Справа № 186/2293/13-а
Суддя: Мельник В.В.
Дата ухвалення: 2014-03-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

04 березня 2014 рокусправа № 186/2293/13-а

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Мельника В.В.

суддів: Нагорної Л.М.
Юхименка О.В.

розглянув в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
Управління праці та соціального
захисту населення виконавчого
комітету Першотравенської міської
ради Дніпропетровської області на
постанову Першотравенського міського
суду Дніпропетровської області від 09
грудня 2013 року у справі № 186/2293/13-а за
позовом ОСОБА_1 до Управління праці та
соціального захисту населення
виконавчого комітету Першотравенської
міської ради Дніпропетровської
області про перерахунок та стягнення
заборгованості розміру допомоги по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач)
звернулася до Першотравенського
міського суду Дніпропетровської
області з позовом до Управління праці
та соціального захисту населення
виконавчого комітету Першотравенської
міської ради Дніпропетровської
області (далі по тексту - відповідач), в
якому просила визнати неправомірними
дії відповідача по нарахуванню сум
допомоги по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку за
період з 20 травня 2013 року по 20 листопада
2013 року; зобов'язати відповідача
здійснити перерахунок та виплату
недоплачену державну допомогу по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку у розмірі
встановленого законом прожиткового
мінімуму для дітей віком до 6 років за
період з 20 травня 2013 року з урахуванням
різниці яка була виплачена у цей
період.

Постановою Першотравенського міського
суду Дніпропетровської області від 09
грудня 2013 року у справі № 186/2293/13
адміністративний позов задоволено.

Не погодившись з рішенням суду першої
інстанцію відповідач подав апеляційну
скаргу, в якій, посилаючись на
порушення судом норм матеріального та
процесуального права просить
скасувати постанову Першотравенського
міського суду Дніпропетровської
області від 09 грудня 2013 року у справі
№ 186/2293/13-а та прийняти нове рішення,
яким відмовити в задоволенні позовних
вимог.

Перевіривши матеріали справи, доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню,
виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивач перебуває на обліку в
Управлінні праці та соціального
захисту населення виконавчого
комітету Першотравенської міської
ради Дніпропетровської області у
зв'язку з народженням дитини дочки
ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

Закон України «Про державну допомогу
сім'ям з дітьми»№2811-XII від 21 листопада
1992 року відповідно до Конституції
України встановлює гарантований
державою рівень матеріальної
підтримки сімей з дітьми шляхом
надання державної грошової допомоги з
урахуванням складу сім'ї, її доходів та
віку дітей і спрямований на
забезпечення пріоритету державної
допомоги сім'ям з дітьми у загальній
системі соціального захисту населення.

Частиною 1 статті 1 вказаного Закону
встановлено, що громадяни України, в
сім'ях яких виховуються та проживають
неповнолітні діти, мають право на
державну допомогу у випадках та на
умовах, передбачених цим Законом та
іншими законами України.

Статтею 3 Закону України «Про державну
допомогу сім'ям з дітьми» передбачено,
що право на допомогу по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку за цим Законом має особа (один з
батьків дитини, усиновитель, опікун,
баба, дід або інший родич), яка фактично
здійснює догляд за дитиною.

Статтею 15 Закону України «Про державну
допомогу сім'ям з дітьми»від 21
листопада 1992 року № 2811-XII передбачено,
що допомога по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку
надається у розмірі встановленого
законом прожиткового мінімуму для
дітей віком до 6 років.

Закон України «Про державну допомогу
сім'ям з дітьми» № 2811-XII від 21 листопада
1992 року є спеціальним законом, що
регулює правовідносини, пов'язані з
призначення та виплатою державної
допомоги на неповнолітніх дітей.

До 1 січня 2008 року - дати набрання
чинності Законом України від 28 грудня
2007 № 107-VI "Про Державний бюджет України
на 2008 рік та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України" (далі -
Закон № 107-VI) - правовідносини щодо
виплати допомоги регулювалися Законом
України від 21 листопада 1992 року №
2811-ХІІ «Про державну допомогу сім'ям з
дітьми» (далі - Закон № 2811-ХІІ), дія
якого поширювалася на осіб, не
застрахованих в системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування (стаття 13) та
Законом України від 18 січня 2001 року №
2240-III «Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням» (далі - Закон № 2240-III), який
поширював свою дію на застрахованих у
зазначеній системі осіб. Розмір
допомоги також визначався цими
Законами. Зокрема, статтею 43 Закону №
2240-III було передбачено, що допомога по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку надається
застрахованій особі у розмірі, що
встановлюється правлінням Фонду
соціального страхування з тимчасової
втрати працездатності, але не менше
розміру прожиткового мінімуму,
встановленого законом.

Пунктами 23, 25 розділу ІІ Закону № 107-VI
були внесені відповідні зміни до
Закону № 2811-ХІІ та Закону № 2240-III.
Зокрема, змінами до статті 13 Закону №
2811-ХІІ його дію поширено на
застрахованих осіб, а із Закону № 2240-III
було виключено статті 40-44.

Конституційний Суд України рішенням
від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008 визнав
неконституційними низку положень
Закону № 107-VI, в тому числі й пункт 25
розділу II Закону № 107-VI щодо виключення
статей 40-44 Закону № 2240-III.

Пунктом 2 розділу ІІІ Закону № 107-VI було
передбачено, що розділ II цього Закону
діє до 31 грудня 2008 року.

Таким чином, з часу проголошення
Рішення № 10-рп/2008 Конституційним Судом
України відновили свою дію
вищезазначені положення Закону № 2240-III,
а з 1 січня 2009 року - статті 13, 15 Закону №
2811-ХІІ.

Статтею 46 Закону України від 26 грудня
2008 № 835-VI "Про Державний бюджет України
на 2009 рік" та статтею 45 Закону України
від 27 квітня 2010 року № 2154-VI "Про
Державний бюджет України на 2010 рік"
(далі - Закон № 2154-VI) передбачено, що у
2009, 2010 роках допомога при народженні
дитини та по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку
відповідно до Закону № 2240-ІІІ
призначається і здійснюється в
розмірах і порядку, визначених
Кабінетом Міністрів України.

Порядок призначення і виплати
державної допомоги сім'ям з дітьми був
затверджений постановою Кабінету
Міністрів України 27 грудня 2001 року № 1751
саме на виконання Закону №2811-ХІІ (пункт
1). Новий акт уряду на виконання статті 45
Закону № 2154-VI не приймався.

Розміри і порядок виплати допомоги
відповідно до Закону № 2240-III на
виконання статті 45 Закону № 2154-VI
Кабінетом Міністрів України не
визначалися.

Отже, з часу проголошення Рішення
Конституційного Суду України у справі
№ 10-рп/2008, позивач має право на
отримання допомоги по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку у відповідності до ст. 43 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування у
зв'язку з тимчасовою втратою
працездатності та витратами,
зумовленими народженням та
похованням», а не у відповідності до
вимог Закону України «Про державну
допомогу сім'ям з дітьми», як про те
зазначив суд першої інстанції.

З огляду на встановлені обставини
справи, суд апеляційної інстанції
вважає за необхідне постанову суду
першої інстанції залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 197, 198, 200, 205, 206 КАС
України, суд,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Управління
праці та соціального захисту населення
виконавчого комітету Першотравенської
міської ради Дніпропетровської
області - залишити без задоволення.

Постанову Першотравенського
міського суду Дніпропетровської
області від 09 грудня 2013 року у справі
№ 186/2293/13-а - залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили
відповідно до ст. 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Ухвала суду є остаточною і
оскарженню не підлягає відповідно до
ст. 183-2 Кодексу адміністративного
судочинства України

Головуючий:
В.В. Мельник

Суддя:
Л.М. Нагорна

Суддя:
О.В. Юхименко