за
їх безпідставністю та
необґрунтованістю.

Керуючись статтями 122, 158 - 163, 167, Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні адміністративного
позову ОСОБА_1, - відмовити повністю.

Постанова суду набирає законної сили в
порядку статей 167,186 Кодексу
адміністративного судочинства України
та може бути оскаржена до Київського
апеляційного адміністративного суду
протягом десяти днів з дня отримання її
копії.

Апеляційна скарга подається до
адміністративного суду апеляційної
інстанції через суд першої інстанції,
який ухвалив оскаржуване судове
рішення.

Суддя
І.І. Соломко